sou · GRB338d2 · 2004-01-01 00:00:00 — Det bör dock understrykas att en förutsättning för tillämpning av näringslivs- skattesatsen är att elen förbrukats inom näringsverksamheten. 7.5Den särskilda skattesatsen för el som förbrukas för el-, gas-, värme- eller vattenförsörjning Kommitténs förslag: Den särskilda skattesatsen för el som för- brukas för el-, gas-, värme- eller vattenförsörjning slopas. Den särskilda skattesatsen på el som förbrukas för el-, gas-, värme- eller vattenförsörjning har tillämpats och infördes i samband med energiskattereformen 1993 (prop. 1991/92:150, bil. Genom denna erhöll industrin en nollskatte- sats på el som förbrukas i tillverkningsprocessen i industriell verk- samhet. hade en positiv elskattesats tillämpats för industrin, inbegripet el-, gas-, värme- eller vattenförsörjning (SNI 4). Denna skattesats var lägre än den som gällde generellt, dvs. för övrigsektorns elförbrukning. I och med nämnda lagändring räknades alltså nämnda sektorer inte längre som industriell verksamhet vid elbeskattningen utan reglerades separat. För el som används internt inom el-, gas-, värme- och vatten- verken gäller därmed en särskild skattesats, som är lägre än den som tillämpas för hushållens elförbrukning (20,per kWh jämfört med ). Beträffande energisektorn har det tidigare främst rört sig om den el som utnyttjas i elpannor och värme- pumpar inom fjärrvärmesystemen för att producera värme. Fast- bränsleeldade anläggningar (biobränsle) har hög egenförbrukning i pumpar, fläktar, bränslehanteringsutrustning etc. varför denna del ökar. Den el som inom energisektorn förbrukas för belysning, drift av maskinell utrustning och liknande ändamål är dock till viss del skattefri. Detta framgår av 11 kap. 2 § 5 LSE, där det anges att el som förbrukats för framställning eller leverans av el inte är skattepliktig. Bestämmelsen innebär således att elproducentens och elleverantörens egen förbrukning av el är skattefri. Elverkens elförbrukning är alltså skattefri, varför det knappast torde finnas något utrymme för tillämpning av skattesatsen per kWh för förbrukning för elförsörjning. Bestäm- melsens tillämpningsområde skulle därmed i praktiken vara reducerat till att omfatta gas-, värme- och vattenverken. Genom kommitténs förslag om en generellt lägre nivå för hela näringslivet, inklusive energiomvandlingssektorn, försvinner hela det praktiska tillämpningsområdet för den ifrågavarande skattesatsen. Detta innebär att de skäl som låg till grund för regelns inför- ande inte längre kvarstår. Mot denna bakgrund föreslår kommittén att den särskilda skattesatsen för el som förbrukas för el-, gas-, värme- eller vattenförsörjning slopas. infördes nya regler för beskattningen av el som förbrukas i elpannor inom fjärrvärmesektorn. Ändringarna innebar en höjning av energiskatten med per kWh (numera per kWh och, för norrlandskommunerna per kWh) – för el som förbrukas i pan- nor med en installerad effekt som överstiger 2 MW. Motivet bakom införandet av elpanneskatten var att minska användningen av el (prop. 1997/98:140 s. 15–18). I utskottsbetänkandet /98:SkU25 anförde utskottet att det var önskvärt att en minskad elproduktion balanserades genom en minskad användning av el i fjärrvärmesystemen. Syftet med den förhöjda energiskatten har delvis motverkats av avdragsmöjligheten för energiskatt på el som producerats i kraft- värmeverk. Regeringen föreslår i budgetpropositionen för att nämnda avdrag tas bort (prop. 2002/03:1 s. 185 f.). Se vidare om detta i avsnitt 7.8 nedan. Regeringen uppdrog åt två konsultföretag (och KM Miljöteknik) att göra en utvär- dering av det energipolitiska program som beslutade 1997.5 En del av uppdraget bestod i att utvärdera effekterna av elpanneskatten. anför att den minskning som framgår av tillgänglig statistik kan indikera att elpanneskatten haft effekt, men att det är osäkert om hela minskningen kan tillskrivas elpanneskatten. KM Miljöteknik har å sin sida gjort bedömningen att den uppnådda reduktionen av