sou · GRB3108d1 · 2004-01-01 00:00:00 — Man kan inte jobba långsiktigt, man vet aldrig om man får pengar för nästa verksam- het ekonomi är urusel. Verksamheten och relationen till invandrarföreningar Den lokalavdelning inom Studiefrämjandet som vi studerat bedriv- er verksamhet i fem kommuner. Studiefrämjandets verksamhets- profil är natur och kultur. Denna profil och inriktning beror på de medlemsorganisationer man har. Enligt den lokalt ansvariga på Studiefrämjandet har förbundet tjugoen organisationer inom natur, miljö, fritidsrörelse och kultur som sina medlemsorganisationer. Studiefrämjandets verksamhet är främst riktad till medlemmar eller medlemsorganisationer. Syftet med verksamheten är enligt verk- samhetsplanen: Syftet med studiefrämjandets verksamheter är att förbättra de enskild- as möjligheter att vara delaktiga i föreningsliv, samhällsliv, kulturliv och socialt liv. Därigenom gör vårt arbete och verksamhet en viktig insats för demokratin. Studiefrämjandets arbetsformer sätter deltagar- na i centrum. Vi utgår från deras förutsättningar och erfarenheter. Detta kräver ett aktivt medinflytande och ansvar från deltagarna. För att få inflytande och ta ansvar krävs att man deltar i besluts- processen och att man är med och utvecklar riktlinjerna både på lokal och nationell nivå. De invandrarföreningar som samverkar med Studiefrämjandet, och det är en växande verksamhet, är inte representerade på riksnivå. Inga invandrarorganisationer är med- lemsorganisationer och har därför liten möjlighet att påverka Studie- främjandets policy, verksamhetsinriktning osv. Den lokalt ansvar- ige påpekar att det är ett problem att inga invandrarorganisationer är med i varken på lokal, distrikts- eller riksnivå. R:De gamla medlemsorganisationerna sitter i våran styrelse lokalt och i distrikt och i riksorganisationer. I:Så den största delen utav eran verksamhet har ingen representation R: Det skulle nog jag vilja säga. Men hon betonar vikten av att öppna verksamheten och göra den tillgänglig för allas krav. Enligt Studiefrämjandets verk- samhetsberättelse skall man vidta särskilda åtgärder för invandrare, arbetslösa och funktionshindrade. Detta är ett av skälen till att Studiefrämjandet flyttade från centrum till X (ett invandrartätt område) för att vara nära där mycket aktiviteter sker. Men det är viktigt att poängtera att trots dessa ambitioner har Studiefrämjan- det inga utvecklande strategier för att nå invandrare och detta är explicit i den lokalansvariges utsagor. Vår strategi är ju, vi har som i verksamhetsplanen att vi ska arbeta ut mot dom här grupperna mera va, men jag kan inte säga att vi har en så här ska vi göra, nej. Vi är flera olika sektioner va alltså så att, jag tror vi Jag kan inte säga att vi har en uppsökande verksamhet va nej. Om man läser verksamhetsberättelsen är det uppenbart att ambi- tionen är att integrera invandrare i alla delar av verksamheten. Trots denna ambition har Studiefrämjandets verksamhet som riktar sig till invandrarföreningar huvudsakligen organiserats i vad som bruk- ar benämnas kamratcirklar. I verksamhetsberättelsen kan man notera att studietimmarna för målgruppen invandrare, handi- kappade, och arbetslösa har ökat från 17 320 till 24 801. R:Vi ökade verksamheten mot målgruppen att och däribland ingår ju dom invandrade och handikappade och arbetslösa, vi är, av dom tre grupperna är det dom invandrade som vi har störst verksamhet mot dom. I: Finns invandrarna framför allt i den mer fria verksamhet? R:Ja, det kan man säga. Till största delen arbetar vi med våra invand- rade i projekt i fria cirklar med föreningar. Så att, jag hade precis ett möte , vi är flera som arbeta med föreningar. Studiefrämjandets samarbete med invandrarföreningar går ut på att stödja invandrarnas verksamhet så att de kan genomföra olika akti- viteter. Detta stöd handlar mest om att ge dem resurser i form av ekonomiska medel till att hyra lokaler och köpa studiematerial. Men stödet kan också bestå i att anordna