sou · GRB324 · 2004-01-01 00:00:00 — I grekisk-romersk brottning tillåts endast grepp ovanför höfterna medan det i fristil är tillåtet att ta grepp mot och med benen. Grekisk-romersk stil är helt dominerande i svensk manlig brott- ning. I dambrottning tävlar man endast i fristil. genomför utbildning av instruk- törer och domare. I om idrottsskador –1990, som kom ut , framgår att de mest förekommande skadorna inom brottningen är ansikts- och tandskador. Även skador på rygg och nacke är relativt vanliga. Bland invaliditetsskador (skador med kvarstående men i någon utsträckning) är knäskador vanligast. –1990 förekom 24 invaliditetsskador, varav en avsåg total invaliditet p.g.a. brott på halskotpelaren. anser att brottningen har en stor social roll att fylla. Dess regelverk med disciplin fostrar utövarna till ödmjukhet, hänsyn och respekt för varandra. Judo betyder den följsamma vägen och bildades i . finns det aktiva judoutövare i 182 länder. Sporten etablerade sig i och var då en av de första asiatiska kampidrotter som kom till . Judon är en av de största kampidrotterna i landet. Det finns cirka 150 klubbar med ungefär 15 000 medlemmar i . Av dessa är drygt 4 000 kvinnor. Majoriteten av judo- utövarna är . är det nationella förbund som organiserar idrotten. är med i . De ungefär 150 klubbarna är organiserade i 15 olika judodistriktsförbund och tävlingsmässigt indelade i fyra zoner. är medlemmar av och . Barn- och ungdomsverksamheten bedrivs i huvudsak på klubb- och distriktsnivå med träning och tävling. börjar barnen träna , men en del klubbar har även barn/föräldra- verksamhet där barnen är fyra till . I de yngre åren är leken och koordinationsträningen det helt dominerade momentet i träningen. I verksamhetsplanen –2004 skriver att det långsiktiga målet är att det skall finnas barn- och ungdomsjudo i varje ort med minst 10 000 invånare. Förbundet har som mål att öka rekryteringen av ungdomar och få fler med- lemmar att fortsätta med judo upp i åldrarna. har genomfört utbild- ningar för ledare, inklusive tränare. Regelbundna riksfortbildningar för instruktörer genomförs , förutom arrangerade specialkurser för t.ex. barntränare och domare. har cirka 1 000 licensierade instruktörer. I likhet med många andra kampidrotter tävlar endast en mindre del av utövarna, i judons fall mellan . Tyngdpunkten i verksamheten ligger i stället på motion och friskvård. Judo- teknikerna är i många fall grundläggande kamp- och försvars- tekniker som utvecklats till ren tävlingsidrott. Svenska Judoför- bundet menar att det säkerligen finns klubbar som bedriver själv- försvar, men judo är för det nationella förbundet en tävlings- och motionsidrott för alla. Viktiga detaljer i judo är balans, rörelse, teknik, timing och snabbhet. Tävlande på elitnivå måste ha en god allmänfysik med spänst, styrka och uthållighet. Seniormatcherna pågår fem minuters effektiv tid (fyra för kvinnor) med full kontakt mellan mot- ståndarna . Först sker en kamp om att få sitt grepp och därefter kommer kastattacker, med kontringsförsök som svar om inte den första attacken är bra nog. Kast ger olika poängnivåer, där avgörande är att kastet sker med kontroll och hur den som kastas landar och vilken kraft och fart det är i kastet. Hamnar utövarna nere på mattan fortsätter en mattkamp där fasthållning i ger vinst, lägre poäng. Man kan även vinna på full poäng med armlås (bryta mot armbågsleden) eller halslås så att motståndaren måste ge upp. Armlås och halslås gäller endast för juniorer/seniorer samt för ungdomar på vissa större tävlingar. Skadefrekvensen inom judo är relativt låg. De vanligast förekom- mande skadorna är stukningar av fingrar och tår. När det gäller svårare skador är knäskador och nyckelbensbrott vanligast. Enligt inträffar ungefär tio sådana skador . Enligt om undersökta idrottsskador är skade- frekvensen 7/1 000 utövare (att jämföra med t.ex. brottning med 30/1 000 utövare och ishockey med cirka 40/1 000 utövare). Inga startböcker används i judo. anser att