sou · GRB353d6 · 2004-01-01 00:00:00 — Under denna kurs tjänstgör de studerande under sammanlagt vid folktandvårdskliniker inom Folk- tandvården . Vid i utbildas förutom tandläkare också tandtekniker och tandhygienister. De olika ut- bildningsprogrammen har ingen gemensam teoretisk undervisning, däremot har de blivande tandläkarna och tandhygienisterna gemen- samma patienter , vilket för tandläkarstudenterna innebär under kursen Integrerad klinik – Vuxenklinik (termin 5– 10). De blivande tandläkarna och tandteknikerna har också en gemensam introduktionskurs. Under tandläkarutbildningens termin 1–4, som bland annat om- fattar anatomi, histologi, allmän patologi och fysiologi är undervis- ningen delvis förlagd till i . De blivande tandläkarna och läkarna har samma föreläsare och samma kurslitte- ratur, men inga gemensamma föreläsningar. Orsaken till det är att tyngdpunkten i utbildningarna skiljer sig för mycket för att sådana föreläsningar ska kunna fungera. Utbildningsplanen, liksom de lokala målen för tandläkarutbild- ningen i , är fastställd av programkommittén för de odontologiska utbildningarna. Den omfattar sex större kursblock med varsin kurskommitté: 1.Odontologisk introduktion med vetenskaplig grundkurs samt profylaktik och psykologi/etik. 2.Cellens och organsystemets struktur och funktion. 4.Oralmedicinsk diagnostik och klinisk introduktion. 6.Barn och ungdomstandvård. För vid finns dels en övergripande målformulering, dels mer detaljerade målfor- muleringar för varje större kursblock. Exempel ur de övergripande målformuleringarna: Utbildningen skall baseras på vetenskaplig grund och ge de studerande förmåga till självständig och kritisk bedömning samt förmåga att självständigt lösa problem, och också förbe- reda den studerande för ett livslångt kunskapssökande. Efter genomgången utbildning skall de studerande på grundval av diagnostiska fynd kunna ge en helhetsbild av patientens orala och medicinska status; kunna föreslå och diskutera olika tänkbara behandlingsalternativ; i samband med terapiplane- ringen kunna lämna de individuella råd och anvisningar varje enskilt fall kräver och kunna förklara och motivera avsedda kliniska åtgärder, varför kommunikationsförmåga skall beto- nas. De studerande skall även besitta kunskaper i konsultations- teknik och remissförfarande till andra vårdinstanser. De stude- rande skall ha kännedom om och kunna tillämpa tandvårds- lagen, patientjournallagen och gällande försäkringssystem för tandvård. Utbildningen skall främja såväl personlig som professionell ut- veckling och de studerande skall förstå att ny kunskap kräver nya ställningstaganden, varför en fortlöpande reflektion, inne- hållande intuition, förnuft, samvete och empati, behövs. De studerande skall göras medvetna om att varje professionell relation baseras på respekt för den hjälpsökande som person. I utbildningen ingår två valfria perioder (termin 3 och 6) och ett examensarbete. De gör det möjligt för de studerande att skapa en egen profil på sin utbildning. För en del studerande innebär de val- fria perioderna och examensarbetet en första kontakt med pågå- ende forskning och utformas i samråd med handledaren. Diskussion om ny utbildningsplan Den nuvarande utbildningsplanen antogs 1993. Det pågår för när- varande en diskussion om att göra en mer genomgripande översyn för att modernisera utbildningen. En styrgrupp har tillsatts och man beräknar att den kommer att vara färdig med sitt arbete om . Cirka halva första terminen av utbildningen upptas av en introduk- tion med ett mycket brett anslag. Den omfattar bland annat psy- kologiska och etiska aspekter på odontologisk och medicinsk be- handling, prioriteringsfrågor inom vården och vård i ett mång- kulturellt samhälle med särskild betoning på vikten av kommuni- kation mellan vårdgivare och vårdtagare. En stor del av introduktionskursen utgörs av en introduktion till vetenskapligt arbete. Den omfattar vetenskapsteori, statistik och genomförande av ett enkelt