sou · GRB389d2 · 2004-01-01 00:00:00 — Enligt 22 § LMA får eller socialnämndens beslut överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. beslut får överklagas hos den länsrätt inom vars domkrets utlänningen vistades när beslutet fattades. Beslut i fråga om bistånd enligt LMA gäller . Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Förfaranden för tillgång till juridisk rådgivning1 skall vidare fastställas i svensk rätt. I rättshjälpslagen (1996:1619) finns bestäm- melser om sådan rådgivning. Sådan lämnas i en rättslig angelägen- het av en advokat eller biträdande jurist på advokatbyrå i samman- lagt högst (4 §). Juridisk rådgivning är – till skillnad från rättshjälp – inte begränsad till vissa rättsområden utan lämnas för alla rättsliga angelägenheter (prop. 1996/97:9 s. 104 ff). Råd- givning lämnas mot en avgift som betalas till den som lämnar rådgivningen. Den som har lämnat rådgivning får sätta ned avgiften till hälften om den rättssökandes ekonomiska förhållanden ger anledning till det. Är den rättssökande underårig får avgiften sättas ned till noll. Den som har lämnat rådgivning har enligt 5 § rätt till skälig ersättning av allmänna medel för de kostnader för tolk och översättning som rådgivningen kan ha krävt. Bestämmelser om taxor för rådgivningen finns i föreskrifter (DVFS 2001:12) angående rådgivningsavgifter, nedsättning av rådgivnings- avgifter samt ersättning av allmänna medel till den som har lämnat 1 I den danska språkversionen används begreppet retshjælp. Rättshjälp regleras i Retsplejeloven § 128 stk 5 och synes närmast motsvara begreppet rådgivning i svensk lag. Motsvarande begrepp är i den engelska språkversionen legal assistance, i den tyska Rechtsbeistand och i den franska l'assistance juridique. Ytterligare eventuella åtgärder för att genomföra direktivet rådgivning enligt rättshjälpslagen. Av 1 § framgår att rådgivnings- avgiften är fastställd till ett belopp som för varje påbörjad kvart motsvarar en fjärdedel av timkostnadsnormen (1 tim=1206 kr ). Svensk rätt innehåller därmed såväl överklagandemöjligheter och förfaranden för tillgång till juridisk rådgivning som uppfyller direktivets krav. 14.3System för styrning, tillsyn och kontroll samt personal och resurser Artikel 23 innehåller tvingande bestämmelser om styrning, tillsyn och kontroll av nivån på mottagningsvillkoren och artikel 24 handlar om krav på utbildning av personal och att resurser anslås för att genomföra direktivet. Med vederbörlig hänsyn till sin konstitutionella struktur skall medlems- staterna se till att lämplig styrning, tillsyn och kontroll av nivån på mottagningsvillkoren upprättas. Medlemsstaterna skall genom lämpliga åtgärder se till att myndig- heter och andra organisationer som ansvarar för genomförandet av detta direktiv får tillräcklig utbildning med hänsyn till både manliga och kvinnliga asylsökande. Styrning, tillsyn och kontroll I ansvarar staten genom för mottagandet av asylsökande. är en myndighet under regeringen och lyder därmed under de krav på styrning, tillsyn och kontroll som följer av gällande författningar. Verksamheten följs vidare av och Regeringens organ för kontroll av och tillsyn över förvaltningen. Vidare har länsstyrelserna ett tillsynsansvar i för- hållande till kommunerna vid dessas tillämpning av bl.a. social- tjänstlagen. Ytterligare eventuella åtgärder för att genomföra direktivet Utbildningen för personal som arbetar med mottagandet av asylsökande har en decentraliserad styrning och det finns inga verksgemensamma regler eller riktlinjer om vilken utbildningsbak- grund som skall krävas för att arbeta med mottagande av asyl- sökande. Enligt uppgift från , , som arbetar med utvecklingen av personalpolitiken vid verket, krävs dock genomgående högskoleutbildning eller likvärdiga kunskaper för att få anställning som handläggare vid mottagningsenheterna. De som anställs är huvudsakligen socionomer, beteendevetare eller samhällsvetare. Enligt