sou · GRB33d1 · 2004-01-01 00:00:00 — Industrienheter, elproduk- tionsenheter och specialenheter ingår inte i systemet med förenk- lade fastighetstaxeringar. Beslut om fastighetstaxering som fattas vid allmän eller förenk- lad fastighetstaxering eller genom ny taxering vid särskild fastig- hetstaxering skall gälla från ingången av det taxeringsår då sådan taxering sker till ingången av det taxeringsår då beslut fattas nästa gång. Vid fastighetstaxeringen bestäms till vilken typ av taxeringsenhet som fastigheten hör (4 kap. FTL). Indelningen har betydelse bl.a. för om fastighetsskatt skall betalas för fastigheten i fråga. När det gäller bostäder sker indelningen i småhusenheter, hyreshusenheter och småhus på lantbruksenhet. Vid fastighetstaxeringen sker värderingen i princip oberoende av hur det civilrättsligt förhåller sig med innehavet av bostäderna. Flerfamiljshus som enligt FTL taxeras som hyreshusenheter kan civilrättsligt vara upplåtna dels med hyresrätt, dels med bostadsrätt. Hyreshus upplåtna med bostadsrätt värderas och taxeras enligt samma grunder som gäller för hyreshus i övrigt. Detta gäller även de s.k. andelshusen. Småhus upplåtna med bostadsrätt eller hyres- rätt värderas på samma sätt som småhus innehavda med äganderätt. Vid fastighetstaxeringen bestäms en fastighets taxeringsvärde. Härvid beaktas såväl den enskilda fastighetens förhållanden, såsom ålder, storlek, standard m.m. som den allmänna prisnivå inom ett begränsat område, ett s.k. värdeområde. Målet är att taxeringsvär- det skall motsvara av egendomens marknadsvärde. Med marknadsvärdet avses det pris som fastigheten sannolikt betingar vid en försäljning på den allmänna marknaden (5 kap. 3 § FTL). Marknadsvärdet skall bestämmas med hänsyn till det genom- En dämpningsregel för fastighetsskatten snittliga prisläget (nivååret) före det år då allmän eller förenklad fastighetstaxering av taxeringsenheten sker (5 kap. 4 § FTL). Taxeringsförfarandet bygger dels på uppgifter om den aktuella fastigheten som lämnas av fastighetsägaren själv, dels på uppgifter från olika register. En fastighets taxeringsvärde kommer till användning i olika sammanhang, bl.a. ligger det till grund för fastighetsskatt, förmögenhetsskatt samt arvs- och gåvoskatt. Med småhus menas byggnader som är inrättade till bostad åt en eller två familjer. Småhus och tomtmark för småhus betecknas som småhusenheter. Skatten omfattar således både permanenthus och fritidshus. Hyreshus är byggnader som är inrättade till bostad åt minst tre familjer eller till kontor, butik, hotell och restaurang eller liknande. Hyreshus och tomtmark för hyreshus betecknas som hyreshusen- heter. I hyreshus med både bostäder och lokaler gäller olika skatte- satser för de olika delarna. utgör de därför alltid skilda värderingsenheter vid fastighetstaxeringen. års fastighetstaxering gäller att småhus med tillhörande tomtmark som ligger på fastighet med ekonomibygg- nad, , betesmark, skogsmark eller skogsimpediment skall ingå i den lantbruksenhet som omfattar marken (4 kap. 5 § FTL). Begreppet småhus på lantbruksenhet i 2 kap. 2 § FTL omfattar för- utom byggnad som är inrättad för bostad åt en eller två familjer även byggnad som är inrättad till bostad åt minst tre och högst tio familjer om den ligger på fastighet med , betesmark, skogsmark och skogsimpediment. Värdet av småhus på lantbruks- enhet med tillhörande tomtmark skall redovisas som delvärdena bostadsbyggnadsvärde och tomtmarksvärde. Summan av del- värdena utgör taxeringsenhetens taxeringsvärde (5 kap. 7 och 8 §§ En dämpningsregel för fastighetsskatten En byggnad på en lantbruksenhet som är inrättad med bostäder till mer än tio familjer klassificeras som hyreshusenhet. 