sou · GRB383d2 · 2004-01-01 00:00:00 — §24 ordfører kan under tilsyn enhver mistenkt som ankommer her til landet fra et smittet sted. Slikt tilsyn kan vedvare inntil utløpet av inkubasjonstiden for vedkommende syk- dom. Hvor ikke annet følger av særlige bestemmelser i disse for- skrifter må tilsyn ikke erstattes med isolering, med mindre helse- rådet ordfører anser faren for overføringen av smitte gjennom den mistenkte for å være særlig alvorlig. §55 For så vidt angår bestemmelsene i disse forskrifter, regnes inkubasjonstiden for kopper å være 14 dager. §56 Helsedirektøren kan bestemme at enhver person som kom- mer fra utenriks sted og som ikke kan ansees for å være til- strekkelig beskyttet ved tidligere gjennomgåtte kopper, ved ankomsten skal fremvise et gyldig sertifikat om vaksinasjon mot kopper. Enhver person som ikke kan fremvise et slikt sertifikat kan underkastes vaksinasjon. Hvis vedkommende nekter å la seg vaksinere, kan han settes under tilsyn i inntil 14 dager regnet fra den dag han forlot det siste sted før ankomsten. En person som i løpet av de siste 14 dager før ankomsten har besøkt et smittet sted, og som helserådets ordfører ikke antar er tilstrekkelig beskyttet ved vaksinasjon eller ved tidligere å ha gjennomgått kopper, kan vaksineres eller settes under tilsyn, eller vaksineres og deretter settes under tilsyn. Dersom vedkommende nekter å la seg vaksinere, kan han isoleres. Tidsrommet for tilsyn eller isolasjon skal ikke overstige 14 dager regnet fra den dag han forlot det smittede sted. Et gyldig sertifikat om vaksinasjon mot kopper skal godtas som bevis på tilstrekkelig beskyttelse. §57 Fartøy eller luftfartøy betraktes som smittet dersom det ved ankomsten har et tilfelle av kopper ombord eller dersom et slikt tilfelle er opptrådt under reisen. Ethvert annet fartøy eller luftfartøy skal betraktes som friskt selv om det er mistenkte ombord, men enhver mistenkt som går fra borde, kan underkastes tiltak som nevnt i § 58. §58 Ved ankomst av et smittet fartøy eller luftfartøy skal helse- rådets ordfører: a.tilby vaksinasjon til enhver person ombord som ikke ansees til- strekkelig beskyttet mot kopper, b.isolere eller under tilsyn i inntil 14 dager regnet fra den dag vedkommende sist ble utsatt for smitte, enhver person som går i land, men helserådets ordfører skal ved fastsettelsen av tiden for isolasjon og tilsyn ta hensyn til de tidligere vaksin- asjoner av vedkommende person og sannsynligheten for at han er blitt utsatt for smitte, c.sette iverk desinfeksjon av bagasje tilhørende en smittet person, samt av annen bagasje og andre gjenstander, så som brukt sengetøy og lintøy og av deler av fartøyet eller luft- fartøyet som antas å være infisert. § 59 Dersom det ved ankomst av tog eller kjøretøy oppdages et tilfelle av kopper, skal den smittede person fjernes og isoleres. Bestemmelsene i § 58 kommer tilsvarende til anvendelse, dog så- ledes at tidsrommet for tilsyn eller isolasjon skal regnes fra ankomstdagen. Desinfeksjon skal settes i verk av de deler av toget eller kjøretøyet som antas å være infisert. I denna bilaga lämnas en summarisk redogörelse för vissa sjuk- domar. Sammanställningen omfattar de sjukdomar som föreslås ingå bland de allmänfarliga sjukdomarna enligt det förslag till ny smittskyddslag som remitterats till Lagrådet. Dess- utom ingår några andra sjukdomar av intresse i redogörelsen. Uppgifterna om sjukdomarna har till stor del hämtats från den beskrivning och analys av smittsamma sjukdomar som gjorts i en rapport till (rapporten återfinns i sin helhet i betänkandet (SOU 1999:51) Smittskydd, samhälle och individ del B, bilaga 8). Övriga uppgifter, bl.a. aktuella statistiska uppgifter, har tagits främst från sammanställningar av . Sist i avsnittet förklaras vissa begrepp som förekommer i sammanställningen. Inkubationstiden är vanligen 2–. Med varierande svårighets- grad följer därefter i regel feber ofta förenad med muskelvärk och ibland intensiva buksmärtor. Härtill kommer diarré som ibland