sou · GRB318d1 · 2004-01-01 00:00:00 — Säkerligen har man härigenom velat undvika upp- komsten av sådana antisemitiska rörelser, som kommo så mycket ohägn åstad i det gamla (HP 1 Er, 4/10-1944). Utrensningarna i partitoppen , skådeprocesserna och Vysjinskijs roll som åklagare förbigås helt i denna analys av förändringarna i den sovjetiska partieliten. I stället konstateras kort att Trotskij med flera har eliminerats samt att den sovjetiska led- ningen velat undvika antisemitism och därför eftersträvat att få fram tvättäkta ryssar till alla poster inom statsförvaltningen. Att skönmålade livet i framgår också av skildring i dagboken av vistelse i runt månadskiftet november–. lyckliggör med sin närvaro. Han är helt gripen av en messiastanke beträffande . För vem som vill höra på predi- kar han lov och utlägger hur utomordentliga våra förbindel- ser äro med . Jag tror han kommer bli livsfarlig den dag, då våra relationer med ryssarna verkligen kräver ett fast handlag – och den dagen kommer (, 1989: 622). diplomatiska relationer till 1943–45 Enligt instruerade beskickningspersonalen att inte säga något till någon som [ryssarna] skulle kunna utnyttja emot oss (, 1984: 141–142). Denna strävan att undvika ett agerande som framgent skulle kunna komma att bli belastningar i de svensk sovjetiska relationerna kommer tydligt till uttryck i ett handbrev till av (rörande frågan om de till flyktade sovjetiska soldaterna). Häri konstate- rade : har jag ägnat bekymrade tankar åt frågan om de i internerade, resp. i Baggåförläggningen sammanförda ryssarnas åter- vändande till sitt hemland. Därest en del föredrager att stanna i och detta tillåtes, fruktar jag att vi stå inför en ny Sidorenko-affär med oöverskådliga konsekvenser. Från tyskt håll har gjorts gällande, att alla ryssar, som givit sig till fånga, skulle skjutas efter hemkomsten. Om något sådant kan det enligt min mening ej bli tal, ej ens ifråga om sådana, som under vistel- sen i visat oppositionella tendenser. Från sovjetlegationens sida ha de enligt vad jag hört fått besked, att intet ont skall vederfaras dem, om de resa hem. Jag har ingen orsak antaga, att detta icke skulle vara med sanningen överensstämmande. Här behövs förvisso alla friska armar för uppbyggnadsarbetet (HP 22 A3, 25/9-1944). Det är intressant att notera att i brevet använde sig av fallet Sidorenko som en analogi för att åskådliggöra riskerna med den andra linjen, dvs. att låta soldaterna förbli i . Han konstaterade därtill, i syfte att understryka att mycket stod på spel, att i så fall skulle stå inför en Sidorenko-affär med oöver- skådliga konsekvenser. Avslutningsvis noterade också att ett svenskt tillmötesgående gentemot de sovjetiska soldater som anförde skäl att få stanna, skulle utsätta oss för risken att ådraga oss ryskt missnöje (HP 22 A3, 25/9-1944). uppfattning om skiljer sig ganska starkt från den bild målade upp i de tidiga rap- porterna till . Under vistelse i –december var chargé d'affaires och fick således ansvar för den politiska rapporteringen från legationen. I ett hand- brev till biträdande kabinettssekreterare skrev följande: jag [tycker] nog att de unga på amerikanska och brittiska ambassaden, som jag träffar, utan undantag blivit mer och mer skeptiska, ja pessi- diplomatiska relationer till 1943–45 mistiska beträffande de praktiska möjligheterna till samarbete med detta landet och beträffande därmed sammanhängande framtidsutsik- ter. De tycka att ryssarna bli svårare och svårare i det dagliga arbetet. Vad oss själva beträffar så få vi ju ingenting gjort heller. Det blir rätt påkostande i längden när varenda fråga, som tages upp, den må vara aldrig så liten, icke väcker någon reaktion annat än på sin höjd ett litet sarkastiskt svar. Vi få ju inte längre så mycket som ett visum trots allt daltande med NKID. Jag minns en gång när Du i ett handbrev hem karakteriserade ryssarnas attityd mot oss som ättiksur. kunde man snarare säga att de behandla oss som luft (HP 1 Er, 5/12-1944). Vad ansåg om ? Det är emellertid långt ifrån säkert att innehållet i handbrev skall tolkas som att han faktiskt innerst inne trodde på den optimistiska och positiva bild av , eller de lugnande skildringarna rörande repatrierade sovjetsoldater, som han gav uttryck för i ovannämnda brev. Det går heller inte att med säkerhet hävda att egentligen hyste några större för- hoppningar inför möjligheterna att bedriva konstruktiva förhand- lingar med sovjetiska diplomater, och verkligen uppnå resultat i form av snabbt förbättrade relationer mellan och Sovjet- unionen. hade som polchef under kriget visat prov på ett utpräglat realpolitiskt tänkande och det förefaller något oväntat om han skulle helt ha övergivit denna grundsyn och så totalt bedårats av . kommenterar rapportering enligt följande: Den för en minister på en ny post upptas av en lång rad besök. framställning av sina samtal med den ene folk- kommissarien efter den andra, från Molotov och ner till den siste vice utrikesministern gick alla ut på att visst drog de vårt syndaregister med bister min, men de missförstånden klarades raskt av, och sen ljusnade deras miner. I sina rapporter hem målade han också skeendet i så ljusa färger som sanningen möjligen tillät. Vi fick intrycket att räknade med att allt vad han skrev och telegraferade kunde komma under vaksamma ögon. Men också allt vad han sa. Förmod- ligen hade han rätt (, 1984: 141–142). Den ljusa bild som tecknade av läget i var alltså möjligtvis inte endast avsedd för tjänstemännen vid utri- kesdepartementet i , utan kan också ha tjänat som ett instrument i syfte att få till stånd en snabb förbättring i relatio- diplomatiska relationer till 1943–45 nerna till det sovjetiska värdlandet. I bekräftade den bild som tecknade: Enligt envoyén [] registrerades allt man sade eller skrev. Det fanns ingen telefonförbindelse med , och telegram kunde lätt avläsas och uttolkas, även de som skrevs med kod. Det gick att skicka brev med kurir, men ett sådant tillvägagångssätt kunde ta veckor eller månader (, nr 8, 19/2-1980). Även om vi inte kan förete bevis för att de sovjetiska myndig- heterna verkligen bedrev avlyssning av den svenska legationen och dechiffrering av svenska telegram, kan vi emellertid konstatera att personalen vid legationen tycks ha arbetat utifrån denna förutsätt- ning. Detta var säkert en alldeles riktig bedömning och denna omständighet är av stor vikt i syfte att förstå villkoren för hand- läggningen av vid Moskva-legationen. var mycket angelägen om att lyckas i sitt värv att för- bättra de svensk sovjetiska relationerna. I en intervju i Veckojour- nalen (1980) poängterade han själv att han ansåg att det viktigaste ur svensk synpunkt var att upprätta fungerande kanaler med de ryska myndigheterna och få till stånd ett tillfredsställande diplo- matiskt samarbete. Det är ur den synvinkeln man skall bedöma mitt fortsatta arbete i (, nr 8, 19/2-1980). Han förefaller därtill ha identifierat sig mycket starkt med sin målsättning att åstadkomma en radikal förbättring i de svensk- sovjetiska relationerna. Enligt skulle , efter överlämnadet av kreditivbreven , uppgivit att Sjvernik (förste vice president i högsta råds presidium), sagt att det nu beror på honom [] hur förbindelserna komma att gestalta sig. I sin rapport från mötet noterade Söder- blom likaledes att Beträffande de svensk-ryska förbindelserna sade två gånger att deras utveckling berodde på min verksamhet (P 9, 27/7- 1944). Det går inte att utesluta att de optimistiska skildringarna av sam- talen med sovjetiska diplomater, livet i och repatri- eringen av soldater i själva verket var formulerade i enlighet med målsättning att snabbt uppnå förbättrade svensk- diplomatiska relationer till 1943–45 Genom att måla livet i i så ljusa färger som möjligt kunde han inför UD visa att förbättrade rela- tioner låg inom nära räckhåll. Han kunde därtill indirekt förmedla ett budskap till de sovjetiska myndigheterna, som ju enligt hans uppfattning registrerade allt man sade eller skrev, vars