sou · GRB378d1 · 2004-01-01 00:00:00 — I utom- nordiska länder får uppdrags- verksamheten endast bedrivas i begränsad omfattning. Denna förordning träder i kraft den förordning om ändring i förordningen (1997:652) med instruktion för Härigenom föreskrivs att 1 och 7 §§ förordningen (1997:652) med instruktion för skall ha följande lydelse. är central förvalt- ningsmyndighet med ett samlat ansvar, sektorsansvar, för hela vägtransportsystemet. Vägverk- et skall verka för att de trans- portpolitiska målen uppnås. skall inom ramen för sitt sektorsansvar vara sam- lande, stödjande och pådrivande i förhållande till övriga berörda parter. är central förvalt- ningsmyndighet med ett samlat ansvar, sektorsansvar, för hela vägtransportsystemet. Vägverk- et skall verka för att de trans- portpolitiska målen uppnås. skall vid sidan av sitt sektorsansvar även verka för att uppfylla det IT-politiska målet, särskilt med avseende på tillgänglighet, genom att utnyttja den statliga infrastruktur som verket förfogar över. skall inom ramen för sitt sektorsansvar vara sam- lande, stödjande och pådrivande i förhållande till övriga berörda parter. får bedriva upp- drags-, uthyrnings- och försälj- ningsverksamhet som är fören- lig med verkets uppgifter i övrigt. får bedriva upp- drags-, uthyrnings- och försälj- ningsverksamhet som är fören- lig med verkets uppgifter i övrigt. får mot marknads- mässig ersättning upplåta ut- rymme i vägområden där marken ägs av staten eller innehas med vägrätt till operatörer för anlägg- får dessutom inom mark- och anläggningsområdet utföra uppdrag som rör vägar, järnvägar, flygplatser, hamnar, parker samt vatten- och avloppsledningar och därmed jämförbara objekt. ande av allmänna kommunika- tionsnät enligt lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation. får dessutom inom mark- och anläggningsområdet utföra uppdrag som rör vägar, järnvägar, flygplatser, hamnar, parker samt vatten- och avloppsledningar och därmed jämförbara objekt. Denna förordning träder i kraft den I beslut uppdrog regeringen (dnr N1999/11617/SÄ) åt att på marknadsmässiga villkor bygga ett öppet nationellt optofibernät mellan landets samtliga kommuner där nätkapacitet i form av s.k. svart fiber skulle upplåtas på marknadsmässiga villkor. Utbyggnaden skulle vara färdigställd senast . Förutsättningarna för att bygga ett sådant nät förändrades därefter kraftigt. meddelade därför att man under då gällande förutsättningar inte ansåg sig kunna fullfölja det ursprungliga uppdraget. beslutade regeringen att tillsätta en särskild utredning (dir 2001:99, se bilaga 1) med uppdrag att medverka till att förutsättningar skapas så att alla kommuners huvudorter får en anslutningspunkt till stomnätet enligt uppdraget till . Resultatet av detta arbete presenterades i ett delbetänkande från utredningen . beslutade regeringen om tilläggsdirektiv till utredningen (dir. 2002:72, se bilaga 2) med uppdraget bland annat att beskriva omfattningen och karaktären av den infrastruktur som staten förfogar över i anslutning till den verksamhet som bedrivs av i första hand , och , samt de helägda bolagen, och som eventuellt kan användas för att underlätta utbyggnad av nät med hög överföringskapacitet samt att föreslå en avvägd policy för upplåtande av utrymme för allmän IT-infrastruktur i den infrastruktur som staten förfogar över i syfte att skapa tydliga spelregler och riktlinjer för såväl infrastrukturförvaltarna som IT- intressena. I utredningsdirektivet anges att utredningen skall redovisa sitt slutbetänkande . Efter beslut av regeringen och skall utredningen redovisa sitt slutbetänkande . Arbetssättet har varit öppet och innehållit så många kontakter med aktörer och intressenter som utredningsarbetet har medgett. Utredningsarbetet kan i princip indelas i tre faser. I en första inledande fas har vi med utgångspunkt i utredningens direktiv förutsättningslöst sökt vilka handlingsalternativ som stått till buds. Under denna fas har dialog förts med