sou · GRB343d1 · 2004-01-01 00:00:00 — Möjligheter till fördjupning bör ges där så är möjligt. All utbildning, såväl generell som befattningsrelaterad, ger kompe- tens och skall tillgodoräknas som merit. Beroende på mot vilken befattning den prövas kan den dock värderas olika. Utbildning som uppfyller kvalitetskraven på akademisk utbildning bör ge akade- miska poäng och utgöra underlag för akademiska examina. Med den grundläggande officersutbildningen som bas, bör en stor flexibilitet i den fortsatta skolutbildningen eftersträvas. Officerens meritryggsäck fylls efterhand med kompetenser som uppnås genom praktisk tjänstgöring och olika utbildningar. De senare kan genomföras inom det militära skolsystemet, den civila högskolan eller vid utländska militära skolor. Valet av utbildningar bör främst styras av Försvarsmaktens behov av kompetenser men även av den enskildes egna önskemål och ambitioner. Möjligheter till en snabb generalistkarriär mot högre chefsbefattningar skall finnas liksom fackmanna/specialistkarriär med längre tids tjänstgöring och för- djupning inom ett område. Utbildning med en blandning av teori och praktik, där teoretiska kunskaper i nära anslutning i tiden kan prövas i verkligheten, har varit ett kännetecken för militär utbildning. Detta ger omväxling och stimulans samt kan motivera den studerandes inlär- 3 Utvärderingar i SOU 2001:23 Personal för ett nytt försvar; bilaga 4; Försvarsmaktens arbets- grupp för Officerskompetens (); FHS, Officersaspiranter första året på YOP, Pedago- gisk rapport inom FoT 7, . ning av de teoretiska momenten i utbildningen. Utredningen anser att både den grundläggande och den fortsatta utbildningen alltjämt skall präglas av detta synsätt. Den ökande internationella verksamheten ställer nya krav på Försvarsmakten. Samverkan med övriga länders stridskrafter, främst inom EU och Nato, ställer krav på interoperabilitet. För att kraven skall tillgodoses måste utbildningen successivt anpassas. Ökat utbyte och övningsverksamhet underlättar anpassningen. Språkutbildningen inom Försvarsmakten behöver stärkas på alla nivåer. Den fortsatta officersutbildningen bör, liksom den grundläggande, innefatta såväl försvarsmaktsgemensam som försvarsgrensgemen- sam utbildning. Sådana inslag skall dock grunda sig på klara motiv, t.ex. att skapa större samhörighet inom Försvarsmakten eller inom en försvarsgren, att nå kvalitet i en specifik utbildning eller att nå ekonomiska vinster. Skillnaden i olika yrken inom officerskarriären bör bejakas och de positiva sidorna av att skapa en identitet inom olika fack och funktioner tas tillvara. Utvecklingen pekar mot ett växande behov av systemspecialister och fackmän på olika nivåer i Försvarsmakten. Det förutsätter en ökad individualisering av utbildningen. Detta behov bör beaktas, i form av ett varierat och större kursutbud och genom möjligheten att direktrekrytera civil personal med särskild kompetens. Reserv- officerare är, med sin dubbla kompetens efter en civil utbildning och praktik, en särskilt intressant grupp i detta sammanhang. De utbildningsbehov som finns senare i karriären, t.ex. efter genomgånget chefsprogram, bör tillgodoses genom ett utbud av kortare, målinriktade kurser. 4.3.1Utbildning på vetenskaplig grund Trots stora skillnader mellan officersutbildningar och utbildningar till civila yrken gäller samma grundsyn avseende kvalitet och forsk- ningsbas. Målen för utbildningarna formuleras på motsvarande sätt. Enligt officersförordningen (1994:882) gäller sålunda för officers- utbildningarna 1 kap. 9 § första stycket i högskolelagen (1992:1434): Den grundläggande högskoleutbildningen skall ge studenterna -förmåga att göra självständiga och kritiska bedömningar, -förmåga att självständigt urskilja, formulera och lösa problem, samt -beredskap att möta förändringar i arbetslivet. För civil högskoleutbildning gäller därutöver andra stycket i samma paragraf, nämligen: Inom det område som utbildningen avser skall studenterna utöver kunskaper och