sou · GRB37d2 · 2004-01-01 00:00:00 — Delegationen föreslog i betän- kandet spelregler att om ett landstings beslut att säga upp ett avtal medför ekonomisk skada för vårdgivaren skall denne ha rätt till ersättning från för uppkommen skada. Det är nu som etableringsfriheten avskaffades och åldersgränsen infördes i ersättningslagarna. Detta innebär att förutsättningarna har varit kända . Situationen är således annorlunda än när regeländringarna trädde i kraft. Med kända förutsättningar borde det vara möjligt för vårdgivarna att planera både hyresavtalens längd och avskrivningen av inve- steringskostnader. Mot bakgrund av att det alltid innebär en viss risk att starta ett företag kan utredningen inte heller i övrigt se att det finns särskilda skäl att införa en skyldighet för samhället att ersätta privata yrkesutövare som inte får fortsätta sin verksamhet. 13Ekonomiska och andra konsekvenser av utredningens förslag Utredningen har haft att beakta regeringens direktiv enligt kom- mittéförordningen (1998:1474). Enligt förordningens 14 § skall utredningen beräkna och redovisa de ekonomiska konsekvenserna av sina förslag. Det gäller förslag som påverkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda och förslag som innebär samhällsekonomiska konsekven- ser i övrigt. Om kostnadsökningar eller intäktsminskningar för staten, kommuner eller landsting blir aktuella, skall utredningen föreslå en finansiering. Om förslagen i betänkandet har betydelse för den kommunala självstyrelsen skall konsekvenserna, enligt kommittéförordningens 15 §, beskrivas i betänkandet. Detsamma gäller när ett förslag har betydelse för brottsligheten eller det brottsförebyggande arbetet, för sysselsättningen och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företags, för jämställdheten mellan kvinnor och män samt för möjligheterna att nå de integrationspoli- tiska målen. Utredningen analyserar i kapitel 10 konsekvenserna för hälso- sjukvårdens organisation och ekonomi av ett avskaffande av ålders- gränserna i lagen (1993:1651) om läkarvårdsersättning, lagen (1993:1652) om ersättning för sjukgymnastik samt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Utredningen konstaterar i kapit- let att ett avskaffande av åldersgränserna skulle innebära att den tidpunkt vid vilken kan ompröva behovet av enskilda vårdgivares insatser i det samlade sjukvårdutbudet i för- skjuts framåt i tiden. Därmed binds ekonomiska resurser än vad som annars hade varit fallet. Hälso- och sjukvår- dens organisation och ekonomi skulle dock inte påverkas på något avgörande sätt om åldersgränserna skulle avskaffas. Ekonomiska och andra konsekvenser av utredningens förslag Utredningens förslag innebär inte att åldersgränserna i de aktuella ersättningslagarna avskaffas utan att åldersgränserna höjs från 67 till . Förslaget innebär, på motsvarande sätt som redo- visas ovan, att ekonomiska resurser binds . Där- emot för inte förslaget med sig några ökade kostnader för lands- tingen. Utredningen föreslår att en möjlighet skall införas för tandläkare och tandhygienister att verka inom tandvårdsförsäkringen efter . skall fatta beslut i dessa ärenden om undantag från åldersgränsen. Förslaget innebär således att åläggs en ny uppgift. Ärendena förväntas emellertid bli få till antalet. Den nya uppgiften för Riksförsäkrings- verket torde därför innebära en försumbar kostnadsökning för myndigheten. Finansieringen bedöms kunna ske inom ramen för prioriteringar av åtaganden och kostnader i övrigt. I samband med analysen av konsekvenser för de mindre före- tagen har utredningen samrått med för regel- granskning. Nämnden har framfört att utredningen särskilt bör beakta om förslagen innebär ökade administrativa problem eller resursbelastning för företagen och om de nya reglerna kan sned- vrida konkurrensförhållandena till nackdel för de mindre företagen. Utredningens förslag om införande av en möjlighet för tand- läkare och tandhygienister att arbeta inom