sou · GRB3127d6 · 2004-01-01 00:00:00 — På den kan eleverna göra noteringar om såväl den fysiska som den psykosociala miljön. Listan lämnas sedan till arbetsmiljögruppen. Bristerna sammanställs och blir underlag för beslut om arbetsmiljörond. Arbetsmiljöronden innebär att arbetsmiljögruppen besiktigar vissa utvalda områden och för protokoll. I nästa steg analyseras resultaten och man bedömer vilka åtgärder som behöver göras. En handlings- plan upprättas där det framgår vad som ska göras, vem som ska göra det och när det ska göras. Sedan följs detta upp och åter- koppling sker bland annat till elevrådet. På samma sätt inventeras brister i trafikmiljön runt skolan. Genom att aktivt arbeta med skolans arbetsmiljö och i arbetet involvera personal, barn och föräldrar skapas en stimulerande, trygg och säker läromiljö (Barn- säkerhetsdelegationen & 2003). Även förskolebarn har viktiga kunskaper Även de små barnen i förskolan kan bidra med sina kunskaper genom medinflytande. Ett exempel är förskolerådet i Harabackens förskola i . I förskolerådet talar man exempelvis om utemiljön, maten, konflikter i barngruppen, vem som ska stå först i kön etc. Utemiljön är bra att utgå ifrån för där får man lätt engagemang och barnen kan verkligen bidra med sina kunskaper. Det är sådant som är relevant för barnen som ska tas upp. Förskole- personalen framhåller att det är viktigt att diskutera balansen mellan vad barnen kan och inte kan bestämma och att inte diskutera sådant som de vuxna har ansvar för. Det är heller inte barnen som ska bestämma allt. Barn och vuxna ska bestämma tillsammans. Det är också viktigt att lyfta ur förskolerådet från den ordinarie verk- samheten exempelvis genom att hålla mötena i personalrummet. Metoder för ökad säkerhet och utveckling Erfarenheterna från Skattungbyn visar att det egentligen inte finns någon nedre gräns för barns medinflytande, utan det handlar snarare om att diskutera de frågor som berör deras vardag (Barn- säkerhetsdelegationen & 2003). 15.2.6Reflektioner kring barns och ungas inflytande Det är viktigt att fundera över vad barn kan ha inflytande över och vad olika former av deltagande egentligen innebär. Att barn deltagit i en konferens eller i ett möte innebär inte att de fått möjlighet till inflytande. Björklid (2000) framhåller att för reellt inflytande krävs kunskap om de aktuella frågorna och kännedom om alternativa lösningar. Dessutom måste man ha förmåga att föra fram sina synpunkter. Därför är det viktigt att begreppet deltagande nyanseras. (1997) ger exempel på barns deltagande som inte innebär något inflytande alls utan där vuxna i värsta fall på ett medvetet sätt använder barnen för att ge stöd åt sina egna åsikter eller ståndpunkter. Detta kallar för manipulation. Barns deltagande kan också syfta till att vara ett trevligt inslag i verk- samheten, exempelvis då barn uppträder på en konferens. Dessa former av deltagande innebär inte något inflytande utan kan snarare ses som manipulation eller sysselsättningsterapi och det viktigaste är att försöka undvika dessa fallgropar. Först när barnen deltar i en verksamhet som de fått information om och därför kan förstå och känna delaktighet i, menar att de fått möjlighet till reellt inflytande. Om barnen såväl informeras, som konsulteras innebär det att deras synpunkter också formar verksamheten. framhåller att det är viktigt att barnen är med i hela processen. Vuxna kan tycka att diskussioner kring tekniska frågor och detaljutformning inte är intressanta för barn, men i denna fas sker många beslut om prioriteringar som på olika sätt får konsekvenser för slutresultatet. Därför är det viktigt att barnen åtminstone får information och en förståelse för hur och varför kompromisser har gjorts. Verksamhet som barn och unga själva initierat och driver är svårt att finna, åtminstone när det gäller små barn. Barn kan ha olika grader av inflytande i olika verksamheter. Många verksamheter initieras av vuxna och ska initieras av vuxna därför att detta