forskningsprojekt. Detta presenteras under kongresslika förhållanden både skriftligt i en vetenskaplig artikel och muntligt. Avsikten är att redan från början ge studen- terna ett vetenskapligt förhållningssätt till kunskap. Kunskaper om människokroppen med tonvikt på munhålan Cellens struktur och funktion (termin 1/11 p) omfattar kunskaper om cellens generella och specialiserade livsyttringar samt medicinsk och oral biokemi. Kursen Organsystemets struktur och funktion (termin 2/20 p) omfattar grundläggande kunskaper om den friska kroppen på cell- och organnivå, kunskaper som är nödvändiga för att förstå och också kunna behandla orala sjukdomstillstånd. Kursen är förlagd till i och omfattar allmän och oral ana- tomi, histologi och fysiologi. Den ger de grundläggande kun- skaperna om olika sjukdomstillstånd som kan uppträda i kroppen. Kursen Organsystemets dysfunktion (termin 3/16 p) omfattar delkurser i immunologi, medicinsk och oral mikrobiologi, allmän och oral patologi. Kursen ger en helhetssyn på sjukdomsprocessers orsaker samt uppkomst och utveckling, inte bara sådana som ger reaktioner i munhålan. Undervisningen i immunologi ger kunska- per om grundläggande immunologiska begrepp (inklusive autoim- munitet), den omfattar immuntoxikologi och behandlar bland annat tandfyllningsmaterial och immunologiska skademekanismer. Den medicinska och orala mikrobiologin ger en bred orientering om mikroorganismer, med speciell inriktning på oral mikrobiologi och mikrobiella förhållanden i munhålan. Dentala material och biverkningar av dentala material I kursen Dentala biomaterial (termin 5–6/3 p) får de studerande undervisning om alla de material som används inom tandvården. Undervisningen utgår från vad en tandläkare bör, ska och måste göra för att minska biverkningar av dentala material och behandlar materialens effekter i tre avseenden: Vilken effekt har det orala materialet på omgivningen? Vilken effekt har den orala miljön på materialet? Vilken psykosocial effekt har materialet? Undervisningen omfattar både ren katederundervisning om dentala material och praktiska övningar i hur materialen fungerar. Alla viktiga material behandlas, dvs. plaster, kompositer, cement och metallegeringar. Eftersom amalgam inte används i lika hög ut- sträckning som tidigare handlar en stor del av undervisningen om härdplaster. Undervisningen omfattar de olika materialens kemiska samman- sättning, deras mekaniska egenskaper, deras hållbarhet, hur de praktiskt ska hanteras, vad som händer i munhålan vid användning av olika material. Den behandlar deras inverkan på den yttre miljön, men också arbetsmiljöaspekter såsom behovet av skyddsåtgärder vid användandet. I begränsad utsträckning omfattar undervisningen också registrerade biverkningar, denna fråga återkommer sedan under toxikologikursen. Begreppet biokompabilitet (vävnadsvän- lighet) diskuteras. Även vårdens kvalitetssäkring berörs. I undervisningen rekommenderas de blivande tandläkarna att an- vända de material som är kliniskt prövade och CE-märkta och som rekommenderas av en känd certifierare, till exempel NIOM (Nordisk Institutt for Odontologisk Materialprövning). Rekom- mendationen omfattar alla material som har testats, inklusive amal- gam. Undervisningen om amalgam omfattar, förutom handhavandet av materialet också de rekommendationer som finns för använd- ning av amalgam som tandfyllningsmaterial. De blivande tand- läkarna utför i allmänhet få amalgamfyllningar, men måste veta hur de ska kunna hantera materialet. Dels för att kunna arbeta utom- lands, dels därför att de kommer att möta patienter som redan har amalgamfyllningar och i en del fall också vill ha nya. Avdelningen för Dentala biomaterial får regelbundet frågor från myndigheter, tandvårdspersonal och patienter som rör dentala material i olika avseenden. De intressantaste frågorna ingår sedan i undervisningen. I kursen Klinisk oral biologi och vuxenklinik I (termin 5/12,5 p) ingår en strimma som omfattar grundläggande