bland andra , Telenät, , Tera- com och . Dessutom har kontakter tagits med operatörer såsom TeliaSonera, och samt med intresseorganisationen . Under denna fas framkom tydligt att den huvudfråga utredningen haft att behandla, nämligen en policy för upplåtande av kanalisationsutrymme, inte kan behandlas isolerat utan måste placeras i en något större kontext, nämligen statens agerande i hela värdekedjan. I den andra fasen har vi sedan prövat de utarbetade alternativen i dialog med ett stort antal aktörer. Med hänvisning till kommen- tarerna i den första fasen har de alternativ vi diskuterat haft bredare omfattning än utredningens kärnfråga. I den tredje och avslutande fasen har vi gjort en samlad bedömning av de synpunkter vi fått och utifrån dessa utarbetat föreliggande förslag. I texten används omväxlande beteckningen utredningen och vi. För att tydligt markera ett ställningstagande från min sida används subjektet utredaren eller jag. Genom det IT-politiska beslut som fattades har regering och riksdag genom behandlingen av propositionen Ett informa- tionssamhälle för alla (prop. 1999/2000:86, TU9, rskr. 256) fast- slagit det IT-politiska målet. Det övergripande IT-politiska målet är att: som första land skall bli ett informationssamhälle för alla. Regeringen menar då också att den målformuleringen bygger på övertygelsen att en breddsatsning är den enda hållbara grunden för att långsiktigt skall kunna hävda sig i den internationella konkurrensen. I syfte att skapa ett informationssamhälle för alla har staten beslutat att prioritera följande områden: tilliten till IT måste öka, kompetensen att använda IT måste öka samt att tillgängligheten till informationssamhällets tjänster måste öka. För att nå målen menar regeringen att den vägledande inriktningen för IT-politiken skall vara att främja tillväxt genom att: öka den svenska IT-sektorns internationella konkurrenskraft bidra till nya marknader, fler jobb och ökad produktivitet i hela samhället genom användning av IT öka den elektroniska handeln Allmänt menar regeringen att det finns ett starkt samband mellan IT-politiken och tillväxt. Regeringen pekar bl.a. på att en bred IT- kunskap kommer att leda till att även andra sektorer kan öka sin IT-användning, vilket ger ökade möjligheter till tillväxt. också på att småföretagens skalnackdelar delvis kan minska genom en ökad IT-användning. I propositionen anges att vägledande inriktning för IT-politiken skall vara att främja sysselsättning genom att: öka anställningsbarheten genom att ge IT-utbildning med hög kvalitet på alla nivåer. IT-proposition, Åtgärder för att bredda och utveckla användningen av informationsteknik (prop. 1995/96:125), formulerade regeringen att IT:s möjligheter att skapa sysselsättning aktivt skall nyttjas. Vidare framhölls vikten av att värna allas möjligheter och tillgång till information så att IT kunde bli ett medel för ökad kunskap och kunskapsutveckling. I den senaste IT-proposition (prop. 1999/2000:86) kopplas tydligt effekten på sysselsättningen till tillgången på högkvalitativ IT-utbildning i utbildningsväsendet. Kompetensfrågorna på IT-området har alltmer visat sig vara en nyckelfråga för bredden och nyttan i användandet. I propositionen anges också att vägledande inriktning för IT- politiken skall vara att främja regional utveckling genom att: bidra till att skapa förutsättningar för tillväxt i hela landet genom en bra IT-infrastruktur. Regeringen skriver vidare att om människor och företag i hela landet kan få goda möjligheter att nyttja den nya teknikens möjlig- heter kan detta bidra till att förutsättningar för regional utveckling och utjämning främjas. Människor i glest befolkade delar av landet kan med hjälp av IT ta del av service, kultur och handel för att aktivt söka och få information i kontakt med myndigheter och företag. Regeringen slår vidare fast att staten har ett ansvar för att en fungerande IT- infrastruktur finns tillgänglig i hela landet. Vägledande inriktning för