judon har en viktig social funktion att fylla. Dess etikett, regler och bestämmelser fostrar utövarna till hänsyn och respekt för varandra. följer och antidopningsregler. Vid internationellt sanktionerade tävlingar är enligt inter- nationella regler skyldiga att genom föra dopningskontroller. har kontaktpersoner som informerar landets klubbar om antidopningsreglerna vid återkommande möten. Taekwondo är en olympisk hand- och fotkampsidrott. Taekwondo kommer ursprungligen från , där den räknas som national- sport. Internationellt har taekwondon två olika organisationer; () och (). WTF är den gren som är med på OS-program- met. Både WTF och ITF organiseras i av , som är anslutet till och medlemmar i . organiserar även hapkido som är en självförsvarsinriktad koreansk kampidrott. Det finns 135 svenska klubbar och cirka 6 300 aktiva utövare inom WTF-sektionen. Av dessa är kvinnor. Barn- verksamhet förekommer i en del föreningar där åldern är . Av det totala antalet utövare beräknas vara under . ITF-sektionen har omkring 1 200 utövare fördelade på 25 klubbar. Könsfördelningen liknar den i WTF-sektionen. Ledarna inom taekwondon genomgår alla en instruktörs- utbildning, som sedan kan byggas på och inriktas mot elitverk- samhet. STF ansvarar för kursverksamheten, där används som utbildnings- och utvecklingspartner. Ett träningspass i taekwondo brukar innehålla både fightingträning och grundträning – här ingår t ex , olika kombinations- övningar och kontringsövningar, blandade sparkar och slag, samt s.k. poomsen som kan liknas vid karatens kata. Sedan taekwondo blev godkänd olympisk idrott (1986) har ut- vecklingen snabbt styrt mot det västerländska idrottsidealet och självförsvarsaspekten har kommit i bakgrunden. Genom detta har också tävlingsverksamheten blivit mer framträdande. av utövarna i tävlar. De olika klasserna är: barn, junior, senior och oldboys. Vid tävlingar erhåller utövaren poäng för godkänd träff. En internationell match går om 3 ronder à . De godkända träffytorna är framsidan av bålen samt huvudet. Dessa ytor är skyddade med kroppsväst respektive hjälm. Slag, men inte sprakar, mot huvudet är förbjudna. Vid tävling har deltagaren följande skydd: fot- och skenbens- skydd, suspensoar, kroppsväst, underarmsskydd, armbågsskydd (endast i ) och hjälm. Brottningsgrepp, låsningar, stryp- ningar eller låga sparkar är ej tillåtet. För att kunna tävla måste man vara medlem i någon förening som är med i . I den yngsta tävlings- klassen 7–är inga höga sparkar tillåtna. är man junior, då är det också tillåtet med sparkar mot huvudet. tävlar man i seniorklassen. ITF Taekwon-Do har fyra grenar; kamp, mönster, kross och specialteknik. P.g.a. reglering i förbundets försäkring sker endast tävling i kamp och mönster vid nationella tävlingar. Kamp sker i en, två eller tre ronder beroende på deltagares grad och typ av tävling. Kampen äger rum inom markerat område på matta av pusseltyp. Poäng ges för markering av träff mot kroppens framsida, från midjan och uppåt. Mer avancerad teknik ger högre poäng. Obligatorisk skyddsutrustning är hand- och fotskydd samt suspensoar. För juniorer är även huvudskydd obligatoriskt och för miniorer huvudskydd samt mag-/bröstskydd. En match genomförs med sex domare. För att skydda utövarna tilldelas varning, minus- poäng eller diskvalifikation för träff utanför tillåtet område eller för kontakt/hård kontakt. Mönster är tävling i utförande av förutbestämda rörelsescheman (jämför karatens kata) och bedöms efter tekniskt utförande, kraft balans, andningskontroll och rytm. Skadefrekvensen anges av som låg. De van- ligaste skadorna uppges vara fotskador orsakade av att deltagarna råkar sparka varandra på armbågarna. Ett startboksystem med s.k. taekwondopass används där infor- mation om startförbud/avstängning ska antecknas. Om någon drabbats av en nedslagning genom en hård teknik som medfört temporär medvetslöshet får denne inte träna eller tävla . Innan den tävlande får återuppta sin tävlingsverksamhet skall