sou · GRB36d2 · 2004-01-01 00:00:00 — Det vore dock enkelt att genomföra ett sådant system, om det i uppgifterna som lämnas sätts en kod för i vilken region där transporten startar respektive slutar. Med dagens teknik kan sådan information högst väsentligt öka informationen om transportmönstret i EU och det blir möjligt att utifrån de geo- grafiska angivelserna beräkna tranporttiden. Utredningen föreslår att det införs ett sådant system med distanskoder för lättare stati- stikföring. Rättslig reglering kring djurtransporter 4.8.7Utredningens bedömning och förslag angående tillsyn i När det gäller lantbrukets djur behövs inga tillstånd för transporter inom landet. Det betyder att tillsynsmyndigheten inte har kännedom när transporterna sker, vilket gör kontrollen mycket svår. En del av dessa djurtransporter är väl planerade, och datum är kända före transporten. Detta gäller till exempel transporter av fjäderfä, såväl när nya värphöns sätts in och tas ut eller när en ny omgång slaktkycklingar anländer eller när de sänds till slakt. Detsamma gäller slakttransporter av lantbrukets övriga djur. Även transporter av djur för vidare gödning, som till exempel transporter av grisar, planeras . Problem med transporter under mul- och klövsjukedispenserna visade att försenade transporter orsakade problem, eftersom stallarna var dimensione- rade för en maximal vikt på djuren. En planering i denna typ av uppfödning är alltså nödvändig och sker kontinuerligt, även av transporterna av grisar till slaktsvinsuppfödning i förekommande fall. Det torde inte vara svårt att anmäla lantbrukets djurtransporter till tillsynsmyndigheten, vilket skulle möjliggöra en kontroll. Anmälan måste dock ske i så pass god tid att det är möjligt för till- synsmyndigheten att kunna kontrollera lastning och transport. Kontrollen av lastning vid gården kan ses som en del av tillsynen över lantbrukets djur och bör därför bedrivas av den tillsynsmyn- dighet som har djurskyddstillsynen på dessa objekt, kommu- nerna. Utredningen bedömer att kontroll av transporter i första hand bör ske vid på- och avlastning. Vid pålastningen kan transportfor- donet inspekteras före lastningen. Det är också vid det tillfället möjligt att se om djuren klarar att transporteras, att inte överlast sker eller att för varandra främmande djur sammanförs. Vid fly- gande besiktning på väg kan inte detta kontrolleras på samma till- förlitliga sätt. Såväl på- som avlastning är stressande moment för djuren. Kontroller vid avlastningsplatsen ger en god bild av förhållan- dena under transport. Rättslig reglering kring djurtransporter Även andra djur transporteras – främst tävlingshästar och hästar från anläggningar där försäljning sker. I och med förändringen av djurskyddslagens § 16 krävs tillstånd även för anläggningar där verksamheten är yrkesmässig eller i större omfattning för säll- skapsdjur och hästar. I dessa fall är transporterna planerade när det gäller tävlingar, men inte nödvändigtvis när saluhästar kommer eller lämnar anläggningen. I många fall sker dock transport med transportfirmor, där en viss framförhållning är nödvändig. Även transporter från anläggningar av detta slag för hästar, bör en anmälningsplikt införas. Även i detta fall kan tillsynen vid av- och pålastningen av tranporter ses som en del av den tillsyn över djur- skyddet, som bedrivs av den lokala tillsynsmyndigheten. kontrolleras transporter vid tävlingsplatser av vissa kom- muner. Med ett system med anmälningsplikt för transporter kan många av dessa kontroller ersättas av lokala kontroller av respektive kommuns tillsynsmyndighet. Utredningen föreslår en anmälningsplikt av transporter till ansvarig tillsynsmyndighet. Anmälan skall ske timmar innan transporten sker och skall kunna lämnas per fax eller e-post eller på annat enkelt sätt. För lantbrukets djur bör anmälningsplikt gälla alla transporter över två djurenheter. Anmälningsplikt skall gälla de som yrkesmässigt håller djur. För andra djur än lantbrukets djur krävs anmälningsplikt enligt ovan endast för hästar och vid transport av mer än två djurenheter. Det bör gälla om verksamheten är yrkesmässig eller av större omfattning. Animo-systemet och färdplan bör kunna nyttjas mer än för lokal tillsyn av transporter. 