sou · GRB377d1 · 2004-01-01 00:00:00 — I ett bostadsområde har man tagit fasta på de etniska organisa- tionernas strategiska roll och valt ut personer med olika modersmål som ska fungera som demokrati-informatörer, ett försök att vända det låga valdeltagandet. Flera stadsdelar har inom storstadsarbetet förstärkt arbetet med samhällsinformation på de medborgarkontor som finns, där man har utbildat s.k. kulturtolkar som ska fungera som en länk mellan individer och myndigheter. De finns där när människor behöver dem i de direkta situationer som uppkommer. Deras erfarenhet är att det tar tid att väcka människors förtroende, vilket är en förutsättning om man också ska kunna beröra mer laddade frågor. De har med tiden fått en god kännedom om vilka behov av information som delas av många och önskar ett bättre samarbete med sfi. Vi har också sett flera olika exempel på föräldracirklar för invandrade föräldrar. Dessa cirklar anordnas i skolornas regi. De syftar till att öka förståelsen och samarbetet mellan skolan och föräldrarna och att stärka dessa i sin föräldraroll. Här kommer man automatiskt in på frågor som rör synsätt, normer och värderingar. Några av de slutsatser som vi har kunnat dra från dessa erfaren- heter är att; man måste utgå från den situation människor befinner sig i och hitta en ingång utifrån det som engagerar, t.ex. barnens skolgång, arbetslivet eller internationella rättighetsprínciper, det är ovärderligt om informatören delar språk och kulturbak- grund med de studerande. Lika viktigt kan egna erfarenheter av att ha invandrat till vara, det behövs en mångfald av kanaler för att nå olika grupper; t.ex. skolor, vårdcentraler, invandrarorganisationer, medborgarkontor, radio och TV, värderingar och normer tas bäst upp i dialogform, där var och en kan reflektera och bidra, gärna i separata mans- och kvinnogrup- per, trots språksvårigheter måste man våga vara nyanserad och undvika perspektivet vi och dom. 7.3.3Övriga exempel från verksamheter Olika rapporter och granskningar (1997, 2002) visar dock på att det finns mycket kvar att göra på området, t.ex. att den samhällslivsorientering som bedrivs är otillräcklig. I Skol- verkets ? (1997) menar författarna att undervisningen saknar den bredd som fordras för att uppnå kursplanens mål och att de samhällsorienterande momenten i utbildningen blir tämligen styvmoderligt behandlade på vissa skolor. Även (RRV 2002) ser brister. Man anser att samverkan med viktiga myndigheter och lokala arbets- förmedlingar måste öka. Verket betonar också vikten av att föra dialog kring viktiga värdegrundsfrågor. I ovan nämnda rapport intervjuades 256 studerande om sin syn på undervisningen om det svenska samhället. ansåg att de hade lärt sig tillräckligt om det svenska samhället på sfi-kursen, medan ansåg att de hade lärt sig för lite. När det gällde svenska och traditioner ansåg dock att de fått veta tillräckligt eller för mycket. Viktiga områden för de studerande var lag och rätt samt svensk vardagskultur. Utredarna genomförde också en lärarundersökning. Där angav att man behandlade SO-moment eller . av lärarna uppgav att man gjorde detta . Det fanns inte någon allmän uppfattning bland lärarna om vad som var speciellt viktiga och nödvändiga SO-områden att behandla. De områden som de flesta av lärarna ansåg vara mest väsentliga var svensk vardagskultur, demokrati, arbetslivsorientering samt boende och närmiljö. Utredningen erfarenhet är att samhällslivsorienteringen inom sfi delvis bedrivs på ett för teoretiskt sätt och att ett kritiskt för- hållningssätt saknas. Detta medför att de studerande inte ges möj- lighet att till fullo kontrastera och dra nytta av tidigare erfaren- heter. Utredningen har under kommunbesöken tagit del av många vitt- nesmål om att många sfi-studerande som står relativt nära arbets- marknaden saknar kunskap om den svenska arbetsmarknaden, arbetslivet eller t.ex. hur man söker jobb. Vi har också tagit del av sfi-utbildningar som utgår från individers