enkätundersökning hade av de svarande (vilka bestod av samtliga anställda vid verkets mottagningsenheter) högskoleexamen, annan eftergymnasial utbildning och hade gymnasial utbildning. av de svarande ansåg vidare att de hade rätt utbildning för sina arbetsuppgifter. var av uppfattningen att de endast till en mindre del eller inte alls hade rätt utbildning för sina arbetsuppgifter. Personalen vid vidareutbildas även internt inom verket. Enligt , huvudkontoret, som arbetar med den strategiska kompetensutbildningen vid verket, har denna utbildning varierat över åren både när det gäller ambition och när det gäller vilka ämnen som prioriterats. Verket har dock beslutat om ett nytt verksgemensamt utbildningsprogram kallat Migrationsprogrammet. Det beskrivs som en professionsutbildning som samtliga anställda inom verksamhetsprocessen skall genomgå dvs. alla inom mottagandet, besöks- och bosättningen samt asyl- och medborgarskapsprövningen. Utbildningen består av en grund- utbildning som omfattar samt påbyggnadskurser. Migrationsprogrammet Asyl – Mottagning innehåller bl.a. följande ämnen: Mänskliga rättigheter och migrationspolitik, Utlänningslagen för mottagningspersonal, LMA för mottagningspersonal, Internationell familjerätt, Återvändande och verkställigheter, Kulturmöte – möten mellan människor, Tala genom tolk, ½ dag Ytterligare eventuella åtgärder för att genomföra direktivet Arbete med familj och barn, Förvaltningskunskap I, II och III Tortyr och uteslutandegrunder, Gender/genus, Personal som ansvarar för delar av mottagandet av asylsökande finns även inom landstingen, inom kommunerna samt vid privata företag och organisationer som anlitas för språkundervisning, organiserad verksamhet m.m. Det rör sig då om läkare, sjuk- sköterskor, lärare, annan skolpersonal samt administrativ personal med ansvar för barn, rörelsehindrade och andra sökande med behov av särskilt stöd. Det handlar om personal med specialistkunskaper inom sina respektive områden och för vilka de asylsökande endast utgör en mindre del av dem de arbetar med. Vid enheter för kris- stöd, kristerapi m.m. finns dessutom läkare och annan personal med specialistkunskap rörande flyktingar och asylsökande. De lärare som ansvarar för de asylsökandes skolgång är ordinarie lärare varav en del är modersmålslärare och s.k. svenska-2-lärare. Det har visserligen framkommit att det finns brister i kunskapen om asyl- sökande och deras rättigheter lokalt ute i landet, se t.ex. avsnitt 8.2. I huvudsak utgår dock utredningen från att den personal som finns inom dessa områden har tillräcklig utbildning för de frågor de ansvarar för. Utredningen bedömer att den svenska ordningen uppfyller direktivets krav i nu berörda avseenden. 15Kostnader och andra konsekvenser för utredningens förslag till direktivets genomförande Utredningen har att göra en bedömning av eventuella kostnader som föreslagna författningsändringar och andra åtgärder kan komma att medföra. Utgångspunkten skall vara att sådana eventuella kostnader skall rymmas inom gällande ramar för mottagande av asylsökande. Enligt 14 § kommittéförordningen (1998:1474) skall utredare även redovisa samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt liksom vissa andra konsekvenser, bl.a. om förslagen har betydelse för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen (15 §). De förslag till nya föreskrifter som utredningen lämnar avser i allt väsentligt att kodifiera vad som redan utgör praxis inom mottagandet av asylsökande. Dessa förslag kan inte anses medföra några ökade kostnader eller andra konsekvenser. Det gäller lagförslagen om information om mottagandevillkoren för de asyl- sökande, sammanhållningen av familjer, spårandet av familjemed- lemmar till ensamkommande barn liksom att dessa barn skall byta inkvartering så sällan som möjligt och skall, om de inte fyllt , erbjudas plats på förläggning som är särskilt avsedd för dem. Det gäller i huvudsak även lagförslagen