sou · GRB3112d2 · 2004-01-01 00:00:00 — När hon gick i tvåan på gym- nasiet flyttade hon hemifrån tillsammans med kompisen, som hon varit ihop med sedan fjärde klass, och en annan tjej hyrde de ett litet hus i samma stad som gymnasiet. dyker det upp ett nytt intresse i liv, hon börjar bli intresserad av politik. i gymnasiet upptäcker hon hierarkier både på skolan och i samhället. När man gick mediaprogrammet var man inte lika mycket värd som när man gick natur. Det är tydligt att söker sig ut i världen, bort från den plats där hon vuxit upp. Även om hon upplever att hon aldrig haft några pengar, hon kommer ju inte från förhållanden där det funnits pengar, så har detta aldrig hindrat henne från att söka nya 190Ibid, s. 7. Efter gymnasiet reser hon med ett EU-projekt till : vi bodde som i olika kollektiv, samboende och så jobbade jag med handikappade barn på ett dagcenter, jag jobbade , det var inte speciellt slitsamt alls men just att umgås med andra människor, försöka lära sig nytt språk, komma till ett främmande land och känna sig och ändå fixa det till slut.191 hade tagit ett långt kliv bort från det lilla samhälle där hon vuxit upp. Det var under den tiden hon kom på att hon skulle börja på . Det var två saker som hade inspirerat henne, dels en annan tjej som tyckte att hon skulle söka och dels en familj som hon hade träffat när hon var yngre. Familjen kom från men hade sommarhus i närheten av föräldrar. För mig var det så häftigt att man får komma till dom, så var de så intresserade av mig, så satt vi och diskuterade vi köksbordet och så. Jag hade inte alls den traditionen hemifrån att man sitter och diskuterar och funderar tillsammans, där äter man och that's it liksom men där var verkligen häftigt, dom var verkligen så här, du kan göra det och det, jag hade en massa idéer, de tyckte alla mina idéer var bra, då kom jag på att jag skulle gå på universitetet192 Medelklassfamiljen från blir en viktig händelse i berättelse. De står för något annat, en möjlighet visar sig att övers- krida de villkor som finns i uppväxtmiljö. Något annat, bortom hemmet, familjen, skolan och lokalsamhället. Hemma hos satt man inte och diskuterade vid köksbordet, där åt man och så var det bra med det. hade börjat en klassresa. Hon ville studera på universitet, helst långt bort ifrån där hon var upp- vuxen; för jag tycker att det är tråkigt att bara för att man råkar födas i så tycker jag så synd att man inte ser så mycket mer. För mig var då liksom det var högt upp, nu har jag insett att det inte är så högt upp mendå så började jag med att läsa Etnologi där193 hade inga direkta ambitioner, hon tittade i kurskatalogen och tyckte att mycket såg spännande ut. Det tog innan hon 191Ibid, s. 6–7. 192Ibid, s. 7. visste vad en fil.kand. var eller en magisterexamen. Det var en ny värld som öppnades som inte kunde låta blir att reagera emot varför universitetsstudier skulle ses som något märk- värdigt. För henne är det värt mer att sitta på de åren som hon pluggar. Rent psykiskt är det dock mycket lättare att plugga än att arbeta på . blev det något av en krock för henne att komma till . Hon fick problem med var hon själv stod, hon blev lite vilsen, som hon själv uttrycker det. Det blev också en krock med hennes familj, det hade det visserligen varit redan innan, för hon hade många idéer, mest om kvinno- och jämlikhetsfrågor. När hon gick på högstadiet hade hon satt upp en massa lappar om hur man skulle sköta olika saker. handlade det mera om olika värd- eringar. beskriver hur hennes föräldrar är kvar i ett traditionellt tänkande, präglat av principer och trångsynthet. diskuterar hon inte så mycket hemma, det är smärtsamt att upptäcka att man är smartare än sina föräldrar eftersom de varit ens idol i sättet att tänka och om hur saker och ting är. Huvudmotsättningen mellan hemma och borta tar sig olika uttryck i berättelse. Hon beskriver hur hon dras mellan stad och land, mellan arbetarklass och medelklass och mellan det teoretiska och det