toxikologi, toxi- kologiska aspekter på komposit och andra akrylatbaserade dentala material, toxikologiska aspekter på kvicksilver och amalgam, samt kemiska produkter inom tandvården och yrkeshygieniska aspekter. Den kurs som mest ingående och utförligt behandlar biverk- ningar av dentala material och de patienter som anser att det blivit sjuka av dentala material är Odontologisk toxikologi (termin 8). Den består av en föreläsningsserie, demonstrationer och seminarier och ger grundläggande kunskaper om toxikologiska principer och eventuella risker för toxiska och allergiska reaktioner som kan bero på dentala material för såväl patienter som tandvårdspersonal. Kursen omfattar hur patienter med misstänkta biverkningar från dentala material bör utredas, att patienterna måste vara medicinskt genomgångna, vad en tandläkare kan göra själv och vilka patienter som måste remitteras vidare. Kursen omfattar också den yttre miljön, liksom ett mindre av- snitt om administration med en genomgång av gällande lagar och regler samt bakgrunden till deras tillkomst. I de ingår bland annat Biverkningar av dentala material, för tandvårdspersonal och patienter. Yrkeshygieniska aspekter på tandvårdsverksamhet, till exempel arbetsrelaterade hudbesvär hos tandvårdspersonal, risker med användning av latexprodukter och arbete med akrylater. Patientutredning: vad ska tandläkaren göra när misstanke om känslighet/allergi/avvikande reaktion för dentala material upp- står? Testmetoder och kravspecifikationer för medicintekniska pro- dukter, vilka krav ställs på dentala material? Fluortoxikologi, effekter vid akut och kronisk exponering, farmakokinetik. De blivande tandläkarnas första kontakt med diagnostisering av patienter sker under kursen Oralmedicinsk diagnostik och klinisk introduktion (termin 4/20 p). Kursen omfattar fyra olika delkurser, Allmänmedicin (4 p), Oral diagnostik (6,5 p), Farmakologi (4 p) och Oral radiologi (5,5 p). Det finns en ambition att kurserna ska integreras bättre än vad som sker eftersom ämnesområdena hänger ihop. Kursen har en tonvikt på orala och oralmedicinska sjukdoms- tillstånd. Den syftar till en integrering mellan oraldiagnostik och medicinsk diagnostik för att därigenom kunna ge en helhetsbild av patientens orala och medicinska status. De studerande ska lära sig undersökningsmetodik och hur den ska kunna hjälpa dem att ställa en korrekt diagnos. Ohälsa till följd av tandfyllningsmaterial be- handlas inte specifikt under kursen, men frågan kan komma upp beroende på vilka patienter som kommer till Vuxenkliniken. Lokala slemhinneförändringar som kan bero på dentala material berörs. Delkursen Allmänmedicin ska ge de övergripande kunskaperna om allmänmedicinska sjukdomar och medicinsk näringslära så att den studerande både känner till och förstår värdet av medicinsk provtagning och analys. Den omfattar de medicinska sjukdomar där det finns en ökad risk för komplikationer i samband med den odontologiska behandlingen för patienten eller för den behand- lande tandläkaren. Kursen omfattar också de medicinska sjukdomar som ger orala symtom och där patienten måste remitteras till en internmedicinsk bedömning. De sjukdomar det handlar om är all- varliga generella sjukdomar, såsom diabetes, hjärtsvikt, hjärtkärl- sjukdomar, patienter som är klaffopererade, allvarliga cancersjuk- domar som kräver strålbehandling. I kursen betonas nödvändighe- ten av att det finns information om sådana sjukdomar i patientens journal. Delkursen Oral diagnostik förbereder studenterna för den kom- mande kliniska tjänstgöringen. Studenterna tränas att etablera kon- takt med en patient, att ta upp en korrekt anamnes, att upprätta journaler. De får också lära sig att göra en undersökning för att på grundval av den göra en bedömning av patientens såväl fysiska som psykiska allmäntillstånd. I kursen ingår också att lära sig att skriva remisser. För att få en helhetssyn på patientens orala vårdbehov måste de studerande få en förståelse för patienten