om den dokumentation som skall styrka att innehavaren är asylsökande i landet liksom landstingens skyldighet att bereda asylsökande hälso- och sjukvård samt tandvård. Vad särskilt gäller hälso- och sjukvården kan visserligen sägas att den ökade klarhet om asylsökandes möjlighet att erhålla vård och behandling som utredningens förslag om en särskild lag bl.a. syftar till att åstadkomma, liksom de förbättringar i informationsutbytet mellan landstingen och som kan följa av inför- andet av samordningsnummer och av det krav på att lämna ut personuppgifter som föreslagits av utlänningsdatalagsutredningen, kan medföra att asylsökande bereds vård i något fler fall än . Förslaget bör emellertid även medföra vissa admini- strativa vinster – dagens oklarheter kring de asylsökandes möjlig- Kostnader och andra konsekvenser för utredningens förslag .. heter till hälso- och sjukvård medför många onödiga telefonsamtal och annat resurskrävande arbete. Dessutom ersätts hälso- och sjukvård med ett schablonbelopp per asylsökande, dvs. med en ersättning som utgår utan hänsyn till i vilken utsträckning sjuk- vårdens resurser faktiskt tas i anspråk. Utredningens sammantagna bedömning är därför att den förändring som följer av utredningens förslag i den delen inte kommer att föranleda några ökade kostnader för hälso- och sjukvården. Antalet (frivilliga) hälsoundersökningar kan – och bör – dock komma att öka bl.a. genom de förbättringar i informationsutbytet mellan landstingen och som utlänningsdatautred- ningen föreslagit. Dessa ersätts separat av staten per genomförd undersökning. Ett större antal genomförda hälsoundersökningar medför således oundvikligen större kostnader för staten. Det kan noteras att för de 12 378 nyanlända asylsökande som hälsounder- söktes utgick ersättning med per under- sökning eller med totalt . Det är emellertid när det gäller utredningens förslag i fråga om hälsoundersökningar inte fråga om några nya åtaganden. Utred- ningens förslag syftar i stället endast till att bidra till att redan gjorda åtaganden uppfylls på ett bättre sätt. Detsamma gäller för övrigt förslagen beträffande hälso- och sjukvård samt tandvård. Att framställa och utfärda den resehandling som utredningen föreslår för asylsökande som vid allvarliga humanitära skäl behöver närvara i en annan stat kommer självfallet att medföra vissa administrativa kostnader i de enskilda fall då de framställs. Det kan emellertid knappast röra sig om mer än ett dussintal fall . Några nya passhandlingar skall heller inte tas fram, de underlag för främlingspass som finns skall kunna användas. När det gäller den mindre grupp asylsökande barn som inte omfattas av LMA och för vilka utredningen föreslår ett förtyd- ligande förefaller det oundvikligt, om nuvarande reglering behålls eller utredningens förslag genomförs, att de kostnader som landsting och kommuner bär måste ersättas med statliga medel. Det före- faller klart att dessa barn inte har ingått i underlaget för den statliga ersättningen för hälso- och sjukvård. Vid rådande asylinströmning, där det enligt uppgift finns omkring 100 barn i denna situation, skulle schablonersättningen för dem uppgå till . Av allt att döma har dessa barn inte heller omfattats av den statliga ersättning som lämnats för utbildning, förskoleverksamhet och skolbarnomsorg. Sådan ersättning för dessa Kostnader och andra konsekvenser för utredningens förslag .. barn skulle uppgå till beroende på vilka åldersgrupper barnen tillhör. Frågan om statlig ersättning bör utgå för denna grupp av asylsökande barn, som har en här i landet bosatt vårdnadshavare, har emellertid som nämnts i avsnitt 12.5.3 utredningen inte kunnat besvara inom ramen för sitt uppdrag. Vissa andra smärre administrativa kostnader kan även upp- komma. Utredningen föreslår att regelbundna utvärderingar av mottagandet av de ensamkommande barnen skall göras. Detta medför naturligtvis en kostnad för berörda myndigheter. De