3.2.5Förenklad fastighetstaxering i stället för omräkning Omräkningsförfarandet infördes (prop. 1994/95:53, bet. 1994/95:SkU13, rskr. 1994/95:150, SFS 1994:1909) för att få till stånd en mer successiv anpassning av taxeringsvärdena till prisut- vecklingen. hade fastighetstaxeringarna oftast inne- burit språngvisa uppjusteringar av taxeringsvärdena. Omräknings- förfarandet är starkt schabloniserat och bygger på att RSV skall bilda prisutvecklingsområden inom vilka prisutvecklingen kan antas ha varit likartad. Den kritik som efter genomfö- randet framfördes mot omräkningsförfarandet går delvis ut på att andra faktorer än prisutvecklingen inom området, t.ex. åldern, inte kan beaktas och att det därför visat sig vara svårt att bilda prisut- vecklingsområden med likartad värdeutveckling. På grund av kritiken mot omräkningsförfarandet och i avvaktan på vad Fastighetstaxeringsutredning skulle komma fram till, beslöt att omräkningstalen för hyreshus (bostadsdelen) och småhus skulle vara desamma för som de omräkningstal som gällde för (bet. 1996/97:FiU20). fattade därefter beslut om att omräkningstalen för små- hus och hyreshus skulle vara oförändrade även och för småhusen även (bet. 1997/98:FiU20 och bet. 1998/99:FiU20). Man talade om en frysning av taxeringsvärdena. 2001/02:43 (s. 41 f.) redovisar regeringen de problem som uppmärksammats och påtalats angående tillämpningen av om- räkningsförfarandet. Mot bl.a. denna bakgrund föreslog regeringen att omräkningsförfarandet skulle tas bort och att ett system med förenklade fastighetstaxeringar i stället skulle införas. Frysningen av taxeringsvärdena upphörde /01. Genom riksdagsbeslut har omräkningsförfaran- det tagits bort års fastighetstaxering. I stället för ett omräkningsförfarande har förslag (SOU 2000:10) om ett system med förenklade fastighetstaxeringar förts in. Sådana taxeringar skall enligt det nya systemet äga rum för småhusenheter, hyreshusenheter och lantbruksenheter det tredje året mellan de allmänna fastighetstaxeringarna för respektive typ av taxeringsenhet. Skillnaden mellan en allmän och En dämpningsregel för fastighetsskatten en förenklad fastighetstaxering är att förberedelsearbetet är mindre ingående och normalt skall deklaration inte behöva lämnas i det förenklade förfarandet (prop. 2001/02:43, bet. 2001/02:SkU11, rskr. 2001/02:121, SFS 2001:1218). De allmänna fastighetstaxeringarna skall i fortsättningen ske räknat för småhusenheter, för lant- bruksenheter och för hyreshus-, industri- elproduktions- och specialenheter. De förenklade fastighetstaxeringarna skall ske räknat för hyreshusenheter, för småhusenheter och för lantbruksenheter. Omräkning skall dock göras fram till dess att respektive typ av taxeringsenhet är föremål för en allmän eller en förenklad fastig- hetstaxering. Detta innebär att det kommer att ske en omräkning för hyreshus och lantbruk. kommer det slut- ligen att ske en omräkning för lantbruk. Enligt 1 kap. 8 § FTL skall särskild fastighetstaxering verkställas enligt bestämmelserna i 16 kap. FTL. Sådan taxering skall dock inte ske av taxeringsenhet som taxeras genom allmän eller förenklad fastighetstaxering . För fastigheter som inte skall nytaxeras fastställs det föregående årets taxering oförändrad. I 16 kap. 2–5 §§ FTL anges under vilka förutsättningar som ny taxe- ring skall ske. Enligt dessa bestämmelser skall någon av följande 11 nytaxeringsgrunder föreligga: 1.Ny- eller ombildning av fastigheten (2 §) 2.Ändrad taxeringsenhetstyp (2 §) 3.Ändrade skattepliktsförhållanden (2 §) 4.Ändrad byggnadstyp och ändrat ägoslag (2 §) 5.Ändrad beskaffenhet av byggnader, mark m.m. (3 §) 6.Ändrade bebyggelseförhållanden (3 §) 7.Ändrad plansituation och annat ändrat myndighetsbeslut (4 §) 8.Erlagda anslutningsavgifter och gatukostnader (4 §) En dämpningsregel för fastighetsskatten 9.