ur både hälso- och ohälsosynpunkt. De tränar att göra detta på varandra, men också på patienter som söker vård på Vuxenkliniken. De får också träna att ta röntgenbilder. I kursen Klinisk oral biologi och vuxenklinik I (termin 5/12,5 p) får de studerande ansvar för egna patienter. Här ska den tidigare teoretiska undervisningen integreras med praktisk klinisk verksam- het så att de blivande tandläkarna får en helhetssyn på patienten. De ska tränas i att sätta patientens medicinska situation i relation till den orala behandlingen för att sedan kunna prioritera mellan olika behandlingsbehov. I kursen läggs stor tonvikt vid bland annat patientkommunikation och journalföring. Klinisk oral biologi och vuxenklinik I (termin 5/12,5 p) och Inte- grerad klinik – Vuxenklinik (termin 6–10) löper delvis parallellt med kursen Dentala biomaterial (termin 5–6/3 p) som beskrivits tidigare. I Dentala biomaterial får de studerande en teoretisk grund om de dentala material som de praktiskt lär sig att hantera under den kliniska undervisningen som börjar under termin 5. Under termin 6 sker en integrering av undervisningen mellan de olika ämnesområdena och den kliniska verksamheten. Integrerad klinik – Vuxenklinik (termin 6–10) lägger stor vikt vid diagnostik och terapiplanering. En viss del utgörs av övergripande föreläsningar om olika psykologiska problem, om patientkommu- nikation och patientomhändertagande. Där behandlas de patienter som är svårbehandlade ur olika aspekter. De patienter som anser sig sjuka av sina tandfyllningsmaterial utgör där en mindre del och en minskande del. I kursen ingår kännedom om och förmåga att tillämpa regel- verket, såsom tandvårdslagen, patientjournallagen och gällande för- säkringssystem för tandvården. De studerandes träning i att sätta patientens medicinska och sociala situation i relation till den orala behandlingen för att kunna prioritera mellan olika behandlingar fortsätter. Alla blivande tandläkare lär sig att teoretiskt hantera alla typer av fyllnadsmaterial genom att göra fyllningar på gumma. De flesta kommer sedan att också i praktiken utföra fyllningar med alla före- kommande material. När det gäller amalgam finns det inget krav i utbildningen på att studenterna ska ha gjort en sådan fyllning. Om de kommer att utföra en eller inte beror på vilken typ av patienter som kommer till kliniken. De lär sig att alltid använda kofferdam vid rotbehandlingar och kompositfyllningar. Vid borttagande av amalgam rekommenderas kofferdam endast till speciellt känsliga patienter. De studerandes gruppdiskussioner om sina olika patienter förs inte i första hand utifrån val av material, utan utifrån patientens problem och behov av att kunna få fungerande tuggfunktion och god estetik. De studerande får lära sig att det finns situationer då amalgam kan vara det bästa materialet. Det gäller till exempel när tanden sitter så till att det är svårt att rent tekniskt utföra en restau- ration i något annat material eller när amalgam bedöms vara det bästa materialet utifrån hållfasthet och patientens ekonomiska situation. Kursen Oralmedicinsk diagnostik, klinik och behandling (termin 9–10/11,5 p,) innebär en fördjupning av diagnostiken och behand- lingsmetoder i oralmedicin. De studerande tränas i ett samhälls- odontologiskt synsätt för att få förståelse för den roll som tandvår- den kan spela i ett allmänt hälsoperspektiv. En av delkurserna i Oralmedicinsk diagnostik, klinik och behand- ling är Oral kirurgi. I den ingår bland annat diagnostik och behand- ling av slemhinneförändringar i munhålan samt utredningar om ansiktssmärta. Munslemhinneförändringar kan bero på olika den- tala material. Ansiktssmärta i olika former liksom andra smärt- tillstånd, förekommer relativt ofta i den patientgrupp som söker vård på grund av misstanke om avvikande reaktion på grund av dentala material. Lagar, förordningar och samhällsföreskrifter I kursen Administration, klinikledning och samhällsodontologi (termin 10/1,5 p) ingår en