sou · GRB3112d1 · 2004-01-01 00:00:00 — När hon i berättar och organiserar sin berättelse så får jag intrycket att hon inte är ovan att berätta sin historia. Det visar sig att hon är medlem i olika förbund dit männi- skor söker sig för att få stöd till att hantera svåra trauman. Hon har sannolikt fått god övning i att berätta sin historia där. Vad innebär det för hennes retrospektiva berättelse om utbildning? Det finns flera trådar som löper genom berättelsen och den kanske viktigaste är att hennes traumatiska barndom gav en extraordinär betydelse till böcker och läsande. Detta bidrog sannolikt till hon klarade sin skolgång trots alla flyttningar. Hon valde sedan att gå in i arbets- livet men fortsatte att odla sin känsla för böcker och deras innehåll. Som sjukpensionär har mestadels aktiverat sig genom barnen, böcker och inte minst nyhetsprogrammen. Det förefaller naturligt att sedan söker en dagfolkhögskola för att vid sidan om böcker och kunskaper också få komma ut och träffa människor. Det är rimligt att säga att när tillskriver sina studier positiv betydelse så bygger det på följande. Genom studier- na på folkhögskolan fick hon möjlighet att tillfredsställa sitt behov av att komma ut och träffa folk. Hon ville verkligen få vara med i sociala sammanhang och få diskutera saker. Den kunskap hon fick tillgång till genom studierna var också väldigt välkommen. Genom grupparbeten lärde hon sig en hel del om umgänget med andra, framförallt när deras ambitionsnivåer skilde sig åt. lyckades också höja sina betyg och det gav henne mer självkänsla. Den kanske allra viktigaste detaljen som kommer i kölvattnet på erfarenheterna från folkhögskolan är dock att hon blev antagen till universitet. Just känslan av att bli antagen var stor för . En annan sida är att hon träffat en vän som hon umgås regelbundet med. Det här borde alla få pröva! Efter folkhögskolan har inte upplevt speciellt många nya sysselsättningar. Det beror naturligtvis på hennes sjukdomsperiod och dotterns bortgång. Jag får ändå känslan av att tillvaro är på väg till något bättre. Sammantaget förefaller folkhögskole- studierna ha inverkat relativt mycket och positivt i liv. bjuder mig hem till sin bostad. När jag kommer dit visar han mig till ett avskilt rum och bjuder på en kopp kaffe. är gift och har två barn i början av tonåren. Familjen bor i en större stad i . har universitetsutbildning och ett fast arbete inom vårdsektorn. Han tjänar enligt egen utsago ganska bra på sitt jobb. Som helhet ser bilden av Arams situation ordnad ut. Han bor i ett område som uppbär viss status. Han trivs mycket bra med sitt arbete och det går bra för barnen i skolan. När skall beskriva vad hans studier på folkhögskola betyder säger han: men jag tänkte även då tänkte jag mycket på att ute var ganska tungt tyst ingen socialt liv, nätverk, inga kontakter men när jag bodde där märkte jag, jag har mycket vänner mycket så här alla som bodde ihop man levde och bodde som ett kollektiv liksom och man träffa folk, äkta svenska så att säja, varenda dag eller varenda timme eller varenda minut när man ville, så att en del av kulturen den svenska kulturen och språket fick man gratis där va (s. 8). Arams betydelse är i hög grad konstruerad kring händelser . Han hade relativt kommit till och kände sig främmande inför allt nytt. Folkhögskolan blev en vändpunkt på så sätt att han fick träffa många nya människor, komma in i en gemenskap och fick ordentlig praktisk träning i språket. Han är väldigt positiv till folkhögskolan och tycker att det är en unik svensk företeelse som borde exporteras till bland annat hans hem- land. är en mycket duktig berättare och brinner för en del olika teman. Inledningen av hans berättelse utspelar sig perioden före revolutionen i och tillhörde de radikala socialistiska studenterna. Han definierar sig själv som oliktänkande och en av de Det här borde alla få pröva! Hans far hade varit aktiv socialist . berättar att han var nyexaminerad lärare och att alla studenter och