5Slakteristrukturen och slakteri- kapaciteten i EU – kartläggning, analys och bedömning Utredningen bedömer att det är fullt möjligt för de allra flesta uppfödare att finna ett slakteri inom 8 timmars transport- tid för djuren. De 3 890 större och 20 972 småskaliga slakte- rierna inom EU har en god regional spridning. Även om antalet slaktdjur som transporteras från respektive uppfödarland är stort är den procentuella andelen djur som transporteras över gränser till slakt liten. Slaktkapaciteten bedöms tillräcklig för det egna landets uppfödning av djur med några undantag. Det gäller , , , och . och bedöms inte ha kapacitet för att klara uppfödning och slakt av samtliga större tamdjur födda i respektiver land. Båda länderna har en stor produktion av smågrisar, som säljs för uppfödning till andra medlemsstater. har en stor export – främst intern – av nötkreatur för vidare uppfödning och bedöms inte heller klara slakt av alla i landet födda större tamdjur. Samma förhållanden gäller för , som har en stor export – främst till – av nötkreatur, både liv- och slaktdjur. saknar helt slakterier. Övriga länder bedöms ha tillräcklig eller betydligt större slaktkapacitet än vad som krävs för att klara slakt av i lan- det födda större tamdjur. Samtliga länder bedöms ha slaktkapa- citet att klara den egna produktionen av fjäderfä och kanin/hägnat vilt. Utredningens bedömning är att det inte är en bristande slak- terikapacitet som är orsak till transporter av slaktdjur, utan att skälet är tillgång på djur och priset vid varje enskilt tillfälle vid olika slakterier i olika länder. Ett annat skäl är att vissa länder inte har en uppfödning av djur som motsvarar det egna landets eller den egna livsmedelsindustrins behov, utan efterfrågar många djur, såväl liv- som slaktdjur. Slakteristrukturen och slakterikapaciteten i EU – kartläggning,. Enligt direktiven skall utredningen särskilt utreda slakteristruktu- rens påverkan på transporttider och transportvägar, bland annat antalet slakterier och kapacitet. I direktiven anförs vidare att antalet större slakterier minskat i och att förhållandet är detsamma i hela EU, liksom att det är av särskilt vikt att transporten av djur till slakt är så kort som möjligt, eftersom inte bara djuret utan även köttet kan påverkas negativt av stress. I följande avsnitt redovisas de lagar och regler som reglerar slakt. Därefter redovisas den slak- teristruktur som finns i EU. Vad gäller slakteriers kapacitet anges huruvida slakterierna är storskaliga eller småskaliga. De storskaliga slakterierna i EU är 3 890 stycken till antalet. Exakt kapacitet för dessa har dock inte kunnat utrönas, eftersom dessa uppgifter inte är offentliga i många länder. Antalet småskaliga slakterier är 20 972. Slakteristrukturen i de olika medlemsländerna varierar mycket. Inom EU finns standardiserade regler om slakt och hantering av kött i slakterier, styckningsanläggningar samt kyl- och . Reglerna är preciserade i form av direktiv som också innehåller vill- kor för godkännande av anläggningar, krav på egentillsyn, regler för köttbesiktning och övrig offentlig kontroll med mera. I det föl- jande redovisas kort de regler som är av intresse för utredningen. 5.1.1Skydd av djur vid slakt eller avlivning Rådets direktiv /119/EG av om skydd av djur för slakt eller avlivning1 reglerar förflyttning, uppstallning, fasthållning, bedövning, slakt och avlivning av djur som föds upp och hålls för produktion av kött, skinn, päls eller andra produkter. I direktivet regleras också vad som gäller angående avlivningsmetoder vid sjukdomsbekämpning. 