cirkelledarutbildningar. Men hur stort stödet blir och i vilken form det ges beror på vad eller vilken typ av verksamheter eller evenemang som invandrar- föreningarna organiserar. Studiefrämjandets policy exempelvis när det gäller stöd till lokalhyra är att föreningar eller organisationer de samarbetar med betalar lägre hyra än övriga. Idéer till de pågående aktiviteterna kommer oftast från invand- rarföreningarna själva. Om de har svårt att formulera vad de vill göra, brukar studieförbundet hjälpa till: Vi har alltid ett möte med den som startar en verksamhet, dom får reda på lite grand vad dom som kommer hit jobbar med, och får reda på folkbildning och dem resurser och vad Studiefrämjandet är för orga- nisationer och dom möjligheterna. De flesta aktiviteter som föreningarna organiserar är kulturella och det beror delvis på Studiefrämjandets profil men också på de idéer som föreningarna själva kommer med. represent- ant noterar att folkbildningen är fri och frivillig och som studie- förbund som sysslar med folkbildning kan de inte gå in och påverka vad föreningar vill göra eller bestämma över innehållet av aktivi- teter som de anordnar. Att skapa mötesplats för integration Tanken med Studiefrämjandets verksamhet är att skapa mötes- platser, där människor kan träffas och utvecklas, där man kan delta i samhällsutvecklingen och samhällslivet och ta ansvar. Denna syn präglar också förbundets syn på integration av invandrare i det svenska samhället. Det finns ingen särskild policy när det gäller invandrares deltagande i Studiefrämjandets verksamhet utan vill- koren är de samma som för alla andra samverkande organisationer eller föreningar. I verksamhetsberättelsen identifierar man dock invandrare som en av de prioriterade grupper som Studiefrämjandet ska arbeta mot. företrädare poängterar vikten av att skapa mötes- platser och de möjligheterna mötesplatserna erbjuder vad gäller interkulturell dialog. Detta ser hon som något som i förlängningen kan leda till ömsesidigt tolerans. Vi pratar ju mycket om integrationsfrågorna va och hur vi ska kunna integrera ... det är viktigt att det finns både integrerade studiecirklar men också segregerade cirklar, man måste få i sin förening va i sin för- ening och ... det tycker jag. Och sen är det viktigt att man har mötes- plats där man integreras med andra människor eller andra kulturer på ett naturligt sätt va, det tror jag är det viktigaste. Och det är ju dörren, inom kulturen blir det ofta en naturlig integration att man ofta ta del av varandras kulturuttryck ... sen finns det ju så också att man låser sig kanske inom föreningarna, svårt att öppna sig ut mot samhället ... de är ju olika orsaker, det kan var språk, religion. Den inriktning mot natur och kultur som Studiefrämjandet har menar vi kan leda till att invandrarföreningens aktiviteter blir segre- gerade och riktar sig mot den egna etniska gruppen. Självklart finns det verksamhet som musik och dans som kan locka både etniska svenskar och andra etniska grupper men med fokus på den egna etniska gruppen är det svårt att förstå hur en sådan verksamhet kan leda till en interkulturell dialog. Den ideella föreningen mål och verksamhet ADS (Antidiskrimineringsbyrån) är en ideell förening, som bild- ades 2001 av människor som har arbetat professionellt eller ideellt med integrationsfrågor . Föreningens medlemmar kom- mer från olika etniska grupper och har olika kön och ålder. Föreningen ingår i det svenska nätverket för antidiskriminering i och internationellt samarbetar man med liknande organisa- tioner i , , , och . Fören- ingens målsättning är att: a)informera om och bilda opinion mot diskriminering i största allmänhet b)informera berörda grupper om hur man tillvaratar sina intressen mer specifikt c)ta emot, ge stöd och råd, vidare hänvisa samt bistå personer som upplever sig etniskt diskriminerade i att föra talan i konkreta fall. d)verka för skapandet av ett brett nätverk på det nationella och internationella planet e)verka