sou · GRB3105d2 · 2004-01-01 00:00:00 — Syftet med utbildningen är att ge kunskap om odlingslandskapets biologiska mångfald och kulturmiljövärden, samband mellan hävd och biologiska värden samt skötsel av marker och landskapselement. Skydd av miljökänsliga områden (växtnäring och bekämpningsmedel) Verksamheten inom Kompetensområde 2 skall bidra till att minska växtnäringsförlusterna i jordbruket och hälso- och miljöriskerna vid användning av bekämpningsmedel. Det är främst miljökvalitets- målen Ingen övergödning och Giftfri miljö som berörs av insatserna. Även miljökvalitetsmålen Grundvatten av god kvalitet, Levande sjöar och vattendrag, Hav i balans samt Levande kust och skärgård, Bara naturlig försurning och Ett rikt odlingslandskap berörs. Åtgärder för att främja ekologisk produktion Verksamheten inom Kompetensområde 3 skall i första hand bidra till att miljökvalitetsmålen Ett rikt odlingslandskap, Ingen övergöd- ning och En giftfri miljö uppnås genom att den ekologiska produktionen ökar. Syftet med åtgärderna inom detta kompetens- område är att intressera jordbrukare för omläggning till och utveckling av ekologisk produktion. Kompetensutveckling företas även genom särskilda projekt med koppling till de olika kompetensområdena. Under förra program- perioden genomfördes mångfald med syfte att bevara biologisk mångfald och kulturmiljövärden.7 startade och syftar till att genom utbildning och rådgivning intressera jordbrukare för och ge kunskap om biologisk mångfald och kulturmiljövärden i land- skapet.8 Kampanjen har utarbetats av i samråd med representanter från andra centrala myndigheter, intresseorgan- isationer och länsstyrelsernas kulturmiljö-, naturvårds- och lantbruksfunktioner. Målet är att utbildningen inom ramen för Levande Landskap skall ha 15 000 deltagare . Kampanjen omfattar skötsel av betesmarker och slåtterängar, skötsel av kultur- lämningar och småbiotoper, anläggning och skötsel av våtmarker inklusive småvatten, bevarande av byggnader och bebyggelse- miljöer av kulturhistoriskt värde samt bevarande av genetisk vari- ation hos husdjursraser och kulturväxter. Till största delen bedrivs utbildningen i länsstyrelsernas regi. Arbetet med att bevara den genetiska variationen på djursidan bedrivs till stor del av lantras- föreningar vars syfte är att bevara utrotningshotade husdjursraser. På växtområdet finns också ett särskilt bevarandeprogram som kallas Programmet för odlad mångfald.9 Detta program bidrar till att slå vakt om växtgenetiska resurser, vilket är viktigt för en uthållig produktion av livsmedel. Det utgör också ett viktigt styrmedel för att uppnå intentionerna i konventionen om biologisk mångfald och det internationella fördraget om växtgenetiska resurser för livsmedel och jordbruk. Därtill utgår KULM-medel för utbildning om allmogeåkrar och som stöd till odling av hotade åkerogräs i demonstrationssyfte.10 På djursidan finns ett förslag till ett nationellt program för för- valtning av husdjursgenetiska resurser vilket också har stor betyd- else för att uppnå mål om biologisk mångfald.11 I förslaget dras riktlinjer för ansvarsfördelningen upp. Stöd ges genom miljöersätt- ning för utrotningshotade husdjursraser och genom medel för kompetensutveckling till husdjursföreningar. Greppa Näringen är ett kunskaps- och rådgivningsprojekt med syfte att förbättra utnyttjandet av kväve och fosfor i jordbruket.12 Den individuella rådgivningen är kärnan i Greppa Näringen, där varje gårds förutsättningar för att minska förluster av växtnärings- ämnen gås igenom. Rådgivningen innebär en beräkning och tolk- ning av växtnäringsbalanser, upprättande av gödslingsplan för gård- ens dominerande växtföljder och identifiering av problemområden för direkta åtgärder kopplade till fortsatt rådgivning. En eller flera rådgivare återkommer till jordbrukare och följer upp åtgärderna. Syftet med dessa är att beräkna, lokalisera och åtgärda eventuella växtnäringsöverskott. ingår även råd- givning om säker hantering av bekämpningsmedel. Projektet skall bidra till uppfyllelsen av miljökvalitetsmålen Ingen övergödning, Grundvatten av god kvalitet och Giftfri miljö. I den mån ammoniakavgången påverkas tillkommer Bara naturlig försurning. Projektet