sou · GRB331 · 2004-01-01 00:00:00 — De skilda förutsättningarna för olika typer av stä- der och samhällen i olika delar av landet talar för nöd- vändigheten att skapa politiskt spelrum både på natio- nell och på nivå. En samordnad nationell storstadspolitik förutsätter att insatser och initiativ: Nordiskt samarbete om nationell stadspolitik Som ett led i arbetet att omsätta den nordiska strategin för hållbar utveckling beslutade de planeringsansvariga minis- trarna att inleda ett samarbete om utveck- ling av en politik för hållbar stadsutveckling. De nordiska länderna har i vissa avseenden likartade förutsättningar för stadspolitiken; en förhållandevis hög urbaniseringsgrad, ett fåtal dominerande storstadsregioner samt en stor andel små och medelstora städer som kännetecknas av en gles bebyggelse med mycket grönska. Trots dessa likheter läg- ger de nordiska länderna tyngdpunkten vid skilda fråge- ställningar i sin nationella politik, där man antingen beto- grundas på en medveten viljeinriktning att stärka stä- der och stadsregioner som motorer i den regionala utvecklingen, anpassas till kunskaper om de skilda förhållanden som råder i städer och samhällen av olika karaktär och med skilda förutsättningar för tillväxt, ger olika former av stöd för ett regionalt och lokalt arbete genom metodutveckling, projektstöd m.m. samt utvecklar styrmedel för samordning. V.6.4 Det internationella samarbetet om hållbar stadsutveckling Urbaniseringen är en av de stora framtidsfrågorna för det internationella utvecklingssamarbetet. Hälften av väldens cirka sex miljarder invånare bor snart i städer. av ökningen av den befolkningen fram till nar städernas funktion som motorer i en regional utveck- ling, storstadsområdenas utveckling och sociala strukturer eller stadsmiljöfrågor och städernas utformning. De skilda ansatserna beror delvis på vilket departement som har ansvaret för stadspolitiken. Dessa gemensamma utgångs- punkter och skilda perspektiv tas till utgångspunkt för samarbete och erfarenhetsutbyte om en stadspolitik. Syftet är bl.a. att främja en mer samordnad politik för att de nordiska städerna ska vara attraktiva för såväl befolk- ning som näringsliv och leva upp till krav på en hållbar stadsmiljö och resursförbrukning. beräknas ske i utvecklingsländernas städer. En av fyra av världens stadsinvånare lever under fattig- domsgränsen. Majoriteten av de människor som lever i fat- tigdom saknar dessutom legal säkerhet för sina bostäder, och andra har inte ens en acceptabel bostad. Miljöförhållandena hotar hälsa och livskvalitet och mer än en miljard av världens befolkning bor nu i dåliga bostäder, i de flesta fall helt eller delvis utan tillgång till rent vatten eller acceptabla sanitära anläggningar. Städer och samhäl- len utgör en grund för tillväxt, förbättrade livs- villkor och utveckling av demokratiska principer. Urbaniseringfrågan och boendeplanering inom FN-systemet Vid femårsuppföljningen av Habitatagendan i 2001 (jfr. avsnitt IV.1) togs några viktiga steg i arbetet med att konkretisera och omsätta mål och principer om Hållbar utveckling av städer och samhäl- len enligt , Det konstaterades att begreppet hållbar stadsutveckling är dynamiskt – inte minst mot bakgrund av nya driv- krafter och motkrafter i urbaniseringsprocesserna – och bör ses såväl i ett kortsiktigt som långsiktigt perspektiv. Globaliseringen är en ny, stark drivkraft i urbanisering- en med såväl positiva som negativa effekter. Å ena sidan kan stadsutvecklingen innebära en ökad tillväxt och välfärd, å andra sidan ökar de sociala skillnaderna. Förbättrade kommunikationer och utveck- lingen av IT har medfört nya samband och beroende- förhållanden mellan städer och omgivande landsbygd. Vidare noterades att hållbar stadsutveckling inte enbart omfattar miljömässiga aspekter, utan även de sociala, ekonomiska, politiska och institutionella dimensioner- na. De sociala aspekterna såsom fattigdomsbekämp- ning och jämställdhet mellan könen är