asyl- sökandes dokumentation, , måste vidare delvis förses med ny text. Dessa kort förnyas emellertid kontinuerligt och vad som behövs är endast en ändring i underlaget för de asylsökandes kort. Underlagen köps enligt uppgift från systemansvarig vid in och några problem med att lägga till den nya texten vid något av de kommande inköpen finns inte. Sammanfattningsvis bedöms utredningens förslag inte medföra några ökade kostnader utom på två punkter, vilka bägge avser redan tidigare gjorda åtaganden (fler hälsoundersökningar samt statlig ersättning för hälso- och sjukvård, tandvård och skolgång till asyl- sökande barn som inte omfattats av LMA). Några sådana sam- hällsekonomiska konsekvenser som avses i 14 och 15 §§ kommitté- förordningen uppstår inte genom de förslag som lämnas. 16.1Förslag till lag om hälso- och sjukvård samt tandvård för asylsökande m.fl. I första stycket anges de kategorier av utlänningar som skall erbjudas hälso- och sjukvård samt tandvård. Denna personkrets är bestämd på samma sätt som i 1 § första stycket 1 och 2 LMA. Bestämmelsen omfattar således både asylsökande, dvs. utlänningar som ansökt om uppehållstillstånd enligt 3 kap. 2 eller 3 § UtlL, och den kategori utlänningar som avses i 1 § första stycket 2 LMA, dvs. utlänningar som har beviljats tillfälligt skydd eller uppehållstillstånd efter tillfälligt skydd med stöd av bestämmelserna i 2 a kap. 2, 3, 4 eller 6 §§ UtlL. Enligt art. 3.3 i direktiv /9/EG skall det visserligen inte tillämpas på den sist nämnda kategorin utlänningar. De omfattas i stället av särskilda bestämmelser i direktiv /55/EG. Föreskrifterna om hälso- och sjukvård i det direktivet (art. 13.2 och 13.4) är emellertid i det närmaste helt identiska med motsvarande bestämmelser i direktiv /9/EG. Den svenska regleringen jäm- ställer också dessa utlänningar med asylsökande i alla hänse- enden bl.a. vad gäller hälso- och sjukvård, tandvård och hälso- undersökning.1 Den föreslagna regleringen utgår därför från att någon åtskillnad mellan de båda grupperna inte bör ske. Se vidare avsnitt 8.4. I andra stycket anges omfattningen av den vård som skall erbjudas. Enligt 4 § HSL skall, om någon som vistas inom utan att vara bosatt där behöver omedelbar hälso- och sjukvård, erbjuda sådan vård. Motsvarande regel beträffande behov av omedelbar tandvård finns i 6 § tandvårdslagen. 1 I prop. 2001/02:185 s. 85 ff uttalas att vuxna utlänningar i denna kategori inte skall ges vård som kan skjutas upp och att barn skall erhålla samma vård som de barn som är bosatta i landet. dessa bestämmelser har således även asylsökande möjlighet att vid behov erhålla omedelbar vård. I andra stycket föreskrivs att de vuxna utlänningar som omfattas av lagen därutöver skall erbjudas vård som inte kan anstå, mödrahälsovård, förlossningsvård, preventiv- medelsrådgivning, vård vid abort, vård enligt smittskyddslagen (1988:1472) samt tandvård som inte kan anstå. De utländska barn som omfattas av lagen erbjuds hälso- och sjukvård samt tandvård enligt samma regler som gäller för den som är bosatt här. De skall således erhålla hälso- och sjukvård samt tandvård på samma villkor som barn som är bosatta i . skyldighet att erbjuda vård enligt lagen är således i allt väsentligt av samma omfattning som den vård som för när- varande skall beredas enligt den överenskommelse som träffats mellan och staten och för vilken staten också lämnar ersättning till landstingen enligt 2 § andra och tredje stycket förordning om statlig ersättning för hälso- och sjukvård till asylsökande. I tredje stycket anges att även skall erbjuda sådana utlänningar som avses i första stycket att genomgå en hälsounder- sökning efter det att de registrerats vid en förläggning. Det är således fråga om ett erbjudande som lämnas till utlänningen som denne kan välja att anta eller att avstå från. För såväl den enskildes bästa som samhällets skydd är det viktigt att erbjudandet lämnas efter det att utlänningen registrerats