sou · GRB342d1 · 2004-01-01 00:00:00 — När det gällde att beräkna barns behov vid bestämmandet av underhållsbidrag hade kommittén föreslagit schablonbelopp för barns levnadskostnader samt för deras bostads- och barnomsorgs- kostnader. Summan av dessa schablonbelopp minskad med barn- bidragsbeloppet avrundades av kommittén till 0,82 basbelopp för barn i åldern 0–() och till 0,92 basbelopp för barn (). Kom- mittén ansåg att dessa schablonbelopp utgjorde ett rimligt underlag när nivåer på bidragsförskottet skulle väljas. Hälften av de två schablonbeloppen skulle innebära två bidragsförskottsnivåer, 0,41 basbelopp för barn i åldern 0–() och 0,46 basbelopp för barn (). förslag ledde inte till lagstiftning. underhållsbidragskommitté presenterade i sitt betänkan- de (SOU 1990:8) Samhällsstöd till underhållsbidragsberättigade barn tre olika modeller för att förändra samhällsstödet till ensam- stående föräldrar med barn. Någon redogörelse för de olika modellförslagen skall inte lämnas här. Det kan endast nämnas att ett barns försörjningsbehov enligt den s.k. grundbidragsmodellen Underhållsstödets belopp, m.m. uppskattades till ett belopp om inkl. barnom- sorgskostnader och efter avdrag för det allmänna barnbidraget. I beloppet ingick inte hushållets gemensamma kostnader för bl.a. hemförsäkring, möbler, husgeråd, TV, radio och hushållsel. Beräk- ningen av föräldrarnas försörjningsförmåga föreslogs ske med tillämpning av (FB) bestämmelser. Kommittén föreslog emellertid att boföräldrar med låga inkomster skulle ges samma rätt som de bidragsskyldiga att få undanta för per- sonliga levnadskostnader utöver förbehållsbeloppet. Vid remissbehandlingen påpekade bl.a. () att det föreslagna normalbeloppet för barns behov var ore- alistiskt lågt. Även ställde sig kritisk till beräk- ningarna. Såväl KOV som ifrågasatte också om för- behållsbeloppet räknat av basbeloppet för egna levnadskostnader inte borde höjas. Underhållsbidrags- och bidragsförskottsutredningen -93, UBU -93, (SOU 1995:26) gick inte in på frågan om bidragsförskottets stor- lek. Däremot föreslog utredningen att de schablonbelopp som an- vänds när man uppskattar barns normalbehov enligt FB borde höjas något. Utredningen föreslog följande schabloner. av basbeloppet för barn i åldern 0–(), av basbeloppet för barn i åldern 7–() och av basbeloppet för barn som är eller äldre (). Förslaget motivera- des med att barn till särlevande föräldrar inte borde missgynnas i förhållande till andra barn när det gällde möjligheterna att utöva sådana fritidsaktiviteter som ridning, balett, utförsåkning och ishockey. Dessutom fanns det enligt utredningen anledning att ta hänsyn till att de flesta boföräldrar är ensamstående och därför borde få möjlighet att betala för barnvakt . UBU -93 övervägde om även barnomsorgskostnaden kunde schabloniseras men fann att denna kostnad varierade för mycket över landet för att det skulle vara möjligt. För att ett rättvist resultat skulle uppnås med den metod för be- räkning av underhållsbidrag som utredningen föreslagit var utred- ningen tvungen att skilja ut barnets andel i bostadskostnaderna och lägga dem till barnets kostnadsbelopp. Att i varje enskilt fall fast- ställa barnets andel i den faktiska bostadskostnaden skulle kräva särskilt utredningsarbete och resultatet skulle ändå bli osäkert. En sådan ordning skulle också kunna skapa konflikter mellan för- äldrarna. Utredningen valde därför att i stället föreslå ett schablon- belopp på vilket ansågs utgöra en rimlig uppskatt- Underhållsstödets belopp, m.m. ning av den ökning i boförälderns bostadskostnad som varje barn föranleder. Många remissinstanser tillstyrkte eller lämnade utredningens förslag utan invändning. KOV menade att barns behov borde be- räknas utifrån de faktiska kostnaderna för en långsiktigt skälig levnadsnivå och att det till de utgiftsposter som KOV:s beräk- ningar innehåller borde läggas ett belopp för hälso- och sjukvård. KOV menade också att två barnnormer borde användas; en för barn och en