kamrater verkligen brann för sitt arbete. De försökte påverka och reformera genom att på ideell grund arbeta på landsbygden och hjälpa till med allt. Det är med stor värme, engagemang och själv- bild han beskriver det arbetet. när delade ut flygblad greps han av shahens polis. Det var en osäker period och många av hans bekanta försvann. dömdes till fängelse . han satt i fängelse genomfördes revolutionen. Till stor del tack vare Amnesty släppte den nya regimen ut honom efter att han lovat att lugna ner sig. Han erbjöds också att bli revolutions- gardist. anlände omkring 1990 till . I början hade han stora svårigheter att förstå vad som krävdes och vilka konventioner som gäller i det svenska samhället. Han insåg att språket var nyckeln. En detalj han inte gillade vid ankomsten var att han blev förflyttad till . Det tycker var en riktigt usel idé. Han säger att han förstår tanken men att den knappast har någon plats i verkligheten. En bra integrering kan inte utgå från att det saknas invandrare i . När fick uppehållstillstånd tog han istället kontakt med en landsman i . Han erbjöds att komma och bo hos en landsman. betonar hur viktig den kompisen var. Landsmannen gav stor hjälp till de insikt- er som behövs om det svenska systemet och svenskarna. Han får också hjälp att se sig själv som invandrare i relation till svenskar. Med det menar att han hade svårt att förstå att han tilldelats en identitet som invandrare och att han nu förväntades agera som en invandrare. Det hjälpte att hantera besvikelsen över att han verkade ha förlorat sitt personliga värde som intellektuell när han kom hit. Jag frågar honom om han kan förtydliga den betyd- else han verkar tillmäta sin landsman. Jag tycker det var stor betydelse, man är tryggare, man får bättre information ifrån sina landsmän, man får mycket bättre socialt nät så man kan hitta jobb ... jag tror inte att svenskar hjälper lika mycket som mina egna landsmän när det gäller att hitta arbete och integrera mig i samhället, för dom förstår mig bättre och det var den tanken som gjorde att jag kontaktade min vän i (s. 4). Efter flera besvikelser på arbetsmarknaden och SFI förklarade landsmannen att utbildningssystemet innehåller olika unika möjlig- heter i . Arams kamrat hjälpte honom att förstå att SFI bara Det här borde alla få pröva! gav lite träning vilket knappt fungerade i samhället. Kamraten för- klarade också att svenskar inte skulle komma att ta kontakt med . var riktig kontakt med svenskar enda verk- ligt bra sätt att lära sig svenska flytande. Landsmannen uppmunt- rade honom att själv gå ut på stan och ta kontakt med alla möjliga svenskar som det var legitimt att störa. Här framkommer en viss förundran och kanske en viss besvikelse över att svenskarna var så avståndstagande. som betraktar som det bästa och mest rättvisa systemet i världen så är det känslomässigt och socialt kallt i . började plåga bibliotekarier och andra officiella tjänstemän med alla möjliga frågor. behövde få veta något men huvudsakligen var syftet att få igång ett samtal och försöka fånga upp svenska språket i användning. ... på bibliotek, jag tvinga dom att hjälpa mig att prata med mig, att hitta på historier bara för att kunna använda språket och prata (s. 6). Landsmannen introducerade också möjligheten med folkhögskola. Det var inte så mycket ämneskunskaper som var intressanta utan möjligheten till interaktion med svenskar i organiserad form. tänkte på folkhögskolan som en möjlig väg till språket som i sin tur var en väg in i samhället. Först hälsade landsmannen och på en folkhögskola i södra men skrämdes något av kristenheten. Han säger att han träffat tillräckligt med religiösa människor och syftar på mullorna som styr i . En annan folk- högskola, inte alltför långt bort, arrangerade en kurs för invandrare. De hälsade på där och fick den rätta känslan. Han bestämde sig för att flytta dit. Han bodde på internat tills familjen anlände. Arams period på folkhögskola kan beskrivas som en vändpunkt uppåt i tillvaron