yrkeskompetens och tar sikte mot arbetslivet. Dessa utbildningar har nått goda resultat vad gäller måluppfyllelse samt motivation och engagemang hos de studerande. De studerande själva uppger också att det är inriktningen mot ett yrke eller arbetslivet som motiverar. Erfarenheter från andra utbildningar inom ramen för storstadssatsningen visar även de på betydelsen av att utveckla en kompetens om arbetslivet i , om krav och förväntningar från arbetsgivare, arbetsplatskultur etc. Rapporten av samhällsinformation till nyanlända (2000) redovisar synpunkter från 411 sfi-stude- rande. Där anses sfi-skolan vara den viktigaste informationsplatsen och de studerande uppger att det är på detta sätt, genom kurser och utbildningar, som man helst vill ha information. I rapporten tillfrå- gades de studerande också om vilken information man var mest intresserade av. Den överlägset mest efterfrågade informationen var om arbete, yrken och särskilda branscher. På andra plats kommer information om utbildning. Därefter följer, dock långt efter de två förstnämnda, information om svenska samhället, myndigheter och administration samt information om regler, lagar, rättigheter, skyl- digheter, juridik. Såväl lärare, studerande som handläggare från arbetsförmedlingar har uttryckt önskan om att sfi i högre grad ska förbereda för arbetslivet, och möjligen tar man upp sådana frågor i högre grad mot slutet av sfi-utbildningen. En svårighet är dock att sfi-läraren sällan själv har dessa kunska- per och erfarenheter. Utöver kunskap om hur man skriver plats- ansökningar och liknande eller information som arbetsförmed- lingen skulle kunna tillhandahålla om arbetsmarknaden, yrken och branscher, är det viktigt att de studerande får tillgång till första- handskunskap om hur olika arbetsplatser kan fungera språkligt och kulturellt. Inte heller yrkesvägledare eller handläggare på arbets- förmedlingen har den kunskap som behövs för att kunna förmedla konkreta yrkesrelaterade termer eller för att resonera kring mer subtila arbetsplatskulturer. Ett samarbete med arbetsmarknadens parter skulle kunna vara ett sätt att få förstahandsinformation om behov och kraven på arbetsmarknaden. Utöver praktik och viss mentorsverksamhet har vi sett mycket lite av samarbete mellan sfi-anordnaren och dessa parter. 7.3.5Arbete kring normer och värderingar Vid våra kommunbesök har flera lärare, och ibland studerande, gett uttryck för osäkerhet inför och frustration över arbetet med det viktiga men svåra område som rör normer och värderingar. Det kan handla om frågor kring barnuppfostran, könsroller, synen på vad som är avvikande och onormalt m.m. Detta område anses vara svårt av flera anledningar: området är stort och oöverblickbart, vilket gör att läraren känner en osäkerhet inför eller saknar tillräckliga metodiska kunskaper att närma sig området, värderingar ligger djupt och kan vara svåra att tala om p.g.a. avsaknaden av ett gemensamt språk och/eller ett icke färdigutvecklat andraspråk eller för det kan uppfattas som känsligt och integritetskränkande att ta upp vissa frågor. man lägger mera vikt vid andra moment, t.ex. språkliga, i utbildningen. De ord och begrepp som ingår i den språkliga delen av samhällslivs- orienteringen är ofta inte möjliga att direkt översätta. Det kan bero på att orden och begreppen står för abstrakta förhållanden som den studerande inte har någon tidigare erfarenhet av eller att orden inte finns i, eller har en annan innebörd på modersmålet. myndighet eller mödravårdscentral är exempel på begrepp som kan vara svåra att förstå i praktiken. Vi har i våra kontakter med lärare stött på få exempel på arbete med individualiserad samhällslivsorientering. Det vanligaste arbetssättet verkar vara att man tillsammans går igenom vissa fakta som sedan bearbetas. Motivationen att tillägna sig samhällslivsorienteringen och det språk som förknippas med den minskar naturligtvis om den studerande inte är intresserad av det område som behandlas via t.ex. ett