praktiska. När hon senare gick på folkhögskolan var det några som skämtade med henne om att hon var en bondhustru. är det lättare för henne att hantera det praktiska än det teoretiska. jag har lättare att dra tag i det praktiska än att vad jag tycker om diskussioner, och hit och dit. Det dras jag också med på , mellan det praktiska och akademiska liksom, har nog väldigt svårt att tänka mig ett yrke där jag sitter still liksom, jag har det här praktiska jag kan heller ordna upp saker, baka bullar eller vad som helst194 Trots avståndet till den ort där har vuxit upp, eller kanske just därför, beskriver hon den i relativt positiva termer. Det har hänt en del i den lilla byn, ungdomar har blivit politiskt intres- serade. Här finns en tradition av veganism och anarkism som till- talar . Hon har idéer om vad hon skulle kunna göra som att jobba med unga tjejer och deras självbild. vet hon att om hon kommer tillbaka dit så blir hon ändå alltid sin dotter, 194 Ibid, s. 13. den aktiva kvinnan med sin passiva dotter, hon som fortfarande säljer varmkorv i Folkets Park, trots att hon är vegetarian.195 beskriver de fördomar hon hade när hon senare kom att söka till folkhögskolan. Hon trodde att man skulle placeras i ett fack utifrån vad man varit med i, om man gjort den och den aktionen. Men så blev det inte, delvis beroende på att det främst handlade om aktiva medelklassungdomar. Enligt beskriv- ningar präglas hela den nya vänstervågen av medelklassungdomar som haft någon insikt, som lärt sig diskutera vid middagsbordet. Om det tidigt i berättelse fanns en motsättning mellan hemmet och det som fanns längre bort, så har motsättning vänts. Universitet har fått henne att se nya saker, hon beskriver hur hon har blivit smartare än sina föräldrar. Var har denna omvänd- ning ägt rum? Till stor del genom språket. De ord som hon en gång tyckte var konstiga hos medelklassfamiljen från , de har blivit till en del av hennes eget språk. har varit med om en klassresa, men kanske i ännu större grad om en språkresa. Det finns en intressant iakttagelse i berättelse kring detta med att hon söker nya språk. Hon lär sig läsa sent, hon får en diagnos om att vara dyslektiker och hon har stora problem med engelskan. Ändå drivs hon till att lära sig nya språk, hon bor i , arbetar i och på folkhögskolan väljer hon att lära sig spanska. Språket blir en nyckel till nya världar. Med språkets hjälp kan hon sätta ord på tidigare erfarenheter och nya möjligheter. På universitet kom hon snart in i vänsterradikala kretsar. Efter etnologin blev det en kurs i statsvetenskap. reste till i och arbetade med handikappade. läste hon B-kursen i statsvetenskap och den följande vårterminen blev det en kurs i media och kommunikation. Tankarna om att söka till en folkhögskola hade redan kommit när hon var i . hade hon träffat en annan kompis, vilket gjorde att hon började kolla vilka kurser som fanns. På den folkhögskola som hon var intresserad av skickar man först in en anmälan och kommer därefter på förmöten. På dessa möten får man reda på vad som gäller, vilka ramar som finns, hur man bor ihop och andra praktiska saker. var också med på några andra träffar där hon började att lära sig spanska. på folkhögskolan beskrivs som väldigt intensiva, alla skulle vara sociala och visa sina bästa sidor. Det var nästa lite jobbigt, tjugo andra personer som var som henne själv, alla ville stå i centrum och få plats. Efterhand lärde hon sig en hel del och tror att hon tonade ned sig själv. Folkhögskolekursen var och inriktad mot att göra en resa till . Läsåret var indelat i tre olika perioder. förbereds resan, den andra perioden reser man och den tredje perioden bearbetar man resan. hade nu läst på universitet, hon kände att hon hade en hel del förkunskaper innan hon kom till folkhögskolan. Det märkte hon i undervisningen om och demokrati. Hon beskriver det som om det fanns två lägen, de som inte visste någon- ting, eftersom de var nya och nyfikna och de som visste ganska mycket eftersom