Ändrade förhållanden till följd av påverkan på den fysiska miljön (4 a §) 10.Nedläggning av näringsverksamhet (5 §) 11.Felaktig taxeringstyp i vissa fall (2 §) I fråga om förändringar enligt 2, 3 och 4 a §§ skall nytaxering ske oberoende av om fastighetsägaren gör en framställning eller inte. Initiativet till en sådan taxering kommer då genom rapportering från olika myndigheter, t.ex. i ärende om bygg- nadslov. Den som vid årets ingång var ägare till en fastighet har dock enligt 26 kap. 1 § FTL möjlighet att på eget initiativ lämna särskild fastighetsdeklaration rörande fastigheten. En fastighets- ägare kan också efter föreläggande bli skyldig att lämna särskild fastighetsdeklaration. Sådant föreläggande utfärdas om det kan antas att det vid årets ingång funnits något sådant förhållande som enligt 16 kap. FTL skall medföra ny taxering. När det gäller föränd- ringar enligt 4 § görs nytaxering efter framställning av fastighets- ägaren om förändringen underskrider . Enligt 5 § görs nytaxering endast på framställning av fastighetsägaren. Regler om fastighetsskatt finns i lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt, FSL. Fastighetsskattelagens bestämmelser bygger på fastighetstaxeringslagens indelningar och begrepp. Skattepliktiga fastigheter är enligt 1 § FSL fastigheter som vid fastighetstaxeringen betecknats som småhusenhet, hyreshusenhet, industrienhet, elproduktionsenhet eller lantbruksenhet om det på lantbruksenheten finns vad som vid fastighetstaxeringen betecknas som småhus eller tomtmark för småhus. Från skatteplikt undantas fastighet som året före taxeringsåret inte varit skattepliktig enligt FTL. Skattskyldig till fastighetsskatt är ägaren till fastigheten eller den som enligt 1 kap. 5 § FTL skall anses som ägare (2 § FSL). Fastighetsskatten räknas ut som en viss procent av taxeringsvär- det. Olika procentsatser gäller för olika taxeringsenheter (3 § första stycket FSL). För småhus gäller att fastighetsskatten skall vara av de enskilda fastighe- ternas taxeringsvärden. För privatbostad i utlandet utgör fastig- hetsskatten av av marknadsvärdet. För hyreshus (bostadsdelen) är skatten av taxeringsvärdet. En dämpningsregel för fastighetsskatten 2003:3 Nyproducerade småhus och hyreshus är fria från fastighetsskatt och för de därpå följande fem åren betalas halv fas- tighetsskatt. Dessa regler har knutits till det vid fastighetstaxe- ringen fastställda värdeåret. Värdeåret bestäms utifrån byggnadens livslängd och utgångspunkten är att värdeåret motsvarar det år byggnaden uppfördes. Har en om- eller tillbyggnad gjorts på en fastighet kan byggnadens värdeår jämkas i vissa fall. För byggnaden skall då fastställas ett nytt värdeår, eftersom om- eller tillbyggna- den ger byggnaden en längre livslängd. För småhus ändras värde- året av om- eller tillbyggnader som ökar småhusets boyta. För hyreshus är det främst den återstående ekonomiska livslängden som har betydelse (8 och 9 kap. FTL). Det finns dessutom en möjlighet att få fastighetsskatten reduce- rad vid om- eller tillbyggnad av hyreshus som innehåller bostäder. i förhållande till närmast föregående taxering. Om dessa förutsättningar är uppfyllda skall skattemyndigheten efter ansökan av fastighetsägaren räkna fram en reduceringsfaktor som skall mot- svara den del av höjningen av taxeringsvärdet som beror på om- och tillbyggnaden. Skatten skall beräknas på ett underlag av taxe- ringsvärdet minskat med reduceringsfaktorn . Under de fem därpå följande åren skall fastighetsskatt tas ut på ett underlag som motsvarar taxeringsvärdet minskat med halva reduceringsfaktorn (3 a § FSL). Avgörande för vilken procentsats som fastighetsskatten skall beräknas efter är hur fastigheten klassificerats vid fastighetstaxe- ringen, inte hur fastigheten klassificerats vid inkomstbeskatt- ningen. Kopplingen mellan uttaget av fastighetsskatt och indel- ningen vid fastighetstaxeringen innebär att systemet är administra- tivt lätthanterligt eftersom skattemyndigheten vid förtryckningen av uppgifterna i deklarationen kan utgå från uppgifterna från fas- tighetstaxeringen. En sådan ordning innebär dock en olikformighet i beskattningen av de boende inom en och samma upplåtelseform. För småhus är fastighetsskatten alltid oavsett om småhu- set är upplåtet med hyresrätt eller bostadsrätt. För flerfamiljshus (hyreshus) uppgår skatten däremot till i motsvarande fall. Om fastighetsskatten i stället skulle bestämmas utifrån den indelning som sker vid inkomstbeskattningen