vid en förläggning så att undersökningen kan genom- föras utan dröjsmål. Det är dock givet att en hälsoundersökning inte behöver genomföras om fråga uppkommit om omedelbar verkställighet enligt 8 kap. 8 § UtlL. Ett sådant beslut, som förut- sätter att det är uppenbart att det inte finns grund för asyl och att uppehållstillstånd inte heller skall beviljas på annan grund, skall enligt huvudregeln fattas . I paragrafen regleras frågan om skyldigheten att erbjuda hälso- och sjukvård samt tandvård enligt lagen upphör. Dessa tidpunkter är desamma som gäller och som i huvudsak motsvarar de tidpunkter som i 11 och 12 §§ LMA anges för när rätten till bistånd upphör. Regleringen bygger, liksom är fallet när det gäller rätt till bistånd enligt LMA, på att den som erhåller uppehållstillstånd principiellt därmed bör omfattas av de regler som gäller för här bosatta men att det kan finnas praktiska skäl att för sådana fall förordna om en viss övergångstid för att t.ex. folk- bokföring och registrering hos allmän försäkringskassa skall hinna ske. Enligt första stycket skall hälso- och sjukvård samt tandvård erbjudas en asylsökande även efter det att han har beviljats uppehållstillstånd, om han vistas på en förläggning och inte anvisats eller kunnat utnyttja en anvisad plats i en kommun. En asylsökande som inte vistas på förläggning skall erbjudas hälso- och sjukvård samt tandvård under en månad från den dag då han har beviljats uppehållstillstånd. Av regleringen i första stycket följer att eftersom bestämmelsen, genom hänvisningen till 1 § första stycket 1, enbart tar sikte på de asylsökandes förhållanden, skall de utlänningar som avses i 1 § första stycket 2 och som beviljats uppehållstillstånd med stöd av bestämmelserna i 2 a kap. 2, 3, 4 eller 6 § UtlL erbjudas hälso- och sjukvård samt tandvård enligt denna lag trots att de erhållit uppehålls- tillstånd. Enligt andra stycket skall, om ansökan om uppehållstillstånd avslås och ett avlägsnandebeslut skall verkställas, hälso- och sjuk- vård samt tandvård som huvudregel erbjudas fram till dess personen lämnar landet. Utlänningar som fyllt och som håller sig undan så att ett beslut om avvisning eller utvisning inte kan verkställas skall emellertid inte erbjudas vård enligt denna lag. Det innebär att utlänningar under skall – liksom – erbjudas vård enligt huvudregeln även om de håller sig undan verkställighet av ett avlägsnandebeslut. Det kan förtjäna framhållas att även efter det att möjligheten till vård enligt denna bestämmelse upphört skall landsting erbjuda den begränsade vård som följer av 4 § första stycket HSL och 6 § tandvårdslagen till alla personer som tillfälligt vistas inom . 16.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. Ändringarna i första stycket har endast tillkommit för att markera att lagen fortsättningsvis inte bara innehåller föreskrifter om syssel- sättning och bistånd utan även föreskrifter om information och dokument till de asylsökande. Det är likväl så, att lagen alltjämt endast kommer att innehålla vissa bestämmelser om mottagandet av asylsökande. Flera väsentliga bestämmelser om mottagandet kommer även i fortsättningen att återfinnas i andra författningar, t.ex. beträffande asylsökande barns möjligheter att gå i skola. Den föreslagna nya lydelsen i tredje stycket har tillkommit för att tydliggöra att de barn som avses i detta stycke omfattas av lagen men är undantagna från dess föreskrifter om bistånd. Det bör då inte råda någon tvekan om att dessa barn omfattas av möjligheten att erhålla hälso- och sjukvård samt tandvård och har rätt till utbildning på samma sätt som andra asylsökande samt att statlig ersättning skall lämnas för vård och utbildning enligt de förord- ningar som reglerar detta. När dessa barn emellertid behöver bistånd skall det lämnas med stöd av socialtjänstlagen. Dagersätt- ning och särskilt bidrag enligt LMA skall således inte ges till dessa barn. Eftersom dessa asylsökande barn (samt