elanvändningen till följd av införandet av elpanneskatten 1998, maximalt uppgår till . Osäkerhet råder dock om i vilken mån skattehöjningen har 5 ; Evaluering af 1997's energipolitiske program – 1998–1999 () och ; Utvärdering av energipolitiska program (2000- 05-31). Rapporterna finns tillgängliga i och på Internet _mm/rapporter/rapporter.htm>. påverkat resultatet respektive i vilken mån andra orsaker varit avgö- rande, såsom exempelvis prisförändringar på andra bränslen. Elförbrukningen i elpannorna framgår av tabell 7.1 nedan. Som synes skiljer sig siffrorna något åt beroende på uppgiftslämnare, varför såväl SCB:s som uppgifter redovisas. Tendensen är dock densamma för båda uppgiftslämnarna. Elförbrukning i elpannor inom fjärrvärmen –2001 (TWh ) ..Uppgift saknas. Källa: SCB och . I den utvärdering som görs i departementspromemorian Utvärde- ring av energiskattemodell (Ds 2000:73) är utgångspunkten att en konsumtionsskatt på värme införs och att energiskatten på el som används för värmeproduktion i t.ex. elpannor därmed tas bort. Som konsekvens härav anges att använd- ningen av elpannor kan komma att öka betydligt, särskilt med låga elpriser och vid höga nivåer på koldioxidskatten. () har på uppdrag av (M 1998:06) gjort beräkningar för olika sce- narier för den svenska energianvändningen baserat på ett referens- scenario, i huvudsak uppbyggt i enlighet med Skatteväxlings- kommitténs modell (se 2.4.2). användningen av avkopplingsbara elpannor i fjärrvärmen, i ett sådant scenario, öka med om elpanneskatten tas bort.6 Kommitténs förslag: Den förhöjda energiskatten på el som förbrukas i elpannor – slopas. Såsom ovan redovisats föreslår kommittén en generell näringslivs- beskattning på energiområdet och att sektorerna för el- och värme- produktion ingår i näringslivskategorin. För värmeproduktionen innebär förslaget överlag kraftigt sänkta skattesatser för el. Med ett nytt energibeskattningdirektiv blir skattesatsen per kWh. Det kan vid sådant förhållande diskuteras hur en eventuell fram- tida elpanneskatt skulle kunna vara utformad. gäller ett påslag om 2,4, eller 2,5, öre per kWh. Procentuellt sett utgör påslaget därmed . Om elpanneskatten skulle bibehållas med ett sådant procentuellt påslag, på en skattesats om per kWh, skulle den å ena sidan vara i det närmaste försumbar. Å andra sidan skulle ett påslag med dagens 2,4, eller 2,5, öre per kWh medföra att el i elpannor beskattades ungefär fem gånger så högt som annan elanvändning. Oavsett vilka överväganden som kan göras angående storleken av ett eventuellt påslag måste emellertid främst beaktas vilka möjlig- heter som finns att i ett EG-perspektiv bibehålla flera olika beskatt- ningsnivåer. Vid ett förmodat antagande av energibeskattnings- direktivet synes det därvid mycket svårt att kunna motivera fler än två olika beskattningsnivåer för näringslivet, dvs. en generell nivå för näringslivet med en möjlighet till nedsättning för energi- intensiva företag. Starka skäl talar därför för ett slopande av elpanneskatten. Även ur samhällsekonomisk synvinkel är ett slopande av elpan- neskatten en rationell åtgärd. Det är ur denna synvinkel svårt att förstå varför just elanvändning i elpannor skulle beskattas annor- lunda än annan elanvändning. 6 promemoria , Räkneexempel på alternativ energibeskattning. Promemorian finns tillgänglig i och på Internet . Av såväl juridiska som ekonomiska skäl, men även med beak- tande av de administrativa fördelar ett generellt system för med sig, föreslår kommittén således att elpanneskatten slopas. Det bör dock, enligt kommitténs mening, ankomma på statsmakterna att utvärdera denna förändring och, om ett behov konstateras, överväga om elpanneanvändningen fortsatt kan begränsas genom något annat styrmedel än energibeskattnings- systemet. 