genomgång av samhällets hela försäk- ringssystem. Den omfattar vårdansvar, tandvårdens organisation, ersättningsreglerna från försäkringskassa och landsting. Kursen ska ge de studerande kunskap om den svenska tandvårdens socialpoli- tiska, etiska och juridiska grunder. Den omfattar också tandvårdens ekonomiska och personella resurser. I kursen Oralmedicinsk diagnostik, klinik och behandling (termin 9–10/11,5 p,) ingår på termin 10 en strimma Odontologisk toxi- kologi. Den omfattar föreläsningar och seminarier () som behandlar patientutredningar, där också de försäkringstekniska aspekterna tas upp. Vidare ingår en fördjupning i regelverket kring medicintekniska produkter, som bland annat omfattar biverknings- rapportering. Ett av seminarierna behandlar amalgamfrågan ur olika aspekter. Vid medicinsk-odontologiska fakulteten i anordnas utbild- ning för olika yrkeskategorier inom vården. Där utbildas tand- läkare, tandtekniker och tandhygienister men också läkare, sjuk- gymnaster, sjuksköterskor och arbetsterapeuter. är ingen del av tandläkarprogrammet gemensamt med tandhygienistprogrammet eller tandteknikerprogrammet. Enligt förslaget till ny utbildningsplan (se nedan) planeras en ökad inte- grering mellan programmen för att därigenom öka kunskaperna om varandras arbetsområden. Läkare och tandläkare har inte gemensamma föreläsningar, men innehållet i vissa delar av den prekliniska utbildningen är gemen- sam. Kurserna infaller under utbildningen och tyngdpunkten skiljer sig, men i stort sett får de blivande läkarna och tandläkarna samma undervisning. Ofta är både föreläsare och kompendium gemensamma. De övergripande besluten om de olika utbildningsprogrammen fattas i fakultetsnämnden som bland annat fastställer utbildnings- planen. Beslut om kursplaner och deras innehåll fattas av program- kommittén för odontologisk utbildning. Tandläkarprogrammet i har till de nationella målen lagt följande lokala mål. ha tillägnat sig ett vetenskapligt förhållningssätt, förmåga till kritisk analys och värdering, ha förvärvat en sådan beredskap och sådana kunskaper som krävs för att kunna medverka i en kontinuerlig kunskaps- och kvalitetsutveckling inom yrket. Genom tillägget vill institutionen betona vikten av att tandläkarna medvetet följer kunskapsutvecklingen inom sitt område för att därigenom koppla den kliniska forskningen till det praktiska ut- övandet av yrket. Dessa frågor behandlas i kursen Vetenskapliga metoder (termin 5, 8–10/10 p) som har som mål att göra de stude- rande förtrogna med kriterier för vetenskaplig kunskap, känna till normer för vetenskapligt arbete samt översiktligt känna till veten- skapliga metoders utveckling och användning inom odontologi och medicin. Merparten av alla föreläsare på grundutbildningsnivå är forskare, vilket innebär att det finns en nära koppling mellan forsk- ning och undervisning. Diskussion om förändrad utbildningsplan Det pågår en diskussion vid om en förändring av utbildningsplanen för tandläkar- programmet. Några av de förändringar som diskuteras är: En ökad integrering mellan tandläkar-, tandtekniker- och tand- hygienistprogrammen. Det finns en del praktiska hinder att övervinna, bland annat skillnader i förkunskaper och svårighe- ten att få ihop de olika utbildningarnas scheman, eftersom en så stor del av undervisningen är bunden. En minskning av den kliniska tiden från en tidigare, i för- hållande till övriga tandläkarutbildningar i , hög nivå. (Antalet kliniktimmar kommer även efter en reduktion att bli fler än vid de andra tandläkarutbildningarna.) Tydligare målbeskrivningar för alla kurser så att studenterna bättre förstår vilka krav de ska uppfylla efter varje genom- gången kurs. En humanistisk strimma som innebär att studenterna parallellt med övrig kurslitteratur också läser skönlitteratur för att där- igenom öka sin människokunskap. Inrättandet av ett lektorat i Oral diagnostik. Innehavaren kommer att ansvara för kurserna Vuxen allmäntandvård och Tandvård för patienter med