tandvårdsförsäkringen efter torde inte få några negativa konsekvenser för de små företagen. En viss administrativ belastning innebär det visser- ligen för en privatpraktiker att begära undantag från åldersgränsen. Å andra sidan öppnar sig en möjlighet, som inte har funnits, att fortsätta utföra sådan tandvård som ryms inom tand- vårdsförsäkringen även efter . Utredningen bedömer att förslaget leder till förbättrade arbetsförutsättningar för de privata tandläkarna och tandhygienisterna. Det är i situationer då det finns en brist på vårdgivare som det blir aktuellt att medge att en yrkesutövare får fortsätta arbeta inom tandvårdsförsäkringen efter . Detta kan leda till en ökad tillgång på tandvård i bl.a. glesbygdsområden. Utredningens förslag innebär således att det blir möjligt att motverka eller lindra en regional brist på vårdgivare. Utredningen gör vidare bedömningen att de framlagda förslagen och bedömningarna i betänkandet inte får någon inverkan på de områden som i övrigt nämns i kommittéförordningen. 14.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring 2 kap. 3 § Förslaget har behandlats i kapitel 11. Det föreslagna tillägget i tredje stycket är avsett att göra det möjligt för tandläkare och tandhygienister att efter individuell prövning utföra tandvård inom tandvårdsförsäkringen efter . Det är när det föreligger en brist på vårdgivare som det kan bli aktuellt att medge att en yrkesutövare får fortsätta arbeta inom tandvårdsförsäkringen efter . skall vid prövningen av ett ärende om undantag från åldersgränsen, förutom behovet av fortsatt verksamhet, också ta hänsyn till kvali- teten på den verksamhet som bedrivs av yrkesutövaren. beslut om undantag från åldersgränsen skall alltid vara tidsbegränsade, eftersom de förhållanden som legat till grund för ett beslut om undantag från åldersgränsen kan komma att ändras. Exempelvis kan en tidigare bristsituation för- bytas i ett överskott på tandläkare eller tandhygienister. Den äldre yrkesutövarens förmåga att utöva sitt yrke och kvaliteten på den verksamhet som bedrivs kan också försämras. 14.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:1651) om läkarvårdsersättning Förslaget har behandlats i kapitel 10. Den föreslagna ändringen innebär att nuvarande åldersgräns höjs till . 14.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:1652) om ersättning för sjukgymnastik Förslaget har behandlats i kapitel 10. Den föreslagna ändringen innebär att nuvarande åldersgräns höjs till . Särskilt yttrande av , och Honnörsorden är många från politiskt håll när sjukvården står i fokus för debatten. För att orden ska få genomslag i praktisk hand- ling måste begrepp som tillgänglighet, kontinuitet, patientens ställ- ning, mångfald, valfrihet och konkurrensneutralitet också väga tungt när beslut ska tas. Vi upplever det inte som att redovisade fakta och en objektiv värdering av dessa är vad som ligger till grund för utredningens slutsatser. Utredningens förslag i kap. 12 om att inte förändra möj- ligheterna vad avser ersättningsetablering för läkare och sjukgym- naster är exempel på hur man underlåtit att på ett objektivt sätt ta hänsyn till alla de faktorer som talar för en ändring av regelsyste- met. En läkare eller sjukgymnast kan inte överlåta en praktik till en kollega med bibehållen möjlighet till offentlig ersättning utan godkännande. avgör om patienterna ska ha tillgång till mottagningen på samma villkor som . läkaren eller sjukgymnasten faller för åldersgränsen försvinner patientens rätt att få sin vård finansierad via landstings- skatten. Det innebär att högkostnadsskydd/frikort och rätten till ersättning för sjukresa också upphör att gälla. Då är allemansrätten indragen vid mottagningen. Få har råd att betala sin vård två gånger, dels via skatten, dels helt ur egen plånbok. Patienterna får istället försöka hitta annan vårdgivare, som har tid och möjlighet att ta emot ytterligare patienter. Utredningen tar upp fem argument som