IT-politiken skall vara att främja demokrati och rättvisa genom att: öka allas möjlighet till information om offentlig verksamhet och delaktighet i politiska beslutsprocesser, både i och i övrigt inom EU genom användning av IT bidra till ett aktivare medborgarskap genom att IT skapar nya möjligheter att använda yttrandefriheten att tillvarata IT:s möjligheter att bevara och utveckla kultur, kulturarv och språk i inte otillbörligt kränka människors integritet när IT används. IT kan göra det lättare att ta kontakt med politiker, att ta del av besluten och underlättar därmed för alla att informera sig och påverka den politiska processen. Genom IT kan tillgängligheten till kultur och kulturarv öka och göras oberoende av tid och rum. Vägledande inriktning för IT-politiken skall vara att främja livskvalitet genom att: öka individernas välfärd genom användning av IT i vardags- och arbetslivet höja utsatta gruppers livskvalitet genom användningen av IT. Regeringen menar att IT skall användas på ett sådant sätt i vardags- och arbetslivet att individernas välfärd tryggas och utsatta gruppers livskvalitet höjs. Regeringen betonar tydligt IT:s möjligheter att nå ut överallt. Bland annat pekar regeringen på att möjligheten för boende i glesbygd underlättas genom nyttjande av IT. Regeringen betonar tydligt IT:s möjlighet att nå ut överallt där enskilda individer behöver tekniken. Vägledande inriktning för IT-politiken skall vara att främja jämställdhet och mångfald genom att: öka alla människors förutsättningar att utnyttja informations- teknikens möjligheter oberoende av kön, ålder, etnisk bakgrund och eventuella funktionshinder bidra till att sammansättningen av IT-specialister motsvarar befolk- ningen med avseende på kön och etnisk bakgrund. Regeringen menar att invanda mönster som begränsar individers utbildnings- och yrkesval måste brytas och anger här möjligheten för den nya tekniken att underlätta människors tillträde till bl.a. växande sektorer av ekonomin. För personer med funktionshinder förutsätter detta att IT-systemen är lättillgängliga och användbara. Vägledande inriktning för IT-politiken skall vara att främja en effektiv offentlig förvaltning genom att: låta den offentlig förvaltningen bli en föregångare i användningen av IT bidra till att elektronisk kommunikation sker på ett säkert sätt mellan myndigheter, människor och företag. Regeringen angav i sin regeringsförklaring att offent- liga myndigheter skall vara föregångare i användandet av den nya tekniken. Med hjälp av IT kan kontakter med medborgarna väsent- ligt underlättas och ge personer med långa avstånd till en myndig- het, eller med andra hinder som gör det svårare att ta sig till en myndighet, möjlighet att ta del av information och de tjänster som myndigheten skall erbjuda. Detta förutsätter att tekniken är säker och lättillgänglig. Vägledande inriktning för IT-politiken skall vara att främja ett hållbart samhälle genom att: använda IT för att främja ekologisk hållbar utveckling bidra till att minska tranporters miljö- och hälsopåverkan genom användning av IT inordna IT-utrustningen i ett hållbart kretslopp. Den föreslagna inriktningen innebär att IT skall användas för att främja en ekologisk hållbar utveckling och bl.a. minska transporters miljö- och hälsopåverkan. Detta kan ske bland annat genom att vissa persontransporter kan ersättas av överföring och utbyte av information med hjälp av IT. Ett sådant exempel är ökat distans- arbete och distansstudier. Men även ökad styrning av olika typer av processer kommer troligen att leda till minskning av person- transporter vid sidan av att det också leder till en effektivisering och därmed ökad hushållning av våra resurser. 