centrala för en hållbar utveckling av städer och samhällen. Det är inte längre meningsfullt att ställa staden och landsbygden mot varandra, utan hållbar stadsutveckling måste ses i ett större sammanhang som innefattar såväl städer som mindre samhällen och landsbygden. boende, bebyggelse och hållbar stadsutveckling. Övergri- pande frågor i den deklaration som antogs var problem och möjligheter förknippade med den allt snabbare urbaniseringen i världens utvecklingsländer. En av flera huvudfrågor, som lagt stor vikt vid, gäller målet att åstadkomma säkra och trygga villkor i boendet för Vid Envisions i diskuterades vår roll och utveck- lingsländernas situation livligt. fattiga i slumområden, liksom ett styrelseskick baserat på demokrati, öppenhet, ansvarstagande och effektivitet. Ytterligare en nyckelfråga i deklarationen, som kommit- tén vill framhålla är rätten för kvinnor att få full tillgång till ekonomiska resurser och fast egendom samt att teck- na hyres- och markavtal. Genom UN-Habitats omstrukturering och uppgrade- ring inom FN-systemet ges nya förutsättningar för ett mer systematiskt och målinriktat internationellt samar- bete kring boende, bebyggelse och urbaniseringsfrågor. Uppgiften blir att fullfölja och intensifiera det arbete som grundlagts . Ett fortsatt svenskt stöd till UN-Habitat framstår därför som angeläget, även om vikten av bättre framförhållning och effektivisering av institutets arbete bör framhållas. Kommittén vill särskilt framhålla de två globala kampanjerna – Secure tenure (säker besittningsrätt) och Good (god samhällsstyrning). Kommittén konstaterar vidare att flera av de frågor som tas upp i den genomförandeplan som antogs vid världstoppmötet i berör boende- och lev- nadsförhållandena i städer och tätorter. Det gäller bl.a. frågor om tillgång till vatten, sanitet och energi. Detta visar på viktiga beröringspunkter mellan Habitatagendan och , vilka även har varit en av utgångspunk- terna för kommitténs arbete. Arbete med att synliggöra kopplingarna mellan fattigdom och städernas förhållan- den måste fortgå både i praktisk handling och i samver- kan mellan de olika organ som har ansvaret för hand- lingsprogrammen, dvs. UNDP, UN-Habitat och . En ny grund för en sådan ökad samordning ges genom att hållbar utveckling enligt beslutet i ska vara ett övergripande mål för hela FN-verksamheten. En annan viktig internationell utmaning blir att fort- sätta och utveckla nya former för erfarenhetsutbyte och överföring av kunskaper, både mellan den industrialise- rade delen av världen och utvecklingsländerna och mel- lan utvecklingsländerna inbördes. Också här har UN- Habitat en viktig roll att fylla, bl.a. genom sin världsom- fattande databas med goda exempel (Best Practices Database). Det första , som UN- Habitat arrangerade i , utgör ett steg mot att skapa ett globalt diskussionsforum för boen- de- och urbaniseringsfrågor. Vid mötet lades stor vikt vid direkt samarbete och erfarenhetsutbyte mellan städer i olika delar av världen. I detta sammanhang kan konsta- teras att många svenska kommuner har utvecklat olika typer av samarbete med städer och kommuner i andra delar av världen, såväl inom EU som med länder i , samt med utveck- lingsländer i och inom ramen för bl.a. vänortssamarbete. Sustainable Cities, ett svenskt initiativ om hållbara städer Regeringen och lanserade inför initiativet Den hållbara sta- den – The . Konceptet formulerar ett sammanhållet synsätt på hållbar stadsutveckling som uti- från lokala behov söker väva samman ekonomiska, socia- la och miljömässiga överväganden med bästa tillgängliga teknik och miljöanpassade systemlösningar. Syftet är att inom ramen för konceptet marknadsföra svenska lösningar avseende försörjningssystem som vatten- och avloppsrening, avfallshantering, stadsplane- ring, energi, trafik och transporter, byggnadsteknik och arkitektur samt markplanering. kan vara kapacitetsuppbyggnad, utbildning och opinions- bildning och informationsteknik. Förslaget