innebörd var att verkligen genuint betraktade som normal stat, med vilken man önskade nära och förtroliga rela- tioner. ambitioner låg helt säkert väl i linje med den svenska utrikesledningens målsättningar. Det finns ingen entydig doku- mentation som visar vilka instruktioner erhållit vid sin avresa från . Hans efterträdare på posten som sändebud i , , skriver dock i sin bok (1973) att statsminister uppmanat honom att i söka skapa ej blott hyggliga utan verkligt förtroendefulla förbindelser mellan och unionen (, 1973:34). Det synes troligt att också erhållit liknande instruktioner från statsministern. tycks dock ha sett sig själv som ytterst ansvarig för åstadkommandet av en positiv kursändring i det svensk-sovjetiska förhållandet (P 9, 27/7-1944). Han hade själv tagit hand om hela den politiska rapporteringen vid legationen (, 1984:145), och strax före sin återfärd till , , kon- staterade han i ett samtal med Molotov att önskade upp- rätta vänskapliga förbindelser med och att hans uppgift bestått i att övertyga om uppriktigheten, följdriktigheten och fastheten i denna inställning (HP 1 Er, 6/6-1946). Denna tendens att själv ta ansvar för politiken och inte ta råd av andra kan i någon mån sägas ha varit ett karakteristiskt drag hos . skriver i sin dagbok om tid som chef för politiska avdelningen vid UD: är den absoluta diktatorn på sin avdelning. Han skulle helst se sig vara omgiven av idel sekreterare men inte av folk som ha anspråk på att själv fatta beslut eller draga ett ansvar. Han löser alla frågor utan att rådgöra med någon. Om en person i hans omgivning kommer med ett uppslag eller lämnar en synpunkt på ett aktuellt problem blir han antingen inte åhörd eller avspisad med några allmänna fraser (Graf- ström, 1989: 532). diplomatiska relationer till 1943–45 Samma tendens att lösa alla frågor utan att rådgöra med någon präglar också arbete i . noterar föl- jande i sin dagbok: 23/7-1944: sade av kollegerna väntar jag mig verkligen mycket lite utbyte. Den jag tänker ha de närmaste relationerna med är nog den etiopiske ministern. 26/7-1944: S. är full av energi och tar icke råd av någon. 1/8-1944: Jag jobbade på besk:en som privatsekreterare . Det påminner om i litet. 12/9-1944: har settled down i gammal trogen politisk- avdelnings-chef-stil, upptäcker oanade och alltid lika optimistiska hän- delsesammanhang och min uppgift inskränker sig till att bära ett eller annat av hans koncept nedför trappan till kansliet för utskrift. Alla koncepten handlar om honom själv. Vad visste om ? Medan således installerade sig i , blev situatio- nen i gradvis alltmer dramatisk. De storskaliga deporta- tionerna av judar hade, som ovan nämnts, upphört . Förföljelserna hade härmed mattats av något. lämnade och hans SS-kommando . därefter kunde Horthy ersätta den tyskvänlige premiärminister med general . protesterade men valde att avstå från ett direkt ingripande i inre angelägenheter. aviserade Horthy därtill att lämnat alliansen med nazi-Tyskland och inlett fredsför- handlingar med de allierade i väster och öster. hade emellertid de ungerska fascisterna Pilkorsarna under ledning av gripit makten. Horthy gav sig fången åt tyskarna och kunde återvända för att slutgiltigt gripa sig an upp- giften att deportera de återstående av judar. Vad visste egentligen om den svenska legationens verksamhet i ? Kände han överhuvud- taget till att var verksam vid legationen? Var han medveten om dennes koppling till , och var han informerad om utfärdandet av skyddspass och andra skyddsdoku- ment till de ungerska judarna? diplomatiska relationer till 1943–45 Beslutet att skicka som svenskt sändebud till Sovjet- unionen hade tagits . Han avreste till . Som ovan framkommit ägde Bohemans samtal med rum mellan . Om vi väljer att sätta tilltro till första version av rekryte- ringsprocessen, (att skulle ha bett rekommendera en lämplig person som kunde skickas som huma- nitär attaché för ett uppdrag i ), finns det en teoretisk möj- lighet att kan ha varit inblandad