det fåtal utlänningar som avses i 1 § första stycket 2 och som kan finnas inom denna kategori) således kommer att omfattas av LMA skall de registreras vid en förläggning enligt 3 § LMA. Detta följer direkt av denna bestäm- melse. Det kan förtjäna framhållas att de som är registrerade vid en förläggning därmed kommer att utgöras av såväl personer som har rätt till bistånd enligt LMA – bistånd förutsätter enligt 8 § första stycket en sådan registrering – som personer som inte har rätt till sådant bistånd men som omfattas av lagen i övrigt och därmed har rätt till information, dokumentation och sysselsättning enligt denna. Registreringen av dessa barn har framför allt betydelse för beräkningen av den statliga ersättningen för hälso- och sjukvård, jfr 6 § förordningen om statlig ersättning för hälso- och sjukvård till asylsökande. Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 12.5.3. Syftet med det nya första stycket i paragrafen är att tillgodose direktivets krav på att de asylsökande skall informeras om mottagandevillkoren i landet. Bestämmelsen motsvarar tillsammans med närmare före- skrifter i FMA stora delar artikel 5.1 och 5.2 i direktivet. Se vidare avsnitt 4.4. Enligt bestämmelsen åläggs att informera utlänningar som avses i 1 § första stycket 1 om såväl de förmåner som asylsökande har rätt till som vilka skyldigheter som måste uppfyllas för att komma i åtnjutande av dessa. Att information skall lämnas om förmåner överensstämmer med vad direktivet föreskriver och innebär att information skall lämnas även om annat än vad som enligt 13 § betecknas som bistånd (logi, bostads- ersättning, dagersättning och särskilt bidrag). Information skall således lämnas även om sådana förmåner som inte regleras i LMA, såsom möjligheterna att erhålla hälso- och sjukvård, tandvård och att genomgå hälsoundersökning och barns rätt till skolgång. Avsikten med regleringen är självfallet inte att begränsa den relativt omfattande information som redan lämnas till asylsökande, t.ex. om lokala förhållanden av betydelse. Hänvisningen till 1 § första stycket 1 innebär att informationsskyldigheten gäller i förhållande till asylsökande (utlänningar som har ansökt om uppehållstillstånd enligt 3 kap. 2 § eller 3 § UtlL). I andra meningen anges även att information skall ges skriftligen och, så långt möjligt, på ett språk som den som tar emot informationen rimligtvis kan förväntas förstå. Det anges dock att information undantagsvis får lämnas muntligt. Det är givet att den väsentliga informationen om gällande villkor liksom nu skall ske skriftligen. Däremot bör information om vissa lokala förhållanden, liksom om sådana grupper och organisa- tioner som kan bistå dem om gällande mottagandevillkor kunna ske muntligen. En närmare reglering föreslås i FMA, se nedan. Paragrafen är ny. Syftet med bestämmelsen är att tillgodose kravet i direktivet på att en asylsökande efter det att ansökan om asyl lämnats in till skall förses med ett dokument som styrker hans eller hennes rättsliga ställning som asylsökande. Av första stycket följer att det av dokumentet skall framgå att innehavaren är asylsökande. Kravet bör inledningsvis kunna uppfyllas genom att den asylsökande erhåller ett kvitto på att han lämnat in en asylsansökan. Så snart det kan ske bör emellertid den asylsökande förses med en handling av bättre kvalitet som inte lätt låter sig förändras av obehöriga. Bestämmelsen har utformats med de nuvarande – kompletterade med ett angivande av att innehavaren är asylsökande – för ögonen, men den tekniska lösningen kan självfallet vara en annan. Se vidare avsnitt 5. Av andra stycket framgår att en asylsökande som hålls i förvar inte behöver förses med ett sådant dokument som avses i första stycket. Ändringarna i paragrafen har tillkommit för att möjliggöra för regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer, att meddela närmare föreskrifter i anslutning till de bestämmelser utredningen föreslår.