7.7El som förbrukas i vissa delar av norra och infördes en lägre skattesats för elförbrukning i vissa delar av norra och (se tabell 7.2). Motivet bakom den lägre skattesatsen var att beskattningen av hushållens förbrukning av el i de norra delarna av landet, där uppvärmnings- kostnaderna regelmässigt är högre än i landet i övrigt, borde lindras (prop. 1980/81:118 s. 15). Från är den lägre skattesatsen för norrlandskommunerna per kWh jämfört med för el förbrukad i andra delar av landet. Förteckning över vissa kommuner (11 kap. 4 § LSE) I grova drag är norrlandskommun- erna enligt 11 kap. 4 § LSE de som är belägna ovanför den streckade linjen. zon 1 zon 2 zon 3 zon 4 Källa: SCB:s Statistiska meddelanden (EN 16 ) Energistatistik för småhus, flerbostadshus och lokaler och egen bearbetning. Figuren visar den indelning av i temperaturzoner som används för SCB:s energistatistik rörande bland annat småhusens genomsnittliga energianvändning. I tabell 7.3 görs ett försök att visa den ungefärliga elskattebelastningen för två småhus av olika storlek belägna i olika temperaturzoner, dels med tillämpning av dagens differentierade skattesatser, dels vid en generell hushållsnivå om per kWh. För enkelhetens skull har antagits att temperaturzon 1 motsvarar de s.k. norrlandskommunerna trots att de faktiska förhållandena, som synes av figuren, inte helt motsvarar detta antagande. Vidare är att märka att beräkningarna utgår ifrån hushållens totala elförbrukning, inkluderande såväl uppvärmningsel som övrig hushållsel. En ytterligare förutsättning är att endast en energikälla (el) används för uppvärmning. Vid blandad uppvärm- ning framkommer en lägre elskattebelastning än vad som redovisas i tabellen. Det bör också framhållas att i hushållens kostnader ingår inte kostnaderna för anpassning av husen till det kallare klimatet. Hushållens kostnader för elskatt i olika delar av landet (kr )1 Årlig elskatt per hushåll och temperaturzon per kWh (1), per kWh (2, 3 o 4) per kWh för samtliga hushåll (1,2,3 och 4) 1 Det statistiska underlaget avser energianvändningen . Skattesatserna är de från gällande. Källa: SCB:s Statistiska meddelanden (EN 16 ) Energistatistik för småhus, flerbostadshus och loka- ler, tablå 8 samt egna beräkningar. Kommitténs förslag: Den lägre skattesatsen för hushållens elförbrukning i vissa delar av norra och bibehålls. Kommittén har ovan presenterat ett system med en generell beskattningsnivå för näringslivet. Ett införande av en sådan generell skattenivå skulle få till följd att norrlandsskattesatsen i fortsätt- ningen endast skulle träffa hushållen eftersom tjänsteföretag m.fl. företag som befinner sig inom övrigsektorn föreslås beskattas enligt den generella skattesatsen för näringslivet. Tillämpnings- området för den särskilda skattesatsen krymper därmed. Skatte- satsen infördes med motiveringen att uppvärmningskostnaderna är högre i de norra delarna av landet. Någon motsvarande skattelind- ring infördes emellertid inte för de hushåll som använder annan skattepliktig energi än el för sin uppvärmning. Skattelindringen som sådan har därför inneburit en konkurrensfördel för el som Skattelättnaden avser inte heller endast el som används för uppvärmning utan all hushållsel. Vid en jämförelse med de kostnader för elskatt som redovisas i tabell 7.3 ovan, och vid beaktande av tillämpliga skattesatser framgår att skattenedsätt- ningen överstiger de högre uppvärmningskost- naderna som gäller för norra . För jämförelsens skull kan noteras att en eluppvärmd villa belägen inom temp- eraturzon 1, vid en likställd elbeskattning, skulle få en ökad energiskatt om (vid en total konsumtion om 30 150 kWh ). Här är emellertid inte de högre kostnaderna för anpassning av byggnaderna till det kallare klimatet beaktade. Oavsett detta är den särskilda skattesatsen ett trubbigt instrument för att utjämna hushållens skillnader i uppvärmningskostnader över riket. Gränsdragningen mellan de kommuner där skattelättnader tillämpas och andra närliggande kommuner har ofta ifrågasatts och har varit svår att upprätthålla på ett konsekvent sätt. De ovan angivna skälen får anses tala för ett slopande av den särskilda skattesatsen. Under kommittéarbetet har emellertid framkommit