för koordinering av arbetet i regionen f)verka för skapandet av ett referensbibliotek innehållande litte- ratur relaterad till mångfald, integration, xenofobi och diskrimi- nering g)informera om samt verka för implementering av internationella traktater rörande de mänskliga rättigheterna.122 ADS ambition i början var främst att ägna sig åt frågor om diskri- minering på arbetsmarknaden, men det blev inte så. De ärenden som ADS har arbetat med har rört sig över hela samhällslivet, från bostad och krogköer till utbildningsärenden, och i ett fall en stämning hos . I början samarbetade föreningen med ett lokalt medborgarkontor. Samarbetet handlade mest om att de fick disponera ett rum där de kunde träffa männi- skor som ville prata om sitt ärende. Men på grund av en ombygg- nad var de tvungna att flytta och hitta nya lokaler. Föreningen tog då kontakt med ABF. Enligt en av de intervjuade medlemmarna kom en högt uppsatt socialdemokratisk kommunpolitiker och lyssnade på deras idéer. , utan att han kontakt- at föreningen igen, startade han en liknande verksamhet som den de berättat för honom om. Vi arbeta mycket öppet alla som är intresserade är välkomna och det var en gång kom det en politiker där socialdemokrat och det skulle samarbetas, det skulle va det ena och den andra, men sen fick vi höra att socialdemokraterna öppnar byrå liksom diskriminering någonting det var idéer och borde nappa på våra idéer och ansluta sig. Enligt den intervjuade har detta hänt när de present- erat sina idéer. De upplever att de blivit blåsta av människor och myndigheter som de trodde var intresserade av att samarbeta med dem. För de invandrade deltagarna gäller att dessa erfarenheter och upplevelser av att inte bli tagen på allvar och erkänd har påverkat deras syn på att arbeta som invandrare med dessa frågor. Denna misstänksamhet, bland annat, har påverkat deras syn och erfarenhet av att samarbeta med Studiefrämjandet. Men de menar också att avsaknaden av en tydlig policy när det gäller samarbete med invand- rarföreningen på Studiefrämjandet har påverkat deras inställning. Som vi nämnde tidigare behandlade Studiefrämjandet alla förening- ar lika oavsett deras villkor. 122 Detta är hämtat från Antidiskrimineringsbyrån i xxxx stadgar. Samarbete med Studiefrämjandet och olika myndigheter ADS samarbete med Studiefrämjandet upplevs av samtliga inter- vjuade som problematiskt. Alla påpekade att Studiefrämjandet inte anstränger sig och att de inte vill samarbeta på lika villkor. De menar att Studiefrämjandet ställer orimliga krav på ADS utan att ta hänsyn till föreningens ekonomiska situation. De utnyttjar den maktposition de har, enligt ordföranden i ADS. Studiefrämjandet har möjlighet att välja vem eller vilka aktiviteter de vill satsa på, och det gäller alla studieförbund, men föreningarna har inte denna möjlighet. För föreningen handlar det om att finna sig i situationen och acceptera villkoren eller att bryta samarbetet. Ett exempel på orimliga krav som ställdes av Studiefrämjandet påpekades av samt- liga intervjuade. ADS fick för att organisera en utställning och för att kunna anställa en av föreningens medlemmar , men Studiefrämjandet krävde, för att samarbeta, hela projektbidraget. Så jag tog kontakt med ABF och dom var inte negativa men det var jag och i och med det var så kort termin och svårt att står med mössan i hand så som är liberal, hon löste det med Studiefrämjandet och jag tog tacksamt emot det. Återigen är det som sköter kontakt- erna, men av vad jag hör verkar det nästan som dom försöker blåsa oss på pengar faktiskt. Grejen är att både jag och är i aktivitetsgarantin och på något sätt ... meningslösa åtgärder och sam- tidigt som vi har fått beviljade pengar till det här projektet. Så tänkte att det lika bra att hon praktiserar här för det är ju bättre än den meningslösa åtgärden. Hon råkade nämner att hon har 50 000 till sitt förfogande och det är rimligt att om det kostar Studiefrämjandet något att man ersätter deras eller