han eller hon genomgå en undersökning av en legitimerad läkare som skall friskskriva den avstängde inför fortsatt tävling. En tävlande som utsatts för två startförbud av 12 månader skall beläggas med permanent startförbud. Nästan hälften av alla utövare har enligt utländsk bakgrund. Av instruktörerna inom taekwondon har utländsk bakgrund och när det gäller klubbord- förandena är den siffran . Taekwondon anser sig vara en av de allra främsta idrotterna när det gäller att integrera människor och man finner ofta utövare från olika samhällsklasser i taekwondoföreningar. Företrädare för taekwondon anför att deras sport stöttar många invandare och hjälper dem att knyta svenska kontakter och öppnar en port in i den svenska kulturen. Föreningarna arrangerar resor till tävlingar, anordnar läger och många andra aktiviteter. Enligt är detta ett utmärkt verktyg för människor att mötas och utvecklas. Taekwondons fysiska och mentala inslag anges också ha en fostrande verkan på unga människor som upplever en brist på regler och gränser. Budo är den gemensamma benämningen på det fredliga utövandet av de gamla japanska strids- och försvarskonsterna. Förbundet bildades under namnet och fick sitt nuvarande namn . Inom Svenska Budoförbundets orga- nisation ryms ett stort antal olika idrotter. Alla med det gemensamt att de har sitt ursprung i ostasiatiska kulturer. I stadgarna stod tidigare uppräknat vilka idrotter som ingick i budoförbundet. har till uppgift att administrera och befrämja följande budoarter och kampsporter i : Aikido, Ju- jutsu, Karate med , Shorinji Kempo, Taido, Ninpo-Taijutsu, Kendo med Iaido, Jodo, Kyudo och Naginata. Avser ej kontaktkarate eller liknande kampsport vars syfte är att med avsikt skada varandra. Vid det senaste årsmötet reviderades stadgarna bl.a. för att öppna för nya idrotter. är det förbundsstämman som skall be- sluta i frågan om nya idrotter skall släppas in. Ett krav är emellertid att knockout inte är vinstgivande moment i de idrotter som organiseras av . är indelat i fem olika sektioner; karate, ju-jutsu, aikido, kendo och wushu. Sammanlagt hade budoförbundet över 33 000 medlemmar fördelade på över 600 klubbar. Knappt två tredjedelar av utövarna är män. Den största andelen utövare är personer i åldrarna 15–. Den största sektionen är karate med ungefär hälften av budoförbundets totala medlemsantal. I budo, liksom när det gäller flertalet kampidrotter, är det inte så många av utövarna som tävlar. uppskattar att av utövarna tävlar aktivt. För de flesta är budo i stället uteslutande ett sätt att hålla sig i form. Jag kommer att i det följande gå igenom de olika idrotter som finns inom budoförbundet. Aikido är en japansk självförsvarskonst men beskrivs också som ett sätt att träna sin kropp till harmoni och välmående. Ordet aikido är sammansatt av tre japanska uttryck och kan översättas: vägen till harmoni med livskraften eller vägen till harmonisk anda. Aikido började utövas i och har varit med i . Det finns drygt hundratalet klubbar runt om i landet. Aikidosektionen har ungefär 5 000 aktiva utövare. Det finns inte några anfallstekniker inom aikidon. Tävlingsverk- samhet är därför omöjlig. I aikidon ingår såväl obeväpnade tekniker, som träning med träsvärd och stavar. Teknikerna består av kast och fasthållnings- tekniker samt svärds- och stavtekniker som är intimt samman- kopplade med de obeväpnade teknikerna. I aikido tränar man också tekniker för att avväpna en anfallare med t.ex. träsvärd. Tekniken är baserad på cirkelrörelser och på att aldrig konfrontera den anfallande kraften, utan leda undan den så att en kraftmätning uteblir. Svenska Budoförbundets statistik visar att aikidon har få skador. rapporterades endast åtta skador och 15 stycken. Den vanligaste skadan är enligt statistiken skador på axlar/nyckelben. organiserar de klubbar i landet som tränar den japanska självförsvarsformen ju-jutsu. Ju- jutsu har varit med i . Inom sektionen ryms ett femtontal olika stilar med delvis olika inriktning, varav