2.1.2Tillgänglighet – en avgörande faktor Gemensamt för många av de i IT-propositionen (prop. 1999/2000:86) uppräknade inriktningarna är att de gäller hela landet och alla individers utveckling och möjlighet att verka där de bor. Formul- eringar som oberoende av tid och rum, nyckelord som hela landet/ och alla medborgare/individer återkommer på ett flertal ställen i propositionens mål och inriktningar. Tillsammans med ett av regeringens allmänpolitiska mål, att hela skall växa, så ger det IT-politiska målet med dess inriktning en klar vägledning om hur informationstekniken ska användas för att hålla ihop landet och utveckla alla medborgares möjlighet att verka och leva ett full- gott liv. Regeringen slår vidare fast att tillgång till modern informations- teknik till konkurrenskraftiga priser bör finnas för att näringslivet i hela landet skall kunna utvecklas och bidra till den ekonomiska tillväxten. En ojämnt fördelad tillväxt kan också påverka den totala tillväxten negativt, skriver regeringen. Det finns en risk att spridningen av IT inte når ut tillräckligt snabbt till delar av de regionalpolitiskt prioriterade områdena för att motverka de ökade regionala obalanserna. Den teknik som skulle kunna överbrygga avstånden i landet får inte på grund av stora skillnader i tillgänglighet, taxor och kapacitet bli ytterligare en klyfta mellan storstad och glesbygd. I IT-propositionen (prop. 1999/200:86) skriver därför reger- ingen, vad avser tillgänglighet till IT-infrastruktur, att hushåll och företag i alla delar av landet bör få tillgång till IT-infrastruktur med hög överföringskapacitet. Regeringen ansåg i propositionen att detta huvudsakligen var marknadens ansvar, men att staten har ett övergripande ansvar att se till att IT- infrastruktur med hög överföringshastighet finns tillgänglig i hela landet. Det uttrycks tydligt att staten har ett ansvar för att skapa förutsättningar för att behoven av IT-infrastruktur tillgodoses i hela landet. För att stimulera tillkomsten av en IT-infrastruktur med hög överföringskapacitet i alla delar av landet, även där det kom- mersiella intresset är lågt, föreslog regeringen för anläggande av ortssammanbindande nät samt för att stimulera tillkomsten av områdesnät. Sammantaget utgör det en satsning på ca , varav utgör allmänna regionalpolitiska medel och struktur- fondsmedel som kan användas för detta ändamål. 2.1.3Ett stomnät till landets alla kommuner I IT-propositionen (prop. 1999/2000:86) anger regeringen det som ett angeläget behov att tillskapa ett stomnät med hög överförings- hastighet. Detta stomnät skulle nå alla kommuners huvud- orter. Därigenom tillskapas konkurrens inom stomnätsområdet vilket regeringen menar kommer att leda till låga och så långt möjligt avståndsoberoende priser. Dessutom ger man möjlighet till alla tjänsteleverantörer att få tillgång till ledningarna och till huvud- orterna i alla kommuner, vilket kommer att främja en snabb utveckling inom tjänsteområdet samt expansionen av IT-använd- andet. I regeringsbeslut (dnr N1999/11617/SÄ) gav där- för regeringen uppdraget att i sam- verkan med andra nätoperatörer och på marknadsmässiga villkor tillskapa ett heltäckande stomnät som når alla kommuners huvudorter. Nätet skulle vara färdigt . meddelade reger- ingen att de inte skulle kunna genomföra sitt uppdrag under de givna villkoren. Detta föranledde regeringen att tillsätta underteck- nad som särskild utredare för att lägga förslag på åtgärder för att slutföra uppbyggnaden av ett stomnät. I delbetänkandet IT- stomnät till vissa kommuner (SOU 2002:55) redovisades ett antal förslag. Regeringen har genom ändringar i lagen (2000:1335) om kreditering på skattekonto av stöd till kommuner för anläggande av telenät (innan ändringen lokala telenät) samt genom att besluta om förordningen (2003:62) om stöd till kommuner för anläggande av anslutning till rikstäckande telenät inom den totala ramen av omfördelat till ett stöd för att åstad- komma en utbyggnad av stomnät till de kommuner som saknar annan stomnätsanslutning än Telias (prop. 2002/03:1, utg. omr. 22, TU1, rskr. Förordningen trädde i kraft . Genom denna åtgärd hoppas regeringen att kommunerna kan upphandla de delar som saknas av det nationella stomnätet i sam- verkan med bland annat