talar för rätt till ersätt- ningsetablering och ett argument som talar mot. Vi kan se ytter- ligare minst elva argument för. Argumenten kan ställas upp enligt följande; Särskilda yttranden SOU 2003:7 Ökad kontinuitet för patienterna Landstingens planering försvåras allvarligt. Tryggar återväxten av privatpraktiker Underlättar nyrekrytering till utbildning Kollegor på mottagningen drabbas ej av Patienternas ställning stärks, du kan välja den vårdgivare du, inte planeraren, har för- Ger ökad trygghet för patienterna genom säkrad tillgänglighet till vårdinrättning Resurser säkras för verksamhet som minskar Skapar incitament för landstingen att bli Kapitalförstöring undviks, sjukvårdsutrust- ning kan fortsatt brukas för produktion av En lättillgänglig och kostnadseffektiv vård Mångfald kan bibehållas och utvecklas Stimulerande och utvecklande arbeten kan erbjudas liksom en god arbetsmiljö (sjukfrån- varo högst ovanlig) Korta beslutsvägar utan onödiga hierarkier garanteras genom att egenföretagande även Allemansrätten upprätthålls, orena mot- En karriärväg för läkare och sjukgymnaster Skattebetalarna slipper finansiera eventuell kompensation till läkare och sjukgymnaster vars företag likvideras av landsting. Argument 1-5 anges i betänkandet Argument 1 anges i betänkandet Kostnaden för den läkar- och sjukgymnastvård som ersätts via det statliga ersättningssystemet uppgår till ca (inkl. eller av sjukvårdskostnaderna. I enkät till landstingen som utredaren låtit göra har svaren, inte oväntat, blivit att de motsätter sig ändring eftersom det allvarligt skulle försvåra Är det rimligt att planeringsansvar så all- varligt försvåras om ersättningsetablering tillåts att det ensamt uppväger fördelarna ovan? I en situation där resurserna är begränsade är det av yttersta vikt att det så långt möjligt görs objektiva avvägningar av hur dessa resurser ska fördelas för att komma befolkningen bäst tillgodo. Kriterier för val av vårdgivare bör då väga tungt. Regeringen har anfört att verksamhetens inriktning, tillgänglighet, kvalitet och kostnadseffektivitet bör avgöra valet av driftsform (prop. 1994/95:195, sid. 60). Vare sig utredning med ovanstående kriterier som utgångspunkt eller någon annan konsekvensanalys före beslut om avslag på ersättningsetablering har redovisats. Inställningen till behovet verkar vara given på förhand. Enligt utredningen är emellertid det stora hindret för att tillåta ersättningsetablering att olika övergångsbestämmelser medfört att , när det gäller i stort sett samtliga nu taxeanslutna läkare och sjukgymnaster, inte har haft möjlighet att ta ställning till behovet av vårdgivarens insats. uppgift har begränsats till att betala ut ersättning. Enligt vår bestämda uppfattning är det endast dessa övergångs- bestämmelser som gör det möjligt för läkare och sjukgymnaster att fortfarande vara verksamma som egenföretagare inom de statligt reglerade ersättningssystemen. Patienterna har därigenom fått en möjlighet att ta ställning till behovet av vårdgivarens insats. Problemen inom sjukvården förvärras om befintliga mottag- ningar tvingas slå igen. Patienterna har bristande till- gänglighet. Detta resulterar i onödiga besvär för patienter och kostnader för sjukförsäkringen och arbetsgivare. Staten har därför ett intresse av att motverka den nuvarande kostnadsövervältringen liksom att minska produktionsbortfallet och öka tillväxten. Det finns ca 30 000 läkare och ca 11 000 sjukgymnaster, varav har ersättningsrätt enligt det statliga system utredaren haft att ta ställning till. Denna lilla andel kan genom låg frånvaro och hög tillgänglighet vara till stort gagn för många vårdsökande. De statligt reglerade ersättningssystemen kan därigenom bidra till att lösa ohälsoproblem i såväl samhället som i sjukvården. För att honnörsorden om mångfald och allemansrätt inom vår- den ska förverkligas är det nödvändigt att dessa ord omsätts i kon- kreta beslut. Undertecknade förutsätter att regeringen ver- kar