i förarbetena med upp- dragets utformning. Om vi däremot sätter tilltro till andra version (att bad föreslå en lämplig person), förefaller det mindre troligt att skulle ha varit direkt involverad i några eventuella diskussioner inom UD angående uppdrag i och hans koppling till det amerikanska . Det förtjänar härvid att anmärkas att första version, i ljuset av de amerikanska dokumenten, förefaller mindre sannolik. Den formella begäran från att UD skulle utöka den svenska diplomatiska representationen i kom inte förrän . skickade chargé d'affaires C. O. vid den svenska legationen i ett handbrev till rörande svenska räddningsinsatser för de ungerska judarna (HP 21 Eu, 12/7-1944). hade, som nämnts, redan givit sig av till , och svarade den nye biträdande polchefen på Gisles brev (HP 21 Eu, 12/7- 1944). återvände emellertid till där han vistades (P 9, 15/11-1944). Det är tänkbart att han i samband härmed infor- merades om uppdrag. Det finns dock ingen dokumentation som visar att så skedde och det kan inte tas för givet att person och uppdrag ansågs av till- räckligt stor vikt för att föranleda att ministern i erhöll annat än mer allmänt hållen information kring detta. Det kan heller inte uteslutas att uppdragets originella tillkomst ansågs vara allför känslig för att delges utanför UD:s högsta ledning. I Moskva-legationens dossier rörande politik i återfinns två av de rapporter som författade Förtrycket mot judarna i (HP 1 Eu, 26/5-1944) och Ang. judefrågan (HP 1 Eu, 24/6-1944). Bifogad till den senare diplomatiska relationer till 1943–45 rapporten återfinns den ovan nämnda av och . De rapporter som författade angående sin verksamhet i den ungerska huvud- staden har inte återfunnits i Moskva-beskickningens arkiv. Det finns inga spår av dessa i legationens inkommande diarium och namn återfinns inte heller på sändlistorna för Wallen- bergs rapporter. Däremot återfinns vid legationen i , vid London-beskickningen samt vid Washington-beskickningen på sändlistan för Wallen- bergs rapport av . På sändlistan för Wallen- bergs rapport av finns legationerna i , och uppsatta. Kopior av officiella skrivelser och handbrev angående det poli- tiska läget i författade av och till utri- kesdepartementet av , , 3 och vida- rebefordrades till (HP 1 Eu). På sändlistan för en av Per Anger författad rapport ang. fortsatta judeförföljelser i återfinns Moskva-beskickningen. Häri rapporterade Anger bl.a. om det amerikanska hotet (av ) om repressalier mot den ungerska regeringen om judeförföljelserna tilläts fortgå (HP 21 Eu, 5/7-1944). UD vidarebefordrade också telegram från rörande politiska utveckling den 9, 15 och (HP 1 Eu). Med anledning av kapitulationstrevare till de allierade och den därav följande pilkorskuppen avsändes inalles fyra telegram från UD till (HP 1 Eu, 14, samt två telegram ). I ett av tele- grammen av angavs att Szálasi-regimen inte respekterade de skyddspass som utfärdats av svenska legationen åt ungerska judar (HP 1 Eu, 20/10-1945). var alltså med- veten om att svenska legationen utfärdat skyddspass åt judar, men någon utförligare rapport kring denna verksamhet än detta korta telegram har inte återfunnits i . och skyddet av svenska intressen i Det står dock klart att ganska tidigt engagerades i frå- gan om skydd för svenska intressen i de stater där den sovjetiska armén ryckte fram. var den sovjetiska ockupationen diplomatiska relationer till 1943–45 av ytterst nära förestående. I en rapport av skrev att det militära läget i har försämrat sig i oroväckande drag sedan det lyckats de ryska trupperna att på bred front överskrida den ungerska sydgränsen. Den ungerska pustaslätten står nu öppen för de ryska tankstyrkorna och på ett par ställen stå fienden knappast från själva huvudstaden (HP 1 Eu, 10/10-1944). Kort därefter, , telegraferade till , att han efter ryssarnas ockupation hoppas [] ihågkommas med orientering om legationen [och] kolonin (HP 80 Ea, 16/10-1944). fick instruktion från att underrätta de sovjetiska militära myndigheterna om svenska företag och andra svenska intressen i , och . 