ju- jutsu kai är den största. Vissa av stilarna betonar självförsvar, vissa tävling och vissa båda delar. De flesta ägnar sig dock åt ju-jutsu för motionens skull. Olika stavningar, som t.ex. ju-jitsu och jiu-jitsu, förekommer och det finns också ett antal föreningar (även oberoende förbund) och stilar utanför . En av dessa är brazilian jiu-jitsu som behandlas i avsnitt 2.10.7. Dess- utom finns det ju-jutsu föreningar som är anslutna till (se i avsnitt 2.9.2). Vid ju-jutsusektionens årsmöte beslutades att omorganisera sektionens verksamhet, så att all stilverksamhet (exempelvis graderingar, lägerverksamhet, instruktörsutbildning, tekniska frågor, försäljning av böcker och ju-jutsupass) skall ske inom varje stilorganisation. Ju-jutsusektionen skall arbeta med övergripande frågor som rör alla stilar och tävlingsverksamheter. Tanken är att alla klubbar som tränar ju-jutsu/ju-jitsu/jiujitsu skall kunna vara med i sektionen oavsett stavning, organisations- tillhörighet, stil eller tekniskt innehåll. omfattar ungefär 120 föreningar och har omkring 9 500 medlemmar. av medlemmarna är kvinnor. Den allra största delen utövare är , men barnverksamheten inom sektionen ökar. När det gäller barn- och ungdomsverksamhet har de flesta klubbar nybörjarintagning för ungdomar . Vissa av klubbarna har knatteträning från förskoleålder, och de flesta har träning för barn och ungdomar . Vuxensystemet, där även slag- och sparktekniker ingår i de flesta ju-jutsustilar, brukar gälla . Ledarutbildning inom ju-jutsusektionen ser ut som för övrig verksamhet inom . Utbildningen riktar sig till aktiva utövare, instruktörer, domare, tävlingsfunktionärer, förtroendevalda och utbildare. Licensiering och kompetenskrav bestäms i samråd mellan budoförbundet och sektionen. Ett träningspass i ju-jutsu innehåller i stort uppvärmning, fall- teknik, mattbrottning, grundläggande kasttekniker, självförsvars- tillämpningar, styrkeövningar och stretching. I ju-jutsu ingår bl. a. frigöringstekniker, slag, sparkar, blockeringar, kast, sveptekniker, mattbrottning, nedläggningar, fasthållningstekniker och transport- grepp. Alla tekniker är obeväpnade. Däremot tränas försvar mot beväpnade attacker, såsom knivstick m.m. Tävlingar förekommer mest för vuxna och är en relativt ny del av ju-jutsun, som började i samband med att bildades . Det finns två tävlingsformer i ju-jutsu – en kamptävling som är indelad efter viktklasser och en partävling där man möter ett annat par. I anordnas sammanlagt unge- fär tio tävlingar . I kamptävlingen tävlar man mot en annan motståndare. Tävlingen är uppdelad i viktklasser och både herrar och damer kan tävla, dock ej mot varandra. En match pågår i två ronder med en minuts vila emellan. En match består av slag och sparktekniker i stående kamp, kast, nedläggningar, låsningar och halslås samt golvtekniker med liggande låsningar och halslås. Tävlingen bedöms av fyra domare. Mattdomaren befinner sig på tävlingsområdet och har ansvaret för matchens genomförande och utdelar även poäng. De två sidodomarna befinner sig utanför tävlingsområdet och ger poäng. Bordsdomaren sitter i sekretariatet och samordnar matt- och sidodomarnas poäng. För att poäng skall delas ut måste minst två domare ge signal om detta. Domarna utdelar även bestraffningar när någon tävlande gör en otillåten handling. Dessa leder till att motståndaren tilldelas poäng eller vid grövre överträdelser till diskvalifikation. Som otillåtna handlingar räknas bl.a. slag eller spark mot liggande, strypning i rörelse och slag eller spark under bältet. är en bedömningstävling där teknikerna skall utföras så perfekt, snabbt och säkert som möjligt, för att sedan jämföras med ett annat par som visar försvar mot samma attacker som det första paret. bedöms av en jury bestående av fem personer som är licensierade domare. Juryn skall bedöma attityd, effektivitet, snabbhet, kontroll och kraftfullt angrepp. Skaderisken anges som mycket liten. Träningen är från första träningspasset inriktad på