för barn och ungdomar upp till . KOV ansåg vidare att barnets andel i hushållets gemensamma kost- nader inte, som utredningen gjort, borde beräknas som en tredjedel av totalkostnaden i ett trepersonershushåll utan som skillnaden mellan ett två- och ett trepersonershushåll. KOV stödde utred- ningens förslag om att schablonisera barnets andel av bostadskost- naden. ansåg att kostnaden för barnvakt för att för- äldern skall kunna ha egna fritidsaktiviteter är en kostnad för för- äldern, inte för barnet. (SOU 2001:24) analyserade underhålls- stödets nivå med utgångspunkt i den metod för att beräkna barns behov som används i FB. Utredningen kom fram till att en genom- snittlig månadskostnad för andra kostnader än boende för barn i olika åldrar uppgick till – efter att högsta barnomsorgsav- gift enligt den s.k. maxtaxan vägts in – vilket minskat med barn- bidraget blev per barn. Om det antogs att föräld- rarna stod för halva kostnaden var skulle var och en av föräldrarna bidra med till barnets försörjning. Utredningen upp- skattade merkostnaden för ett extra rum till barnet till . Till grund för denna beräkning lade utredningen uppgifter om genomsnittliga hyror för lägenheter i hela riket som räknats upp till nivå i enlighet med Konjunkturinsti- tutets prognos för hyresutvecklingen. Barnets kostnad för boende ansågs av utredningen utgöras av hyresökningen från två rum och kök till tre rum och kök. Om bostadskostnaden beaktades skulle barnkostnaden, konstaterade utredningen, bli om barnet har eget rum och om två barn delar rum. Utredningen stannade dock för att bostadskostnaden inte borde ingå i beräkningarna av vad barn kostar eftersom bostads- bidraget fick anses täcka merkostnaden för barnens rum i familjer med låga inkomster. Sammantaget menade utredningen att beräk- ningarna visade att underhållsstödet fortfarande låg på en rimlig nivå. Underhållsstödets belopp, m.m. Betänkandet har remissbehandlats. De flesta remissinstanser delar uppfattning att underhållsstödet ligger på en rimlig nivå eller lämnar bedömningen utan invändning. RFV påtalar i RFV Analyserar 2001:2 att frysningen av under- hållsstödets belopp för boföräldrarna inneburit en urholk- ning av underhållsstödets köpkraft. motsvarade, enligt RFV:s beräkningar, en köpkraft på priser; dvs. en varukorg som kostade kostade endast . I rapporten konstateras också att under- hållsstödet skulle behöva räknas upp med till för att ha samma värde som (av prisbasbeloppet []). föreslår i sin rapport till regeringen , Många syns inte men finns ändå, att underhållsstödet höjs till som den ekonomiska bördan för bi- dragsskyldiga skall ligga på en rimlig nivå. Utredningens bedömning: Underhållsstödets belopp bör f.n. varken höjas eller sänkas. Inte heller bör beloppet nu differen- tieras med hänsyn till barnets ålder. I detta avsnitt diskuteras om underhållsstödet ligger på en rimlig nivå. För att kunna bedöma detta måste man uppskatta vad ett barn i en viss ålder normalt kostar. Vid en sådan prövning kan de normer som används i andra sammanhang tjäna till ledning. En redogörelse för dessa normer finns i bilaga 8 och en jämförelse mellan dem finns i bilaga 9. En utgångspunkt för utredningens överväganden är att under- hållsstödet även i fortsättningen skall täcka ungefär hälften av nor- malkostnaden för ett barn sedan hänsyn tagits till det allmänna barnbidraget. En annan utgångspunkt för utredningen är att den antagna normalkostnaden skall täcka ett barns normalbehov och motsvara en skälig levnadsnivå på lång sikt. Underhållsstödet är ett stöd till barnet. Fråga är om en social förmån som en annan enskild person är återbetalningsskyldig för. Den förälder som inte bor tillsammans med barnet skall ju helt eller Underhållsstödets belopp, m.m. delvis återbetala det stöd som lämnas till barnet. Denna återbetal- ningsskyldighet grundar sig på att en särlevande förälder är skyldig att betala underhållsbidrag enligt reglerna i FB. Med hänsyn till den återbetalningsskyldighet som föreligger måste