vad de ska betala för en praktikant men de krävde tydligen 50 000 vilket är åt helsike, dom krävde hela potten och dessutom skulle lokal inte vara inkluderad så de försöker äta kakan och ha den kvar. Så jag är rätt besviken på dom. Jag är tacksam att vi får vara här men är jag rätt besviken på dem. Utifrån deras berättelser verkar det som om Studiefrämjandet inte vill bidra så mycket men ändå vill dra fördelar av föreningens aktiviteter och verksamhet. Det är dock viktigt att påpeka att samarbetet mellan Studiefrämjandet och ADS är ganska nytt. De har bara samarbetat och har ännu inte hittat rutiner och gemensamma nämnare i sitt samarbete. Det också viktigt, att poängtera att ADS arbete skiljer sig från de traditionella studie- cirklarna. De organiserar inte traditionella cirklar utan arbetar utåt mot myndigheter i en känslig fråga. De driver inte bara en opin- ionsbildning mot det övriga samhället utan de driver också konkre- ta ärenden i rätten, både i och i . Samtliga inter- vjuade påpekade att det är svårt att driva opinionsbildning inom området, och att de flesta myndigheter de har varit i kontakt med inte vill erkänna problem i sin egna verksamhet. Vi pratat med stadsdelnämnden i xxxxxx en gång och de sa att vi ska vända oss till de som diskriminerar – det finns ingen diskriminering här och vi jobbar med integration. En medlem i föreningen som jobbar på på- pekade också: Alla organisationer diskriminerar, tror jag. Jag tror att det är en utgångs- punkt, min organisation diskriminerar , det tror jag. Alltså mitt kontor och vi är ett medborgarkontor, vi jobbar mot diskrimi- nering men vi diskriminerar självklart, och det gör man ibland framför allt när man inte är medveten i varje situation. Folk gör det genom att säga nej, ni ska inte ha den eller den frågan är inte rätta för eller på något sätt. Samtliga intervjuade upplevde att driva ett sådant projekt är svårt eftersom de flesta myndigheter och institutioner inte vill erkänna att de diskriminerar. De menar att detta inte stämmer om man ser till de hundratals fall de arbetar med och som rör alla delar av samhällslivet. Ordförande i föreningen betonar att ett av problem- en med att arbeta med diskrimineringsfrågor är själva lagen som enligt honom är svag. Enligt , lagen mot etniska diskrimineringar i arbetslivet har facket stort ansvar, det primära ansvaret att det inte förekommer diskrimi- nering i arbetslivet. Jag har stött på ett fall där facket samarbeta med arbetsgivare på ett flagrant sätt för att trakassera och gör sig av med invandrare ... En annan grej är att jag har fått nys på att det faktiskt är LO som motsätter sig påtryckningar om effektivare lagstiftning. Det vet folk oftast inte heller om eftersom LO framställer sig som invandrarvänner. Så att bara avslöja det här hyckleri är mycket värt. Samtliga intervjuade var överens om att integration är någonting som inte tas på allvar av myndigheter och politiker varken på kommu- nal eller på nationell nivå. Enligt dem är det bara retorik. I praktiken görs ingenting eller också försvårar man arbetet genom att skära ner viktiga infrastrukturer som är nödvändiga för att underlätta integration av invandrare i det svenska samhället. En av de vi intervjuade påpekade: Jag tycker xxxxx är lite svår som han, vad heter han X tycker likadan också en slags retorik om integration som inte överensstämmer med verkligheten, vad folk, vad kommunen gör eller, ja, det bara prat och det är det som jag tycker är det värsta ... För att många försöker och minska dom här skillnaderna genom att använda fina ord och använda integration och använda såna att alla politiska partier tycker att man ska integrera. Vad gör man i praktiken? Jag tror att man inte tycker det är viktigt. Jag tror många utav de som bestämmer förstår inte problemet.I xxxx har vi ett system, man har systemet arbete istället för socialbidrag, man betalar minimilöner och man använder invandrare till att faktiskt jaga invandrare ... det mycket hyckleri. Tyvärr