är blodig. Sjukdomsförloppet är i regel godartat och eventuella komplikationer kan, liksom när fråga är om andra tarmbakterier, bestå i ledsymtom för disponerade individer. Behandlingen är i första hand symtomatisk; vid svårare sjukdomsförlopp ges anti- biotika. Campylobacter är den vanligaste bakteriella diarrésjukdomen i . har 7 000–8 500 fall anmälts , varav har smittats i . Utöver bl.a. vattenburen smitta och opastöriserad mjölk har kyckling utpekats som en väsentlig smittkälla. Person-till-person- smitta anses sällsynt. Difteri förekommer i form av huddifteri, framför allt i utvecklings- länderna, men mest betydelsefullt som svalgdifteri. Sjukdomen ger bilden av en halsfluss med fastsittande membraner på halsmandlar- na. Infektionen kan vandra ner i luftvägarna. En fruktad komplika- tion är s.k. äkta krupp som drabbar struphuvudet och kan blockera andningen. kan difteritoxinet ge skador på njurar, hjärta, ofta med dödlig utgång, samt förlamningar, främst i svalget. Inkubationstiden är i regel 2–. Mortaliteten är svår att ange p.g.a. bristande erfarenheter. låg den i på . Behandlingen består av antibiotika. Difteri uppträdde i med 10 000–20 000 fall . Förekomsten har därefter drastiskt minskat sedan allmän vaccinering införts. Senast rapporterade fall i var 1997. Sjukdomen är fortfarande vanlig i många utvecklingsländer och har ökat i flera östeuropeiska länder; bl.a. har stora epidemier förekommit i och med tusentals sjuka och flera hundra döda. Difteri smittar vid nära kontakt. Det är ovanligt att någon blir smittad utanför den nära vän- eller familje- kretsen. Infektion med enterohemorragisk E.coli (EHEC) Inkubationstiden är uppskattad till 3–. Man insjuknar i diarré som i karaktäristiska fall är blodig utan att vara åtföljd av feber. Bakterien kan via toxin framkalla haemolytiskt uremiskt syndrom (HUS). Haemolys innebär sönderfall av röda blodkropp- ar och uremin innebär njurskada som kan vara dialyskrävande vilket ger sjukdomen dess allvarliga innebörd. Det är inte säkerställt hur antibiotikabehandling påverkar förloppet av sjukdomen. Man har dock tillämpat sådan behandling i . Mortaliteten uppskattas till . EHEC av olika serotyper har varit känd i och främst associerats till hamburgare. rapporteras omkring 100 fall bland människor i . Sjukdomen är en zoonos dvs. den kan smitta såväl människor som djur. Djuren blir dock sällan sjuka. Nötboskap förefaller vara huvudreservoaren via tarmsmitta. Ut- brott har förekommit från olika typer av livsmedel såsom t.ex. opastöriserad mjölk och hamburgare. Människor har också insjuk- nat efter friluftsbad i förorenat vatten varvid man misstänker att smittan kommit via betesmark. Även smitta från person till person har förekommit. Inkubationstiden är 1–vilket är längre än för flertalet bakteriella och virala tarmsjukdomar. Sjukdomen karaktäriseras av långvarig och envis diarré kombinerad med aptitlöshet och upp- spändhet. Många fall är dock symtomfria. Detta gäller majoriteten av bärare i utvecklingsländerna. Komplikationer är mycket säll- synta. Behandling är effektiv med specialpreparat. Giardia är mycket utbredd i tropiska områden men även i Öst- . I rapporteras ca 1 500 fall , oftast bland asylsökande, flyktingar och ibland hemvändande turister. Smitta sker vanligen via avföringsförorenat vatten, ibland via livsmedel. Person-person smitta har förekommit på institutioner och daghem. Smittan kan också spridas sexuellt. Något vaccin finns inte. Efter en inkubationstid på 2–uppträder sveda och flytningar från könsorganen eller ändtarmen. Infektionen är oftast symtomfri hos kvinnor vilket underlättar spridningen och komplikationerna hos kvinnor: äggledarinflammation med sterilitetsproblem och ibland utomkvedshavandeskap. Obehandlad gonorré kan leda till en mild form av sepsis (allmän blodförgiftning) som ofta är för- enad med ledbesvär. Barn kan smittas i samband med förlossningen och få en ögoninfektion som obehandlad kan leda till blindhet. Okomplicerad gonorré har varit lättbehandlad