underhållsstödets nivå kunna motiveras utifrån vad ett barn behöver för att dess normalbehov skall vara tillgodosett. Att underhållsstödets belopp legat på samma nivå är därför inte i sig ett tillräckligt skäl för att höja beloppet. Frågan är i stället om är tillräckligt för att täcka den andel av barnets kostnader som stödet är avsett att täcka. Inte heller är det ett tillräckligt skäl för att höja stödet att boföräldrar generellt sett har en ansträngd ekonomisk situation. Som utredningen tidigare betonat kan det problemet inte lösas genom underhållsstödet utan kräver åtgärder på andra områden. Viktigt att notera är att ett barn kan vara berättigat till under- hållsbidrag från en särlevande förälder utöver det underhållsstöd staten lämnar. Underhållsbidragets belopp bestäms enligt reglerna i FB och kan – beroende på barnets individuella behov och föräld- rarnas ekonomiska förmåga – överstiga det belopp barnet får i underhållsstöd. I avsnitt 10.5.3 och 10.5.4 behandlas barnets andel av boför- älderns bostadskostnader respektive barnomsorgskostnader. Barnets levnadskostnader i övrigt tas upp i avsnitt 10.5.2 och i av- snitt 10.5.5. 10.5.2Andra levnadskostnader än bostadskostnad och barnomsorgskostnad Underhållsstödet utgår i förhållande till en bidragsskyldig förälder och kan sägas ersätta eller komplettera ett underhållsbidrag från denna förälder. Vid bedömningen av barnets behov är det därför naturligt att utgå från de schablonbelopp som i praxis används för att vid beräkning av underhållsbidrag uppskatta vad ett barn i en viss ålder normalt kostar. Normalkostnaden uppskattas då till följande belopp . 0–6 år 7–12 år – av prisbasbeloppet = Underhållsstödets belopp, m.m. Beaktas måste dock att dessa schabloner bygger på beräkningar och att UBU -93 föreslagit att schablonbeloppen bör höjas. har bl.a. mot den bakgrunden gjort en egen bedömning av vad som kan anses utgöra nor- malkostnaden för ett barn, se bilaga 10. Utredningens uträkningar i bilaga 10 är baserade på KOV:s be- räkningar av skäliga levnadskostnader. Dessutom ingår vissa andra kostnadsposter som utredningen anser ingår i ett barns normalbe- hov. Som framgår av bilaga 10 anser utredningen att det är rimligt att barns normalbehov innefattar posterna livsmedel, kläder/skor, fri- tid/lek, hygien, barn- och ungdomsförsäkring, läkemedel samt för de äldre barnen även lokala resor med kollektivtrafik och fick- pengar. När det gäller hushållets gemensamma kostnader för förbruk- ningsvaror, möbler/husgeråd/TV/textilier m.m., dagstidning/ tele- fon/TV-avgift m.m., hemförsäkring och hushållsel går det inte att bortse från att dessa påverkas av att det finns barn i hushållet. Barnets andel i kostnaderna bör därför enligt utredningens mening tas med i beräkningen. Kostnader för läkarvård och tandvård ingår inte i det framräk- nade normalbeloppet. Barn och ungdomar har rätt till kostnadsfri tandvård och erbjuds gratis hälso- och sjukvård i de flesta landsting. Som framgår av bilaga 10 skiljer sig beloppen beroende på om barnet är en flicka eller en pojke. Varken riksnormen enligt socialtjänstförordningen (2001:937) eller normalbeloppen enligt FB eller utsökningsbalken (UB) har olika belopp för barn beroende på kön. Inte heller de av Utredningen om översyn av den ekono- miska statistiken definierade konsumtionsnivåerna, Skälig levnads- nivå och Baskonsumtionsnivå, redovisas uppdelade på kön (SOU 2002:73). Enligt uppfattning krävs inte heller någon sådan åtskillnad i här aktuellt sammanhang. Syftet är att få fram ett skäligt belopp; att spegla vad barn behöver för att deras normalbehov skall vara täckt. En differentiering efter kön skulle också innebära att systemet över huvud taget blev alltför detaljerat. av barnen i underhållsstödssystemet är pojkar. Kostnaden för pojkar är något högre än kostnaden för flickor. Utredningen har därför ansett det rimligt att lägga kostna- den för pojkar till grund för sina bedömningar. Underhållsstödets belopp, m.m. Normalkostnaden för barn i olika åldrar uppgår då – med undan- tag av bostadskostnad och barnomsorgskostnad – enligt utred- ningens beräkningar till följande belopp . 