färdigheter, utveckla förmåga att -söka och värdera kunskap på vetenskaplig nivå, -följa kunskapsutvecklingen, och -utbyta kunskaper även med personer utan specialkunskaper inom området. Paragrafen i högskolelagen trädde med denna formulering i kraft . Officersförordningen bör ta in även detta andra stycke i sina föreskrifter för officersutbildningen. Målformuleringen ställer höga krav på utbildningssystemet. Lärarna skall vara väl förtrogna med utvecklingen inom sitt om- råde, helst genom att själva på avancerad nivå ha bidragit till ut- vecklingen. De skall ha nära kontakter med och erfarenheter från aktuellt verksamhetsfält i landet och även ha internationellt utbyte. I högskolelagen (2 § 1, 3 §, 4 §) uttrycks detta på följande sätt: Utbildning skall ges ... som vilar på vetenskaplig eller konstnärlig grund samt på beprövad erfarenhet ... Verksamheten skall bedrivas så att det finns ett nära samband mellan forskning och utbildning. Verksamheten skall avpassas så att en hög kvalitet nås, såväl i utbild- ningen som i forskningen Ett utbildningssystem som uppfyller dessa villkor har goda förut- sättningar att vara dynamiskt självförnyande och följa utvecklingen i omvärlden. Det senare är ett starkt och nödvändigt krav på ett utbildningssystem. Därtill krävs också flexibilitet i organisationen och ett styrsystem där olika intressenters inflytande är väl avvägda. Målet för civila högskolor är att de genom sin forskning skall leda den långsiktiga utvecklingen inom åtminstone vissa av sina ämnes- områden. Verksamheten skall avpassas så att hög kvalitet nås sägs det i högskolelagen. Förutsättningarna för att hög kvalitet nås ligger i andra delar av målformuleringen, nämligen att forskningsanknyt- ning och beprövad erfarenhet skall vara grunden för utbild- ningen. Institutionernas (lärarnas) egen forskning ger internatio- nella kontakter och samarbete med andra forskare och därmed möjlighet att följa utvecklingen. Studerandeutbyte är mycket vanligt inom de civila utbildningarna; inom civilingenjörsutbildningarna tillbringar en fjärdedel av studenterna ett halvt till vid utländskt universitet. Det ger dem vidsyn och nya förebilder. De ställer, när de återvänder, ökade krav och sätter därmed press på hemuniversitetet att hålla hög kva- litet i sin utbildning. Högskolorna konkurrerar sinsemellan om forskningsmedel och man konkurrerar om de bästa lärarna (fors- karna) och studenterna. Det finns många faktorer som är starkt kvalitetsdrivande i den civila högskolan. Inom officersutbildningarna saknas några av den civila högskolans kvalitetsdrivande faktorer exempelvis konkurrensen mellan olika högskolor. Försvarshögskolan och Militärhögskolorna har i mycket en monopolställning. Trots detta har man hög kvalitet i huvud- delen av utbildningen. Det är dock viktigt att man i de fall då det är möjligt utnyttjar kurser vid civila högskolor om dessa har högre kvalitet. Likaså bör ökade möjligheter ges för officerare att genom- föra delar av sin militära utbildning utomlands och de bör fullt ut få tillgodoräkna sig denna i sin karriär. Officersutbildning skiljer sig från civil utbildning också till struk- turen. Medan civil yrkesutbildning i huvudsak är en ungdoms- utbildning som ges före yrkeskarriären är den militära utbildningen på ett planerat sätt utlagd under officerens hela karriär. Officerare avsätter, såväl i som utomlands, en ansenlig del av sin totala tjänstgöringstid till utbildning. Utbildningen skulle kunna rubrice- ras som en just in time-utbildning, d.v.s. kunskaper ges och färdig- heter tränas upp i anslutning till att de krävs i tjänstgöringen eller befattningen. En kontrast i detta avseende kan civilingenjörsutbild- ningen sägas vara. Där ges en bred bas av kunskaper (ifall de skulle behövas) för att förbereda för ett brett spektrum av arbetsuppgifter och ge individen stor frihet i det fortsatta yrkesvalet – en just in case-utbildning. Fördelen med det senare – utöver den större frihet till yrkesval som den utbildade ges – är