de var intresserade av sådana frågor. kändes det som om lektionerna inte gav så mycket eftersom det var svårt att lägga ribban. var det omvänt mot vad upplevt i lågstadiet och mellanstadiet, nu var det hon som tillhörde den bästa gruppen, ännu ett motsatspar hade lösts upp. hade gett en henne ett försprång när det gällde ämneskunskaper. Hon visste ju redan en hel del om världssystem och världsordningar, det läraren pratade om tyckte hon att hon redan kunde. När det gällde det pedagogiska tog det ett tag innan hon blev van vid att det inte bara var läraren som satt och pratade. Här mötte hon olika värderingsövningar, där hon själv fick fundera över vad hon tyckte i olika frågor. När hon skulle lära sig spanska användes en metod med mycket rim och sång, fick prova på att lära sig med hela kroppen. Planeringen av resan gick inte som man tänkt sig. Det blev diskussioner om man skulle få visum eller inte. innan man skulle åka blev det bestämt att man bara fick istället för fjorton. Efter det att man deltagit på en arbetsbrigad i reste man vidare till . Här upplevde flera saker som gjorde att hon upptäckte de olika villkor som människor lever under. vi pratade om våld och kvinnor och dom bara själv- klart skulle jag aldrig lämna min man om han slår mig, då har jag ingen ekonomisk försörjningalltså det är så olika vad man har för refer- enser.196 196 Ibid, s. 17. Efter hemkomsten började efterbearbetningen. Man delade in sig i olika grupper och med hjälp av drama och teater gjordes olika scener från , och . spelade en upp- given kassörska på , vad hon ser på, vad som är demokrati för henne och varför hon skulle rösta. Kopplat till framförandet hade man olika värderingsövningar som fick igång debatten. När allt var klart reste man runt på en del folkhögskolor men framför allt besökte man gymnasieklasser. beskriver sig inte som samma människa nu som innan hon började på folkhögskolan. Det är närmast självklart för henne, hon är heller inte den samma som innan hon började på . Allt förändras ständigt och . När hon beskriver tiden på folkhögskolan handlar det mest om att ha fått en annan syn på inlärning: jag har en kompis som har myntat ett uttryck, på folkhögskola får man kunskap, på universitet meriterna, det är bra att traggla sig igenom det, så kanske du kan lära dig det någon annan stans.197 På folkhögskolan har blivit mera tolerant, mera fascinerad av människor. Däremot kanske hon inte lärt sig så mycket fakta- kunskap. Men däremot när hon säger fattigdom , har hon en annan förståelse av vad begreppet står för än vad hon hade . Det betyder något mycket mer, det är något emotionellt i mig liksom, det har en helt annan förståelse.198 När jämför folkhögskolan med pekar hon på att det är något emotionellt, något existentiellt på folkhögskolan som har att göra med vem hon är, vad hon tycker och tänker. På folkhögskolan upplever hon att hon lär sig på ett bra sätt, på ett sätt som passar henne. Den förståelse som mött på folk- högskolan passar henne bättre än den som hon tidigare träffat på både i ungdomsskolan, gymnasiet och universitet. I det praktiska på folkhögskolan känner hon sig hemma, i det muntliga och i betoningen av det emotionella. Hon har rest bort men hittat något som påminner om något från hennes uppväxt i hemmet. på folkhögskolan fortsätter sina studier på universitet, byts norra ut mot . läser i statsvetenskap och en kvällskurs i spanska. Därefter siktar hon mot att komma in på en radioutbildning på universitetsnivå, alternativt 197Ibid, s. 20. 