ortssammanbindande nät. Vid samma tillfälle gavs även ett reviderat uppdrag som möjliggjorde för affärsverket att delta i de pågående upphandlingarna och även tillhandahålla annan kapacitet än svart fiber. I konvergensutredningens betänkande Konvergens och förändring – Samordning av lagstiftningen för medie- och telesektorerna (SOU 1999:55) belyses den tekniska och marknadsmässiga konvergensen mellan olika former av telekommunikation som pågått , som fortfarandee pågår och som kommer att pågå till. Där definieras begreppen nätkonvergens, tjänstekonvergens, apparat- konvergens och marknadskonvergens. Med nätkonvergens menas den sammansmältning av olika nät, som ofta ursprungligen byggts för specifika tjänster men som allt- mer kan användas för fler typer av tjänster, t.ex. att telefoninätet också används för access till datornät (Internet), att datornät också används för distribution av rundradio och att kabel-TV-nät också används för telefoni. Med tjänstekonvergens menas den sammansmältning av olika typer av tjänster som sker. Något vedertaget sätt att karaktärisera olika typer av tjänster är svårt att finna. har t.ex. kommu- nikationstjänster (ofta definierade som dubbelriktad kommu- nikation människa – människa i realtid) kunnat urskiljas från informationstjänster (ofta definierad som kommunikation männi- ska – databas) men utvecklingen gör det allt svårare att särskilja dessa tjänster. E-post är en form av kommunikationstjänst men sker inte i realtid och diskussionsgrupper på Internet är en form av kommunikationstjänst som fungerar som en informationstjänst. Med apparatkonvergens eller terminalkonvergens menas samman- smältning av den terminal användaren har för att sända och ta emot information. Telefonen blir både en telefon och dator, datorn blir en telefon och TV och TV-apparaten blir en TV och dator. Slutligen, med marknadskonvergens menas den sammansmältning på marknaden som sker, ofta som en konsekvens av den teknik- drivna konvergensen inom de tre tidigare områdena. Det kan t.ex. handla om medieföretag som genom ökad grad av interaktiva tjänster allt mer liknar teleoperatörer. Det är framförallt framväxten av Internet som driver konver- gensen inom medie- och telesektorn. Internet kan enkelt beskrivas som ett datornät där en av de ursprungliga designidéerna har varit att det ska kunna växa genom att nät som byggts med olika underliggande tekniker ska kunna integreras, dvs. Internet växer fram som ett nät av många olika nät. Den gemensamma nivån är Internet-protokollet (IP). har ett antal olika protokoll aspirerat på att bli ett sådant universellt språk som alla kommuni- cerande enheter ska förstå. trodde man att protokollet ATM (Asynchronous Transfer Mode) skulle ta den platsen. vet vi att det inte blev så. Med Internet-protokollet som gemensam faktor byggs en stor mängd olika tjänster och under IP finns många olika under- liggande tekniker som ser till att IP-paketen kan överföras mellan de kommunicerande enheterna – allt över IP och IP överallt. 2.2.2Den svenska telekommarknaden och dess utveckling bolagiserades det affärsdrivande statliga och blev . avreglerades den svenska telekom- marknaden och kom den första telelagen. var då en av de första marknaderna i världen där teleoperatörer kunde etablera sig under konkurrens. Eftersom det fanns förvänt- ningar på att detsamma skulle ske på flera håll över världen blev en av konsekvenserna att antalet aktörer på den svenska marknaden ökade mycket snabbt. Den första stora konkurrenten till , etablerade sig 1993 och de följdes nu snabbt av bl.a. , , , , MCI/och . Avregleringen av marknaden har fortsatt och passerades en milsten när den s.k. LLUB-förordningen (och rådets förordning (EG/2887/2000) om tillträde till accessnät) trädde i kraft, en EU-förordning som reglerar hur de tidigare telefoni- monopolen ska upplåta sina accessnät i det fasta allmänna tele- fonnätet till andra operatörer. När regeringen beslutade om IT-propositionen (prop. 1999/2000:86) rådde