har sin bak- grund i de stora förändringar och investeringar som sker inom området stadsplanering i flertalet utvecklingsländer. Initiativet har startat med insatser i där har utlyst arkitekttävlingar för designen av nya satellitstä- der. Initiativet föreslås nu kompletteras med exempel på svenska systemlösningar för hur samarbete mellan stat, kommun, näringsliv och det civila samhället kan ske. Det skulle kunna ge underlag för en lansering även i andra länder i syd och i öst. Sidas bistånd för hållbar stadsutveckling är av stor betydelse. Bilateralt samarbete för urban utveckling Sida ansvarar för det bilaterala svenska utvecklingsbi- ståndet d.v.s. bistånd som går direkt från till andra länder. Det svenska utvecklingsbiståndet har i uppgift att skapa förutsättningar för en uthållig utveck- ling. Från att tidigare ha varit starkt fokuserat på lands- bygdsutveckling har det svenska utvecklingssamarbetet i ökande utsträckning också inriktats på urban utveckling. Biståndet till stadsutveckling uppgick till , vilket motsvarar av Sidas totala anslag . Där ingår även insatser inom sociala sektorer, förvaltning m.m. Det svenska bilaterala samarbetet riktas alltmer mot stöd till och dialog om förändringar av politiken på olika nivåer. Några viktiga inslag i ett sådant förändrings- arbete är stöd till decentraliseringsåtgärder, både via lag- stiftning, kompetensutveckling, och stöd till det civila samhället på lokal nivå, stöd till långsiktiga strategier för stadsutveckling, tillskapandet av mekanismer för finansi- ering av bostäder och infrastruktur för fattiga, jämställd- hetsfrågor i alla typer av verksamhet samt utvecklings- planering byggd på delaktighet på lokal nivå. medverkar i flera globala program, däribland Program och , där även UN- Habitat har en viktig roll. Erfarenheterna visar att ett framgångsrikt utvecklings- samarbete måste bygga på samverkan med nationella och lokala myndigheter, integrerade och kombinerade insatser, där såväl miljö- som fattigdomsproblemen han- teras, stöd till utveckling av demokratiska institutioner, byggt på brett folkligt deltagande, kapacitetsuppbyggnad samt stöd till långsiktiga finansieringsformer m.m. En sådan inriktning av utvecklingssamarbetet ligger även i linje med de övergripande mål och förhållningssätt som GlobKom, den parlamentariska kommittén för global utveckling, föreslår i sitt slutbetänkande till regeringen (SOU 2001:96). Kommittén föreslår bl.a. att biståndsarbetet ska innebära ökad respekt för demokra- tiska processer i utvecklingslandet och ökat ansvarsta- gande från utvecklingsländers regeringar för utformning och genomförande. För att bekämpa den flerdimensio- nella fattigdomen krävs enligt kommittén insatser inom många olika områden; resurstillväxt, ekonomisk och social utjämning, hållbar utveckling, jämställdhet, mänskliga rättigheter etc. V.6.5 Kommitténs överväganden och förslag Mot bakgrund av vad kommittén har framhållit i detta avsnitt föreslås följande. Förslag 10: bör ges särskilda resurser för jäm- förande studier av olika länders arbete med att utveckla en sammanhållen stadspolitik. En samlad stadsplanering som tar fasta på stadens speciella förutsättningar att inom sig och i förhållande till omgivande region utveck- las på ett hållbart sätt är på väg att växa fram i olika delar av världen. En inventering av utvecklingen, inte minst i europeiska länder är angelägen. m.fl. berörda myndigheter och övriga berör- da samhällsinstitutioner och organisationer bör vidare i samverkan utveckla förslag till strategier för en samlad svensk stadspolitik. Arbetet bör ske i samverkan med kommuner som har skaffat sig praktiska erfarenheter av sådant utvecklingsarbete och bygga på kunskaper och forskningsrön som rör stadsutvecklingsfrågor. En central fråga är förutsättningarna för att utveckla användningen av översiktsplanen som strategiskt planeringsinstrument för hållbar utveckling. , länsstyrelser och regionala självstyrande