skulle asymmetrin i beskattningen av de boende inom en och samma upplåtelseform minska. Kommittén skall enligt direktiven ta fram ett lagförslag En dämpningsregel för fastighetsskatten som kopplar uttaget av fastighetsskatt på bostäder till den indel- ning av fastigheter som sker vid inkomstbeskattningen. Vidare skall konsekvenserna av ett sådant förslag belysas. Kommittén åter- kommer således till dessa frågor i det fortsatta arbetet. Fastighetsskatten beräknas på taxeringsvärdet året innan inkomsttaxeringsåret. Om olika taxeringsvärden gäller för skilda delar av beskattningsåret, beräknas fastighetsskatten särskilt för varje sådan del. Underlaget för fastighetsskatt jämkas vid förvärv och avyttringar samt vid delägarskap. Jämkning sker också vid förlängda och förkortade räkenskapsår (2 § femte stycket FSL). När det gäller bostäder på lantbruksenheter beräknas skatten på ett underlag som består av bostadsbyggnadsvärdet och tomt- marksvärdet (3 § första stycket a) FSL). –2001 har det för småhus genomförts två allmänna fastighetstaxeringar och en omräkning. Vid alla tillfällena höjdes taxeringsvärdena kraftigt. I genomsnitt höjdes taxeringsvär- dena och . Sammantaget innebär detta att taxeringsvär- dena ökat , nära en fördubbling. De regionala skillnaderna är dock stora. åter- finns de största höjningarna av taxeringsvärdena i f.d. och i , två län med mycket stadsbebyggelse. I dessa län har det genomsnittliga taxeringsvärdet ökat eller mer. De lägsta höjningarna av taxeringsvärdena återfinns i och i . I dessa län har taxe- ringsvärdena stigit . I allmänhet har taxerings- värdena ökat mest i storstadslänen och minst i län med gles befolk- ning. Eftersom taxeringsvärdena redan tidigare var högst i stor- stadslänen innebär detta att skillnaderna i taxeringsvärde mellan olika delar av landet ökar ytterligare. Tabellen visar de genomsnitt- liga taxeringsvärdena och de procentuella förändringarna i länen och i riket åren 1991, 1996 och 2002. En dämpningsregel för fastighetsskatten Tabell 3.1 Genomsnittliga taxeringsvärden för permanenta småhus i länen 1991, 1996 och 2002, tkr. 1/1 1997 bildade län och tillsammans till län. 1/1 1998 slogs Göteborg- och , och samman till , fördes kommunerna till . Samtliga uppgifter i tabellen rör länsindelningen innan den 1/1 1997. En dämpningsregel för fastighetsskatten Frågan om fastighetsskattens inverkan i områden där fastighetspri- serna stigit kraftigt har debatterats flitigt och har behandlats i utrednings- och lagstiftnings- sammanhang. I delbetänkandet Begränsad fastighetsskatt (SOU 1999:59) behandlade fastighetsskattens effekter för den bofasta befolkningen i vissa attraktiva fritidshusområden. Betänkandet innehåller en kartlägg- ning av problemet och en genomgång av tidigare överväganden beträffande denna och andra närliggande frågor. Nedan redovisas de åtgärder som vidtagits för att lindra effekten av höjda taxeringsvärden och uttaget av fastighetsskatt i områden där fastighetspriserna stigit kraftigt. 3.5.1Lagen om skattereduktion för fastighetsskatt i vissa fall vid 1997–taxeringar Den allmänna höjningen av taxeringsvärdena, som blev resultatet av allmänna fastighetstaxering av småhus i förening med höjning av skattenivån, ledde fram till tillkomsten av lagen (1996:1231) om skattereduktion för fastighetsskatt i vissa fall vid 1997–taxeringar. Lagstiftningen, som var av provisorisk natur, gällde småhus och innebar viss lindring i beskattningen för dem vars småhus hade stigit kraftigt i värde mellan 1990 och 1996 års allmänna fastighetstaxeringar. Om en fastighet vid all- männa fastighetstaxering av småhus hade fått ett basvärde som var högre än taxeringsvärdet 1995, dock högre, skulle en skattereduktion kunna erhållas av skillnaden mellan basvärde och det högsta av antingen taxeringsvärde ökat och taxeringsvärde ökat med . Skatte- reduktionen vid taxering kunde emellertid inte medges med högre belopp än . Vid 1998–taxeringar medgavs skattereduktion med ett belopp motsvarande 