198Ibid, s. 21. att söka någon liknande kurs på en folkhögskola. Vad som kommer att hända efter att hon är klar med utbildningen oroar henne inte särskilt mycket, hon vet att det är svårt att få jobb och går det inte kan hon alltid jobba på . tror att många som kommer från samma förhållanden som henne själv, har fått lära sig att så här är det. Det gör att tillvaron blir uppdelad i svart eller vitt. På flera ställen i berättelse kan man se en strävan efter att uttrycka något som inte är så entydigt. Livet är både-och, fyllt med nyanser och under ständig föränd- ring. Sökandet efter andra sätt att skapa mening och identitet, tar sig konkreta uttryck i förflyttningar. Hon reser från hemmet till ungdomsskolan, vidare till gymnasiet, därefter utomlands, så till universitet, vidare till folkhögskolan och så åter till . Hon förflyttar sig bokstavligen från det att hemmet har varit meningsbärande, till att skapa mening på nya platser och i nya sammanhang. Under denna resa glömmer hon inte bort varifrån hon kommer, till en början söker hon ett både-och. Hon skapar ett liv och en text som rör sig mellan två poler, två enheter, arbetarklass Hon förflyttar sig från den ena polen till den andra som hon eftersträvar växelverkan. Folkhögskolan medverkar i denna process genom att här känner sig hemma. Erfarenheter av att komma från arbetarklass möter hon i något annorlunda gestalt på folkhögskolan. Folkbild- ningen påminner om hennes egen historia. Här möter hon en pedagogik som utgår från subjektiva erfarenheter, en kulturtrad- ition som tar sin utgångspunkt i konkreta och praktiska färdig- heter. Historiskt sett har folkbildningen startat som en motbild och ett alternativ till det etablerade samhället. sträv- ade de framväxande folkrörelserna efter social och ekonomisk rätt- visa. ser samhället annorlunda ut, folkrörelser och folkbild- ning har blivit en del av det etablerade samhället. I livs- berättelse påminner folkbildningen om hennes uppväxt i ett arbetarhem. Folkbildningen står fortfarande för det andra men på ett något annorlunda sätt. är folkbildning snarare en historisk än en nutida motbild till samhället i övrigt. Ju längre kommer i sin livsberättelse, desto tydligare blir det att hon släpper både-och, för att istället upplösa den ena polen. På så sätt kommer hennes berättelse allt mer att gestalta en resa från det moderna till det senmoderna. Centrum, periferi, periferi är född i en medelstor stad i , där han växt upp och bott under i stort sett hela sitt liv. Han har alltid bott centralt, flyttat mellan lägenheter som beskrivs som stora och fina. Hans föräldrar skildes när han var . Hans pappa flytt- ade till en större stad medan bodde kvar hos sin mamma. Mamman var chef för en större kulturinstitution och även pappan arbetar inom kulturområdet. har inga syskon och är enda barnbarnet. Det finns några motsatspar som präglar berättelse, de rör sig om ett huvudtema kring centrum – periferi, men här finns också motsättningar som inne – ute, nere – uppe. Lägenheterna som han bott i är fasta punkter för , ett centrum. Han till- hör centrum, han bor mitt i staden men han dras till periferin, till stadens utkanter. första minne är en stor sal med bollar, en leksal. byter från ett dagis till ett annat när han är . Efter dagiset början han i skolan. Han gick i samma klass till och med sexan. I sjuan delades klassen och eleverna fick välja mellan två skolor. valde den som hade konstnärlig utbildning. Det var en skola som låg i stadens utkanter och det blev något av kulturchock för att komma dit. Det var mycket rasism på skolan och trivdes efter hand allt sämre. beskriver sig själv som någon som kommer från cent- rum, han har alltid bott i fina stora lägenheter i stadens mitt. När han bytte skola, till en i stadens ytterområden, beskriver han hur han ändå hade ganska lätt att komma överens med folk, men upp- levde det ändå jobbigare nu när han började komma upp . Efter sjuan beslöt han sig för att flytta tillbaka till sin gamla skola. Här var det fullt i hans tidigare klass så han fick börja i en parallellklass. Där trivdes han heller inte, för det ligger väl någon sanning i att lika barn leka bäst. Vi hade rätt mycket pengar då. Det hade vi. Och dom i den klassen hade det inte. Och jag bodde i stan och dom bodde i sitt område längre ut.199 Han kom aldrig in i klassen, fick problem med en tjej som hade stora bekymmer. Betygen blev ännu sämre och hade över . började det också bli problem hemma, hans mamma fick alkoholproblem. 