organ bör ges i uppdrag att i samverkan utveckla meto- der för att integrera Habitatfrågorna med de regionala utvecklingsprogrammen. Förslag 11: Den nuvarande storstadspolitiken bör breddas så att även miljö- och tillväxtfrågorna får en tydlig plats. Ett viktigt led bör vara att sträva efter en bättre samord- ning av insatser inom skilda politikområden och ta till vara erfarenheter av tidigare projekt och initiativ. Det behövs en kombination av åtgärder på alla nivåer i samhället. Såväl det lokala förenings- och näringslivet som studieför- bund, boendegrupper och andra lokala aktörer har en vik- tig roll i integrationsarbetet. Integrationsfrågorna föreslås mot denna bakgrund integreras i all fysisk utvecklingspla- nering. , och bör ges i uppdrag att i samverkan med övriga berörda sam- hällsinstitutioner och organisationer arbeta fram förslag till en sådan integrering. Förslag 12: Transportsektorn har stor betydelse för sam- hällets och näringslivets utveckling. Dess stora beroende av fossilbaserad energi med åtföljande utsläpp av växt- husgaser liksom dess påverkan på miljön i övrigt gör det angeläget att utveckla styrmedel och praktiska verktyg för en hållbar trafikutveckling. Trafikverken, (), , och bör ges i uppdrag att i sam- verkan med övriga berörda samhällsinstitutioner och orga- nisationer, inklusive näringslivet utveckla förslag till styr- medel och verktyg för hållbar trafikplanering. I kommittéförordningen (1998:1474) anges vilka konse- kvenser av lagda förslag som en utredning ska beakta. Om förslagen påverkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda, skall en beräkning av dessa konsekvenser redovisas i betänkandet. Om förslagen innebär samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt, skall dessa redovisas. Kommittén ska också redo- visa hur eventuella intäktsfall eller ökade kostnader för stat, kommun eller landsting, ska finansieras. Om förslagen har betydelse för den kommunala själv- styrelsen, brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, småföretags arbetsförutsättningar, konkurrens- förmåga, jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen, så ska dessa konsekvenser redovisas. De förslag som kommittén presenterar i detta betän- kande påverkar i olika omfattning flera samhällssektorer. Genom förslagen vill kommittén öka sektorsintegrering- en, integrationen av olika befolkningsgrupper samt främ- ja en ökad jämställdhet. Generellt kan detta för flera berörda aktörer innebära ett annat förhållningssätt och en omläggning av arbetsrutiner etc., vilket inte i sig behöver medföra några nya stora kostnader. I många fall finns även en hel del material framtaget som självfallet bör tas till vara i det fortsatta arbetet. Att ställa om samhället i en mer långsiktigt hållbar rikt- ning kommer initialt att på olika sätt kosta pengar för såväl stat, kommun, organisationer, näringsliv och enskilda. Kommittén anser dock att de samhällsekonomis- ka vinsterna med ett hållbart sammantaget är stör- re än vad de medel som måste skjutas till för att nå detta. För vissa av förslagen gör kommittén följande kom- mentarer. Förslag 1, om inrättande av ett Nationellt forum kommer att medföra vissa kostnader för ett min- dre kansli. Dessa kostnader beräknas till sju miljoner kro- nor på årsbasis och avses finansieras via statsbudgeten. För forumets olika aktiviteter i form av konferenser etc. gör kommittén bedömningen att viss medfinansiering av olika aktörer kan bli aktuell. Förslag 2, som rör stöd av pilot- och utvecklingsprojekt, bedöms uppgå till . Även detta förslag avses finansieras via statsbudgeten. När det gäller förslag 10 som gäller särskilda resurser till får det på sedvanligt sätt prövas i budgetsammanhang. Övriga förslag som berör olika myndigheter bedömer kommittén vara av den karaktären att de innebär en vidareutveckling eller kompletterande inriktning av verksamheter som redan pågår. Några särskilda kostnads- uppskattningar utöver förslagen 1,2, och 