80, 60, av skattereduktion. I förarbetena till lagen (prop. 1996/97:17, s. 12) anges att pro- blemet med det kraftigt höjda uttaget av fastighetsskatt inte är något uttalat skärgårdsproblem, utan ett problem som uppstått i attraktiva områden i hela landet, dock främst i storstadsregionerna. En dämpningsregel för fastighetsskatten Vidare uttalas att Utgångspunkten för regeringens förslag är där- för att i vissa fall lindra den ökade ekonomiska belastningen för enskilda småhusägare som beror på den höjda fastighetsskatten i kombination med de höjda taxeringsvärdena. I propositionen angavs vidare (s. 16) att den fastighet vars taxeringsvärde ökat kraftigt på grund av att fastighetsägaren utfört standardhöjande renoveringar, köpt till ytterligare mark eller dylikt kommer även den att omfattas av de föreslagna reglerna om villkoren i övrigt är uppfyllda och fastighetsbeteckningen är densamma. Detta är en ofrånkomlig effekt om man vill att skattereduktionen helt och hållet skall kunna hanteras maskinellt inom ramen för den förenk- lade taxeringen. De administrativa fördelarna med ett sådant förfa- rande får dock anses uppväga ovan nämnda brister. 3.5.2Lagen om underlag för fastighetsskatt i vissa fall vid taxering Enligt lagen (1999:994) om underlag för fastighetsskatt i vissa fall vid taxering beräknades skatten för bostadsdelen i hyres- hus på det lägsta av 1999 och taxeringsvärden. beslutade om en begränsningsregel för fastighetsskatten, lagen om skattereduktion för fastighetsskatt, LSF (prop. 2001/02:3, bet. 2001/02:SkU3, rskr. 2001/02:59. SFS 2001:906). Regeln, som gäller års taxering, tar sikte på fastighetsägare och tomträttsinnehavare som bor i små- hus – småhusenheter – och småhus med tillhörande tomtmark på lantbruksenheter. Begränsningen sker genom skattereduktion. Regeln innebär att fastighetsskatten efter skattereduktionen – under vissa förutsättningar – inte skall överstiga av hus- hållsinkomsten. Vid inkomstberäkningen beaktas också hushållets förmögenhet på visst sätt. I förmögenheten räknas inte den aktu- ella fastighetens taxeringsvärde in. Reglerna gäller endast den permanenta bostaden och de gäller småhus som inte upplåtits med hyres- eller bostadsrätt. Fritidsfastigheter omfattas inte. Reglerna är tillämpliga under förutsättning att fastigheten har ett taxerings- värde som uppgår till . En dämpningsregel för fastighetsskatten beräknats på ett underlag som överstiger kan inte reduceras. Uppgår hushållets inkomster till eller mer är reglerna heller inte tillämpliga. Skattereduktionen kan uppgå till högst . Endast fastigheter i omfat- tas. Finns det flera personer i hushållet beräknas inkomsterna gemensamt. Detsamma gäller om hushållsmedlemmarna – t.ex. två makar – äger fastigheten tillsammans. De personer som sambe- skattas vid förmögenhetsbeskattningen anses ingå i samma hushåll. Särskilda regler finns vid dödsfall för efterlevande make, sambo, eller underåriga barn som övertar fastigheten. I förarbetena till lagen (prop. 2001/02:3, s. 19) anges bl.a. följande: Utgångspunkten för begränsningsregeln är att lindra de problem som fastighetsskatten kan medföra för vissa hushåll. Det framhålls särskilt att det finns ett antal hushåll vilkas inkomster är låga men som åläggs höga fastighetsskatter. Vidare anges att detta framför allt gäller fastig- heter som ägts och som ligger i attraktiva områden där marknadsvärdena och därmed taxeringsvärdena stigit kraftigt. Det kan röra sig om personer som bosatt sig i attraktiva fritidsområden med höga taxeringsvärden och där de lokala inkomstmöjligheterna ofta är begränsade. Syftet med begränsningsregeln är att åstadkomma en lind- ring för hushåll av detta slag. föreslog i sitt slutbetänkande Likformig och neutral fastighetsbeskattning (SOU 2000:34) bl.a. att fastighetsskatten för privatbostadsfastigheter skulle avskaffas och ersättas med en schablonintäkt som skulle tas upp som intäkt i inkomstslaget kapital. Vidare föreslogs att en takregel skulle införas i syfte att öka