att regional- politiska skäl alltjämt talar för att elförbrukning i de angivna kom- munerna bör subventioneras med offentliga medel. Kommitténs ståndpunkt är därför att norrlandsskattesatsen bibehålls. Mot bak- grund av kommitténs överväganden ovan finns dock skäl som talar för att nedsättningen bör ses över och möjligen ges en annan utformning, eventuellt utanför energibeskattningssystemet. Norrlandsskattesatsen på el berör enligt kommitténs förslag endast hushållen. rör konkurrensen mellan företag och berör därför inte den föreslagna norrlandsskattesatsen. Det kommande energibeskattningsdirektivet kommer att omfatta beskattning av el, men bedöms innebära möjligheter för medlems- staterna att tillämpa en differentierad elskatt för hushåll. 7.8Användningsområden för vilka avdragsrätt föreligger Kommitténs förslag: Avdraget för el som förbrukas för annat ändamål än motordrift eller uppvärmning omformas och utvidgas till att även omfatta metallurgiska processer. I enlighet med vad som föreslås för bränslen föreslås även för el att vissa mineralogiska processer skattebefrias. Slutligen ges avdraget för nätförluster en ny lagteknisk lösning. finns några användningsområden i LSE där skattefrihet kan åstadkommas genom avdrag (11 kap 9 § 1–5 LSE). Dessa avdrags- möjligheter är fem till antalet och redovisas nedan. Avdrag får såle- des göras för skatt på el som: 1.förbrukats eller sålts för förbrukning i tåg eller annat spårbun- det transportmedel eller för motordrift eller uppvärmning i samband med sådan förbrukning, 2.förbrukats eller sålts för förbrukning för annat ändamål än motordrift eller uppvärmning eller för användning i samband med sådan förbrukning, 3.förbrukats eller sålts för förbrukning vid sådan framställning av produkter som avses i 6 a kap. 1 § 6 LSE (avser förbrukning vid framställning av mineraloljor och andra skattepliktiga bräns- len), 4.framställts i en kraftvärmeanläggning och förbrukats för el-, gas-, värme- eller vattenförsörjning i den egna verksamheten i den mån inte avdrag har gjorts enligt 7 kap. 1 § första stycket 4 i fall som avses i 6 a kap. 1 § 7, dvs. för skatten på insatsbräns- lena, och 5.förbrukats eller sålts för förbrukning vid sådan överföring av el på det elektriska nätet som utförs av den som ansvarar för förvaltningen av nätet i syfte att upprätthålla nätets funktion. Regeringen har i budgetpropositionen för föreslagit att avdragsmöjligheten i 11 kap 9 § 4 LSE slopas från . 2002/03:1 s. 185 f.). Redan från föreslogs dock avdragsmöjligheterna minskas genom att avdrag endast skulle få göras för elförbrukning i den lokala anläggningen, och att avdrag inte skulle tillåtas för förbrukning i elpannor och värmepumpar. avslog dock regeringens förslag om nya regler för kraft- Beskattningen av el SOU 2003:38 värmebeskattningen eftersom något statsstödsgodkännande från ännu inte förelåg (se bet. 2002/03:FiU1 s. 231, rskr 2002/03:24). Kommissionens statsstödsprövning är ännu inte avslutad, men det kan antas att regeringen återkommer i frågan när så är fallet. Kommittén gör därför inte nu någon närmare analys av detta avdrag. Beträffande övriga fyra användningsområden gör kommittén följande bedömning: Förbrukning i tåg m.m. Bestämmelsen motsvarar vad som gäller för bränslen (6 a kap. 1 § 2 LSE). Andra spårbundna transportmedel än tåg är t.ex. tunnelbana och spårvagn. El används inte enbart för drift av tåg m.m. utan även för drift av olika slag av hjälpanordningar i anslutning till banan. Enligt förarbetena bör det vara möjligt att göra avdrag för el som används för drift av sådana anordningar (prop. 1994/95:54 s. 141). En fråga som inställer sig är om bestämmelsens utformning behöver justeras med anledning av det kommande energibeskatt- ningsdirektivet. I det förslag som diskuteras i rådet anges att medlemsstaten får tillämpa skattereduktion, eller fullständig skatte- befrielse för el som används för person- och godstrafik på järnväg, med spårvagn eller trådbuss. Artikeln synes endast marginellt