och en lägsta botten. Med det menar jag att som han berättar att han kommit helt rätt och kunde uppfylla sina syften med språkträning och socialt umgänge med svenskar så drabbas han också av ett enormt bakslag. När vi sitter i intervjun börjar tårarna rinna från Arams ögon och han börjar berätta hur en mycket nära anhörig avled. Nästan som för att undvika ämnet börjar han genast berätta om hur mycket stöd han fick av lärare och kamrater. och det glömmer jag aldrig hur mycket stöd jag fick av skolan och lärarn (s. 10). ser uppriktigt förvånad ut över det överväldigande stöd han fick från folkhögskolans lärare och kamrater. Det här borde alla få pröva! studierna och flyttade till en större stad så minns han att han åter kände sig rädd och vilsen. Han var nästan livrädd för att gå ut. Han säger här ute var det så mörkt och tyst och ingen som känner en..(s. 9). De var kontrasten till det sociala livet inne på folk- högskolan som gjorde det jobbigt ett tag. Efter de båda åren på folkhögskola sökte jobb och fick jobb inom äldrevården. trivdes emellertid inte bra inom äldrevården. Han fick mest korta vikariat och hade en usel lön. Han blev också förbannad över den vård som bedrevs och de krav som ställdes på vårdarna. för stora krav på vårdaren och andra skulle omänskligt, väldigt omänskligt så att jag var jätteledsen ibland, man hann inte .. det var väldigt olyckligt, man skulle ge frukost till mer än 5– 6 människor och .. och då hann man inte så man sprang bara, man hann inte sitta och prata .. jag tyckte det var väldigt omänskligt (s. 13). Den här kollisionen gjorde starkt intryck på och han bestäm- de sig för att han måste skaffa sig ett chefsjobb. Han berättar att det sitter i ryggen på honom att vilja jobba med människor och att hjälpa till. Här lägger också till att han alltid haft den human- istiska läggningen till skillnad från naturvetenskap. Det var därför han en gång utbildade sig till lärare i hemlandet. Vården var ett helt tokigt system där man inte hade tid med dem som skulle vårdas och ville göra något åt det. Han sökte till universitet på folkhögskolekvoten. Han blev antagen och läste en treårig utbildning på Hälsouniversitetet. säger att han lyckades med sina universitetsstudier mycket på grund av att arbetsformerna påminde om dem på folkhögskolan. Han tog sin universitetsexamen och fick sedan ett arbete med ungdomsvård. Han berättar att han har kommit in i samhället relativt bra och har en tillfredsställande lön. Livet går som det ska. tillskriver sina studier på folkhögskola stor betydelse. Han berättar om sin marginella position i samhället när han kom till . Vi kan tolka den känslan som mycket betydelsefull utifrån hans upplevda inflytande och arbete i . Med stöd av en erfaren landsman sökte en bra väg in i samhället. I detta ligger trolig- en att inte har kunnat tänka sig något annat än att han tillhör den intellektuella klassen i samhället. Folkhögskolan var den väg Det här borde alla få pröva! som bäst kunde ge förståelse för det svenska språket och kulturen. Arams gestaltning kanske kan uttryckas som en dörr till samhället. Tack vare att är en driven berättare med mycket på hjärtat gav också intervjun underlag för en analys av vad som drivit honom framåt som person. En fråga jag ställde mig själv efter intervjun var om var speciellt driven? Var alla invandrare lika drivna eller finns det de som sitter och väntar på att bli omhändertagna just för att systemet har givit dem det budskapet? Efter en närmare gransk- ning av Arams huvudsakliga handlingsmotiv kom följande fram. För det första hans identitet som intellektuell (tänka och tycka), därefter som familjeförsörjare (barnens välgång), och slutligen att passa in i det nya samhället och behovet av likvärdighet gentemot svenskar. För går vägen till att lyckas genom att skaffa sig kunskap om språket och kulturen. När han förstår svenskarna och kan tala språket på ett korrekt sätt kan han bli en likvärdig medlem i samhället. I detta är hans papparoll