är vuxnas ansvar. Däremot är det viktigt att Metoder för ökad säkerhet och utveckling reflektera över hur barn gjorts delaktiga för att undvika den typen av deltagande som i realiteten inte innebär något inflytande alls, utan där barnen i värsta fall används för vuxnas syften. (2000) slår fast att ömsesidig respekt är avgörande för att en öppen och fungerande dialog mellan barn och vuxna kan komma till stånd. Respekt innebär att bemöta syn- punkter och då man har en annan åsikt, också våga ifrågasätta. En representant för för ungdomsorganisationer (LSU) framhöll vid konferensen här och 2003, att nu är det att sluta prata om vikten av delaktighet och istället våga möta barn och ungdomar och att verklig respekt innebär att våga ta en debatt och inte köpa allt ungdomar säger rakt av. 16Exempel på internationellt arbete med säkerhet och utveckling Säkerhet och utveckling för barn och ungdomar – internationellt arbete Barnsäkerhetsdelegationens ansats att utgå från en helhetssyn där både säkerhet och utveckling beaktas har, vad vi vet, ingen mot- svarighet internationellt. Däremot finns det inom båda områdena flera exempel på nätverk för skadeförebyggande arbete och arbete med utvecklande miljöer. I detta avsnitt ges några exempel på internationellt arbete kring skadeprevention och utvecklande miljöer för barn och ungdomar. Konvention om barnets rättigheter, antogs av 1989. Den antogs utan omröstning, dvs. att ingen stat motsatte sig antagandet. Konventionen trädde i kraft . markerar barnet som individ med egna mänsk- liga rättigheter. Det är inte längre enbart alla barns rätt till liv och överlevnad, trygghet och skydd som lyfts fram utan också barnets rätt till egen identitet, till respekt och medinflytande. Barnet får egna politiska och civila rättigheter och är inte enbart en del i familjen, utan också en egen individ. För övervakning av konventionens efterlevnad finns i rättigheter, den så kallad . Kommittén består av tio ledamöter från olika delar av världen, valda i sin egenskap av experter på olika områden som rör barn. har det utvecklats ett internationellt nätverk för skadeforskning som stöds av WHO. arrangeras en internationell konferens, World Conference on Injury Prevention and Safety Promotion, den första hölls i och den senaste i . Vid konferensen i antogs en deklaration som slår fast människors rätt till säkerhet. Säkerhet definieras inte som total avsaknad av risker. Deklarationen utgår från att det inte går att eliminera alla risker, utan risker ska istället kunna kontrolleras för Exempel på internationellt arbete med säkerhet och utveckling att skydda individen och samhället. Deklarationen slår fast att människor har rätt att delta i planering, utformning och implementering av insatser som påverkar deras säkerhet och hälsa. Deklarationen grundar sig bland annat på FN:s konvention om barnets rättigheter. WHO arbetar med collaborating centers i olika typer av skade- preventiva frågor. vid , , avdelningen för socialmedicin i är ett (hemsida ). Centret i arbetar för långsiktiga, tvärsektoriella skadeförebyggande program på lokal nivå, efter modellen A WHO Safe Community, på svenska En Säker och Trygg Kommun. Grundidén är att bygga på de strukturer och organisationer som finns i lokalsamhället. Alla sektorer på lokal nivå ska arbeta med gemensamma insatser för att öka säkerheten och minska antalet skador. Arbetet gäller alla typer av skador och alla grupper i samhället, t.ex. barn och ungdomar. I programmet ska skadors orsaker och frekvens dokumenteras och insatser som görs ska utvärderas. Globalt finns ca 70 erkända och utnämnda Safe Communities varav 14 finns i . I modellen ingår att bygga upp ett nätverk av dessa säkra och trygga kommuner där kunskaper, praktiska erfarenheter och forskningsresultat utbyts (). Nationellt centrum för suicidforskning och prevention av psykisk ohälsa (NASP) är statens och landstings centrala expertenhet när det gäller självmordsforskning och självmords- prevention i . är