1 EGT L 340, 31.12.1993 s. 17. Slakteristrukturen och slakterikapaciteten i EU – kartläggning, . Djur skall skonas från all onödig stress, smärta och lidande i samband med slakt.2 Slakterier och bestämmelser runt slakt regleras gemensamt inom EU genom de direktiv som beskrivs nedan. För slakterier med försäljning av kött från större tamdjur som nötkreatur, gris, får och get samt hästdjur gäller rådets direktiv /433/EEG av om hygienproblem som påverkar handeln med färskt kött inom gemenskapen,3 som gavs ut som konsoliderat direktiv /497/EEG av om ändring och konsolidering av direktiv /433/EEG4 med regler om slakt och övrig hantering av färskt kött av tamboskap (nötkreatur, gris, får, get och hästdjur) inför tillämpandet av den gemensamma euro- peiska marknaden . För slakterier med försäljning av kött av fjäderfä gäller rådets direktiv /118/EEG av om hygienproblem som påverkar handeln med färskt kött av fjäderfä,5 uppdaterad som rådets direktiv /116/EEG om handel med färskt kött av tama fjäderfän.6 För slakterier med försäljning av kött av kanin och hägnat vilt gäller rådets direktiv /495/EEG av om frågor om livsmedelshygien och djurhälsa som påverkar produktion och utsläppande på marknaden av kaninkött och kött från vilda djur i hägn.7 För slakt av tamboskap gäller även kommissionens beslut /471/EG av om de regelbundna kontroller av den allmänna hygienen som skall göras av driftsledaren på en anläggning enligt direktiv /433/EEG om hygienproblem som påverkar handeln med färskt kött inom gemenskapen och enligt direktiv /118/EEG om hygienproblem som påverkar handeln med färskt kött av fjäderfä (text av betydelse för EES)8 . Här gäller också rådets direktiv /96/EEG av om tri- kinkontroll (Trichinella spiralis) vid import från tredje land av färskt kött av tamsvin9 och och rådets förord- ning (EG) nr 999/2001 av om fastställande av 2 Artikel 3. 3 EGT P 121, 29.7.1964 s. 2012. 4 EGT L 231, 29.8.2001 s. 20. 5 EGT L 55, s. 23. 6 EGT L 62, s. 1. 7 EGT L 268, s. 41. 8 EGT L 165, 21.6.2001 s. 48. 9 EGT L 26, 31.1.1977 s. 67. Slakteristrukturen och slakterikapaciteten i EU – kartläggning,. bestämmelser för förebyggande, kontroll och utrotning av vissa typer av transmissibel spongiform encefalopati.10 I direktiven regleras kraven på slakterier i detalj, liksom slakteri- processen och kontroller. Rent generellt kan sägas att lokalkraven vad gäller slakterier är mycket detaljerade. Speciellt avseende fästs vid produktionsflöden, ytmaterial, vattenkvalitet och utrustning för nerkylning. I rådets direktiv /43/EG av om ändring och kodifiering av direktiv /73/EEG om finansieringen av veterinära besiktningar och kontroller av levande djur och vissa animaliska produkter och om ändring av direktiv /675/EEG och 91/496/EEG11 finns anvisningar om finansiering av veterinära besiktningar och viss övrig offentlig kontroll. Slakt av nötkreatur, gris, får, get och hästdjur regleras på EU-nivå av direktiv /433/EEG, omtryckt i direktiv /497/EEG och som också ändrats . Direktivet om trikinkontroll av svin- och hästkött har beteckningen 77/96/EEG. De större slakterierna, som är godkända för handel av kött inom EU och till tredje land, skall uppfylla kraven i artikel 10 i direktiv /433/EEG. Listor över godkända sådana slakterier skall varje medlemsstat sända till kommissionen och till de andra medlems- länderna. Sådana slakterier skall märka köttet med en oval stämpel innehållande slakteriets nummer, landsbeteckning och landets ver- sion av EEG. Slakterierna skall stå under kontroll av offentligt anställda veterinärer. Så kallad småskalig slakt är särskilt reglerad i direktiv /433/EEG, artikel 4. Ett småskaligt slakteri får slakta högst 20 slaktenheter och högst 1 000 slaktenheter . Ett småskaligt slakteri kan få slakta upp till 1 500 slaktenheter , om två företag delar lokal. Slaktenheter beror både på djurslag och på djurets storlek/ålder. 10EGT L 147, 31.5.2001 s. 1. 