en mycket stark framtidstro avseende IT-branschens utveckling. Denna optimism innebar en stor till- strömning av kapital till IT-investeringar och aktiekurserna rusade i höjden. , efter att aktiekurserna rasat är läget radikalt annor- lunda. Investeringsvilligt privat kapital saknas nästan helt inom infrastrukturområdet. I takt med den globala nedgången på telemarknaden har den svenska marknaden gått in i en konsolideringsfas. Antalet aktörer har minskat, främst genom samgåenden och uppköp. Till exempel har /S förvärvat av aktierna i . är ett holdingbolag. Kundför- hållanden och anställda är överflyttade till det nya dotterbolaget . förvärvade Vatten- falls dotterbolag . Efter affären är den största enskilda ägaren av . I bägge exemplen har också olika former av finansiella rekonstruktioner genomförts. I PTS , 20021 presenteras resultatet av en enkätundersökning genomförd . Enligt den uppgav tio operatörer att de ägde nationella stom- 1 , IT-infrastrukturen i , 2002. Tillgänglighet i olika delar av landet. nät med hög överföringskapacitet. De var , , Tera- com, , , Nät, Bredband, , och . har KPNQwest gått i konkurs och dess svenska verksamhet har förvärvats av Internet5. Enligt Internet5 så äger de inga egna nät. Vidare har i samband med förvärvet av Vatten- falls dåvarande dotterbolag , tecknat ett långsiktigt avtal som ger dem nyttjanderätten till fibernät. har bara kvar några fiberpar som disponeras enbart för eget internt bruk. Slutligen har köpts av Fortum, den nordiska energikoncernen med som största ägare, och de nät som fanns i , i huvudsak i form av delägande i Triangelbolaget, ägs av Fortum. Affären skedde genom att det finska företaget och ingick en uppgörelse om att Fortum köpte femtioprocentiga ägande i . ändrade namn till Fortum. bytte namn till . Således finns det åtta aktörer som innehar nationella stom- nät, , , , , , , samt . Strukturerat efter ägandet kan marknaden sägas bestå av tre seg- ment, statliga och statligt ägda aktörer2 (svenska eller utländska), privatägda (varav vissa är utländskt ägda) samt kommuner och kommunalt ägda aktörer. De statliga aktörer som äger nät för annat än eget internt bruk är , Telenät och . De bedriver i varierande grad egen televerksamhet där de tillhandahåller olika former av nätkapacitet. gick gått samman med finska Sonera och bytte namn till . är den klart största nätoperatören och största nätägaren i . Bolaget har gått från att vara helstatligt till att vara ett börsnoterat företag med staten som minoritetsägare och är defini- tionsmässigt ett privatägt företag. Svenska och är dock fortfarande stora och dominerande ägare i det nya bolaget. TeliaSonera är den enda nätägare som har ett nät som täcker hela landet och når alla kommunhuvudorter. Andra privata bolag med betydande infrastruktur är som för- 2 Vi definierar en aktör som statligt ägd när statens ägande uppgår till eller mer. fogar över ett regionnät som sammanbinder de flesta kommun- huvudorter i , de flesta söder om en linje i höjd med , – som enligt vad som sagts ovan förvärvat och övertagit verksamhet från och som äger ett nationellt stomnät som täcker stora delar av – samt som har nyttjanderätten till det nät som tidigare etablerats av . Det tredje segmentet, kommunalt ägda aktörer, består oftast av ett kommunalt energibolag som vid sidan av sin elnätsverksamhet också har byggt ett radio- eller fibernät som man erbjuder marknaden på olika sätt. Här finns en stor spännvidd av olika affärsstrategier. Å ena sidan finns aktörer som valt att upplåta enbart s.k. svart fiber till andra operatörer samt till företag och myndigheter. Den största aktören som valt denna strategi är AB i . Å andra sidan finns kommunala energibolag som valt att vara Internetoperatörer, dvs. de driver IP-nät och har egna IP-nummer för sina kunder. I vissa fall erbjuder de även egna tjänster på tillämpningsnivå såsom IP-telefoni. I spannet där- emellan finns de som valt att tillhandahålla olika former av nätkapacitet.