NASP knutet till WHO som Illness. Det innebär att NASP bistår det centrala i och i med råd när det gäller initiering av förebyggande åtgärder. Målen är att medverka till att varaktigt minska antalet självmord och självmordsförsök. NASP vill så långt som möjligt undanröja omständigheter som kan leda till att barn och unga tar sitt liv och att tidigt upptäcka och försöka bryta stigande trender av självmord och självmordsförsök i utsatta grupper. I EU:s Generaldirektorat för hälsa och konsumentskydd finns beslut om ett nytt gemensamt folkhälsoprogram inom EU fram . Programmet för gemenskapsåtgärder på folkhälsoområdet (2003–2008). Exempel på internationellt arbete med säkerhet och utveckling Det nya folkhälsoprogrammet förväntas inordnas i alla och olika sektorer. Syftet är att skydda människors hälsa och förbättra folkhälsan, insatser mot ojämlikhet ska särskilt prioriteras. Det nya programmet grundas på tre allmänna mål: information om hälsa, snabb reaktion på hälsorisker och hälso- främjande genom arbete med hälsans bestämningsfaktorer. Syftet är att få en enhetlig syn inom EU på hur man ska skydda och förbättra folkhälsan För att uppnå programmets övergripande syfte och allmänna mål krävs effektivt samarbete med medlemsstaterna och dialog med alla nyckelaktörer. I det första målet information om hälsa nämns barn och ung- domar som en prioriterad grupp. Både barn och ungdomar är känsliga grupper och effektiva hälsofrämjande åtgärder kan få särskilt stor inverkan på dem. Därför skall särskilda strategier och särskild politik utvecklas för att förbättra barns och ungas hälsa (Europeiska Kommissionen 2002). De mål och åtgärder som ingick i EU:s åtta tidigare folkhälso- program omfattas av det nya programmet. När det gäller det tidigare programmet för förebyggande av personskador är fort- farande huvudsyftet att samla in representativa och jämförbara uppgifter i alla medlemsstater om personskador i hemmet och , deras orsak och omständigheterna kring händelsen samt produkter som varit inblandade och att göra uppgifterna till- gängliga för politiskt ansvariga, experter och forskare. I program- met ska också epidemiologiska projekt genomföras, bland annat färdigställande av jämförbara indikatorer för skador som uppstår i hemmet eller och självförvållade skador, parallellt med utveckling av gemensamma kärnindikatorer för skadeförebyggande arbete i medlemsstaterna. Förbättring av jämförbarheten i statistik för skaderelaterade dödsorsaker inom Europeiska unionen ska göras. Inrättande av en grupp bestående av myndigheter med ansvar för kontroll av lagstiftningens efterlevnad, producenter och produktåterförsäljare, för att granska och analysera data och tendenser för produktsäkerhet, i syfte att fastställa krav för förebyggande av faror och få en snabb åtgärdsmekanism. Analyser ska göras av förhållandet mellan skadeförebyggande politik och åtgärder och utfallet i medlemsstaterna. Barn och ungdomar nämns inte som någon prioriterad grupp i programmet för förebyggande av person- skador (Europeiska Kommissionen 2002). () handlingsplan för barns miljö och hälsa i , Children's Environmental Health Action Exempel på internationellt arbete med säkerhet och utveckling Plan for Europe (CEHAPE), planeras att godkännas vid ett minister- möte för miljö och hälsa som äger rum i . Ett förberedande möte har hållits i med representanter från 46 länder. Handlingsplanen ska utgöra en ram och ett stöd för de europeiska länderna i det nationella arbetet med barns rättigheter till en god miljö och en god hälsa. WHO har i ett bakgrundsdokument beskrivit barns känslighet för olika miljöfaktorer samt identifierat konkreta åtgärdsförslag som kan ingå i en nationell plan. Meningen är att man med hjälp av detta dokument ska göra nationella prioriteringar och handlingsplaner som är anpassade efter respektive lands behov. Skador är ett område som prioriteras i CEHAPE, då 3 till 4 barn av tio omkommer på grund av olyckshändelser i (WHO hemsida). är ett