1944 överläm- nade uppgifter om svenska intressen (bland annat av ekonomisk art) i , , och till den nyutnämnde chefen vid femte europeiska (skandinaviska) avdelningen vid det sovjetiska utrikeskommissariatet (HP 80 Eu, 27/10-1944).1 5.3Vad visste om ? Vad visste de sovjetiska myndigheterna om verksamheten i ? Vid ett samtal med tjänstemannen vid sovjetiska lega- tionen i Tjernysjev lämnade chefen för en kortare redogörelse för den svenska verksamheten för skyddet av judarna i . Det har inte påträffats någon svensk samtalsuppteckning från detta möte. Endast den sovjetiska sidans anteckningar finns tillgängliga. Enligt Tjernysjev uppgav att upprätthållit rela- tioner med den ungerska Lakatos-regeringen i syfte att kunna ge 1 Listan över svenska ekonomiska intressen i omfattade bland annat elektricitetsverk tillhörande företaget i städerna Szabadka och Zenta, fastigheter, fabrik och kontor i tillhörande företaget (svensk ägare Separator), fastighet i med maskiner och inventarier tillhörande AGA, kontor, lager, bilar i etc. tillhörande SKF, odlingar (fröskördar) tillhörande AB W. osv. Det kanske viktigaste ekonomiska intresset utgjordes av det tändsticksmonopol som STAB innehade för (HP 80 Ea, 20/11-1944). diplomatiska relationer till 1943–45 fortsatt skydd åt judarna. Det kunde dock inte, enligt , bli tal om ett svenskt erkännande av den nya pilkorsregimen under Szálasi. lämnade också en redogörelse för utfärdandet av svenska skyddspass åt några tusen judar i , samt att dessa, på order av Szálasi, nu mist sin giltighet. nämn- des inte vid namn. Tjernysjev noterade avslutningsvis: fråga om överhuvudtaget intresserar sig för vad vi [] gör till judarnas beskydd i , undvek jag att ge något svar (AVPRF, f. 0140, op. 30, d. 9, p. 129, l. l. 12–14). Tjernysjevs rapport har, enligt . Holtsmark, vidarebeford- rats till Vetrovs sekreterare . Av sändlistan framgår också att Dekanozov bör ha fått tillgång till samtalsuppteckningen. De sovjetiska myndigheterna var alltså underrättade om den svenska legationens verksamhet i . Förutom detta dokumentära bevis föreligger också uppgifter från affärspartner att ryssarna var införstådda med verksamheten vid den svenska Budapest-beskick- ningen. I sitt brev till jr. av skrev att person såväl som hans mission åtnjutit deras största sympati. Detta har sagts mig av en tjänsteman på ryska handelsdelegationen (Brev från Kálman till jr. 20/4-1945, Skandinaviska Enskilda Bankens arkiv). Det är också intressant att notera att i ett brev till av skrev: Vi ha fört flera förhandlingar med ryska handelsrepresentationen här i . Om Du inte kan komma iväg , så måste Du resa över , , och det vore bra, om Du kunde göra några under- sökningar för oss där. Jag bifogar kopior på vår korrespondens med ryska handelsdelegationen (arkiv, 1:6). var alltså införstådd med förhandlingar med den sovjetiska handelsdelegationen, och de sovjetiska tjänste- männen var medvetna om verksamhet. Man kan sluta sig till att dessa vidarerapporterade all information från till sina överordnade i . Att de pågående handels- och kreditförhandlingarna rapporterades direkt till finns doku- menterat eftersom det amerikanska (avlyssning av sovjetisk kryptotrafik) lyckades dechiffrera ett telegram av , från den sovjetiska ambassaden i till rörande just innehållet i förhandlingarna. diplomatiska relationer till 1943–45 nämns dock inte i detta telegram och varken hans namn eller ens någon referens till Budapest-legationens verksamhet i stort kan återfinns bland telegram som dechiffrerades genom . mottog instruktion från att, inför den förestående sovjetiska erövringen av , underrätta det sovjetiska utrikeskommissariatet om den svenska Budapest-legationens belägenhet samt begära hjälp och skydd åt densamma. Innan vi ser närmare på detta kan det vara av intresse att kort teckna en ögonblicksbild av läget i de svensk-sovjetiska relationerna närmast före begäran. Hade lyckats i sin strävan