viktig. Han berättar målande om att barnen inte under sin skolgång skulle behöva ha en pappa som inte förstår systemet och inte kan tala språket korrekt. Studierna på folkhögskola gav honom insikt och praktisk kompe- tens i svenska språket och dessutom en relativt god inblick i den svenska kulturen. Studierna på folkhögskola fungerade också väl för ur merit- hänseende. Han fick en gymnasial högskolebehörighet vilket han använde för att ansöka till universitet. Erfarenheterna av studie- sättet på folkhögskolan visade sig fungera som god förkunskap till universitets problembaserade lärande. På olika sätt kan folkhög- skolan sägas ha fungerat som ett bra stöd för att och hans familj skulle få möjlighet att lyckas med sin tillvaro i . Huvudintrigen är att en gång var väldigt aktiv och förverklig- ade visioner. Sedan blev han av med alla sådana värden i sin berätt- else. I har han lyckats gå från att ha blivit placerad på botten av samhällshierarkin till att ta sig upp till en god position. kan han berätta om sig själv att han har universitetsutbildning, ett bra jobb, bra lön, bor i ett bra område och att det går bra för barnen. Det här borde alla få pröva! bor i en liten kommun i . Hon har man och två barn och bor i villa. arbetar hon som handledare i på deltid och ytterligare en deltid som ledare på en fritidsgård. Hon ger intryck av att vara en person som vet vad hon vill och berättar snabbt och relativt strukturerat. Hennes sätt att berätta kan exemplifieras så här jag gjorde det och sedan gjorde jag så. Hon konstruerar sig som en människa i kontroll inom hennes egen berättelse. Hennes intryck av folkhögskolan är mycket posi- tiv. Efter att vi gått igenom intervjun frågar jag vad hon tycker att hennes studietid på folkhögskolan har betytt för henne. Jag tycker att studierna har betytt väldigt, väldigt mycket jag har nog inte liksom, jag tror inte att jag vart samma person , men den har betytt väldigt mycket positivt för mig, jag tror att jag har lärt mig, vad skulle jag säga, jag tror jag har det och tacka för mycket av det som jag tycker är positivt med mig själv . Jag har utvecklats väldigt bra av att gå på folkhögskola ... mycket solidaritet och anpassa sig, alltså bemöta människor och ja, det har vart två roliga år och ett tufft år men näe jag tror alla tre åren har utvecklat mig (s. 14). Förutom kunskaperna så, studiekunskaperna, har jag ju faktiskt fått så har jag ju fått den här balansen mellan människor, att kunna alltså open minded alltså öppenheten vad ska jag säga möjligheten att bemöta människor på ett bra sätt. Samverka med andra människor um (s. 14). När berättar om vad hon fått ut av sina studier så handlar det om kunskaper och erfarenheter som både präglat henne och som finns tillhanda som instrument. Den viktigaste aspekten av erfaren- heterna är förmågan att bemöta människor på ett bra sätt. Den för- mågan kommer väl till pass i nuvarande yrke. Hon sökte in till vårdgymnasiet för att bli undersköterska. Innan hon började gymnasiet gjorde hon en ungdomspraktik på ett service- hus. Efter det påbörjade hon vårdlinjen och blev färdig under- sköterska . Direkt efter examen packade hon sin väska och åkte hemifrån till familjens sommarhus. Skälet var att hon var sur på sin far som hon var kär i en kille som bodde i Det här borde alla få pröva! Hon flyttade in hos pojkvännen och skaffade sin försörj- ning på långvård och mentalvård. började hon också jobba på krogar som croupier och servitris. Hon uttrycker det som att: äh så jobbade jag, jobbade och jobbade (s.1). Ett skäl till att det blev denna kommun var att hon betraktade sommarhuset som sitt andra hem. Hon var känd i staden och det var enkelt för henne att få jobb där. dubbeljobbade inom vården och krogarna. Hon trivdes enormt bra. Hon ger ett exempel på när hon först jobbade inom vården mellan sju och tretton, var ledig till fram till sjutton. jobbade (s.k. delad tur i vården ). Sedan gick hon till sitt jobb på krogen som varade ungefär mellan tio och tre Hon