att förhindra skador, bl.a. genom fall- träning. Av statistik från kan man läsa ut att ju- jutsun är den av sektioner som har flest anmälda skador. Av 95 rapporterade skador för var de flesta (23 stycken) knäskador följt av skador på fötter/tår (15). Relativt många skador avser huvudet och ansikte. Tandskador rappor- terades 11 stycken och under rubriken huvud/nacke/hjärnskakning finns åtta rapporterade skador. Det totala antalet skador för de närmast föregående åren varierar men fördelningen av skadetyperna är ungefärligen densamma. Inslaget av personer med utländsk bakgrund anges vara relativt stort och förbundet anser att man är en främjare av integration i samhället. Träningen kan anpassas efter individen, och man kan också i stor utsträckning välja inriktning på sin egen träning efter I ju-jutsu tränar pojkar och flickor tillsammans, vilket också anges kunna vara positivt. Som en sektion inom är ju-jutsun underkastad förbundets antidopningsprogram. följer även och lista på dopnings- klassade läkemedel, den s.k. Idrottens röda lista. Karatesektionen inom organiserar förutom karate även arterna taido, ninpo taijutsu och shorinji kempo. /kung fu tillhörde tidigare karatesektionen men är en egen sektion inom . Karate betyder den tomma handens väg och är ett mycket gammalt kamp- och självförsvarssystem. Det började enligt uppgift utvecklas i men kom till . Därifrån spreds karaten efter slut till övriga världen. Karate är världens största kampidrott. Karate- do är den korrekta benämningen på idrottsgrenen. Utan ändelsen do används karate i olika former av självförsvar. Karaten kan sägas bestå av olika slag, blockeringar och sparkar som utförs i en följd. Genom tiderna har det arbetats fram en mängd olika kombinationer, rörelsescheman, kontraattacker, försvar och anfall. Karaten är en olympisk gren, dvs. godkänd av () – men den har ännu inte kommit upp på det olympiska programmet. Karaten kom till och kom med i . Det finns drygt 350 klubbar och omkring 22 000 aktiva i . av medlemmarna är kvinnor. Den största andelen utövare är ungdomar mellan – men barnverk- samheten ökar i omfattning. De flesta klubbarna har nybörjarintag , men viss knatteverksamhet förekommer. Grupperna brukar delas in i ålders- klasserna 5, 9 och . Därefter delas utövarna in i grupperna nybörjare, mellan och avancerade. Karatesektionen är medlemmar i och . I karatens träningsmoment ingår bl. a. gymnastik- och upp- värmningsövningar, teknik och grundträning, styrke- och kondi- tionsträning samt stretching och avslappning. Ett träningspass tar cirka 90–. Liksom i flera andra kampidrotter finns det ett graderingssystem inom karaten. Graderingen sker genom att den som vill uppnå en högre grad inför en bedömare får visa att han eller hon behärskar vissa tekniker. De olika kunskapsnivåerna symboliseras av bälten i olika färger med svart som tecken på den högsta nivån. Det svarta bältet är sedan uppdelat i flera olika grader som kallas för dan- grader. Tävlingar äger rum i kata (form) och kumite (kamp). I karate förekommer barntävlingar, från i kata och från i kumite. av utövarna är aktivt tävlande och det arrangeras uppskattningsvis 30 karatetävlingar . I kumite möts två deltagare på en matta med en matchyta om med en säkerhetsyta runt om. Matchtiden är för herrseniorer och för damer och juniorer. Poäng utdelas för attacker med slag eller spark riktade mot huvud, ansikte, hals, mellangärde, bröst, rygg och sida. Poäng utdelas när tekniken utförs med god form, sportslig attityd, kraft, koncentration och uppmärksamhet på motståndarens motattack, god timing och korrekt avstånd. Också svep eller kast där motståndaren faller som följs upp med en poänggivande teknik kan ge poäng. Förbjudna tekniker är bl.a. tekniker med överdriven kontakt med hänsyn tagen till attackområdet, tekniker som träffar strupen och farliga kast som kan skada motståndaren. En grundläggande regel är att alla tekniker som utförs måste vara kontrollerade och med god form. Om de inte är det