1–2 år 4–6 år 7–10 år 11–14 år 15–18 år 10.5.3Barnets andel av boförälderns bostadskostnad En särskild fråga är hur barnets andel av boförälderns bostadskost- nad skall behandlas. Vid beräkning av underhållsbidrag är utgångspunkten att barnets bostadskostnad i princip ingår i det kostnadsbelopp som skall för- delas mellan föräldrarna. För att undvika alltför invecklade beräk- ningar får boföräldern dock i allmänhet förbehålla sig bostadskost- naden både för egen del och för barnets del (prop. 1978/79:12 s. 104). Eftersom boförälderns överskott härigenom minskar får den bidragsskyldiga föräldern indirekt ta del i barnets bostads- kostnad. Enligt bör utgångspunkten även i underhållsstödssystemet vara att barnets andel av bostadskostna- den beaktas vid beräkningen av vad ett barn normalt kostar. En första fråga blir då till vilket belopp barnets andel i bostads- kostnaden kan uppskattas. Skall hänsyn tas till barnets andel i bo- stadskostnaden vid bestämmande av underhållsstödets belopp måste kostnaden schabloniseras. Utredningen om översyn av den ekonomiska statistiken (SOU 2002:73) har tagit fram en kostnad för barnets boende en- ligt Baskonsumtionsnivån. Denna kostnad uppgick till . Enligt uppfattning utgör detta belopp en rimlig uppskattning av den ökning i boför- älderns bostadskostnad som varje barn föranleder. En uppräkning av beloppet med konsumentprisindex (KPI) ger en bo- stadskostnad på . Den valda bostadskostnaden kan jämföras med den bostadskost- nad som framkommer om man, som (SOU Underhållsstödets belopp, m.m. 2001:24), låter merkostnaden för barnets boende utgöras av hyres- ökningen mellan två rum och kök och tre rum och kök enligt SCB:s hyresstatistik, se bilaga 4. Merkostnaden blir med denna metod . Kostnaden kan också jämföras med RFV:s normer för beräkning av skälig bostadskostnad, se bilaga 4. Merkostnaden för barnets boende kan beräknas som skillnaden mellan kostnaden för 1–2 vuxna och 1–2 vuxna som bor tillsammans med ett barn. Barnets andel av bostadskostnaden blir med detta beräkningssätt i Stor- , och i kommuner med fler än 75 000 invånare densamma, dvs. , som den som framkommer med SCB:s hyresstatistik. För övriga kommuner blir siffran något högre, . Att kostnaden enligt Baskonsumtionsnivån blir lägre än förklaras av den särskilda boendestandard, Basutrymmesstandard, som Utredningen om översyn av den ekonomiska statistiken valt att använda sig av vid beräkning av boendekostnaderna. Basut- rymmesnormen innebär bl.a. att två syskon under antas dela rum; detta för att inte skall basera sig på förutsättningar som skiljer sig kraftigt från hur hushållen faktiskt bor. Denna snävare utrymmesnorm är enligt upp- fattning rimlig också när man beräknar barns normalbehov i här aktuellt sammanhang. Som ytterligare en jämförelse kan nämnas att i de övre kostnads- nivåerna för bostadsbidrag är skillnaden mellan ett och två barn (respektive ) och skillnaden mellan två och tre eller flera barn (respektive ). Av intresse är också vilka bostadskostnader boföräldrar i underhållsstödssystemet faktiskt har. Detta beskrivs i tabell 10.1. Tabell 10.1 beräkningar av boföräldrars i underhållsstödssystemet nettobostadskostnader (kr ). Kommentar: På grund av osäkerhet i materialet har siffrorna angetts i intervall. Underhållsstödets belopp, m.m. Utredningen anser alltså att merkostnaden för barnets boende kan uppskattas till . Nästa fråga blir då vilket betydel- se som skall tillmätas bostadsbidraget när man överväger under- hållsstödets belopp. ansåg att merkostnaden för barnets rum inte borde beaktas när man övervägde nivån på underhållsstödet mot bakgrund av att bostadsbidraget fick anses täcka kostnaden i familjer med låga inkomster (SOU 2001:24). uppbar sex av tio ensamstående föräldrar bostadsbidrag och mer än två tredjedelar av bostadsbidragshushållen utgjordes av ensamstående med barn. har