är jag inte riktigt ense om vad integration eller det verkar som för xxxxxs polit- iker är integration att hålla invandrare under uppsikt. För mig är etablissemangets definition av integration är de facto assimilation. De flesta i föreningen ser diskursen om integrationen på lokal- planet som anpassning och upplever att problem med integration kulturaliseras och individualiseras. Det är invandrarnas fel att de inte har ett arbete. Istället ser ADS problemet som strukturellt, och invandrarnas segregation och marginalisering beror på diskrimine- rande sociala och institutionella praktiker både i de offentliga och privata sektorerna. De menar att det är svårt att arbeta utifrån den här utgångspunkten, särskilt när den dominerande diskursen ser problemet i enbart kulturella termer, trots att alla vet att diskri- minering förekommer vill ingen göra någonting, eftersom alla för- nekar att diskriminering förekommer i deras organisation eller på deras arbetsplats. 4 Konklusioner och diskussion I vår analys av intervjuerna och de aktuella policydokumenten har vi uppmärksammat vissa teman som vi nu avslutningsvis vill disku- tera. Det är teman som vi menar är centrala för förståelsen av våra forskningsfrågor. Temana är idén om mötesplatser, cirkeldeltagarna och lokalsamhället samt relationen studieförbund – invandrar- förening. Vi börjar med det som kanske är mest centralt för denna studie nämligen den komplexa idén om mötesplatser och deras roll som främjare av integration. En allmän uppfattning som blir synlig i vår analys av dokumenten och i intervjuerna är idén om folkbildningens roll och funktion som skapare av arenor eller mötesplatser för dialog mellan etniska minoriteter och den dominerande gruppen i samhället. Dessa arenor ses, enligt studieförbunden, som instrument för att främja tolerans, ömsesidig respekt och förståelse grupper eller kulturer emellan. Detta i sin tur ses som ett viktigt led i och en förut- sättning för de etniska minoritetsgruppernas integrationsprocess. Det finns således en dominant föreställning bland folkbildare att studieförbundens uppgift är att skapa mötesplatser där olika människor kan mötas och diskutera olika sociala frågor men också tillsammans planera och organisera olika verksamheter med intres- se för gruppen. I denna folkbildningsdiskurs och i våra data finns en stark konsensus om idén om mötesplats. Idén är intressant eftersom den har en positiv konnotation och betydelse och det är svårt att komma med invändningar mot den. Tanken om mötesplatser är god men det är alltid ett problem eller dilemma när man ska omsätta den här typen av idéer i praktisk verksamhet. Precis som många andra idéer är tanken om mötes- platser problematisk när den ska implementeras. Ett exempel på detta är att man inom folkbildningen talar om den goda mötes- platsen och dess positiva konsekvenser för integrationsprocessen. När man sedan studerar praktiken visar det sig att på många av dessa mötesplatser finns endast personer från en etnisk grupp. Frågan man då kan ställa sig är hur dessa mötesplatser kan vara ett led i en integrationsprocess. En annan aspekt av diskursen om mötesplatser är tanken om den demokratiska dialogen. Implicit i dessa tankar finns föreställningen om att individer som deltar i studiecirklar deltar på lika villkor. I detta ligger också tanken om att exempelvis val av ämne och studie- material är baserade på demokratiska principer och en idé om möjlighet till konsensus, dvs. att gruppen tillsammans bestämmer vad som ska studeras, när och hur. Det finns dock förordningar som reglerar detta och studieförbunden kan också säga nej till verksamhet som man ej vill stötta eller som ej passar in i övrig verksamhet. De metoder och det förhållningssätt som används inom studie- cirklar anses som ett viktigt instrument för socialisering och för internalisering av de demokratiska värdena i det svenska samhället. De är också centrala för människors bildning, sociala medvetenhet och för mobilisering