med penicillin. Nu- mera har uppkommit bakteriestammar som är motståndskraftiga mot tidigare gängse läkemedel. I kulminerade gonorré med 40 000 fall . Ett effektivt smittskyddsarbete och risken för hiv har lett till en kraftig minskning av sjukdomen i . anmäldes 211 fall. (I av fallen var bakterierna okänsliga för penicillin. var smittade utomlands, huvudsakligen i eller i .) Därefter har fram antalet fall successivt ökat. anmäldes drygt 500 fall av gonorré. Sjukdomen är sexuellt överförbar och smittsamheten är påtaglig vid oskyddad sex. Efter en inkubationstid på 3–insjuknar man i influensa- liknande symtom följt av ikterus (gulsot); därav namnet. uppträder tecken på njurpåverkan. Efter ett par dygns förbättring kan i värsta fall en försämring inträda med allmän blödningstendens och tecken på allmän organsvikt som leder till döden. Den totala mortaliteten är i endemiska områden ; om gulsot uppträder är den 20–. Specifik behandling finns inte. Sjukdomen är endemisk i västra och centrala samt Syd- . Inga svenska fall är rapporterade den senaste tio- årsperioden. Ett effektivt vaccin finns med varaktig- het. Gula febern är en s.k. karantänssjukdom enligt IHR och karantänslagen. Hepatiter (smittsam gulsot) Fem smittämnen är kända, betecknade A till E. A och E sprids som magtarm-smitta, de övriga som blod/sexsmitta. Männi- skan är reservoar. Ett sjätte smittämne hepatit G är föremål för studier. Subkliniska, dvs. mer eller mindre symtomfria, infektioner är vanliga. De akuta besvären orsakas annars av virusinvasion i leverceller och yttrar sig i varierande grad av feber, aptitlöshet och buksmärtor följt av gulsot. Vid s.k. fulminant infektion kan leverns syntesförmåga släckas ut och därmed produktionen av bl.a. blod- koagulationsproteiner. Döden kan då följa genom massiva blöd- ningar. Denna yttring är dock relativt sällsynt. Hepatit A – tidigare kallad epidemisk gulsot Inkubationstiden är 2–. Även om sjukdomen i regel är godartad förekommer dödsfall i . Specifik behandling finns ej. I förekommer sjukdomen främst på grund av import- smitta, numera ofta från avlägsna resmål med låg hygienisk stand- ard. Inhemsk spridning förekommer också via sekundärfall och importerade livsmedel. Förekomsten av hepatit A har sedan 1960- talet varit låg, med tillfälliga toppar i samband med utbrott i högriskgrupper. har mellan 76 () och 261 () fall rapporterats. Sjukdomen sprids i första hand genom magtarm-smitta, särskilt genom förorenat vatten som kan drabba dricksvattentäkter. Råa skaldjur, importerade grönsaker och färsk eller frusen frukt kan också vara smittkällor. Kontaktsmitta förekommer också varvid patienten är mest smittsam veckan innan gulsoten bryter ut. Risken för person- till-personsmitta är påtaglig i barnkollektiv. I övrigt anses hepatit A smitta individer inom samma hushåll. En särskild grupp utgörs av narkomanerna som svarar för den största inhemska spridningen. Inkubationstiden är 2–6 månader. Upp till hälften av sjukdoms- tillfällena är subkliniska, dvs. märkbara sjukdomssymtom saknas. 5–blir kroniska bärare, vid etablerad mor-barnsmitta blir upp emot kroniska bärare. Kronisk infektion kan utveckla sig till levercirrhos (skrumplever) och i slutstadiet lever- cancer, en av de vanligaste cancerformerna i och Väst- . Man anger att 15–av patienter med kronisk hepatit B dör en för tidig död. Det förekommer behandling av kroniska bärare med bl.a. interferon som leder till utläkt infektion och smittfrihet i knappt hälften av fallen. Infektionen är utbredd i delar av och med bärar- skap av befolkningen till följd av heterosexuell smitta och mor-barnsmitta. I sprids hepatit B som blod/ sexsmitta och är mycket smittsam vid såväl blodöverföring som sexuell kontakt. Man rapporterar som regel 200–300 fall . Vaccin finns tillgängligt för riskgrupper. Inkubationstiden är 2–. I är flertalet infektioner subkliniska. av infekterade individer blir kroniska bärare med liknande konsekvenser för individen som kroniskt bärarskap av hepatit