199 , s. 6. I nian kom han så tillbaka till sin gamla klass som han hade gått med från ettan till sexan. gick det bättre i skolan och betygen höjdes. Hemma fortsatte det med att mamman drack allt mer. började hänga på olika klubbar, från början var det en rollspelsklubb som allt mer blev en krökarklubb för dem som gick i nian. Det gick rykten om att han hängde på en satanistklubb, vilket inte var sant. Det sker ändå en vändning i texten, mot periferin. Sommaren efter nian jobbade på ett dagis. Här träffar han en kamrat som senare kom att introducera honom för folk- högskolan. kom in på gymnasiet på en linje som var inrikt- ad mot samhälle och eget företagande. tog mamma sitt liv. Något hade pappan skaffat en lägenhet i samma stad, en ny fin lägenhet i cent- rum, där flyttade in. Efter mammans död fortsatte att bo tillsammans med pappan i fyra, . Därefter fick lägenheten ensam. Skolan rullade på som vanligt och hade G i de flesta ämnena. Efter tvåan på gymnasiet reste han till och pluggade på high school. är åter i centrum. Det går bra för honom, han beskriver hur han kom i en bra krets, med mycket tjejer och bra killar. Skolan gick också bra och fick höga betyg: alltså skolan var en lek, alltså det var, jag tror inte jag pluggade inför ett enda prov och jag hade bara A över hela alltet, stora A eller hundra, dom har ju noll till hundra.200 När kom tillbaka började han i en ny klass. Han var mer ambitiös och betygen blev bättre. skall han söka sig till stadens utkanter. Han börjar umgås med folk som är åtta, äldre och där flera är gamla slagskämpar och många är kriminella. beskriver det som att han aldrig fastnade i gänget, han gillade livsstilen men inte det de gjorde: Jag fick lära mig att om någon sa något så gällde det, för skulle jag sagt något då skulle jag råkat otroligt illa ut, den andra skulle råkat illa ut. Då var det. Ja, det var mycket.201 Exakt vad upplevt framkommer inte i berättelsen men tyd- ligt är att han rört sig i samhällets utkanter, har varit på 200Ibid, s. 13. 201Ibid, s. 15. besök i periferin. Men på samma sätt som tidigare i berättelsen vänder han tillbaka mot centrum, just när jag flyttat till den där lägenheten tog jag avstånd från allting sånt. Efter det att tagit studenten reste han runt i . Tillsammans med en kompis åkte han till ett syd- europeiskt land. trivdes med sig själv och med sitt liv, men så kom han på att han kanske skulle göra något med sitt liv. Han hade varit inne på att läsa pol. mag, statsvetenskap och nationaleko- nomi, men han behövde höja sina betyg för att komma in. Det var nu han sökte till folkhögskolan. Han kände en tjej som läst på folkhögskola och sedan kommit in som sjukgymnast. Då tänkte han: Jag pallar inte med att gå på Komvux för att läsa upp alla dom ämnena, eller hur länge man nu än behöver gå.202 Den folkhögskola som sökte till ligger i utkanten av staden. sökte han sig till periferin. Men till en plats som kan ge företräde för att återvända till centrum: Och sen tycker jag det är så himla skönt att det är så att vi yngre, oss reservburkar, som det inte gått så bra för, andrahandssorteringen, kan få en chans till.203 upplever att han själv gått igenom mer än de flesta, då är det skönt att kunna komma tillbaka, bara slå tillbaka, när man är uträknad och bara reser sig och slår en rak vänster och knockar. gick som externatelev på allmän linje. Han hade kvar sin lägenhet i staden och en del extra jobb vilket gjorde att han hade överdrivet mycket pengar. Tiden på folkhögskolan beskriver han som mycket bra. Intresset för studier växer och skriver bl.a. ett stort arbete i sam- hällskunskap, det blev på femtio sidor allt som allt och skulle man bara skriva åtta. lyfter fram betydelsen av att individ- en blir synlig på folkhögskolan: Det tror jag är väldigt typiskt för folkhögskolorna. Det där att man ser människorna som kommer, som individer på något vis. Hela den här omdömestanken är ju också det att man skall börja där man står och sen skall man se hur man utvecklas.204 202Ibid, s. 17. 