för att i lag om läkarvårdsersättning och i lag om sjukgymnast- ersättning införa bestämmelser som ger dessa vårdgivarkategorier rätt till ersättningsetablering. Inledningsvis kan konstateras att fattat beslut om att åldersgränserna skall avskaffas helt och att regeringen därför bör återkomma med ett sådant förslag. Vi delar uppfattning att åldersgränserna ska avskaffas helt. Utredningen föreslår en fortsatt åldersgräns för tandläka- res möjlighet att arbeta inom tandvårdsförsäkringens ram. Vidare föreslås att RFV ges möjlighet att medge dispens från denna regel. Som företrädare för privattandläkare vill vi framföra följande. Tandvårdsförsäkringen infördes och fanns ingen åldersgräns som begränsade tandläkarnas rätt att arbeta inom försäkringen. infördes en åldersgräns för rätten att arbeta inom tandvårdsförsäkringen (senare höjd till ). Inom den offentliga tandvården föreligger en avgångsskyl- dighet vid uppnådd pensionsålder vilket medför att det indirekt finns en åldersgräns inom den offentliga tandvården. Detta leder till att behållandet av en åldersgräns för rätten att arbeta inom tandvårdsförsäkringen i praktiken endast berör de privata vård- givarna. Skälen för regeringen beslut att införa en åldersgräns var dels att regeringen ansåg den åldersgräns som följer av den allmänna pen- sionsåldern också bör gälla som villkor för tandvårdsersättning för vård utförd av tandläkare och tandhygienister dels att detta under- lättade för yngre tandläkare och tandhygienister att utöva sina yrken i större utsträckning än . Till skillnad från liggande utredning ifrågasatte inte regeringen vid det tillfället kvaliteten och patienternas säkerhet hos äldre yrkesutövare inom tandvården. Vidare visar erfarenheterna från perioden –1999 att det inte har förekommit något kritik från berörda tillsynsmyndigheter rörande kvaliteten och patientsäkerheten för patienter hos äldre yrkesutövare. Vi finner det anmärkningsvärt att utredningen inte har belyst denna fråga i utredningen dvs. hur fungerade det inom tandvården –1999. Betträffande personalsituationen inom tandvården så kan konstateras att det råder stor brist på tandläkare på många håll i landet. AMS, SCB och SoS har i sina prognoser pekat på detta för- hållande samt också gjort bedömningen att denna bristsituation kommer att förvärras om åtgärder inte vidtas. En anledning till dagens situation är att många yngre tandläkare väljer att arbeta utomlands som tandläkare t.ex. så finns det ca 1 000 svenska tandläkare som är verksamma i . Denna situation menar vi gör det angeläget att skapa förutsätt- ningar för de äldre tandläkare som kan och vill arbeta även . Dessutom är det så att det är patienterna som formellt sätt erhåller ersättning för sina tandvårdskostnader från tandvårdsför- säkringen vilket medför att äldre patienter som ofta har gått hos en och samma tandläkare under en mycket tvingas byta tand- läkare då denne passerar en åldersgräns. Vidare har efterfrågan på tandvård hos den äldre befolkningen ökat avsevärt efter då ett förbättrat högkostnadsskydd infördes för patienter . Inom privattandvården har nuvarande åldersgräns inneburit att tandläkare som fyllt av ekonomiska skäl tvingats avveckla sin praktik eftersom det, framför allt i glesbygden, inte varit möjligt att finna en efterträdare. Denna situation tillsammans med den offent- liga tandvårdens problem med att tillsätta tandläkartjänster ute i landet har lett fram till att det är väntetider inom folktandvården. Vidare vill vi peka på den inkonsekvens i regelsystemet som finns där en privattandläkare inte tillåts arbeta inom tand- vårdsförsäkringen men kan vara verksam och erhålla ersättning från det offentliga i det fall tandläkaren behandlar patienter som omfattas av landstingens ansvar. Flera landsting utnyttjar denna möjlighet att anlita privata tandläkare. Utredningen refererar bl.a. slutbetänkandet Tandvården till , SOU 2002.53, som regeringens enmansutredare överlämnade till