tjänade mycket pengar men spenderade allt i samma takt som pengarna flöt in. Näe, jag var inte speciellt välorganiserad, om jag säger så, men jag hade ganska roligt. Jag minns det som två jätteroliga år ... faktiskt. Väldigt impulsiva och ansvarsfria år om jag säger så, jag klarade mig själv och jag tyckte det var skönt (s. 2). och pojkvännen flyttade sedermera till ett kollektiv. kom de ihop sig och killen flyttade upp till . utan pojkvän tröttnade på den lilla kommunen och flytt- ade efter. Det gick bra att återförenas med pojkvännen och började arbeta inom vården i den nya kommunen. kom på att hon skulle söka till en utbildning som leder till behand- lingsassistent. Skälet till att denna idé dök upp var främst att började tröttna på sitt jobb som undersköterska. Arbetet inom vården blev allt tyngre och stressigare och hon kände att detta skulle hon inte klara av resten av livet. Hon gick därför till en yrkesvägledare på arbetsförmedlingen och fick göra ett test. När de diskuterade testet så rekommenderade vägledaren en utbildning till behandlingsassistent på folkhögskola. Vägledaren hade själv gått den aktuella utbildningen och var mycket nöjd. Det var ett jobb som hon skulle vilja ha. sökte men blev inte antagen på grund av att hon var för ung. Hon kände emellertid att den här utbildningen ville hon gå. Medan hon väntade på att bli äldre så sökte hon till samma skola för att läsa in ett tredje gymnasieår. När flyttade in på folkhögskolan (internat) tyckte hon att miljön passade henne som handen i handsken. Hon hade bott på kollektiv tidigare och det var en otrolig bredd på olika sorters Det här borde alla få pröva! människor (s. 3). Det enda bekymmer hon minns var hur hon skulle få tag i cigaretter. Hon var storrökare och det var strax under en mil till närmsta kiosk. gillar att läsa och lära och tyckte att både kurserna och all friluftsverksamhet var fantastiskt kul. Hon kände att hon redan innan kunde mycket av innehållet i utbildningen och studierna var därför knappt ansträngande. Istället var det allt socialt umgänge som tog energin. Hon minns också att det var mycket bra lärare på skolan. Men lägger också till att: det är ju så jag minns det, kanske var det helt annorlunda men det är den minnesbild jag har kvar av åren där, att det var roligt där (s. 4). Efter att det allmänna året var fullgjort började på fritids- ledarlinjen. Hon berättar om en intressant motivbild. i utbildningen så hörde hon rykten om att behandlingsassistent- utbildningen inte var speciellt bra längre. Hon trivdes emellertid väldigt bra på skolan och behövde en yrkesutbildning. Hon säger att hon egentligen inte var intresserad av fritidsledarutbildningen men i brist på annat så fick den duga. Detta förklarar med att hon aldrig hade gått på en fritidsgård själv. Hon visste överhuvud- taget inte vad det handlade om. Men det verkade vara roliga männi- skor som gick där och de verkade göra roliga saker så valde den inriktningen. fick de lära sig en hel del roliga saker som ledarskap och frisksport. Framförallt ledarskap tilltalade . En udda sida i detta är att tar upp ett specifikt kursmoment som det mest värdefulla. I deras utbildning inklud- erades en universitetskurs i pedagogik. Det var kul, då, kände man att man fick någonting med sig, som inte bara var för fritidsledar- yrket då det kunde ju ge någonting även för andra (s. 6). som internatstudent flyttade omkring en del inom skolan. Hon bodde i en vanlig elevuppgång, i en liten stuga utanför området och även på . jag är en sån som har, har liksom, jag är om mig och kring mig, jag har koll, jag luskar runt, jag har kontakt, jag är nätverksperson ... jag ser ofta möjligheterna, inte begränsningarna (um) så jag tycker att jag kan, har jag möjlighet att påverka, jag ser till att jag får möjlighet att påverka. Jag såg till att bli elevrådsordförande (s. 7–8). på skolan började känna sig övermätt på folkhög- skola. Ja, så minns jag ju, närmast, var faktiskt det tråkigaste året(s. 9). hade hon