särskilda behov. Kunskaper om människokroppen med tonvikt på munhålan Grundläggande kunskaper om cellens normala ämnesomsättning och samspelet mellan olika organ ingår i kursen Kemi och cellbiologi (termin 1/10 p). I Morfologi (termin 1/6,5 p) ingår grundläggande kunskaper i anatomi, histologi och embryologi. Den omfattar bas- kunskaper om människokroppens generella byggnads- och funk- tionsprinciper för vävnader och organ och deras normala utveck- ling. I Fysiologi och farmakologi (termin 2/6,5 p) ingår kunskaper om bland annat nervsystemet, muskulaturen, andningsorganen, njurarna, matsmältningen och det endokrina systemet. Den grundläggande utbildningen om immunologi och allergiska reaktioner som inte specifikt är kopplade till problem i munhålan ingår i kursen Mikrobiologi, immunologi och virologi (termin 2/7 p). Kursen, som är en grundkurs i sjukdomslära, behandlar hur bakte- rier och virus ger upphov till olika sjukdomar och hur människo- kroppen försvarar sig mot sådana angrepp. Den omfattar grund- läggande kunskaper om immunapparatens struktur och funktion, om hur ett cellförmedlat och ett humoralt immunsvar regleras samt om överkänslighetsreaktioner och för kroppen skyddande effek- tormekanismer. Kursen behandlar också hur olika material är mer eller mindre benägna att dra åt sig bakterier och därmed ge upphov till sjuk- domsreaktioner. Här ingår orsaker till nickelallergi, hur den yttrar sig och behandlas. Sjukdomar och sjukdomstillstånd på andra ställen än i mun- hålan och hur dessa påverkar kroppen som helhet och som på- verkar patienternas tandstatus ingår i kursen Patologi (termin 2/5,5 p). Den omfattar teoretiska kunskaper om och förståelse för till exempel osteoporos, diabetes, bensjukdomar, inflammatoriska tillstånd, hjärt- och kärlsjukdomar. Den byggs på med kursen Oral patologi (termin 4–5 och 8/4 p) där diagnostik och behandling av kliniska tillstånd i tänder, munslemhinna och käkben ingår. Exempel på sjukdomar som be- handlas under kursen är svamp- och virussjukdomar, slemhinne- sjukdomar, elakartade och godartade tumörer i olika delar av mun- hålan, HIV/AIDS. Där ingår också immunologiska reaktioner nu kopplade till specifika reaktioner i munhålan. Dentala material och biverkningar av dentala material De grundläggande teoretiska kunskaperna om olika dentala mate- rial och deras biverkningar ingår i kursen Odontologisk material- vetenskap (termin 3-6/20 p). Där behandlas uppbyggnaden av alla förekommande dentala material, dvs. plastiska fyllningar, kompo- siter, glasjonomer, keramer, guld, titan och amalgam. Undervis- ningen omfattar deras sammansättning och egenskaper, deras kli- niska och teknologiska handhavande samt deras förhållande till biologisk miljö. I undervisningen på termin 3 ingår en tvåtimmars föreläsning om kvicksilverexponering och biverkningar av kvicksilver. Biologiska effekter av andra dentala material än amalgam behandlas under termin 5 och omfattar fyra timmars föreläsningar. Då diskuteras principer för riskbedömning och vilket underlag som kan ligga till grund för en sådan, gränsvärden och hur dessa fastställs, allmänna toxikologiska principer, hur ofta biverkningar kan inträffa och mot vilka material. Undervisningen omfattar också lokala och systemiska biverk- ningar av dentala material, överkänslighet och allergier, olika möj- ligheter att förutspå toxiska effekter av dentala material, hur man verifierar en biverkning, klinisk provokationstest, epicutantestning. Kursen tar också upp var på Internet man kan finna information om materialinnehåll samt vad lagar och förordningar säger om ut- byten av dentala material. Genom att för dentala material tidigare legat i har det funnits ett nära sam- band mellan undervisningen om biverkningar av dentala material och de erfarenheter som registret gett. Innehållet i undervisningen har förändrats mellan årskurserna i enlighet med de rön som gjorts genom registret. Undervisningen om amalgam är starkt nedkortad jämfört med tidigare.