läromedel. Vi har mött få exempel inom sfi där modersmålslärare eller mer lämpliga andra modersmålstalare används som stöd i t.ex. samhälls- livsorienteringen, något som skulle kunna vara betydelsefullt för att förklara begrepp eller föra diskussioner kring värderingar och nor- mer. Däremot finns det flera exempel på kommuner som utanför sfi med framgång ordnar studiecirklar och föreläsningar på olika språk. I flera fall gör den enskilda läraren eller anordnaren test för att bedöma samhällsorienterande kunskaper. Det vanligaste tycks vara att man då testar språkliga och renodlade faktakunskaper. Det nationella provet i sfi mäter samhällsorienterande kunskaper genom att provets innehåll är uppbyggt kring samhällslivsorien- tering. Uppgifterna handlar sällan om rena faktakunskaper (Ligger i , eller ?) utan mer om fär- digheter där språk, fakta och strategier integreras (att t.ex. tolka en väderkarta över med uppgift att ange vädret i ). Ofta handlar det om att visa att man förstår ord och begrepp som förutsätts ha behandlats i undervisningen (öppet köp, vikariat, självdeklaration, snatta, ) och som bedöms vara av vikt för personen i det dagliga livet. Normer och värderingar återfinns implicit i innehåll snarare än explicit i frågor. Det handlar inte om att veta vad som är rätt och fel utan att kunna förhålla sig till frågeställningarna. Samhällslivsorientering och arbetslivsorientering ska som utgöra en del av innehållet i sfi-utbildningen och integreras med sfi enligt gällande kursplan, men innehåll och arbetssätt bör definieras, förtydligas, förstärkas och individualiseras genom att: Möjlighet att erbjuda samhälls- och arbetslivsorientering på modersmålet inom sfi ska införas i skollagen. Myndigheten för skolutveckling ska i samråd med berörda myndigheter utarbeta referens- och kommentarmaterial kring samhälls- och arbetslivsorienteringens mål, innehåll och metodik. ska se över och ta ställning till om vissa inslag av allmänorienterande arbetslivsorientering bör och kan ingå i Nationella provet för sfi. Myndigheten för skolutveckling ska få i uppgift att i samver- kan med Nationellt centrum för sfi och svenska som andraspråk på liknande sätt som sker inom nuvarande regeringsuppdrag om kompetensutveckling för sfi-lärare utveckla och samordna kurser som riktar sig till sfi-lärare och som behandlar samhälls- och arbetslivsorientering inom sfi i olika perspektiv. Relevanta styrdokument för sfi ska ändras för att återspegla innebörden i begreppet samhälls- och arbetslivsorientering. 7.4.1Samhällsinformationen kvar inom sfi I utredningens uppdrag ingår att ta ställning till om samhällsinfor- mationen bör skiljas från språkundervisningen. Utredningens bedömning är att detta varken är möjligt eller önskvärt. Tvärtom vill vi förstärka och förtydliga sfi-utbildningens samhällslivsorien- tering, där samhällsinformation är en del. Anledningarna till detta är flera och behandlas nedan. Det är svårt att särskilja språkinlärning och samhällslivsorien- tering, eftersom de är intimt förknippade med varandra, vilket utvecklas nedan. anser att det, trots brister, finns goda möjligheter att inom sfi-utbildningen integrera språkinlärning och samhällslivsorientering. Utbildningen har, i högre grad än annan verksamhet, förutsättningar att nå de flesta invandrare . Detta gör att de iakttagelser av samhällslivsorien- tering som den studerande gör kan tas tillvara i utbildningen både fakta- och språkmässigt. Kursplanens utformning erbjuder, menar vi, ett stort handlingsutrymme som möjliggör att utbildningen kan fungera som ett kreativt forum för reflektioner kring samhälle och arbetsliv samt med dessa förknippade normer och värderingar. Däremot kan sfi-utbildningen inte ensamt ta ansvar för att all samhällsinformation når alla invandrare. Statistik som utredningen låtit SCB ta fram visar att av dem som invandrade 1999 fanns registrerade inom sfi under läsåren 98/99-01/02 (kapitel 6). Cirka hälften av alla deltagare i sfi gör dessutom längre