10 har därför inte ansetts erforderliga. Vad gäller arbetet på lokal nivå anser generellt att såväl som Habitatarbetet är att betrakta som en naturlig del i den kommunala verksamheten. Så har varit fallet ända sedan arbetet i startade, då kommunerna i ett medvetet underifrånperspektiv tog sig an rollen att utveckla, koordinera och stödja det lokala Det löpande arbetet med och Habitat har under dessa år i huvudsak finansierats via den kommunala budgeten. Regeringen bidrog med medel för projektstöd. avsattes särskilda resurser som stöd för lokala investeringspro- gram (LIP). De förslag som presenteras i detta betän- kande är att betrakta som utveckling av pågåen- de verksamhet. Det gäller inte minst kommitténs förslag om att utarbeta regionala och lokala strategier för håll- bar utveckling. Det gäller vidare övrigt utvecklingsarbe- te i anslutning till hållbar utveckling samt relationen till det fortsatta miljökvalitets- och folkhälsoarbetet. förslag rörande Nationellt forum, stöd till lokala projekt och särskilda medel till kommer enligt kommitténs mening också att gagna övri- ga aktörers arbete med och Habitat. av ledamöterna båda (m), (), () och () När Nationalkommitténs uppdrag nu i sin helhet är genomfört konstaterar vi, de borgerliga ledamöterna (m), (fp), (kd) och (c), att vi precis som vid framtagandet av nationalrapporter till FN:s uppföljningsmöten om () och Habitat (2001) instämmer i målformuleringarna i stort, men däremot inte är eniga med majoriteten om hur målen i alla delar skall uppnås. Inte heller är vi helt överens med majoriteten om hur det fortsatta arbetet skall formas och genomföras. Vi har i ett särskilt yttrande utvecklat de övergripan- de tankar och strategier om och Habitat som vi anser är viktiga att ta med som bakgrund och utgångs- punkter i det fortsatta arbetet. Vi anser att majoriteten inte tillräckligt tydligt visat underifrånperspektivets stora betydelse för att lyckas att nå målen med och Habitat och inte heller företagens roll för en uthållig till- växt. Tankarna och resonemangen i det särskilda yttran- det skall uppfattas som en del i argumentationen för vårt ställningstagande till de av majoriteten framlagda försla- gen. Redovisningen av hur vi ställer oss till förslagen väl- jer vi att göra under rubrikerna: KAP. V 3 GEMENSAMMA UTGÅNGSPUNKTER FÖR AGENDA 21- OCH HABITATPROCESSERNA, KAP. V 4 STRATEGIER FÖR HÅLLBAR UTVECK- , KAP. V 5 FORTSATT AGENDA 21- OCH HABITAT- ARBETE. Det är viktigt att poängtera att kommittén är överens om att det betydelsefulla arbetet för ändamålet med och Habitat inte skall minskas utan vidare- utvecklas. De borgerliga partiernas företrädare i kom- mittén har en annan syn än majoriteten på hur det fort- satta arbetet konkret skall formas och genomföras. Enighet finns angående förslagen på det övergripande planet om inrättande av ett för och Habitat, om att låta Formas göra en sam- lad bedömning om behovet av forskning och också om framtagande och utvecklande av hållbarhetsindikatorer som ett stöd för lokalt verkande organisationer och före- tag. Vi ansluter oss också till förslaget om samverkan mellan nivåer för att ta fram en lokal respektive regional strategi för hållbar utveckling. Då det gäller övriga förslag anser vi att det som före- slås redan nu finns som direktiv till olika offentliga organ och nivåer. Ett bättre angreppssätt är därför att vidareut- veckla och förstärka den goda potentialen inom befintlig verksamhet än att starta på nytt. För det första: Innan nya uppgifter åläggs myndigheter och organisationer eller att kommuner och olika regio- nala organ tvingas arbeta fram nya planer måste de befri- as från minst motsvarande mängd gamla och redan genomförda uppdrag. Dessutom måste miljömålen tyd- ligt skrivas in i regleringsbreven till samtliga myndighe- ter så att dessa drar åt samma håll. För det andra: Utveckla och integrera och inte minst samordna arbetet med och Habitat inom redan befintliga verksamheter och mellan