att större grupper kan ges samma utbildning och kostnaden per individ blir mindre. Man bör fråga sig hur slimmad en utbildning skall vara och därmed hur väl anpassad den skall vara till en förutbestämd karriär. Vad gäller den grundläggande officersutbildningen bör den som ett minimum ge de delar som är basen för officerens fortsatta verk- samhet (och för fortsatt högre utbildning) – generella kompetenser som är knutna till officersrollen och som ligger till grund för all fortsatt utbildning och för officerens yrkesutövning. Motsvarande gemensamma bas för det stora flertalet ingenjörsutbildningar är bl.a. matematik, fysik, mekanik, elektricitetslära, kemi. Dessa defi- nierar den grund som de fortsatta tillämpade delarna av civil- ingenjörsutbildningarna bygger på. En del av officerarnas grundläggande utbildning avser den gene- rella kompetensen (YOP och ROP ). Resten av grundutbildningen är inriktad mot specialistområde. Det innebär att en slimmad grundutbildning för individen kräver ett utbildningssystem med flera specialiseringar och olika utbild- ningsinriktningar. Denna del av grundutbildningen har med nöd- vändighet olika längd för olika inriktningar. Fackmän och specia- lister fullföljer sedan sin utbildning genom att gå särskilda fackin- riktade kurser. Med akademisering avses här möjligheten att ge högskolepoäng på kurser och akademiska yrkes- eller generella examina på hela ut- bildningar. Civila examina finns listade i Examensordningen. De generella exa- mina är: Magisterexamen med ämnesdjup (160 poäng), Magister- examen med ämnesbredd (120 + 40 poäng), Kandidatexamen (120 poäng) och Högskoleexamen (80 poäng). Civila yrkesexamina omfattar 60–220 poäng. Exempel på sådana är Läkarexamen (220 poäng), Civilingenjörsexamen (180 poäng), Sjökaptens- och styrmansexamen (120 poäng), Sjuksköterskeexamen (120 poäng), Flyglärareexamen (Minst 40 poäng. Därtill ställs krav på flygut- bildning, flygerfarenhet och psykologisk lämplighet i enlighet med bestämmelser för civil luftfart) och Yrkesteknisk examen (60 poäng). Högskolor och universitet får ge generella examina. Regeringen inrättar yrkesexamina och prövar vilka yrkesexamina en högskola eller ett universitet får ge. För att en studerande skall kunna få en generell akademisk examen krävs i regel att ett huvudämne ingår i studierna. Detta skall vanligtvis omfatta halva det poängtal som krävs för aktuell examen – t.ex. 60 poäng för en kandidatexamen om 120 poäng. För yrkesexamina gäller andra villkor. Där finns inga krav på att ett huvudämne med viss omfattning skall ingå. En arbetsgrupp inom regeringen har i uppdrag att se över vissa examensfrågor i högskolan m.m. (dnr U2002/1944/DK) För officersutbildningarna är krigsvetenskap det naturliga huvud- området. Termen huvudämne undviks eftersom krigsvetenskap ännu inte definierats och godkänts som akademiskt ämne i . Om- rådet finns företrätt med forskning vid . Vissa övriga ämnen som ingår i officersutbildningen finns företrädda vid flera högskolor och universitet i . Andra mera praktiskt inriktade militära ämnen har ej akademisk status inom den civila högskolan. Det finns flera vägar att akademisera hela eller delar av officers- utbildningen. Delar av den, d.v.s. kurser, kan akademiseras genom att de ges av civila högskolor. De senare har då formellt ansvar för utbildning och examination. I praktiken kan samverkan i dessa av- seenden i hög grad ske med respektive skola i samt med Försvarshögskolan. En sådan akademisering av officersutbildningarna, genom sam- verkan med den civila högskolan, sker med bl.a. enstaka kurser vid Militärhögskolorna, vid Försvarsmaktens sjukvårdscentrum i samt vid . För att hela militära utbild- ningar skall akademiseras och möjlighet finnas att ge officerare en akademisk examen krävs emellertid att krigsvetenskap definieras som ett akademiskt ämne och att en utbildningssamordnare får examensrätt i ämnet. gjorde en utvärdering av Försvarshög- skolan4. I denna utvärdering fick skolan mycket goda