socialministern . Dock redovisar inte liggande utredning enmansutredarens för- slag beträffande åldersgränsen vilket är Utredningen anser att beslut om att avskaffa åldersgränsen för vårdgivare inom tandvård avseende rätt till tandvårdsersättning bör fattas. Med hänvisning till ovanstående anser i första hand att åldersgränsen inom tandvården bör avskaffas. I andra hand anser vi att om en åldersgräns ska behållas bör den vara och inte som utredningen föreslår . Därmed bortfaller i praktiken också behovet av ett särskilt dispensförfa- rande. I det fall ett dispensförfarande kommer att införas anser vi att det ska vara de lokala försäkringskassorna som fattar beslut om dispens och inte som utredningen föreslår. Skälet härför är helt enkelt att det är hos de lokala försäkringskas- sorna som kunskapen finns om de lokala resurserna inom tandvår- den och förhållandena i övrigt. (2002:2) Under vilka förhållanden vill äldre personer yrkesarbeta?, Arbetslivsrapport (2002:3) Den framtida personalförsörj- ningen inom vård och omsorg – Tillgång och rekryteringsbehov HSNs rapportserie (16/02) De sjukgymnastiska verksamheterna inom , Årsredovisning 2001 Kjekshus L.E., Tjora A. Hn (1998) Hvor reell er mangelen på leger? En kartlegging av legebemanningen i ett fylke 3/98. Norsk Institutt for sykehusforskning. finansierad privat öppen vård 1994–2000 läkare och sjukgymnaster i öppen vård med ersättning enligt nationell taxa 2001 PsykologTidningen (18/95) På jakt efter minnets gåta PsykologTidningen (3/02) Dåligt minne kan spåras till våra gener (2000:3) Tandvårdsstödet RFV Anser Sosial- og Helsedepartementet (1997) Pasienten forst (Meddelandeblad nr 4/93) Äldre privatpraktiserande läkare och tandläkare. En studie av 49 läkare och tandläkare (2001) Kvalitetsarbete bland privatpraktiker i västra 1997–2000 (2001) Överförskrivande läkare, en tillsynsrapport (1998) Hälso- och sjukvårdsstatistisk årsbok (2001) Hälso- och sjukvårdsstatistisk årsbok (2001) Hälso- och sjukvårdsrapport (2002) Enkätundersökning till privattandläkare om möjligheter att ta emot nya patienter Enkät om väntetider inom folktandvården och möj- ligheten att anställa ytterligare tandläkare (2002) Trender och prognoser (2001) Rekruttering, Fastholdelse og Faggraen- ser i Sundhetssektorn – en analyse av arbejdsmarkedet for laeger og sygeplejersker (2002) Privatläkarfakta (1998) Avstampet. Att växa med kvalitet. En handbok i kvalitetsarbete för sjukgymnaster, Ds 1995:35, Förstärkt tillsyn över hälso- och sjukvården Ds 1999:44, Den ljusnande framtid är vård, om vård och omsorg – en arbetsmarknad i utveckling. Rapport från kommissionen för rekrytering till vård och omsorg Ds 2002:10, Riv hindren för äldre i arbetslivet! En kartläggning och ett diskussionsunderlag från senior- grupp SOU 1996:138, Ny behörighetsreglering på hälso- och sjukvårdens område m.m. SOU 1999:149, Upphandling av hälso- och sjukvårdstjänster. Betänkande av Utredningen om sjukvårdsupphandling SOU 2001:36, Bättre tandvårdsstöd för äldre. Delbetänkande av utredningen 2000 SOU 2002:29, Riv ålderstrappan! Livslopp i förändring. Diskus- sionsbetänkande av den parlamentariska äldreberedningen SENIOR 2005 SOU 2002:31, Vinst för vården. Idébetänkande från utredningen ägarformer – vinst och demokrati SOU 2002:53, Tandvården till . Slutbetänkande av utred- ningen Tandvårdsöversyn 2000 1978/79:220 Om samhällets tillsyn över hälso- och sjukvårdsperso- nalen m.fl. 1992/93:43 Ökad konkurrens i verksamhet 1993/94:75 Arvoden till privatpraktiserande läkare och sjukgym- naster samt vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen m.m. 1994/95:109 Vissa privatpraktiserande läkares och sjukgymnasters etablering m.m. 1994/95:195 Primärvård, privata vårdgivare m.m. 1996/97:123 Privata vårdgivare 1997/98:112 Reformerat tandvårdsstöd 1999/2000:149 Nationell handlingsplan för utveckling av hälso- och sjukvården 2000/01:36 Sjukhus med vinstsyfte /01:78 Rätt att arbeta till 2001/02:51 Bättre