inhämtat uppgifter från RFV om genomsnittliga bostadsbidragsbelopp för olika hushållstyper. Uppgifterna avser preliminärt bidrag . Genomsnittsbeloppen har beräknats för de hushåll som har bo- stadsbidrag. Det genomsnittliga beloppet för hushåll med hemma- varande barn var då . Bland dessa hushåll hade ensamstående i genomsnitt lägre bidrag än sammanboende; jämfört med . av de ensamstående föräldrarna med barn (hemmavarande och umgängesbarn) som får bostadsbidrag har bo- stadsbidrag med eller mer och har bostadsbidrag med eller mer (RFV:s upp- gifter ). RFV:s uppgifter redovisas i intervall om , varför det inte är möjligt att ta fram uppgifter som avser . I tabell 10.2 redovisas bostadsbidrag hos boföräldrarna i under- hållsstödssystemet (uppgifterna är och har av utred- ningen räknats fram ). Tabell 10.2 Bostadsbidrag för boföräldrar i underhållsstödssystemet Bostadsbidrag kr/månad Andel boföräldrar i underhållsstödssyste- met (procent) av boföräldrarna i underhållsstödssystemet uppbär alltså bostadsbidrag. av boföräldrarna har bostadsbidrag på . Underhållsstödets belopp, m.m. Av betydelse vid bedömningen av om barnets andel av bostads- kostnaden skall beaktas i detta sammanhang är också hur många barn som finns i hushållet. Här kan den sammanställning Familje- utredningen lät göra om samtliga barn som lever med en av sina föräldrar vara av intresse (SOU 2001:24). Uppgifterna bygger på barnets folkbokföring. Tabell 10.3 Boföräldrar och hemmavarande barn efter familjetyp och kön. Genomsnittligt antal hemmavarande barn Som framgår har boföräldrarna i genomsnitt 1,7 barn. egna beräkningar visar att den genomsnittliga bruttoinkomsten för boföräldrar är . En boförälder med denna inkomst som bor tillsammans med ett barn i tre rum och kök om 80 kvm med en hyra på (genomsnittlig hyra 2002 enligt SCB:s hyresstatistik) erhåller bostadsbidrag med . Detta ger en nettokost- nad på . Denna kostnad kan jämföras med den genomsnittliga månadshyran enligt samma statistik för två rum och kök som uppgår till . Merkostnaden för barnet täcks under dessa förutsättningar helt av bostadsbidraget. En jämförelse kan också göras med det alternativet att boföräldern bor med två barn i fyra rum och kök om 90 kvm med en hyra på (genom- snittlig hyra 2002 enligt SCB:s hyresstatistik). Vid samma inkomstförhållanden erhåller boföräldern bostadsbidrag med vilket ger en nettokostnad på . Mer- kostnaden för det andra barnet blir därmed . Nettokostna- den understiger även i denna situation den genomsnittliga månads- hyran för två rum och kök. Bostadsbidraget har vuxit fram genom en rad beslut. Bidraget har haft olika mål; att höja bostadsstandarden, att minska trångboddheten, att utjämna kostnadsskillnader mellan olika Underhållsstödets belopp, m.m. regioner och mellan nyare och äldre bostäder med likvärdig stan- dard samt att allmänt stärka svaga hushålls bärkraft. Bostads- bidraget i dess nuvarande form kan sägas vara dels ett bostads- anknutet stöd, dels ett allmänt konsumtionsstöd till barnfamiljer. Som påpekat och som framgått ovan har bo- stadsbidraget alltmer kommit att fungera som ett stöd för ensam- stående med barn. Om barns andel av bostadskostnaden beaktas vid beräkningarna av vad ett barn kostar när man överväger under- hållsstödets belopp innebär detta en dubbelkompensation för de hushåll som uppbär både underhållsstöd och bostadsbidrag. Detta talar mot att barnets andel av bostadskostnaden beaktas. Man kan inte heller helt bortse från att även den bidragsskyldiga föräldern ofta har vissa extra kostnader för bostad på grund av att barnet vistas hos honom eller henne. har därför – i likhet med – stannat för att barnets andel av bostadskostnaden inte bör beaktas när underhållsstödets belopp fastställs. anser att man bör pröva om bostadsbidraget helt eller delvis kan ersättas med ett familjestöd som inte är in- komstprövat (SOU 2001:24). Utredningens betänkande har remissbehandlats och bereds i . Om bostadsanknytningen slopas och bostadsbidraget görs