bedrivs av i samverkan med länsstyrelserna, , företag och organ- isationer. Det startade i , och . utökades projektet till att även omfatta , och . Målet för är att 3 800 jordbrukare skall ha anmält sig till Greppa Näringen och 3 500 ha fått rådgivning (varje jordbrukare skall få 1–2 rådgivningar ).13 Medelsanvändningen för insatserna inom de tre kompetensområ- dena framgår av diagram 6.1. KULM-medel fördelade per kompetensområde 2001 Anmärkning: Kostnaderna för samordning och uppföljning var 2001 på samma nivå som 2002 men redovisades då under respektive kompetensområde. Källa: KULM-rapporter för 2001 och 2002.14 Den ändrade fördelningen jämfört med förklaras fram- för allt av en mindre omfattning av åtgärdsplaner under 2002.15 Åtgärdsplanerna innehåller råd om skötsel av den anslutna arealen betesmarker och slåtterängar. utgjorde åtgärdsplanerna den största aktiviteten kopplat till att detta var då ersättningsformen bevarande av betesmarker och slåtterängar var öppen i nuvarande program. Åtgärdsplaner fanns inte heller . Planerna tas fram av i sam- band med ett fältbesök hos de jordbrukare som får tilläggsersätt- ning för bevarande av särskilt värdefulla betesmarker och slåtter- ängar. har åtgärdsplanerna utgjort av de totala KULM-medlen. Andra viktiga aktiviteter 2002 var enskild rådgivning med skötsel- planer, kurser, studiebesök, fältvandringar m.m. Skötselplaner inne- håller allmänna råd om skötsel av natur- och kulturmiljöer inom en brukningsenhet och är till skillnad från åtgärdsplaner inte relaterad till någon ersättningsform. Bland kurserna kan nämnas köttpro- duktion i naturbetesmarker, natur- och kulturvärden i odlingsland- skapet, röjning och restaurering av betesmarker, lieslåtter, kurser om , våtmarker, byggnader för ekologisk produktion m.m. Utöver miljöutbildningar inom ramen för nuvarande program, har utbildningar genomförts som en följd av krav knutna till miljö- stöd under den föregående programperioden. Dessa utbildnings- insatser har omfattat hela landet. Den obligatoriska utbildningen upphör i och med 2003. ingår bland insats- erna för kompetensutveckling även utbildning om djurvälfärd. Aktiviteter inom Kompetensområde 1 har framför allt varit åtgärdsplaner. Inom Kompetensområde 2 växtnäring har aktivitet- erna till största del bedrivits inom ramen för Greppa Näringen (se avsnitt 6.5.1 och nedan i detta avsnitt). För Kompetensområde 2 bekämpningsmedel och Kompetensområde 3 har insatserna till stor del genomförts i form av kurser och enskild rådgivning. Medelsanvändningen för insatser för kompetensutveckling fördelad på anordnare framgår av diagram 6.2. KULM-medel fördelade per anordnare Anmärkning: Den obligatoriska utbildningen anordnas av länsstyrelserna. Källa: KULM-rapporter för 2001 och 2002.16 Inte oväntat sker de största insatserna i länsstyrelsernas regi i de jordbruksintensiva länen och med vardera, följda av och med nära vardera samt och med runt vardera.17 Insatserna vid övriga länsstyrelser ligger på i genomsnitt . Undantagna är länsstyrelser helt inom Mål 1-området vilka har egna program för kompetensutveckling. Dessa redovisas som tidigare nämnts i ett särskilt kapitel. Samarbete mellan länsstyrelserna sker bl.a. genom gemensam annonsering samt gemensamma kurser och hemsidor. Samverkan över länsgränserna sker också i bedömningsfrågor, t.ex. vid bedöm- ningen av vilka betesmarker och slåtterängar som är de mest värdefulla. stödjer samtliga verksamheter genom att anord- na fortbildningskurser för rådgivare och informatörer samt ta fram informationsmaterial. Verket har också en regional organisation på ett trettiotal personer som arbetar med frågor om växtnäring, bekämpningsmedel och ekologisk produktion. Till den stödjande verksamheten utnyttjade av KULM- var motsvarande andel 27 respektive 23 procent.18 I den utvärdering av verksamheten , som gjorts av , framkom bl.a. att länen uppskattar de regionalt placerade rådgivarna.19 Insatser inom kompetensutveckling har varit eftertraktade och måluppfyllelsen har varit hög avseende antal deltagare.20 deltog 66 230 personer i kompetensutveckling. Motsvarande antal 2001 och 2002 var 71 230 respektive 59 920 deltagare. Diagram 6.3 visar deltagarantalet fördelat