B. Förekomsten är global och kan vid t.ex. bristande sterilitet inom sjukvården leda till katastrofala konsekvenser. T.ex. har ett stort antal blodgivare och därmed deras mottagare smittats i . Spridningen förvärras av att flertalet blir kroniska bärare med bestående smittsamhet. I sker huvudsakligen smittsprid- ningen bland intravenösa missbrukare med sekundärfall därifrån. Sexsmitta och framförallt mor-barnsmitta är betydligt mindre vanligt än vid hepatit B. rapporteras 2 000–4 000 fall i . Vaccin och specifik profylax saknas. Ett ofullständigt virus som endast orsakar sjukdom i närvaro av hepatit B. Inkubationstiden är 2–. Viruset kan förekomma tillsammans med en akut hepatit B-smitta eller orsaka uppblossan- de symtom hos kronisk bärare av hepatit B. Inte minst i denna situation förekommer ibland fulminant hepatit. Även hepatit D kan i sig bli kronisk. I anmäls 5–20 fall . Vaccin eller annan profylax saknas. Inkubationstid, symtom och smittvägar är desamma som för hepatit A. Således födoämnesburen smitta, fläckvis endemisk i tropikerna t.ex. i . I förekommer den som importfall, med omkring 5 fall . Liksom för hepatit A sker spridning via livsmedel och som kontaktsmitta. Smittsamheten är okänd, troligen låg. Hivinfektion och aids orsakas av ett humant immunbristvirus, ett s.k. retrovirus med ganska låg smittsamhet. Vissa nysmittade får en lindrig övergånde period med feber, halsont, svullna lymfkörtlar och utslag efter smittotillfället; en s.k. primär- infektion; andra märker ingenting. Efter primärinfektionen är sjuk- domen symtomfri, i flertalet fall . leder infektionen till en nedbrytning av immunförsvaret. börjar symtom på denna immunbrist uppträda i form av aids (Acquired Immuno Deficiency Syndrome). Den aidssjuke drabbas av smittämnen som en normal immunkompetent individ kan kontrollera och s.k. opportunistiska infektioner uppträder. Den sjuke kan t.ex. drabbas av långdragen och svår lunginflamma- tion orsakad av en mikroorganism (pneumocysitis), svampinfek- tion (orsakad av jästsvamp) som ger sväljningssvårigheter med acceleread avmagring, toxoplasmos som kan ge infektioner i hjärn- an som påminner om hjärntumör samt tuberkulos i olika former. Härutöver kan även elakartade tumörer uppträda. Någon specifik behandling som botar infektionen och eliminerar smittan finns inte. Det finns emellertid antivirala medel, s.k. bromsmediciner, som minskar mängden cirkulerande virus i blodet och som fördröjer sjukdomsutvecklingen. Obehandlad brukar hiv- infektion leda till döden . Sjukdomen är globalt förekommande, särskilt i tropiska , och . Enligt uppskattningar av / WHO levde vid utgången av omkring 42 miljoner männi- skor med hiv/aids. beräknades antalet nyinfekterade fall till omkring 5 miljoner medan antalet människor som avlidit i aids uppskattades till 3,1 miljoner. I anmäldes 287 personer med hivinfektion . Denna siffra ligger något över genomsnittet – 243 anmälda fall – för perioden –2001. Totalt hade i anmälts 5 296 person- er smittade med hiv . Av dessa beräknas omkring 3 000 vara i livet. Personer smittade utomlands, vanligtvis i högendemiska områden, har stått för över hälften av sjukfallen . Hiv är en blod-sexsmitta. Virus- mängden i blodet och därmed smittsamheten är störst under primärinfektionen och aidsstadiet, dvs. innan värdens immun- försvar hunnit aktiveras respektive till slut kollapsa. Vaccin mot sjukdomen saknas. Infektion med HTLV I eller II HTLV står för Human T-cell Leucemia Virus som är ett retrovirus släkt med hiv. Som namnet antyder har man kopplat HTLV I till en sällsynt form av leukemi. Sedermera har också framkommit kopp- ling till en neurologisk sjukdom med tilltagande förlamningar. Prognosen för dessa tillstånd är dålig. När man senare beskrev HTLV II har man varit observant på liknande konsekvenser som för HTLV I och man misstänker att det viruset orsakar en annan sällsynt leukemiform, s.k. hårcellsleukemi. Detta virus förekommer naturligt bl.a. hos vissa indianstammar i samt i och . Det har sedan spritt sig som en blodsmitta till framför allt intravenösa missbrukare. 