vitsord. Bland annat jämförs där stabs- och chefsprogrammen med den civila högskolans utbildningar till högskole- och civilingenjör, och Hög- 4 ; Rapport 1998: 37 R, En försvarshögskola på väg mot akademin. skoleverket slår fast att utbildningarna ur en rad perspektiv får anses vara högskolemässiga. inlämnade Försvarshögskolan en examensrättsansökan till regeringen och Utbildningsdepartementet.5 Här ansökte skolan om prövning av examensrätt för högskoleexamen, kandidatexamen i krigsvetenskap, kandidatexamen i statskunskap med inriktning mot internationella relationer och krishantering samt magister- examen i militärhistoria. Denna ansökan överlämnades till Skolreformutredningen.6 Det råder enighet inom Försvarsmakten om att man skall sträva mot de kvalitetskrav i officersutbildningen, som föreskrivs för civila utbildningar i högskolelag (HL) och högskoleförordning (HF). ÖB har fastslagit detta i promemorian Högskoleanpassning av Försvarsmaktens skolsystem – Examensrätt vid Försvarshög- skolan och Försvarsmaktens skolor7. Där sägs ÖB fastställer att kvalitetskriterier enligt HL och HF skall tillämpas för utvecklingen av FM skolsystem. Avseende examensrätt sägs i samma handling FM tillstyrker att FHS ansöker om examensrätt enligt HF under förutsättning att –officersutbildningen vid skolan sker som uppdragsutbildning från FM och ej som statligt reglerade utbildningsuppdrag –en FHS med examensrätt skall vara en sektorhögskola knuten till Försvarsdepartementet I Försvarsmaktens budgetunderlag för år 20048 sägs i bilaga 10; Utbildningen vid Försvarsmaktens skolor skall, med bibehållande av den goda militära utbildningstraditionen, anpassas till övrig högskole- utbildning och möjligheter skapas så att Försvarsmaktens utbildning erhåller en för samhället i övrigt vedertagen kvalitetsstämpel. Försvars- maktens utbildningar skall poängsättas i likhet med övrig högskole- utbildning. Målet skall vara att dessa poäng skall bli granskade och kvalitetssäkrade och få tillgodoräknas såsom akademiska högskole- poäng. Det finns flera alternativa lösningar för att ge FHS examensrätt. Dessa diskuteras och värderas i kapitel 5, avsnitt 5.4 och i bilaga 4. 5Försvarshögskolan; dnr 19 100:60657, , Ansökan om rätt att ge vissa examina. 6Utbildningsdepartementet; protokoll U2001/2131/UH, , Överlämnande av ärende. 7Promemoria 19100:60712, 2001–01–17. 8 Försvarsmaktens Budgetunderlag för med särskilda redovisningar nr 23 383:63305. 4.3.4Motiv för akademisering av officersutbildningen Akademisering av officersutbildningen bör alltså omfatta så stora delar av denna som är möjligt. Det torde vara särskilt viktigt att de delar som kan rubriceras som ungdomsutbildning, grundutbild- ningen och den tidiga befattningsutbildningen, ger akademiska poäng och helst även akademisk examen. Det finns flera motiv för en akademisering av officersutbildningen. Några av dessa har be- rörts ovan. Utvecklingen inom de områden som påverkar Försvarsmaktens uppgifter kan komma att snabbt förändras och uppgifterna kan även byta karaktär på ett oförutsägbart sätt. Detta ställer större krav på framtidens officerare avseende nytänkande inom ledar- skap, taktik, operationer, strategi och förståelse av ny tekniks betydelse. Officeren måste kunna bidra med att skapa ny kun- skap för att utveckla Försvarsmakten. Den beprövade erfaren- het som officeren vinner måste prövas, struktureras och formuleras i kontakt med gelikar, nationellt och internationellt, så att den kan föras vidare i utbildningen av nya generationer officerare. En högskola med forskning inom viktiga militära områden spelar här en central roll. Dess utbildning kan konti- nuerligt förnyas i takt med egna och andras vunna och be- prövade erfarenheter och forskningens nya rön. Detta är kärnan i akademisering av utbildning och vad utbildning på veten- skaplig grund handlar om. En fortsatt utveckling av examensrätten för en högskola är att denna får så kallat vetenskapsområde. Detta kan vara t.ex. naturvetenskap och teknik. Beslut