avvika från den svenska avdragsbestämmelsen och torde ha samma tillämpningsområde. Eftersom det saknas politiska förutsättningar för en justering eller förändring av bestämmelsen föreslås avdragsmöjligheten bestå i sin nuvarande utformning. Förbrukning för annat ändamål än motordrift eller uppvärmning Tillämpningsområdet för detta avdrag har varit begränsat på grund av den nollskattesats som gäller för förbrukning i tillverknings- processen i industriell verksamhet. När en minimiskattesats införs på EG-nivå, och därigenom det svenska näringslivet måste beskattas med en positiv elskattesats, får bestämmelsen återigen betydelse för att tillförsäkra att den el som används för annat ändamål än motordrift eller uppvärmning (s.k. råvaruel) förblir skattefri. Avdragsmöjligheten som sådan skall därför finnas kvar. I appendix till kapitlet redogörs för de processer som bedöms komma ifråga för tillämpning av bestämmelsen. Det nuvarande avdraget för råvaruel stämmer till sin utformning överens med motsvarande avdrag för bränslen (jfr kapitel 13). Det följer av det svenska energiskattesystemets logik och allmänna natur att inte beskatta bränslen och el som används för annat ändamål än motordrift eller uppvärmning. Detta synsätt har också accepterats av kommissionen vid statsstödsprövningen av regeln på bränsleområdet (se avsnitt 12.6.7). Anledning saknas att göra en annan bedömning för elens del. Skattefriheten för s.k. råvaruel är därför inte att anse som statsstöd. Harmoniserad gemenskapsrätt finns inte för beskattning av el. Det kommande energibeskattningsdirektivet kommer dock att omfatta även el, men bedöms innefatta bestämmelser om skatte- frihet för s.k. råvaruel. Sannolikt kommer direktivets slutliga utformning att medge skattefrihet för el som i huvudsak förbrukas i kemisk reduktion, elektrolys och metallurgiska processer. Jämfört med den tidigare svenska tillämpningen, när industrin beskattades för sin elförbrukning, är detta en utvidgning såtillvida att även metallurgiska processer skattebefrias. Det rör sig här framförallt om den energi som förbrukas i elektrostålverken (jfr avsnitt A 7.1.8). Det kan diskuteras om den svenska bestämmelsen skall utvidgas för att stå i överensstämmelse med direktivet. Vid denna bedömning bör bland annat statsstödsaspekter iakttas. Storbritan- nien har vad beträffar klimatförändringsskatten7 skattebefriat vissa sådana processer som är ifråga för att undvika att skatten blir betraktad som statsstöd. Enligt kommitténs bedömning finns det skäl att dels mot bakgrund av omständigheterna i det brittiska ärendet, dels med tanke på fördelen av att ha en EG-kongruent lagstiftning, utforma den svenska bestämmelsen i enlighet med det kommande energibeskattningsdirektivet. De beloppsmässiga kon- sekvenserna härav framgår i tabell A 7.1. 7 Jfr kommissionens beslut av om undantaget för bränsle för blandad användning som planerar att genomföra genom klimatförändringsskatten, och en utvidgning av undantaget till att omfatta vissa konkurrerande bearbetningsprocesser (EGT L 229, 27.8.2002, s. 15). Framställning av vissa bränslen Liksom ovanstående avdragsmöjlighet torde även detta avdrag i det närmaste sakna praktisk betydelse pga. den nollskattesats som gäller för elförbrukning i tillverkningsprocessen i industriell verk- samhet. I princip faller all framställning av bränslen, t.ex. verksam- heten inom oljeraffinaderier och koksverk inom ramen för noll- skattesatsen. 