7 fall rapporterades i . Genital klamydiainfektion uppträder efter en förmodad inkuba- tionstid på en . Klamydiainfektion är ofta symtom- fri. Liksom för gonorré är den allvarligaste innebörden av genital klamydia äggledarinflammation hos kvinnor följd av sterilitets- problematik. Män kan drabbas av inflammation i prostatakörteln. De allvarliga komplikationerna kan uppträda utan påtagliga varnings- symtom. Sjukdomen behandlas med antibiotika. Människan är reservoar och förekomsten är global. I laboratorieanmäldes 1987 cirka 38 000 fall. Liksom för gonorré minskade därefter infektionen. anmäldes omkring 14 000 fall. Därefer har emellertid antalet rapporterade klamydiafall ökat betydligt och anmäldes cirka 25 000 fall. Sjukdomen smittar huvudsakligen vid sexuellt umgänge. Efter en inkubationstid på vanligen 2–insjuknar patienten i våldsamma tunna diarréer. Kolerabacillen bildar ett toxin som tvingar tarmcellerna att aktivt pumpa ut salter och vatten. De åtföljande vätskeförlusterna på kan leda till uttorkning, chock och död. Koleraforskningen har lett till framsteg beträffande vaccin. Vidare har upptäckten av förvånansvärt enkla behandlingsprinciper förbättrat prognosen för kolerasjukdomen Utöver vätskeersättning ges också antibiotika som avkort- ar sjukdomsförloppet . Mortaliteten, som vid obehand- lad symtomgivande sjukdom ligger , är vid korrekt behandling . med Gangesbäckenet har historiskt varit smitthärden för kolera i dess klassiska form. Genom bl.a. pilgrimsresor, sjöfart etc. har sjukdomen därifrån gjort framstötar emot , även . rapporterades 11 epidemier i med omkring 37 000 dödsfall. har koleran etabler- at sig i andra världsdelar, och . I har rapporterats 2 fall. Människan är reservoar och smittspridningen är faeko-oral, påfallande ofta som vattenburen smitta, t.ex. från förorenade brunnar. I Nord- och förekommer smittspridning via råa skaldjur. Kontakt- smitta kan förekomma, men risken torde vara lägre än för shigella- infektion, se nedan. Kolera är en karantänssjukdom enligt IHR och karantänslagen. Infektion med meticillinresistenta gula stafylokocker (MRSA) De gula stafylokockerna är den vanligaste orsaken till variga sår- infektioner. Inkapslade bakterier orsakar bölder eller varhärdar. I sjukhusmiljö är dessa infektioner ett särskilt problem. Infektioner med bakterieväxt i blodet och på hjärtklaffar är mycket allvarliga och är förknippade med hög dödlighet. De gula stafylokockerna kan också orsaka lunginflammation, hjärnhinneinflammation och infektion i skelett och leder. På sjukhus kan smittspridning lätt ske från patient till patient om erfordrliga hygienåtgärder inte vidtas. Patienter och personal kan vara bärare av bakterien i veckor och månader utan att få symtom. MRSA blev anmälningspliktigt 2000 och därefter har omkring 320– 440 fall rapporterats. Mjältbrand (Antrax) Antraxbacillen är sporbildare och kan i den formen överleva decennier i jord. Utbrott i har knutits till sporer från gamla epizootigravar. Smitta som kommer in i kroppen via huden är vanligast och ger upphov till karaktäristiska bölder som obehand- lade kan spridas vidare och ge allmän blodförgiftning och död. Smitta via luftvägar och tarm med åtföljande organsymtom före- kommer också. Inkubationstiden anges i typ- iska fall. Behandling sker med antibiotika och prognosen är god vid tidigt insatt behandling. Dödligheten bland obehandlade fall är 15– . Reservoaren är djur, i första hand växtätare. I har fall av mjältbrand setts främst bland personer som haft beröring med importerad ull eller fårhudar. Person–till–person-smitta är teoretiskt tänkbar men har aldrig rapporterats. Inga fall har rapporterats i . Mjältbrand anses kunna vara aktuell vid bakteriologisk krigföring. I dog 66 individer 1979 genom luftburen smitta som misstänks vara orsakad från ett militärt forskningslaboratorium. spreds antraxsporer via brev i och smittade totalt 22 personer, varav 5 dog. Samtliga avlidna hade ådragit sig lungformen av sjukdomen. Ett vaccin finns men det är inte tillgängligt i . Paratyfoidfeber räknas tillsammans med tyfoidfeber till de svåraste salmonellainfektionerna. Bland symtomen är feber, diarré och buksmärtor de vanligaste. Bakterierna kan via blodbanan spridas och orsaka infektioner i t.ex. benvävnad, leder och njurar. Paratyfoid- feber behandlas med antibiotika. 