i denna fråga fattas av reger- ingen efter prövning av . Om en högskola har vetenskapsområde får man bedriva forskarutbildning och ge doktorsexamen inom området. Universitet har flertalet före- kommande vetenskapsområden. Högskolor kan tilldelas enstaka vetenskapsområden. Forskarutbildning är en viktig del av ut- vecklingen och förnyelsen av ett ämnesområde. En stor del av forskningen vid högskolor och universitet bedrivs av doktoran- der i forskarutbildning handledda av professorer. Doktors- examen krävs för att få anställning som lektor och vanligtvis som professor. Forskarutbildningen är alltså grunden för aka- demiska ämnens förnyelse och fortlevnad. arbetar emeller- tid huvuddelen av utexaminerade doktorer utanför universite- ten och den akademiska världen med andra uppgifter än forskning. Om FHS eventuellt blir del av ett universitet får den rätt att bedriva forskarutbildning och examinera doktorer inom krigsvetenskap så snart ämnet inrättats som forskarutbildnings- ämne av . Även som sektorshögskola finns möjlig- het för FHS att få sådan examensrätt i forskarutbildningen. Det leder till att man kan få en kärna av akademiskt skolade office- rare som forskare och utbildare i Försvarsmaktens skolsystem. Detta är en önskvärd utveckling eftersom officerare bör stå för en avgörande del av den akademiska utvecklingen av officers- professionen. Officerare med perspektiv från yrkesutövande och med akademisk skolning har förutsättningar att systema- tisera sin beprövade erfarenhet, utveckla den i sin forskning och som lärare föra den vidare i utbildningen. Försvarshögskolan har byggt upp en hög kompetens inom områden som är viktiga för officersutbildningen. Man har framstående civila och militära forskare och lärare som med- verkat i denna uppbyggnad. Den fortsatta utvecklingen av kompetensen skulle med säkerhet främjas av en akademisk status av FHS. Även om den svenska officeren och den svenska officersutbild- ningen har ett högt anseende nationellt och internationellt kan detta anseende förbättras ytterligare genom akademisering. ger flertalet eftergymnasiala utbildningar akademisk examen. Det finns över 40 yrkesexamina inrättade i högskoleförordningens examensordning. har sjuk- sköterskeskolorna förts in i universitet och högskolor och man är där på väg att bygga upp forskningsbas för deras kärnämnen som utbildningarna nyttiggör sig av de kunskaper och den forskningsbas som finns inom deras nya högskola/univer- sitet. Detta har inte lett till att man tappar de praktiska inslagen i utbildningen. Polisutbildningen är ett annat exempel där hit- tills enstaka kurser i utbildningen akademiserats genom sam- arbete med och i de ämnen som finns företrädda där. Uppbyggnad av forskningsbas inom universite- ten i polisens kärnämne polisvetenskap är på gång och när den är klar finns förutsättningar att inrätta en full akademisk examen för poliser. väljer ungdomar inte alltid en karriär för livet utan är ofta inställda på att byta bana . Akademiska poäng från tidigare utbildning är då en värdefull merit för dem som vill starta en ny karriär med fortsatta studier. Det överordnade syftet med en akademisering av officersutbild- ningen är den kvalitetsförbättring som den förväntas leda till både inom forskning och utbildning. Ovanstående aspekter bidrar till en positiv utveckling i det avseendet. God forskning ger internatio- nella kontakter och tillgång till andra nationers erfarenhet och forsk- ningsresultat. Forskningen och forskarutbildningen ger utveckling och självförnyelse av ett ämnesområde. Allt detta bidrar till att förbättra basen för utbildningen – utbildning på vetenskaplig grund – vilket gör utbildningen attraktiv och förbättrar rekryteringen. I slutänden innebär allt detta en kvalitetshöjning av den verksamhet som bedrivs inom Försvarsmakten. 