eller kortare avbrott och många stannar inte kvar i utbildningen till slutnivå. Flyktingmottagningar i kommunerna tar ofta ett ansvar för att utöver det som erbjuds inom ramen för sfi ge nyanlända flyktingar den samhällsinformation som kan behövas under den allra . Denna information ges oftast på modersmål, men försvåras ibland av brist på tillgång på eller kostnad för tolk för de mindre vanliga språken. Denna information vänder sig också sällan till övriga invandrare. Därför måste det finnas en strategi för förmedlande av sam- hällsinformation till nyanlända som är bredare än vad både flyk- tingmottagning och sfi kan omfatta. Utöver sfi och flyktingmot- tagning måste alla myndigheter ta sitt lagstadgade ansvar att nå ut också till nyanlända invandrare och andra med liknande behov. För en fördjupning av dessa aspekter av samhällsinformation samt de överväganden som vi och Utredningen om flyktingmottagande och introduktion gör, hänvisar vi till kapitlet om samhällsinformation i betänkandet Etablering i (2003:75). Samhällslivsorienteringen inom sfi handlar övergripande om att i möjligaste mån säkra tidig och kontinuerlig tillgång till samhällslivs- orientering i den omfattning som individen kan anses och anser sig själv behöva. För sfi-studerande handlar det om att ha möjlighet att uppnå målen i kursplanen; att uppnå en handlingsberedskap inför det fortsatta livet i . Vi har inga exempel från andra länder som inte på något sätt inte- grerar samhällsorientering i grundläggande andraspråksutbildningar för invandrare. Det kan dock variera från en relativt begränsad omfattning som mycket kort behandlar enkel samhällsinformation och traditioner (t.ex. ) till att samhällsorienteringen intar en central plats i utbildningen (t.ex. , ). I ordnas förberedande medborgarskapskurser i syfte att förbereda för test inför ansökan om medborgarskap. Dessa kurser handlar, enligt uppgift, om att studera in svar till på förhand givna frågor. Kurserna kan vara separata eller utgöra en serie lektioner inom den allmänna utbildningen. 7.4.2Samhällsorientering för dem som inte läser svenska som andraspråk Vi ser i statistisk redovisning att många sfi-studerande inte fullföljer sfi-utbildningen, ofta på grund av att de åtminstone för tillfället inte kommer vidare i sin språkinlärning, eller gör längre avbrott/studieuppehåll. Detta medför att man inte deltar i en kon- tinuerlig och långsiktig samhällslivsorientering inom ramen för sfi och följaktligen inte inom utbildningen uppnår den handlings- beredskap som vi menar är målet för denna. Det finns också individer som av olika anledningar inte vill eller kan ta del av den språkliga delen av samhällslivsorienteringen. Det kan t.ex. handla om äldre individer eller, åtminstone teoretiskt, någon som har svenska som modersmål men har bott utomlands under sin uppväxt. Möjligheten finns dock för dem som har till- räckliga svenskkunskaper att ta del av ämnet samhällskunskap inom den grundläggande vuxenutbildningen. Detta ämne ska ge kunska- per motsvarande ämnet i och det finns inga krav på förkunskaper. Undervisningen i grundläggande vuxenutbildning kan bedri- vas på den studerandes modersmål: Om en elev i grundläggande vuxenutbildning har bristfälliga kunskaper i svenska språket, får undervisning meddelas på elevens eget språk. Sådan undervisning skall kompletteras med undervisning eller träning i svenska språket. (Skollagen, 11 kap. 12 §) Sfi-studerande har alltså rätt att studera ämnet om de saknar de kunskaper kursen kan ge, men kommunen är inte skyldig att anordna utbildningen på den studerandes modersmål. Utbildningen bygger på de kunskaper den studerande har med sig och är anpas- sad till vuxnas behov. Delar av kursens innehåll överensstämmer med samhällslivs- orienteringen enligt kursplanen för sfi. Kursen i samhällskunskap är mer omfattande än de samhällsorienterande inslagen i sfi-kurs- planen och kursen kan därmed komplettera studierna i sfi. Sfi-utbildningen skulle alltså därför kunna