initiativ av . I gruppen finns representanter från EU:s 15 medlemsstater. arbetar för att minska olycksfallsskador som leder till död eller handikapp bland barn och ungdomar . verkar för att konsumentinformationen till föräldrar ska förbättras samt att säkerhetsprodukter ska vara lättillgängliga, prisvärda och enkla att använda. Den teknologi som finns inom säkerhetsområdet ska vara enkel att använda och effektiv. Målet är gemensamma standards, policys och lagstiftning inom unionen på de områden som berör barns och ungdomars (hemsida ). På trafiksäkerhetsområdet finns ett väl utvecklat internationellt samarbete. Assessment Programme (EURO- NCAP) säkerhetsprovar nya bilmodeller och publicerar resultaten. bedöms också barnsäkerheten för varje ny bilmodell. Från har vi försökt få till stånd att detta betyg ska integreras i bilens totalbedömning men så har ännu inte skett (EURO-NCAP hemsida ). I EU:s tredje trafiksäkerhetsprogram, som presenterades , formuleras mål för säkerheten i det framtida vägtransport- systemet. Säkerhetsfrågor för barn kommer att var en väsentlig del av dessa mål. Möjligen kommer förslag om trafikundervisning för barn och ungdomar, liksom kring körkortsfrågor som inbegriper kursplaner och en stegvis körkortsutbildning. Det finns också ett internationellt initiativ för att testa och rangordna bilbarnstolar av olika slag. Här intar en avvaktande position eftersom den Exempel på internationellt arbete med säkerhet och utveckling måttstock för ett bra system som diskuteras är långt ifrån vad vi i skulle betrakta som tillfredsställande nivå (muntlig kommunikation ). I , , är 158 länder medlemmar. I , finns International Secretariat for Child Friendly Cities. Nätverksarbete kring barnvänliga städer bedrivs i alla världsdelar. Forskning bedrivs i samarbete med . På om miljö och utveckling i utarbetades handlingsprogrammet . I kapitel 25 framhålls vikten av barns och ungdomars aktiva deltagande. Syftet är att säkerställa att barns intressen beaktas i deltagandeprocessen för en hållbar utveck- ling av miljön. Utöver dessa FN-relaterade organisationer finns det ett stort antal icke-statliga organisationer som täcker olika delar av världen. Bland dessa kan ur svensk synpunkt nämnas WLRA (World Leisure and ) som följer hur fritid- och rekreation beaktas inom olika områden. ELRA är den europeiska delen av denna organisation. IPA (to Play) har medlemmar i ett 50-tal länder över hela världen. De arbetar främst med utomhuslek i alla dess former. 17Redovisning av delegationens arbete med utåtriktade aktiviteter och referensgrupper Professor och medicine doktor , , folkhälsovetenskapliga institutionen, social- medicinska avdelningen utarbetade rapporten i . Barnskadeatlas med frekvenser och trender på nationell, läns- och kommunnivå 1987-2000 (SOU 2002:99). Rapporten skickades ut i två exemplar per kommun. Syftet var att stimulera till lokala konferenser och diskussioner. Fyra regionala konferenser anord- nades för att ytterligare stimulera till lokalt arbete. Två av konfer- enserna, och , genomfördes i nära samarbete med Stiftelsen och de två andra konferenserna i nära samarbete med i och i . Målgrupp för konfer- enserna var kommunala beslutsfattare och verksamhetsföreträdare. Konferenserna var välbesökta. Barnskadeatlasen har också fått stor massmedial uppmärksamhet. Sociala skillnader i skaderisker Delegationen anordnade en konferens om Sociala skillnader i skador bland barn och ungdomar i . Utgångs- punkten för konferensen var en rapport om socioekonomiska skillnader i skaderisker som sammanställts på uppdrag av delegationen (SOU 2002:68). Vid konferensen presenterades aktuell forskning inom området, följt av att ämnesföreträdare inom aktuella områden reflekterade över hur forskningsresultaten kan tas tillvara inom det förebyggande arbetet. Konferensen hade ca 80 deltagare och bestod Redovisning av delegationens arbete med utåtriktade aktiviteter och referensgrupper SOU 2003:127 framför allt av politiker och