tandvårdsstöd för äldre m.m. 1993/94:SoU14 Arvoden till privatpraktiserande läkare och sjuk- gymnaster samt vissa ersättningar till sjukvårdshuvudmännen m.m. 1994/95:SoU10 Vissa privatpraktiserande läkares och sjukgymnas- ters etablering m.m. 1994/95:SoU24 Primärvård, privata vårdgivare m.m. 1996/97:SoU17 Privata vårdgivare 1997/98:SoU25 Reformerat tandvårdsstöd 2000/01:SoU5 Nationell handlingsplan för utveckling av hälso- och sjukvården 2000/01:AU10 Rätt att arbeta till 2001/02:SoU14 Bättre tandvårdsstöd för äldre m.m. Avskaffande av åldersgräns för vissa vårdgivares rätt till offentlig ersättning samt översyn av förutsättningarna för överlåtelse av Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare skall utreda konsekvenserna av ett avskaffande av åldersgränsen när det gäller offentlig ersättning till läkare enligt lagen (1993:1651) om läkarvårdsersättning (LOL), till sjukgym- naster enligt lagen (1993:1652) om ersättning för sjukgymnastik (LOS) samt till tandläkare och tandhygienister enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL). analysera konsekvenserna för hälso- och sjukvårdens organisa- tion, kvalitet, kontinuitet och ekonomi för det fall åldersgrän- ser avskaffas helt i fråga om ersättning enligt LOL, LOS och AFL, redogöra för de invändningar som kan finnas mot att åldersgränsen för vissa vårdgivare för den aktuella ersättningen inte följer den generella gränsenför avgångsskyldighet, analysera om det är ändamålsenligt att avskaffa åldersgränser i syfte att bidra till att avhjälpa bristen på vårdgivare, samt – för det fall ett avskaffande av åldersgränsen föreslås, överväga behovet av att införa särskilda kontrollrutiner för att bedöma äldre yrkesutövares lämplighet. Utredaren skall även utreda behovet av ändringar i LOL och LOS av förutsättningarna för privata vårdgivare att överlåta en praktik till en kollega med bibehållen möjlighet till ersättning från det all- männa för den verksamhet som bedrivs på praktiken. Åldersgränsen för ersättning med offentliga medel beslutade om att arbetstagare alltid skall ha rätt, men inte skyldighet, att stanna kvar i anställningen till . Det skall i fortsätt- ningen inte vara möjligt att träffa avtal om att arbetstagare är skyl- diga att avgå innan de fyllt (32 a § lagen [1982:80] om anställ- ningsskydd [LAS], prop. 2000/01:78, rskr. 2000/01:211). Av över- gångsbestämmelserna till den nya bestämmelsen i 32 a § LAS följer att kollektivavtal, som har ingåtts före lagens ikraftträdande , gäller till dess avtalet löpt ut, dock längst till och med utgången av . I regeringens proposition anfördes att en grundläggande princip i det nya ålderspensionssystemet är livsinkomstprincipen som inne- bär att hela livets inkomster påverkar pensionen. Ett bakom- liggande syfte med denna princip är att stimulera till arbete och att det under betydligt än tidigare skall vara möjligt för den enskilde att påverka sin pension. För att öka människors möjlig- heter att förbättra sin pension ansågs det därför väsentligt att åldern för avgångsskyldigheten höjdes. Vidare anfördes i propo- sitionen att den demografiska utvecklingen med stora pensions- avgångar kan föra med sig en period med allmän arbetskraftsbrist, vilket skulle kunna bli tillväxthämmande. Som en konsekvens av den höjda åldern för avgångsskyldighet för arbetstagare, beslutades även att åldersgränsen för de vårdgivare som avses i lagen (1993:1651) om läkarvårdsersättning (LOL) för privata läkare och lagen (1993:1652) om ersättning för sjukgym- nastik (LOS) för privata sjukgymnaster skulle höjas till . Vidare beslutades att åldersgränsen för tandvårdsersättning till vårdgivare för vård utförd av tandläkare och tandhygienist i lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) skulle höjas från till . En höjning av åldersgränsen när det gäller ersättningar moti- verades i propositionen bl.a. med att syftet med den höjda åldern för avgångsskyldighet inte skulle motverkas. För att de aktuella