att förbättra kontakterna länderna emellan? Mycket tyder på att det svenska sändebudet just och rönte tämligen betydande motgångar vad gäller denna målsättning. Två av samtalsuppteckningar är av särskilt intresse för förståelse av orsakerna till de försämrade relationerna och hur man från sovjetisk sida förhöll sig till honom. Möten med Dekanozov och Vetrov Den första rapporten skildrar ett långt, ganska tillspetsat samtal som hade med vice utrikeskommissarien angående de baltiska flyktingarna i : [Dekanozov] framhöll sålunda, att frågan om de baltiska flyktingarnas återvändande till vore en principiell fråga, som berörde prestige. borde ej ha mottagit dessa flyktingar än mindre i samråd med tyskarna medverkat till deras överförande till . Överallt i funnes massor av sovjetmedborgare, som tillfångatagits eller bortförts till tvångsarbete av tyskarna. Dessa hade utsatts för allsköns tvång och påverkan, och enligt uppfattning måste de principiellt alla återvända till hemlandet. De voro sovjetmedborgare, och det ankom på att bestämma över dem. Önskade verkligen hellre giva efter för sentimentala stämningar än vårda sig om goda förbindelser med sovjet- regeringen? (HP 1 Er, 12/12-1944). diplomatiska relationer till 1943–45 Dekanozov hävdade också att balter, som uttryckt önskan att åter- vända till , med lock och pock förhindrats att åter- vända. Då framhöll att inte hade för avsikt att med tvång lämna ut balterna inkastade Dekanozov irriterat att detta icke intresserade honom. Tonen under samtalet var således ganska hård, även om noterade att Dekanozov, när han ett slag brusade upp, bad om ursäkt härför (HP 1 Er, 12/12-1944). Kort därefter var dags för nästa indikation på det försämrade läget i relationerna. I ett handbrev till av skildrade ett möte med Vetrov och dennes med- arbetare , som ägde rum : När jag mottogs av Vetrov och Sysoev för att tala om åtskilliga löpande ärenden, mottogs jag med isande kyla. Icke ett leende eller ett enda personligt ord kom över mina interlokutörers läppar, mina andraganden bemöttes med invändningar, medförda noter och promemorior togos med näppe och nöd emot. Uppträdandet var helt enkelt ohövligt (HP 1 Er, 23/12-1944). Det ovänliga intrycket var desto större eftersom det starkt kontras- terade mot ett möte mellan och som ägt rum veckan innan och som, enligt , präglats av en alldeles särskilt hjärtlig och trevlig atmosfär. Av den sovjetiska samtalsuppteckningen, som denna utredning har fått tillgång till ur ryska utrikesministeriets arkiv, framgår att samtalet mellan och varade i . Av själva samtalsuppteckningen framgår att mottagandet var kyligt. framställningar bemöttes med korthuggna svar vilka alla gick ut på att hans förfrågningar i olika ärenden hänvisades till andra instanser. Följande ordväxling är illustrativ: S. läste upp och överlämnade ett telegram till mig personligen som adresserats till honom från det svenska sändebudet i Reuterswärd, som bad att ta upp frågan om skydd åt av svensk egendom i med de sovjetiska myndigheterna. Jag lämnade tillbaka telegrammet till S. och sade att det finns en rumänsk regering i , och att det är dit som Reuterswärd måste vända sig (AVPRF, f. 0140, op. 29, p. 8, p. 127, l. 92–93). Bakgrunden till framställan till Vetrov rörande skyddet av svensk egendom i var att den sovjetiska röda armén efter inmarschen tillgripit egendom som tillhörde bland annat Svenska tändsticksaktiebolaget (STAB) och den svenska beskickningen i (HP 80 Ea, 29/11-1944, HP 1 Eru, 17/1- diplomatiska relationer till 1943–45 1945, 11/2-1945). Den svenske beskickningschefen hade utan framgång protesterat hos de sovjetiska militära myndigheterna och därefter bett sändebudet i att ta upp frågan. Denna framställan avvisades alltså med hänvisning till den rumänska regeringen vars möjligheter att agera för att skydda svenska intressen under rådande omständigheter var obefintliga. Det anges dock inga skäl i den sovjetiska samtalsrapporten till varför man skulle ge ett kyligt mottagande.