tjänstemän inom kommun och landsting från olika delar av landet. Indikatorer för utvecklande miljöer anordnades ett arbetsmöte i samarbete med . Arbetsmötet samlade en bred krets för att diskutera hur barns och ungas rätt till stimulerande miljöer kan få större genomslag i den fysiska planeringen . Några slutsatser från mötet var att vi har kunskap om vad som är utvecklande miljöer för barn och ung- domar bland annat genom forskning som genomfördes från 1970- talet och framåt. Kunskapen bör samlas, konkretiseras och omsättas i praktiskt arbete på alla nivåer i samhället. På lokal nivå finns både goda ambitioner och bra arbete, men ett tydligare stöd för arbetet i form av lagstiftning eller nationella mål, är önskvärt. Kunskap om hur man utformar miljöer som främjar barns och ungdomars utveckling, behöver förmedlas i grundutbildningar och fortbildningar hos aktörer som direkt eller indirekt har inflytande över barns och ungdomars miljöer. Under mötet konstaterades också att barn och ungdomar har rätt till delaktighet i arbetet, kanske genom barnombud eller barnföreträdare som länk mellan barnen och de som arbetar med fysisk planering. Vi behöver den kunskap som barn och ungdomar har om sina miljöer. Behöver idrottsskadeförebyggande arbete mer uppmärksamhet? Barnsäkerhetsdelegationen har i samarbete med Riksidrottsför- bundet (RF) initierat en diskussion med syftet att öka upp- märksamheten på vikten av idrottsskadeförebyggande verksamhet. Representanter för , deltog och presenterade registerdata över idrottsskador. Kunskap om vem som drabbas av skador och hur skadorna uppstår är en förutsättning för det skadeförebyggande arbetet. Företrädare för , informerade om vikten av idrottsskadeforskning samt presenterade några idrotts- skadedata. I konferensen deltog också RF: s ansvariga för bredd- respektive elitidrott samt barn- och ungdomsansvarig. Vidare närvarade några av specialidrottsförbundens (fotboll, handboll, inne- SOU 2003:127 Redovisning av delegationens arbete med utåtriktade aktiviteter och referensgrupper bandy och ridsport) barn- och ungdomsansvariga samt en representant för som ansvarar för fördelningen av det statliga anslaget till idrottsrörelsen. Kunskapsbaserat skadeförebyggande och säkerhetsfrämjande arbete Barnsäkerhetsdelegationen anordnade, , ett runda- bordssamtal om Kunskapsbaserat skadeförebyggande och säkerhets- främjande arbete där ett 20-tal svenska forskare deltog. I diskussionen betonades vikten av evidens inom området, men det framhölls också att det som är evidensbaserat är det som är utvärderat och där det finns forskning. Det finns många områden som saknar evidens därför att inte forskningen har inriktats på dessa områden. Det behövs kunskap om hur socioekonomiska skillnader i skaderisker kan beaktas i det förebyggande arbetet. En stor del av diskussionen inriktades på självtillfogade skador och det betonades att det finns behov av att fördjupa kunskapen och utveckla metoderna när det gäller skador med social och/eller psykisk etiologi. Barn och ungdomar i den fysiska planeringen arrangerades ett rundabordssamtal med ett 20-tal forskare och praktiker från olika samhällsnivåer och verksamheter. Några utvecklingstendenser som lyftes fram var att skolgårdarna blir allt mindre, vilket begränsar möjligheter till lek och rörelse. Även många förskolegårdar är små och ska delas mellan barn, personal och boende – en ofta omöjlig situation. En annan trend som uppmärksammades var att möjligheten att fritt välja skola leder till längre skolvägar och detta minskar barns möjlighet att själva ta sig till skolan och ökar biltrafiken kring skolorna. Inom kommunerna tas alltfler närlekplatser bort. Det framhölls att detta kan ha flera orsaker varav kommuners rädsla för att inte kunna leva upp till den rekommenderade säkerhetsstandarden är en. När man bryter mot säkerhetsstandarden blir det liv men när man inte ger barn och unga möjligheter till utvecklande miljöer, lyfter ingen ett finger. Redovisning