203Ibid, s. 23. 204Ibid, s. 25. engagerar sig i det sociala livet och blir vald till styrelse- representant för elevrådet. på folkhögskolan blev han allt mer intresserad för psykologi och bestämde sig för att söka till psykologprogrammet. Han kom in på folkhögskolekvoten och tänker sig nu bli psykoterapeut. För blir folkhögskolan en vändpunkt. Han släppte alla band till gänget som han varit med i tidigare, kvar fanns bara en gammal vän som gick i samma klass. har i sin berättelse och i sitt liv rört sig mellan centrum och periferi, den här gången har året på folkhögskolan gett honom en plats på psykolog- programmet. Han går på en av de mest eftersökta utbildning- arna på ett av de mest eftertraktade universiteten. Och han har kvar sin lägenheter i centrum. När han är klar med utbild- ningen kan han tänka sig ett arbete med barn som har problem. livsberättelse rör sig mellan två poler, centrum – periferi. Men genom att den ena polen upplöses så tycks han vara på väg att skapa mening på ett mera öppet sätt. Han har börjat sätta motsättningarna i rörelse. Luisas första skolminne är från lekis i , där hon fick gå i fyr- kantiga skoluniformer. Hon kommer ihåg att man skulle stå i strikta led och en lärare som gick runt med en linjal som han petade med om man inte stod exakt i led. var då och gick på lekis innan hon reste till tillsammans med sin mamma, pappa och två äldre syskon. I Luisas livsberättelse är det tydligt att förflyttningen från en kultur till en annan har haft stor betydelse, ett motsatspar som återkommer som ett huvudtema är – . Ett annat vikt- igt motsatspar är livlig – lugn. När familjen kom till fick de först bo på en flykting- förläggning. Där fick gå på svenskt dagis. Hon minns att hon pratade spanska och de svenska barnen pratade svenska men hur de ändå kunde förstå varandra. flyttade familjen till en medelstor stad i . I området där hon växte upp fanns bara svenska familjer. Det gjorde att hon var tvungen att lära sig svenska och det upplevde hon inte som något problem. Hennes vänner på gården där hon bodde tyckte också det var skoj att lära sig ett nytt språk. Luisas bästa vän lärde sig spanska och hon kan prata det . I berättelsen återkommer till det positiva att växa upp med många svenskar runt omkring sig. En kompis som hon har är mera ihop med invandrare för att hon känner mera samhörighet med dem, men det gör inte i samma utsträck- ning: Jag gör inte det i samma utsträckning utan jag är uppvuxen bara bland svenska barn och så. Fast jag fick gå på ett spanskt dagis och jag var enda barnet som kunde svenska där då205 När börjar första klass är hon en av två invandrare i klassen, en från och så hon från . Hon beskriver att hon kände sig lite som en försökskanin. De två invandrarna i klassen skildes från de andra när man hade svenska. tycker det var dåligt för hon kom efter med grammatiken. Det jag tyckte var dåligt var, det jag tycker i efterhand, var att vi blev, när vår klass hade svenska så fick vi gå ifrån och ha Svenska 2, man skildes åt och det tyckte jag var lite dåligt, för att man får aldrig hålla på med samma saker som vår klass hade.206 pekar på att hon aldrig har haft hemspråksundervisning, det räckte med den spanska som man talade hemma. pratar hon spanska med sina föräldrar och svenska med sina syskon. Till en början gick hon på en liten skola, sedan i en större från trean till sexan. Hon beskriver det som om det flöt på ganska bra i skolan, förutom att de bytte lärare ganska ofta. Hon hade problem med att läsa men fick bra stöd. Hemma fick hon inte så mycket hjälp, det var svårt för hennes föräldrar när de själva försökte att lära sig det svenska språket. Det var mest hennes äldre bror som hjälpte henne med läxorna. Det blev inte alltid rätt och senare har han fått reda på att han har dyslexi. har fortfarande lite problem med att hon blandar e och ä, hon hör inte när det skall vara det ena eller det andra.