skall varning eller bestraffning utdelas. I senior- och juniortävlingar skall tekniker mot ansikte, huvud och hals vara mycket väl kontrollerade och endast lätt beröring (skin touch) tillåts. I tävlingar för yngre juniorer skall tekniker mot dessa områden inte ge poäng om knogskyddet vidrör målet. I kata tävlar man antingen individuellt eller i lag. Deltagarna skall utföra ett förutbestämt rörelsemönster (kata). Utförandet skall göras utifrån traditionella värderingar och principer och vara realistisk i kamptermer samt uppvisa koncentration, uthållighet och kraftpotential. Den måste också uppvisa såväl styrka, uthållighet och hastighet som elegans, rytm och balans. Domarna beslutar vilken av deltagarnas kator som bäst uppfyller dessa kriterier. De vanligaste skadorna anges vara knä-, tand-, och fingerskador. Svenska Budoförbundets statistik över rapporterade skador be- kräftar denna bild. Karaten (inräknat taido, wushu, shorinji-kempo och ninpo taijutsu) hade 87 rapporterade skador. Tandskadorna svarade för 20 av dessa, fingerskadorna uppgick till 13, liksom knäskadorna. De rapporterade skadorna under rubriken huvud/nacke/hjärnskakning uppgick till fyra stycken. En siffra som i stort sett har varit densamma . En tävlande som faller, kastas eller slås ned och inte själv står upp anses inte kunna fortsätta matchen och blir automatiskt avstängd från deltagande i fler kumiteklasser i den aktuella tävlingen. Om tävlingsläkaren förklarar en deltagare olämplig för fortsatt tävlande skall detta antecknas på den tävlandes startbok (licens). /tävlingslicens gäller för alla som tävlar. Som en kampidrott inom budon innebär karaten träning i mental kontroll och utveckling, träning i att passa tider, följa regler och att visa respekt mot instruktörer och andra utövare. Karaten anser sig därigenom ha en fostrande roll. När det gäller dopningsfrågan, följer karatesektionen samma anti- dopningsprogram som i övrigt. Övriga kampsporter inom karatesektionen Taido är en modern japansk kampkonst som kan delas in i tre olika former: jissen (kamp), hokei (form) och tenkai (en form av kreati- vitetsövning). I jissen utförs attacker med slag- och sparktekniker både från marken, stående eller i luften. Taido kallas därför för en tredimensionell kampkonst. Det finns, enligt den uppgift som utredningen har, 12 klubbar i . Dessa är främst etablerade på men klubbar finns även i och . Taido kom med i . Man använder sig av kontrollerade sparkar och slag och man får inte tillfoga sin motståndare skador, något som leder till varning eller utvisning. Det är förbjudet att träffa huvudet eller under bältet. I ninpo taijutsu (bujinkan budo taijutsu) tränar man bland annat fallteknik, slag, sparkar, kast, grepp, fastlåsningstekniker samt olika vapentekniker. Tyngdpunkten vid vapenträning ligger på olika för- svarstekniker. Inga tävlingar förekommer i ninpo taijutsu. På det sätt som träningen är uppbyggd skulle kontakttävlingar kunna bli väldigt farliga. (former) tävlar man inte heller i. som finns i bujinkan används mer som principer och idéer att hämta inspiration ifrån. De flesta klubbar har en åldersgräns på 15–för att få börja träna ninpo taijutsu. Det finns 24 föreningar i där man tränar ninpo taijitsu. Ninpo taijitsu kom med in . Shorinji kempo är en traditionell budoart och beskrivs ibland som den tänkande människans stridskonst. Moral och etik är viktiga moment och de sex principer som är centrala är grundade på zenbuddistisk filosofi. Shorinji kempo innehåller både hårda (slag, sparkar, blockeringar etc.) och mjuka metoder (fritagning, ned- brytning, kast etc.) samt tekniker för att bygga upp kroppen. Tävlingar förekommer inte. Det finns sex föreningar där man utövar shorinji kempo. Shorinji kempo kom med i . är det allmänna namnet för stridskonster i och består av två stora system. Traditionell wushu som har fokus på applikation och självförsvar och inkluderar cirka 500 olika stilar. Denna typ av wushu har bl.a. genom filmer blivit känd som kung fu.