träffat en ny man Det här borde alla få pröva! och började hon jobba deltid utanför skolan. Hon säger att det kändes som hon redan var på väg till någonting annat. När hon lämnade skolan gjorde hon det med lättnad. Hon fick direkt jobb i vård av ungdomar och psykiskt handikappade. Hon erbjöds fast tjänst. Hennes motiv för detta jobb var främst att få tag i ett jobb och att vegetera tills hon bestämt vad hon vill bli när hon blir stor. Hon funderade på att börja studera på universitet men hann inte med det innan första barnet annonserade sin ankomst. Under mammaledigheten flyttar och familjen till en närligg- ande kommun och där läser hon på komvux. Syftet med detta var att få högskolebehörighet på en annan kvot. Så här i tycker hon att det var helt onödigt men det kom som en följd av att hon inte visste vad hon skulle göra. och sen hinner jag lagom tänka när jag fått honom, så får jag, är jag gravid igen, så får jag 2000, ett millenniebarn (inte 24.00?) ja nästan, försenad ... så jag hinner inte speciellt mycket mellan faktiskt ... utan det bara ramlar på. Jag bara jobbar lite extra emellan men det är knappt att jag hinner med det heller, känns det som (s. 11). Under den senare delen av levnadsberättelsen har tagit med sig man och barn tillbaka till den lilla kommunen där hennes vuxna liv startade. Hon trivs mycket bra med sitt jobb och tycker att hon har fullt upp. bär hon en känsla av att hon skulle ha läst på universitet. I slutet av intervjun har vi ett intressant samtal om betydelsen av målsättning i livet. ser sig själv som väldigt målinriktad och när hon tänker tillbaka så har det mesta hon haft intresse för blivit genomfört. Hon funderar ett tag och säger sedan att det faktiskt även gäller man och barn. Hon hade bestämt att det var dags och då var det mest en fråga om att hitta en lämplig man och sätta igång. Hon tycker själv att det låter som en udda variant av familjebild- ning eftersom man och barn egentligen borde vara något som kommer när rätt omständigheter faller in. Kanske en mer romant- isk bild. konklusion om mål i livet är att hon vet fortfarande inte vad hon vill bli när hon blir stor. Hon har inte bestämt sig, för hade hon det så hade det redan varit klart. Jag frågar hur tänker kring det här med att ha ett behov av mål, att bli något, i relation till oförmågan att bilda ett mål. svarar att hennes egen hypotes är att hon sedan tonåren har bestämt själv och alltid gjort det som är roligt. Hon har följt det stunden givit och aktat sig Det här borde alla få pröva! för att bli konventionell (ett svenssonliv). Hon beskriver sig själv som okonventionell och inte speciellt präktig (s. 8). på folkhögskolan kom dock en vändning och hon blev plötsligt mer inriktad på ett svenssonliv. vet inte riktigt men det kändes rätt så hon bestämde sig. har varit med om många olika händelser och hon har orienterat sig efter eget huvud sedan ungdomen. Hennes berättelse binds samman av en intrig, som handlar om sökandet efter hennes plats i tillvaron, men som inte är konventionell. Hon har huvudsak- ligen följt den väg som hennes lust eller känsla pekat ut. Inför valet av folkhögskoleutbildning blir plötsligt mer strategisk och börjar fundera på ett yrke som hon kan klara . Undersköterska kommer hon inte att klara mycket längre. Hon påbörjar utbildningen men byter spår till något som verkar bättre. Men man kan se att det fortfarande inte är helt rätt med tanke på hur hon formulerar sig om universitetskursen. Jag tolkar henne som att hon har en känsla för att hon skall göra något annat än bara vara fritidsledare. Under utbildningen vänder det igen och hon träffar en bra man, tröttnar rejält på folkhögskolan och vill ge sig av till arbetsliv och universitet. Hon läser in en del kurser på komvux men får barn och skjuter upp universitetsstudierna. Ytterligare ett barn anländer och hamnar allt längre ner på vardagens agenda. För att ta upp några punkter ur berättelse kan man fråga sig varför tar upp pedagogikkursens värde som hon gör?