20–30 fall rapporteras i . Flertalet är utlands- smittade. Smittöverföring sker via förorenat vatten, födoämnen eller i sällsynta fall från person till person. Vaccin mot paratyfoid- feber saknas i . Pesten har direkt påverkat världshistorien, man beräknar att en femtedel av befolkning föll offer för digerdöden på 1300- talet. Pest förekommer i två kliniska uttrycksformer. Den vanlig- aste har varit böldpest. Efter en inkubationstid på 1–insjuknar man i influensaliknande symtom följt av svullna lymf- körtlar som senare smälter till varbölder, därav namnet. Den totala mortaliteten vid obehandlad böldpest är 50–. kliniska huvudformen, lungpest, sprids som droppsmitta och ger en hastigt förlöpande lunginflammation som obehandlad har en mortalitet på . Sjukdomen behandlas med anti- biotika. Vid tidig behandling är prognosen god. Pesten är en endemisk zoonos bunden till vissa lokala gnagarstammar bl.a. i västra (jordekorrar), samt , och . Inga fall har rapporterats i den senaste tioårsperioden. Böldpest sprids via gnagare med eller utan hjälp av loppor. Reservoaren är gnagare. Lungpest sprids luftburet vid direktkontakt mellan människor. Vaccin med viss skyddseffekt finns tillgängligt, dock inte i . Pest är enligt IHR och karantänslagen en s.k. karantänssjukdom. Infektion med pneumokocker med nedsatt känslighet för penicillin Redan tidigt upptäcktes pnemokocken som orsak till lung- inflammation (pneumoni). Obehandlad pneumokockpneumoni har fortfarande hög dödlighet även hos yngre tidigare friska. Därtill kommer att pneumoni är en dominerande dödsorsak hos äldre, framför allt under influensaepidemier. Särskilt känsliga för pneumokockinfektioner är bl.a. alkoholister och patienter som saknar mjälte. De är särskilt utsatta för de allvarligaste pneumokock- infektionerna i form av allmän blodförgiftning (sepsis) eller hjärn- hinneinflammation (meningit). Utöver allvarliga infektioner svarar också pneumokocker för de vanligaste bakteriella komplikationer- na till triviala förkylningar. Hos vuxna yttrar sig dessa i form av bihåleinflammation eller luftrörskatarr, hos barn som öron- inflammation. Trots sin vanlighet och ofta farlighet betraktades pneumokocken till som ett problem under kontroll eftersom bakterier- na alltid var känsliga för vanligt penicillin. Penicillinnedsatta pneumokocker har fått en global spridning. Särskilt höga andelar hittar man i . I anmäldes drygt 500 fall 2002. Pneumokocker i allmänhet sprids i hela samhället men vanligast hos förskolebarn där också de penicillinnedsatta pneumo- kockerna i första hand fått fäste. Vaccin finns men dess effektivitet diskuteras. En ny generation av pneumokockvaccin är föremål för studier. Efter en inkubationstid uppträder eventuellt okaraktäristiska primärsymtom med feber och illabefinnande. I av fallen läker sjukdomen ut efter detta stadium. Hos någon procent av individerna utvecklas dock asymmetriska slappa förlamningar, vanligast i nedre extremiteterna. Mer uttalade förlamningar blir i regel bestående. Om andnings- muskulaturen drabbas leder polio till döden såvida inte respirator- vård sätts in. Någon specifik behandling finns ej. Förlamningar är vanligare när man insjuknar i vuxen ålder. Sjukdomens betydelse ligger i bestående motoriska handikapp. Man har därtill observerat en tendens till återfall i motorisk svaghet decennier efter insjuk- nandet, ett fenomen som benämnts post-polio syndrom. Polio har varit en välkänd sjukdom i hela världen fram till dess att allmän vaccinering fått genomslag. WHO har satt upp polio på sitt utrotningsprogram. Det senaste rapporterade fallet i var 1992.