förutsebarheten av det framtida skatteuttaget. Den skulle innebära att underlaget för schablonintäkten utgjordes av det lägsta av beskattningsårets taxeringsvärde och föregående taxe- ringsårs underlag för schablonintäkt uppräknat . förslag i denna del har inte lett till någon ny lagstiftning. En dämpningsregel för fastighetsskatten 3.6En dämpningsregel för fastighetsskatten Kommitténs förslag: En regel införs för att dämpa uttaget av fastighetsskatt vid höjda taxeringsvärden. Dämpningsregeln innebär att om taxeringsvärdet på en småhusenhet, en hyreshusenhet (bostadsdelen) eller ett småhus med tillhörande tomtmark på en lantbruksenhet höjs vid en fastighetstaxering, skall höjningen inte slå igenom på uttaget av fastighetsskatt. I stället skall höjningen fördelas proportionellt mellan de år som återstår av den löpande taxeringsperioden. Om en särskild fastighetstaxering lett till att en taxeringsen- het eller en del av en taxeringsenhet fått ett lägre värde, skall underlaget för fastighetsskatten för vart och ett av åren fram till nästa allmänna eller förenklade fastighetstaxering beräknas på grundval av det nya värdet, om inte det dämpade värdet som gäller under beskattningsåret är lägre. Dämpningsregeln gäller även nybildade och ombildade taxe- ringsenheter vars taxeringsvärden har fastställts vid fastighets- taxering. 3.6.1Behovet av en dämpningsregel Uttaget av fastighetsskatt har begränsats genom sänkta skattesatser och genom att taxeringsvärdena för småhus och bostadshyreshus varit frysta, dvs. någon årlig omräkning har inte genomförts. Frysningen upphörde /01. Eftersom fastighetspriserna ökat kraftigt på många håll påverkar detta taxe- ringsvärdena och skulle ha lett till kraftiga förändringar i fastighets- skatteuttaget i stora delar av landet om inte balanserande åtgärder vidtagits. För att motverka sådana effekter har skatten sänkts i olika omgångar och senast till för småhus och till för hyreshus (bostadsdelen) med retroaktiv verkan fr.o.m. . För att begränsa skatteuttaget för hushåll med låga inkomster och höga fastighetsskatter har det även införts en begränsningsregel som innebär att fastighetsskatten under vissa förutsättningar inte skall överstiga av hushållsinkomsten. Begränsningsregeln infördes med retroaktiv verkan fr.o.m. . Det nya fastighetstaxeringssystemet med allmänna och förenk- lade fastighetstaxeringar innebär att småhus-, hyreshus- och En dämpningsregel för fastighetsskatten lantbruksenheter kommer att taxeras om . av snabb prisstegring skulle utan särskilda åtgärder ett så långt taxeringsintervall kunna innebära kraftiga språngvisa höjningar av taxeringsvärdena – och därmed uttaget av fastighetsskatt – vid varje allmän och förenklad fastighetstaxering. Kommittén har fått i uppdrag att arbeta fram ett förslag till dämpningsregel som innebär att höjda taxeringsvärden inte skall slå igenom på uttaget av fastighetsskatt. Utgångspunkten för kommitténs arbete är i denna del att beträffande taxeringsenheter som är inrättade för bostäder utforma en regel som ökar förutsebarheten i beskattningen och som motverkar dramatiska höjningar av skatteuttaget mellan beskattningstillfällena. Förslaget bör vara landsomfattande och inte ta sikte på något bestämt geografiskt område. När det gäller fastigheter i utlandet har lagstiftaren valt att knyta beskattningen till fastighetens marknadsvärde och inte till taxe- ringsvärdet. Anledningen till detta är att man i normala fall inte har tillgång till något taxeringsvärde eller motsvarande värde för fastig- heter som ligger utomlands. Med hänsyn härtill finns det inte samma behov av särskilda åtgärder för att dämpa uttaget av fastig- hetskatt för utlandsfastigheter. Dämpningsregeln bör därför inte omfatta fastigheter utomlands. Till skillnad från vad som gäller vid de årliga omräkningarna – som endast skall återspegla prisutvecklingen – kan förändrade taxerings- värden vid allmän och förenklad fastighetstaxering även bero på andra faktorer än den allmänna prisutvecklingen.