om till ett renodlat stöd till barnfamiljer kan det finnas anledning att på nytt överväga hur barnets andel av boförälderns bostadskostnad skall behandlas i underhållsstödssammanhang. I barnets behov ingår ofta en barnomsorgskostnad. är kommunerna skyldiga att tillhandahålla förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg i den omfattning som behövs för att föräldrarna skall kunna förvärvsarbeta eller studera eller utifrån barnets eget behov. Skyldigheten omfattar även barn till arbetslösa föräldrar och även barn vars föräldrar är föräldralediga. Enligt uppgifter från Skolverket1 var av alla 1–5- åringar inskrivna i förskola eller familjedaghem . av 6–9-åringarna och av 10–12- åringarna var inskrivna i skolbarnsomsorg (dvs. i fritidshem eller familjedaghem) 1 Barns omsorg, Tillgång och efterfrågan på barnomsorg för barn 1–med olika social bakgrund, nr 203. Underhållsstödets belopp, m.m. beräkningar avse- ende barn i underhållsstödssystemet visar att av 0–12- åringarna hade barnomsorg . För barn i åldrarna 0–var andelen . Det flesta barn deltar alltså i någon form av förskoleverksamhet eller skolbarnsomsorg. är barnomsorgen en självklar del av det moderna välfärdssamhället. Förskoleverksamhetens och skol- barnsomsorgens uppgift är att ge barn en god omsorg och stimu- lera deras utveckling och lärande. Verksamheterna har också en social betydelse genom att de bidrar till att utjämna skillnader i uppväxtvillkor för barn i olika befolkningsgrupper och skapar mötesplatser för barn med olika etnisk, kulturell och social tillhö- righet. anser mot denna bakgrund att hänsyn bör tas till kostnaden för barnomsorg när man bestämmer underhållsstödets belopp. Detta ligger också i linje med att barn- omsorgskostnaden – i förekommande fall – beaktas vid beräkning av barns behov enligt FB. Utredningen anser att hänsyn bör tas till kostnad för barnom- sorg när man beräknar behovet för barn i åldrarna 1–. Däre- mot saknas anledning att räkna med en barnomsorgskostnad för de äldre barnen och för barn eftersom en mycket liten andel av dessa barn har barnomsorg. För de boföräldrar som inte har någon kostnad för barnomsorg får beloppet ses som en viss ersättning för att föräldern avstår från förvärvsarbete för att ta hand om barnet (jfr rättsfallet NJA 1995 s. 297). I de flesta kommuner gäller en maxtaxa inom barnomsorgen. Denna innebär att avgiften i förskole- verksamheten är högst tre, två respektive en procent av hushållets avgiftsgrundande inkomst för det första, andra respek- tive tredje barnet i hushållet. Avgiften får dock inte överstiga för det första barnet, för det andra barnet respektive för det tredje barnet. Från och med det fjärde barnet debiteras inte någon avgift. Även för skolbarnsomsorgen gäller nu i de flesta kommuner en maxtaxa. Avgiften i skolbarnsomsorgen är högst av hushållets avgiftsgrundande inkomst för det första barnet, dock högst . För det andra respektive tredje barnet uppgår avgiften till högst en procent av hushållets avgifts- grundande inkomst , dock högst per barn. Inte heller här betalas någon avgift från och med det fjärde barnet. I Baskonsumtionsnivån som Utredningen om översyn av den ekonomiska statistiken tagit fram ingår bl.a. kostnad för barnom- Underhållsstödets belopp, m.m. sorg (SOU 2002:73). uppgick denna kostnad till . Kostnaden har beräknats med hjälp av uppgifter från SCB:s undersökning om Hushållens ekonomi (HEK) och mikro- simuleringsmodellen FASIT. Beräkningarna i FASIT har avsett barn i åldrarna 0–som har barnomsorg. Denna kostnad har sedan fördelats på samtliga barn i åldrarna 0–. En uppräkning av beloppet med KPI ger en barnomsorgs- kostnad på . Utredningen om översyn av den ekonomiska statistiken har, en- ligt uppgift, inte beaktat effekterna av den s.k. maxtaxan. Under- hållsstödsutredningen har därför valt att beställa nya beräkningar från SCB som tar hänsyn till effekterna av maxtaxereformen. Även dessa kostnader har räknats års prisnivåer. Resultatet framgår av tabellerna 10.4–10.6.