kompletteras med möjligheten att inom grundläggande vuxenutbildning få anpassade kurser och/eller delkurser i ämnet samhällskunskap på svenska men också på modersmålet. Dessa kurser kan däremot inte ersätta samhällslivsorienteringen inom sfi, vilken är integrerad med en språklig och kommunikativ kompetensutveckling. Språkinlärning bör utgå från ett relevant innehåll och sfi bör utgå från och behandla det som berör vuxna individer, dvs. att leva och arbeta i ett samhällsperspektiv. Utmärkande för andraspråksinlärning, till skillnad från inlärning av främmande språk t.ex. den undervisning i engelska eller franska som bedrivs i svenska skolor, är att andraspråksinlärning sker i de miljöer där språket talas. Språkinlärningen är samhällslivsoriente- rande i sig, eftersom språk och kultur är oskiljaktigt sammanvävda med varandra. T.ex. innebär inlärning av ord och begrepp inte så förvånande samtidig inlärning av ordets grammatik, uttal och semantik (se kapitel 2). Men inlärningen innebär dessutom ett till- ägnande av det som brukar associeras med detta ord, och som ger en inblick i den sociala verklighet som ordet benämner. Ordet familj finns i alla språk, men har delvis olika omfång i olika språk och ger därmed ledtrådar till familjestrukturer och levnadssätt i respektive land. Ordet försäkringskassa finns inte i vissa språk. En djupare förståelse för begreppet ger dels en handlingsberedskap inför t.ex. barnledighet och dels en inblick i hur relationen mellan staten, myndigheter och individen ser ut i vårt land. Begreppet en röd liten stuga ger de flesta etniska svenskar positiva associationer till ledighet och natur, medan en invandrare som förstår frasen ändå kanske inte inser dess, för andra, positiva klang Det omgivande samhället är verkligen den outtömliga resurs som kursplanen beskriver. Såväl utanför som inom och genom sfi- utbildningen möter den studerande aktörer och fenomen i vårt samhälle. Vi menar att utan de tillfällen till språkligt benämnande, reflektion och kontrasterande som ska ges inom ramen för utbild- ningen minskar avsevärt möjligheterna att bearbeta och sätta in dessa möten i sitt kulturella och sociala sammanhang. Eftersom språk, kultur samt normer och värderingar förutsätter varandra är sfi-utbildningen rätt plats att arbeta med samhällslivsorientering så som den definieras i detta betänkande. Målen för samhällslivsorienteringen inom sfi beskrivs i nuvarande kursplan. Kursplanen beskriver inte explicit innehållet; inte vilka områden och fakta som ska ingå. Vi menar att detta inte heller är önskvärt, då en ökad individualisering av innehållet i samhällslivs- orienteringen är nödvändig. Målet ska inte vara att beta av en nationellt utformad lista med samhällsfakta, utan att uppnå en handlingsberedskap inför livet i . Denna handlingsberedskap kan beskrivas genom begreppen fakta – förståelse – insikt – handling. Genom tillgång till språk och fakta samt till diskussion och granskning av detta börjar den studerande under sfi-utbildningen förstå och även delvis nå en djupare insikt i hur vardags-, samhälls- och arbetsliv kan fungera för olika individer på olika platser . Som vi sökt beskriva ovan handlar det om att få möjlighet att reflektera över dessa frågor och komma till insikt om sin egen roll och sina egna åsikter och förhållningssätt i sammanhanget. Först därefter kan man aktivt ta ställning till och bli delaktig i samhället. En av utgångspunkterna för sfi-utbildningen är enligt kursplanen individens intressen och behov. Målen för samhälls- och arbetslivs- orienteringen är formulerade i kursplanen, men formuleringarna ger utrymme utformning av individuella konkreta mål. Det är nöd- vändigt, menar utredningen, att förtydliga kursplanens mål så att momentet samhälls- och arbetslivsorientering förstärks och för- tydligas för alla inblandade aktörer. Relevanta mål och innehåll för samhälls- och arbetslivsorienteringen och det man ska uppnå under en kurs bör formuleras gemensamt i förhållande till