av olika grupper i samhället för att möjliggöra för dessa att delta i det ekonomiska, politiska, sociala och kulturella livet. , som brukar betecknas som studiecirkeltradi- tionens fader, exempelvis menade att studiecirkeln måste utgå från gruppens intressen, behov och dess kamp för förändrade sociala och strukturella förhållanden men också från individens subjektiva position och möjlighet till egen utveckling. Man kan alltså säga att traditionen är antielitistisk då det är gruppens eller individens egna intressen och erfarenhet som ska styra. Även i detta avseende kan vi se att idén om mötesplatser i för- hållande till etniska minoritetsgrupper, är problematisk eller inne- håller dilemman, när den ska omsättas i praktiken och detta är ock- så uppenbart i våra data. Det blev nämligen tydligt för oss att flera av de aktiva medlemmarna i invandrarföreningarna är personer som redan är väletablerade i svenska samhället och dessutom mer eller mindre behärskar det svenska språket. De har också bott i . Ett bra exempel på sådana personer är de aktiva medlemmarna från den latinamerikanska föreningen som vi studerade. De är de som sköter den vardagliga ruljangsen och har makten i föreningen. Dessa ledare är även föreningens ansikte utåt i relation till studie- förbunden och olika myndigheter. De påtar sig rollen som grupp- ens ledare och tolkare av gruppens behov, kultur och erfarenheter. Det kulturella, sociala och symboliska kapital som dessa ledare innehar som en konsekvens av sitt ledarskap förstärks i sin tur av systemet i sig. Det innebär exempelvis att myndigheter vänder sig till dessa etniska talesmän för att få och ge information. De blir också tolkare av myndigheternas information inför den egna gruppen. Om man tar sin utgångspunkt i tänkande att folkbildningen skall starta i den enskilde individen eller gruppen och dess specifika villkor och intressen blir dessa etniska talesmäns position problematisk. Risken är att den kunskap som produceras i dessa studiecirklar inte blir folkets utan elitens. Anledningen till detta är att dessa ledare representerar en elitgrupp inom gruppen och det är denna elitgrupp som befinner sig i diskussion med repre- sentanter för det svenska majoritetssamhället, i detta avseende studieförbundens representanter. Man skulle således kunna hävda att den kunskap som utvecklas i invandrarföreningarna är den kunskap och de behov som majori- tetssamhället tror att dessa grupper önskar eller behöver för att integreras i det svenska samhället, dvs. i viss mån det som de etniska ledarna anser behövs. Detta kan ses som ett problem som rör studieförbundens kontakter med invandrarföreningarna men också den interna demokratin inom invandrarföreningarna. Ett annat problem med mötesplatsen som idé rör de förväntade effekterna och är åsikten att mötet skulle leda till integration. Detta är dessutom en relativt vanlig föreställning. I ett forskningsprojekt knutet till SUFO 96 sägs Vissa typer av studiecirklar kan fylla en integrerande funktion då människor med olika bakgrunder möts.123 Detta kan tolkas så att man menar att ett möte medför integration. Vi menar dock att det är mer komplicerat än så. Som vi påtalat tidigare är en grundläggande förutsättning att människor kan mötas på lika villkor och detta var långt ifrån situationen för alla inter- vjuade. Många av de invandrade vi intervjuat måste betraktas som stående utanför samhället, som socialt exkluderade. Det är svårt att finna berättelser om känslor av ömsesidig respekt och tolerans. Många har upplevt det motsatta, ett icke-erkännande och en icke-tolerans. Ser man till de intervjuade invandrardeltagar- na lever många av dem ett liv i utkanten eller utanför det svenska samhället.124 Det handlar om en social exkludering. De bor till stor 123Andersson, Laginder, , 1996, s. 81. 124Jämför , 2002. del i utsatta bostadsområden, många av dem är arbetslösa och upp- bär socialbidrag. Deras hälsosituation är också betyd- ligt sämre än för många svenskfödda.