4.4Utveckling av ett flerkarriärsystem Med ett militärt flerkarriärsystem avses ett system där den första delen av officerarnas grundutbildning i huvudsak är gemensam och där den senare delen och den fortsatta officersutbildningen inriktas mot skilda specialiseringar i ett utbildningssystem med flera utbild- ningsinriktningar. Försvarsmakten har i sitt budgetunderlag för till regeringen presenterat sin syn på ett sådant flerkarriär- system. 4.4.1Försvarsmaktens underlag avseende personalförsörjning9 Nedan citeras del av bilaga 10 (sidorna 27–29) ur Försvarsmaktens budgetunderlag : Förslaget flerkarriärsystem behöver fortsatt utvecklas så att det tyd- liggör att varje individ skall utvecklas inom ett kompetensområde. Inom varje kompetensområde skall utveckling därefter ske i olika karriärvägar. Redan i samband med rekrytering skall en områdesinrikt- ning väljas och en huvudsaklig karriärväg stakas ut. Inom varje kompetensområde skall utveckling ske enligt fyra huvud- sakliga karriärvägar: 9 Försvarsmaktens Budgetunderlag för med särskilda redovisningar nr 23 383:63305. Dessa begrepp är framtagna i första hand mot bakgrund av behoven av utveckling av officerskompetens. Begreppen och dess definitioner kommer fortsatt att utvecklas med målsättningen att omfatta all per- sonal. Yrkesman: En anställd i Försvarsmakten som rekryteras och ut- vecklas i första hand inom denna karriärväg och inom ett klart de- finierat kompetensområde. En stor del av Försvarsmaktens per- sonal kommer att utvecklas inom denna karriärväg . Fackman: En yrkesman som fördjupat sig inom fackområdet. Kraven på fördjupning framgår av FM KompP. Mästare: En yrkesman som fördjupat sig inom fackområdet och genom mångårig yrkesutövning erhållit sådan kompetens inom sitt kompetensområde att han av förbandschefen (motsvarande) utsetts till mästare. Vid förband kan bara en mästare inom respektive kom- petensområde verka. Specialist: En yrkesman som, på grund av kompetenskravet i sin befattning, avlagt en relevant akademisk utbildning/examen och tillägnat sig en gedigen yrkeskunskap (en fackman med krav på akademisk utbildning). Expert: En yrkesman, normalt med specialistkompetens, som van- ligtvis avlagt en högre akademisk examen, kan utses att vara För- svarsmaktens expert inom ett kompetensområde Vilka mästarområden på förbandsnivå och vilka expertområden på Försvarsmaktsnivå som är godkända skall framgå av Försvarsmaktens kompetensförsörjningsplan. Generalist: En anställd som uttagits till en generell chefskarriär. En officer bör uttas till generalistkarriären tidigast efter genomgången stabskurs. Inriktning mot detta sker dock . Det är normalt att stanna i samma kompetensområde under hela yrkeskarriären. Möjligheter till karriärväxling mellan de olika karriär- vägarna skall finnas. En officer med anpassad utbildning kan utvecklas inom alla karriär- vägar, men företrädesvis inom området specialist/expert. har enligt direktiven i uppdrag att arbeta inom ramen för ett flerkarriärsystem och vill utforma sitt förslag i linje med Försvarsmaktens underlag enligt ovan. En viktig del i framtidens kompetensförsörjningssystem är att den enskilde ges och tar ett större ansvar för sin egen utveckling. Ett led i denna strävan är att officeren söker tjänst genom att an- mäla sitt intresse för en sådan. Försvarsmakten föreslår att ett för- farande med intresseanmälan bör införas. Genom att synliggöra vilka befattningar, och därmed också kompetenser som Försvars- makten har behov av, ges varje anställd möjlighet att ta ställning till mot vilken befattning man vill utvecklas. Utredningen delar denna syn. Ett utökat förfarande med intresseanmälan riktar sig i första hand mot militär personal. Civil personal har ett ansöknings- eller intresseanmälningsförfarande. För att ett flerkarriärsystem skall vara effektivt, ta tillvara mänsk- liga resurser och ge varje individ möjlighet att utvecklas efter sin förmåga och mot önskad specialisering, ställs särskilda krav på det grundläggande utbildningssystemet. Det måste ha differentierade antagningskrav och utbildningslängder med flera inriktningar som syftar mot tydliga yrkesroller, men med en gemensam grund- läggande del.