11EGT L 162, s. 1 SOU 2003:6 Slakteristrukturen och slakterikapaciteten i EU – kartläggning, . Slakterienheter för olika djurslag Vuxna nötkreatur och häst Källa: slakt. För dessa slakterier är kraven på lokalerna något lite lägre än för stora slakterier. Veterinär närvaro krävs inte under hela den tid som slakt pågår, utan kravet är att djuren skall besiktigas högst 24 tim- mar före slakt samt att slaktkropp och organ skall besiktigas under slaktdagen. Kött från småskaliga slakterier får endast avsättas på den lokala (nationella) marknaden. Kött från sådana slakterier stämplas med nationella stämplar. Regleringen är uppdelad på samma sätt för både större och mindre styckningsanläggningar. Småskaliga styckningsanläggningar för den lokala marknaden får producera högst kött . I direktivet regleras inte bara slakt och besiktning utan även styckning, kylning, förvaring av slaktkroppen och transport. BSE har inneburit att hantering och destruktion av SRM (speciellt risk- material) från slakt av nötkreatur, får och getter regleras noga i och rådets förordning (EG) nr 999/2001.12 Enligt rådets direktiv /43/EG av om ändring och kodifiering av direktiv /73/EEG om finansieringen av vete- rinära besiktningar och kontroller av levande djur och vissa anima- liska produkter och om ändring av direktiv /675/EEG och 91/496/EEG13 skall avgift i första hand tas ut baserat på antal slakt- enheter – således på antalet slaktade djur. I direktivets bilaga A anges vilka schablonbelopp i euro som myndigheterna skall ta ut för köttbesiktning specificerat per djurslag samt för annan offentlig kontroll. Enligt artikel 5 i samma direktiv skall utgifterna täcka myndigheternas kostnader. 12EGT L 147, 31.5.2001 s. 1. 13EGT L 162, s. 1. Slakteristrukturen och slakterikapaciteten i EU – kartläggning,. Slakt av fjäderfä regleras i direktiv /118/EEG ändrat och uppda- terat genom direktiv /116/EEG. I direktiven regleras bland annat villkoren för slakteri, slakt, besiktning, kontrollstämpling, nedkyl- ning, lagring och transport av kött för storskaliga respektive små- skaliga slakterier. Storskaliga slakterier skall efter godkännande av den behöriga myndigheten förtecknas på en särskild lista som skall delges och övriga medlemsländer. För småska- liga slakterier har behörig myndighet möjlighet att göra avsteg från de generella kraven. Lista över dessa anläggningar skall delges kommissionen med uppgift om i vilka avseenden avstegen gjorts. Småskalighetsgränsen för enbart inhemsk avsättning är slakt av 150 000 fjäderfä per år.14 Enligt en friregel får en uppfödare av tam- fågel överlåta högst 10 000 slaktkroppar utan besiktning direkt till konsument antingen direkt på gården, via torghandel eller i en butik i närheten av gården.15 För småskalig styckning med motsva- rande avsättningsbegränsning är gränsen högst per vecka.16 5.1.4Slakt av kaniner, hägnat vilt och ren Rådets direktiv /495/EEG17 reglerar slakt och utsläppande på marknaden av kött från kanin och hägnat vilt.18 Bestämmelserna i direktivet hänvisar ofta till direktiv /433/EEG och 71/118/EEG (se ovan) vad gäller hygienregler och kontroller. I direktiv /495/EEG19 ges utrymme för nationella regler för kött som skall avsättas enbart på den nationella marknaden. Leve- rans av färskt kaninkött i små mängder från jordbrukare direkt till konsument eller detaljist på orten kräver exempelvis ingen besikt- ning eller annan kontroll.20 I ett särskilt beslut har kommissionen godkänt användning av mobila slakterier för slakt av ren. Detta kött får avsättas på hela EU-marknaden. Kraven på till exempel vattenkvalitet, nerkylning efter slakt samt besiktning av renarna före slakt och av köttet efter slakt gäller som vid slakt på konventionella fasta slakterier. 14Rådets direktiv /116/EEG artikel 7, EGT L 062, s.1. 15Rådets direktiv /116/EEG artikel 3 II, EGT L 062, s. 1. 16Rådets direktiv /116/EEG artikel 7 punkt 2, EGT L 062, s. 1. 17EGT L 268, 14.09.1992 s. 41. 18Renar ingår i kategorin hägnat vilt. 19EGT L 268, 14.09.1992 s. 41. 20Se direktivets artikel 4. Slakteristrukturen och slakterikapaciteten i EU – kartläggning, . 