de lokala förut- sättningar som råder och de behov/intressen som de studerande har. Genom att ha ett sådant underlag för diskussion om målen inom sfi med de studerande blir dessa tydliga och uppföljning och utvär- dering underlättas. Att dessutom förstärka momentet samhälls- och arbetslivsorientering genom att markera det på schemat är positivt. En ökad individualisering av samhälls- och arbetslivsorienteringen innebär att man redan i kartläggnings- och planeringssamtal i början och i utvecklingssamtal under utbildningens gång ska beakta indivi- dens tidigare erfarenheter och kunskaper av detta. En högutbildad samhällsvetare från har andra utgångs- punkter och kanske andra intressen och behov än en analfabet från . En individ som bott länge i har andra utgångspunkter för samhällslivsorientering än en nyanländ. Det är dock möjligt att en individ som bott här länge har skött sina samhällskontakter med hjälp av t.ex. släkt eller via tolk och därför behöver träna begrepp och fraser inom området samhällslivsorientering. En ökad individu- alisering är ofta en förutsättning för hög motivation. I kommuner med stor volym är det möjligt att sätta samman grupper utifrån sådana förutsättningar, behov och intressen. I mindre kommuner är det nödvändigt att arbeta med individualiserad samhällslivsorientering inom kanske en enda grupp studerande. I sådana verksamheter är individualisering i mångt och mycket en metodfråga; att t.ex. arbeta med PBL eller temainriktade studier ger många ingångar och möjligheter till individualisering. Arbetslivet nämns uttryckligen i kursplanen. Enligt denna syftar sfi utöver förmåga att kommunicera i olika sammanhang, även till sådana kunskaper om samhället som ska underlätta elevens integration, aktiva medverkan i och bidrag till utvecklingen av samhällsliv, arbetsliv och kultur i . Utbildningen syftar dess- utom till att ge eleverna information och vägledning som gör det möjligt att planera fortsatt utbildning, arbete och lärande i vardags- livet utifrån egna behov och studiemål. (vår kursivering). Detta är högt ställda mål, och för att kunna nå dit behövs ett omfattande arbete från såväl den studerandes som sfi-utbildningens och andra aktörers håll. Sfi:s heterogena målgrupp gör att arbete inte är aktuellt för alla. Vissa studerande är gamla, sjuka eller är i behov av rehabilitering. Även för dessa individer finns dock vissa allmänbildande eller all- mänorienterande inslag i arbetslivsorienteringen som är viktiga att känna till. För de allra flesta är dock ett arbete mycket betydelse- fullt för integrationen. Vägen dit må vara kort eller lång, men det är för de flesta viktigt att utifrån kompetens och förmåga ta sikte på ett arbete och planera för vägen dit, något som alltfler kommuner försöker stödja på olika sätt. Även svenskundervisningen måste stödja detta. Det är med stöd av läraren som individen kan planera för vad han eller hon behöver lära sig av språk, fakta, färdigheter och strategier för att nå sitt mål. Det är läraren som har möjlighet och kompetens att stödja och strukturera språkinlärningen under praktik och Lärande i samhälls- och arbetsliv (kapitel 8). Ett samarbete mellan sfi-lärare och yrkes- lärare, möjlighet för sfi-lärare att göra praktikbesök, regelbundna studiebesök på olika arbetsplatser, besök av företrädare för arbets- marknadens parter är exempel på olika vägar att gå. I kapitel 8 utvecklar vi våra tankar kring praktik i olika former. Här vill vi dock nämna vårt intryck av att arbetslivsfrågor får för låg prioritet i många sfi-verksamheter. Lärarnas kompetens räcker inte till och det finns alltför lite samverkan mellan sfi och arbets- förmedlingen och arbetsmarknadens parter. Det är viktigt att behovet av arbetslivskompetens hos lärare och studerande uppmärksammas och att arbetslivsorientering får en förstärkt position inom sfi. Detta vill vi uppnå bl.a. genom att arbetslivsorientering tillsammans med samhällslivsorientering används i relevanta styrdokument för sfi.