den lokala, regionala och nationella nivån. Utgå exempelvis inom skolområdet från befintliga läroplaner. Utvärdera och gör ev förändringar inom dem. För det tredje: Underifrånperspektivet och det kommu- nala självstyret måste vara utgångspunkten i det fortsatta arbetet. Stimulera, gå före med goda exem- pel och släpp fram enskilda initiativ från kommuninvå- nare och företag. Detta kan sammanfattas så som en Lokal Agenda 21- samordnare i uttryckte det vid en träff med företagare: inte och vänta på att myndigheterna gör något. För det fjärde: fattar vid behov beslut inom specifika sakområden för att på så sätt stimulera och styra mot hållbar utveckling och tillväxt. Målen och färd- riktningen kommer därmed tydligt fram som förutsättningarna för en hållbar utveckling anges. För det femte: Miljöfrågorna är globala och gränsöverskri- dande. Arbetet med dessa måste intensifieras och utvecklas också mellan och övriga länder. Inte minst EU har en central roll i arbetet med att genomfö- ra målen för och Habitat. bör där kunna delta än mer aktivt och pådrivande (t ex inom Viktigt är även att engagerar sig mer i den gränsöverskridande forskningen i dessa frågor. GEMENSAMMA UTGÅNGSPUNKTER FÖR AGENDA 21 OCH HABITATPROCESSERNA Vi ansluter oss till förslaget om bildandet av ett för och Habitat (Förslag 1). Ett absolut krav är dock att ett sådant forum skall vara helt fristående från regeringen. Det skall tjäna som en arena för samverkan, kunskapsutbyte och utbyte av kompetens mellan samhällsorgan, forskare och företrä- dare för förenings- och näringsliv. Här kan exempelvis kommunerna finna bollplank för utvecklandet av och Habitat-arbetet. Dock ifrågasätter vi starkt nyttan och effekten av de särskilda projektmedel som föreslås i förslag två. Det kostar mer i byråkrati- och administrationskostnader än vad det smakar. Vi anser att det är bättre att i så fall satsa resurserna inom befintliga verksamheter. Vi prioriterar i stället tillkomsten av . Forskning inom hela området är viktigt (miljö – ekono- mi – socialdimensionen och habitatprocessen hopkopp- lad) likaså framtagande och utvecklande av hållbarhetsin- dikatorer. Vi instämmer därmed i princip i förslag 3 och 4. Viktigt är dock att den fria forskningen också ges möjlig- het att delta i forskningsarbetet kring och Habitat. Detta bör formuleras tydligt i framtida direktiv. STRATEGIER FÖR HÅLLBAR UTVECKLING För att följa upp beslutet vid världstoppmötet i om att ta fram en nationell strategi för hållbar utveckling är underifrånperspektivet centralt. Vi ansluter oss till förslag 5 som talar om att olika nivåer bör kunna samverka och bygga vidare på befintliga underlag för att utveckla lokala och regionala strategier. Underifrånperspektivet talar starkt för att det är genom dialog mellan kommuner samt mellan kommuner och som arbetet med att utveckla strategi- er för hållbar utveckling skall kunna bli fruktbart. FORTSATT AGENDA 21- OCH HABITATARBETE Vi anser att centrala direktiv och pekpinnar inte ligger i linje med det kommunala självstyret och att dessutom förhållandena i kommuner och olika områden runt om i är väldigt olika. Samverkan, tanke- och kun- skapsutbyte bör kunna ske direkt och inom så som vi tidigare angivit. Därför anser vi att det räcker med de mål för och Habitat som satts upp i nationalkommitténs betänkande och åtgärder som föreslås. Det ligger i sakens natur att myndigheter och verk av olika slag arbetar efter de mål som ställs upp och efter hand utvecklar det arbe- tet. Några nya särskilda uppdrag behöver inte ges till olika myndigheter och verk så som framkommer i försla- gen 6 till och med 12. För att ytterligare konkretisera våra tankar kring hur det fortsatta arbetet med och Habitat bör for- mas vill vi här ge några exempel. Vidareutvecklingen av arbetet med folkhälsan sker som vi uppfattar det naturligt och självklart i kommu- nerna (Förslag 6). Folkhälsofrågorna tas in som en viktig parameter i arbetet med den fysiska pla- neringen.