5.2Regler om slakt i Fram till fanns i en fristående köttbesikt- ningslag med ett köttbesiktningstvång när det gällde slakt av tamboskap, fjäderfä, ren och storvilt (älg och vildsvin). Enligt denna lag låg allt tillsynsansvar på Kungliga veterinärstyrel- sen.21 Kontrollen utfördes antingen vid kontrollslakterier eller i så kallade köttbesiktningsbyråer. Kommunerna hade skyldighet att tillhandahålla lokaler och veterinärpersonal för enskilda djurägare, under förutsättning att så kallat slakteritvång inte var infört i kommunen. Således fanns två nivåer på slakt och besiktning – byråbesiktning respektive kontrollslakt. Vid byråbesiktning fanns inte någon kännedom om djurets häl- sotillstånd före slakt och ofta inte heller vetskap om under vilka hygieniska förhållanden slakten hade skett, eftersom kroppen och organ oftast var transporterade till den kommunala köttbesikt- ningsbyrån. Vid kontrollslakt var däremot lokalerna godkända av den behöriga centrala myndigheten. Slakten föregicks också av en besiktning av det levande djuret. En parlamentarisk utredning kom fram till att det ur folkhälsosynpunkt var önskvärt att all slakt skulle ske på kontrollslakterier och att köttbesiktningsbyråerna borde läggas ner. Efter sedvanlig behandling av förslaget fattade beslut i enlighet med utredningens förslag. En djurägare gavs dock möjlig- het att slakta egna djur för det egna hushållets behov utan att köt- tet besiktigas – så kallad husbehovsslakt. De grundläggande svenska bestämmelserna om hur djur skall behandlas i samband med slakt finns i djurskyddslagen (1988:534) och djurskyddsförordningen (1988:539). De grundläggande bestämmelserna på hygienområdet finns i livsmedelslagen (1971:511) som är en ramlag. Lagen innehåller bland annat bestämmelser om hantering vid slakt av djur. Livsmedelsförord- ningen (1971:807) preciserar förutsättningarna för lagens tillämp- ningsområde. Mer detaljerade regler och bestämmelser finns i () och Livsmedelsver- kets författningssamling (SLVFS). 21 Efter på . Slakteristrukturen och slakterikapaciteten i EU – kartläggning,. På basis av direktiv /497/EEG och direktiv /96/EEG har utfärdat en kungörelse om slakt av tamboskap och hägnat vilt.22 Rent generellt gäller att allt tamboskapskött som skall överlåtas omfattas av köttbesiktningstvång. Köttbesiktningstvånget innebär att slakt endast får ske i slakteri som godkänts av . Vidare skall samtliga slaktdjur besiktigas av veterinär, anställd av , högst före slakt, samt kött och organ besiktigas som slakten utförts. Trikinundersökning skall göras på ackrediterat eller annat av godkänt laboratorium. Samtliga slaktade grisar och hästar måste kontrolle- ras avseende trikiner. Veterinärens godkännandestämpel får inte sättas på kroppar och organ förrän resultat från trikinundersök- ningen erhållits. Enligt EG:s direktiv /43/EG om besiktningskostnader skall avgift i första hand tas ut baserat på antal slaktenheter – således på antalet slaktade djur. I tillämpas principen om full kost- nadstäckning. Om avståndet mellan ett småskaligt slakteri och till- gänglig veterinär som kan och vill tjänstgöra som besiktningsvete- rinär är stort, kan kostnaderna för enbart resa och restid bli bety- dande. Slakt av fjäderfä regleras i kungörelse om fjä- derfä; SLVFS 1994:11, EG-direktivet 92/116/EEG om tamfjäderfä samt EG-direktivet 91/945/EEG om hägnat fjäderfä. I besöks slaktkycklingbesättningarna minst av en salmonellakontrollveterinär. Varje slaktomgång besik- tigas således inte på gården av veterinär före slakt. Däremot skall varje djurgrupp ha undersökts avseende salmonella före slakt. Provtagning utförs vanligen av djurägaren. Analyser sker på ackre- diterade laboratorier. Besiktning av fjäderfäköttet efter slakt får utföras av besikt- ningsbiträden som genomgått en utbildning i regi. Dessa är företagsanställda och utför besiktningen på besikt- 22 SLVFS 1996/32, uppdaterad som LIVSFS 2002:27. SOU 2003:6 Slakteristrukturen och slakterikapaciteten i EU – kartläggning, . Samtliga besiktningsveterinärer är anställda av . författning 1996:32 omfattar också hjort, vild- svin och annat klövbärande hägnat vilt. En specifik kungörelse