av delegationens arbete med utåtriktade aktiviteter och referensgrupper SOU 2003:127 En annan trend är gatumiljöer där olika trafikantgrupper ska samsas. Det är viktigt att följa upp denna utveckling avseende konsekvenser för barnen. I diskussionen menade flera att det just nu råder en kultur där man inte tar hänsyn till barn och unga och att det saknas ett tydligt samhällsstöd för att på allvar beakta barns och ungas behov. Det framhölls att barnperspektivet i bör stärkas. Kommunerna behöver utveckla sitt arbete med att skapa goda miljöer för barn och unga liksom att involvera dem i planeringen. Barn ska ha inflytande i frågor som de har kompetens inom, exempelvis sin närmiljö. Barn vet hur det ser ut , men om barn ska få reellt inflytande är det viktigt att de också får kunskap om hur det kan se ut, dvs. vilka alternativ som finns. är barn nöjda med hur det är. Det är svårt att veta om det står för att det är bra eller om de inte kan föreställa sig något annat. Angelägna uppgifter för den framtida huvudmannen som togs upp var att visa goda exempel på barns och ungdomars delaktighet. Nätverksbygge och stöd/fortbildning för lokalt utvecklingsarbete liksom möjlighet att utlysa medel till utvecklingsprojekt. Att initiera, stödja och sprida forskningsresultat ansågs vara en annan uppgift för en framtida huvudman. 17.3Kort presentation av delegationens referensgrupper Referensgruppen för barn och unga Delegationen har knutit ett antal referensgrupper till sitt arbete. Bland annat har en ungdomsreferensgrupp bildats. Två ungdomar ingår i delegationen som sakkunniga och de har genom sina kanaler samlat åtta ungdomar mellan , som stöd och bollplank för sitt arbete. Ungdomarna kommer från olika delar av landet och från olika typer av bostadsorter. Både storstad, medelstor stad och landsbygd är representerat. Av hänsyn till ungdomarnas skolarbete har mötena förlagts till internat till lördag. Detta var den praktiska lösning som ungdomarna förordade. Internat har gett oss tillfälle att lära känna varandra under trevliga former utanför mötestid. Det är viktigt att skapa en trygg atmosfär både för unga och vuxna. Ungdomarna befinner sig i ett sammanhang som kan kännas främmande för dem SOU 2003:127 Redovisning av delegationens arbete med utåtriktade aktiviteter och referensgrupper och de har naturligen begränsad kunskap om vad som egentligen förväntas av dem. Ungdomsreferensgruppen har träffats vid fem tillfällen och under arbetets gång har samarbetet fördjupats. Allteftersom vi lärt känna varandra har diskussionerna blivit livligare och öppnare. Ungdomarna har också fått större kunskap och insikt om vad säkerhet och utveckling egentligen innebär. Med ökad kunskap har det varit lättare för dem att omsätta dessa abstrakta begrepp till konkreta miljöer och situationer i deras vardag. På så sätt har de också kunnat identifiera viktiga områden för delegationen att arbeta med. Under arbetets gång har även ungdomarnas kunskap ökat om delegationens uppdrag och funktion. Detta har också lett till att de frågor som diskuterats kunnat ses i ett sammanhang. Förutom att ungdomarna själva lyft frågor och områden för delegationen att arbeta med, har de samlat in kunskap om olika frågor som vi i delegationen önskat få belysta. De har exempelvis gett oss kunskapsunderlag om hur barn och unga bör involveras i arbetet, hur arbetsmiljöarbetet och elevdemokratiarbetet fungerar i skolan, liksom hur simundervisning och skolans arbete med trafik- frågor fungerar. De förslag som delegationen diskuterat har också tagits upp i ungdomsreferensgruppen. I många fall har ungdomarna ställt sig bakom delegationens förslag, men i vissa fall har de framhållit en annan åsikt. Det tydligaste exemplet har varit diskussionen kring en bestämmelse om cykelhjälm. Där tog ungdomsreferensgruppen tydligt ställning för att en sådan bestämmelse skulle omfatta alla ålders- grupper. Bland annat utifrån deras argument, beslutade delegationen att föreslå en sådan bestämmelse.