1994/95:54 s. 142 anges som ett teoretiskt möjligt avdrag att skattepliktigt bränsle framställs i ett industri- företags forskningslaboratorium, och att el används i samband med den framställningen. Med en positiv elskattesats för näringslivet, och ett slopande av nollskattesatsen finns all anledning att förvänta att avdraget kommer att få en ökad reell betydelse. Som anges i appendix till kapitlet förbrukas ca el inom anläggningar som framställer skattepliktiga bränslen. Avdrags- möjligheten är därför betydelsefull för industrin. Eftersom en positiv elskatt kommer att införas finns skäl som talar för att avdraget behålls. I dagens mineraloljedirektiv finns en tvingande bestämmelse om skattefrihet för mineraloljor som förbrukas inom anläggningar där sådana produkter framställs. El omfattas inte av harmoniserad gemenskapsrätt. I det kommande energibeskattningsdirektivet kommer bestämmelsen från mineraloljedirektivet med all sanno- likhet att utvidgas till att även omfatta bland annat el. Beroende på den slutliga utformningen av en sådan bestämmelse kan komma att aktualiseras i olika hög grad. Om bestämmelsen är tvingande för samtliga energislag, bedöms en rättslig säkerhet finnas i förhållande till statsstödsreglerna. Samtliga medlemsstater tillämpar då samma regler och något statsstöd föreligger inte. I den mån bestämmelsen kommer att innebära en valmöjlighet för medlemsstaterna att beskatta eller inte beskatta vissa eller samtliga energislag, uppstår en högre grad av osäkerhet i förhållande till statsstödsreglerna. De statsstödsmässiga aspekterna får i sådant fall vägas in i en kommande analys om avdragsmöjligheten för el bör finnas kvar . Mot bakgrund av nu tillgänglig information finner dock kommittén inte anledning att föreslå några ändringar av avdraget. Avdragsmöjligheten föreslås därför finnas kvar. Bestämmelsen är avsedd att omfatta sådan el som nätföretag har rätt att köpa för att täcka fysiska förluster på nätet eller för att undvika överbelastningar. Syftet med sådana köp är att upprätthålla nätets funktion. Avdragsrätten omfattar vidare den förbrukning av el som sker i nätföretagens egna anläggningar som t.ex. transfor- mator- eller kopplingsstationer (se prop. 1994/95:54 s. 143). Genom kommitténs förslag att göra nätföretagen till skatt- skyldiga synes det lämpligare att överhuvudtaget inte anse denna el skattepliktig. Avdraget kan då slopas, som en mindre justering av bestämmelserna om skatteplikten görs i 11 kap. 2 § (se kommentaren till 11 kap. 2 § LSE i avsnitt 17.1). En sådan lösning bör också stå i överensstämmelse med det kommande energibeskattningsdirektivet, eftersom det där före- skrivs att skatteplikten för bland annat el inte inträder förrän elen levereras. Avdrag för skatt på el i vissa mineralogiska processer Skälen för denna skattebefrielse har utförligt kommenterats i avsnitt 5.3.2 vad beträffar bränslen, varför inledningsvis hänvisas dit. I konsekvens med skattefriheten för bränslen bör motsvarande skattefrihet införas för el. Kommitténs förslag: Under förutsättning att en positiv energi- skattesats införs för näringslivets elförbrukning skall energi- skatten på el ingå i underlaget för begränsningsregeln. I avsnitt 4.2 har kommittén redogjort för den begränsningsregel som skall begränsa skatteuttaget för energiintensiva företag. Regeln innebär att ett företag kan få skattenedsättning för det fall den samlade energi- och koldioxidskattebelastningen överstiger av försäljningsvärdet. Eftersom hela näringslivet omfattas av en generell elskattesats, bör energiskatten på el ingå i det underlag som används vid beräk- ning av eventuell nedsättning. Härigenom uppnås neutralitet med vad som gäller för bränslen. En förutsättning för nedsättning är dock att den betalda skatten, efter nedsättning, genomsnittligen inte understiger EG:s minimiskattesatser. Då nivån, på den el- skattesats kommittén föreslår gälla vid en kommande harmoni- sering, motsvarar EG:s minimiskattesats, innebär det att ett företag som endast utnyttjar elenergi inte kan komma i åtnjutande av skattelättnader med stöd av begränsningsregeln. Detta utesluter dock inte att så kan bli fallet vid eventuella framtida skatte- höjningar. De ovan skisserade förslagen leder, i förhållande till gällande ord- ning, till följande struktur när det gäller beskattningen av el: Gällande ordning (skattesatser) Skattebelopp (öre per kWh) - Tillverkningsindustrin, jordbruk m.fl. i hela - El-, gas-, värme- eller vattenförsörjning i norrlandskommunerna - Övriga näringslivet i norrlandskommunerna