om slakt av ren finns också.23 Båda dessa författningar är baserade på EG-direktiven /495/EEG respektive 91/497/EEG. Vad gäller hägnat vilt ger direktiv /495/EEG utrymme för nationella regler om köttet skall avsättas enbart på den nationella marknaden. I har detta nyttjats i form av godkännande av så kallade sarvslakterier för ren (vilket knappast används ) samt i form av besiktning på annan plats än slakteri vid slakt av annat hägnat vilt än ren genom användning av så kallad personlig, vete- rinär kontrollstämpel. Exempel på det senare förfarandet är besikt- ning i direkt anslutning till ett vilthägn för hjortar. Föreskrifter om slakt av strutsfåglar gavs ut av , och dessa träder i kraft . Kravet om regler finns i rådets direktiv /495/EEG om kaniner och hägnat vilt. På grund av småskaligheten i produktionsformen anser uppfö- darorganisationer dock att besiktningskostnaderna kommer att göra strutsproduktionen olönsam. De anför i sina remissvar att besiktningskostnaderna måste baseras på kvantitet i stället för debitering av tid för resor och förrättningar. 5.3Pågående initiativ – en förenkling av veterinär hygienlagstiftning En revidering av 17–18 EG-direktiv inom det animala området (till exempel vad gäller kött, mjölk, fisk, ägg och musslor) pågår i . Målsättningen är bland annat att minska detaljeringsgraden i bestämmelserna. Exempelvis vill man inte definiera småskalighet. Produkterna från småskaliga produk- 23 SLVFS 1998:17. Slakteristrukturen och slakterikapaciteten i EU – kartläggning,. tionsanläggningar föreslås dessutom kunna avsättas på hela EU- marknaden . Ansvaret för produkternas säkerhet liksom kontrollen skall i första hand ligga hos producenten. Alla företag, inklusive de små- skaliga, måste arbeta in interna kontrollsystem som är baserade på så kallad riskvärdering. Den offentliga tillsynen skall kontrollera att företagen lever upp till sina förpliktelser. Också reglerna om kött- besiktning är föremål för en översyn. har framfört önskemål om att mobila slakterier skall få användas vid slakt oberoende av djurslag. Inget beslut är dock fattat . Möjligheten att göra avsteg på landsnivå från specificerade krav när det gäller traditionella produktionsformer och regioner med vissa försörjningsproblem (till exempel öar och bergsområden) har diskuterats i arbetsgruppen, dock utan att enighet nåtts. Tan- ken är fortfarande att också dessa produkter skall kunna avsättas på hela EU-marknaden. Uppskattningsvis kommer det att ta ytterligare 3–innan de nya EU-förordningarna kan väntas träda i kraft. Skillnader i bestämmelser för storskaliga och småskaliga slakterier redovisas ovan. I flera länder i EU finns fortfarande en småskalig struktur kvar, medan en strukturrationalisering har skett i andra, Uppgifter om kapaciteten för slakterierna kan dock inte erhållas, varför det är omöjligt att veta hur stor del av slakten som sker på småskaliga anläggningar. De större slakterierna inom EU anmäls till FVO,24 som utför revision och gör kontroller på plats när det gäller livsmedelssäker- heten. Utredningen har hämtat information om dessa slakterier från EuroVetLinks webbsida. För information om de småskaliga slakterierna finns inget krav på anmälan till kommissionen. För att erhålla uppgifter dessa har därför varje enskild medlemsstat kon- taktats. I det följande används orden intern import och intern export för handel mellan medlemsländerna i EU och extern import och extern 24 Kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor. Slakteristrukturen och slakterikapaciteten i EU – kartläggning, . export för handel med tredje land. Med total import avses intern och extern import sammanräknad och med total export avses intern och extern export sammanräknad. EuroVetLink redovisar totalt 3 890 större slakterier i EU. De stora slakterierna godkänns för slakt av antingen större tamdjur (nöt, får, gris och häst), fjäderfä eller kanin/hägnat vilt enligt tre skilda direktiv. Av slakterierna slaktar 2 546 anläggningar större tamdjur.