på enskild rådgivning och kurser. Antal deltagare fördelade på enskild rådgivning och kurser Anmärkning: I kurser ingår här studieresor, fältvandringar m.m. Den obligatoriska utbild- ningen ingår inte. Källa: KULM-rapporter , 2001 och 2002.21 respektive 2001 beräknade länsstyrelserna att de i genomsnitt nådde av jordbruksföretagen med aktiv- iteterna kurs, fält- och gårdsvandring, studiecirkel, studieresa eller enskild rådgivning.22 Motsvarande siffra var 20 procent.23 Av länsstyrelsernas material framgår att deltagarantalet har minskat inom Kompetensområde 1 och 3 jämfört med . har ökat inom Kompetensområde 2 avseende bekämpningsmedel och varit i stort sett oförändrat avseende växtnäring. Minskningen i antal deltagare härrör fram- för allt från kursverksamheten vilket, enligt länsstyrelserna, tyder på en viss mättnad av aktiviteter som grundläggande utbildning. Länsstyrelserna menar också att utbildningarna behöver bli mer fördjupade och specialinriktade. De utbildningar som anordnades av rikstäckande organisationer, bl.a. föreningar för husdjursraser och , visar också på ett minskat deltagande 2002 jämfört med inom samtliga kompetensområden. För den obligatoriska utbildningen från den föregående pro- gramperioden har länsstyrelserna i uppföljningen angett att de personer för vilka utbildningen har avsetts i hög grad har deltagit i denna. I något län har det dock varit svårt att få deltagare även till dessa obligatoriska utbildningar. Förekommande sank- tioner har varit av varierande omfattning. Antalet deltagare i kurser var 11 2002.24 Bland dessa del- tagare var antalet kvinnor 1 907 vilket motsvarade . De flesta kvinnorna valde kurser inom biologisk mångfald. Antal jordbrukare som fick enskild rådgivning var 1 923 person- er. Bland dessa var andelen kvinnor eller 157 personer. En enkätundersökning som vände sig till 5 000 jordbruksföretag visade att mångfald har haft stor genoms- lagskraft.25 av de tillfrågade jordbrukarna hade deltagit i någon aktivitet och av dessa angav att de där- efter ändrat eller planerat att ändra gårdens skötsel. Inom växtnäringsområdet har av medlen använts inom projektet . Närmare 5 090 rådgivningar har för åren 2002–2003 genomförts till omkring 1 900 jordbrukare.26 hade närmare 3 540 jordbrukare eller anställ- da anmält sig till Greppa Näringen vilket motsvarar av målgruppen. Dessa är fördelade enligt tabellen nedan. Anmälda till Greppa Näringen Anmälda, antal jord- Mål, andel av målgrupp (%) målgrupp (%) Anmärkning: , och kom med först . Källa: , 2003.27 Växtnäringsbalanser som har tagits fram genom Greppa Näringen har börjat registreras i en databas. Än så länge finns dock inte någon tidsserie i databasen, varför dessa uppgifter inte har inklud- erats i denna redovisning. En allmän uppfattning är att KULM bidrar till ökade kunskaper och ett ökat intresse för frågor kring bevarande av biologisk mångfald och kulturmiljövärden, även om det är svårt att kvant- ifiera värdet av utbildningen. Inte minst tyder svaren i utredningens enkät till länsstyrelserna på detta.28 Flertalet länsstyrelser har där angett att KULM – liksom K2 – har bidragit till att öka kom- petensen hos lantbrukarna och att dessa upplever sig ha haft nytta av den utbildning som erbjudits genom KULM. Det faktum att måluppfyllelsen för miljöersättningar är störst när det gäller bevar- ande av betesmarker och slåtterängar samt minskad miljöbelastning avseende växtnäring, för vilka omfattande insatser görs i form av kompetensutveckling, indikerar också utbildningens positiva En majoritet av länsstyrelserna framhöll vidare betydelsen av kompetensutveckling kring åtaganden för att bevara natur- och kulturmiljöer i odlingslandskapet, framför allt för att höja effekt- iviteten i denna ersättningsform genom lägre frekvens av felaktiga skötselåtgärder. Utökade utbildningsinsatser är angeläget med tanke på de relativt höga siffrorna för skötselfel som dokument- erats av för 2002.29 Kurser och enskild rådgivning har utvärderats på uppdrag av under 2001 och 2002.30 I dessa utvärderingar har deltagarna fått svara på ett antal frågor om de aktiviteter som de deltagit i. Svaren har omräknats till ett s.k. nöjdhetsindex. varierade detta index mellan 80 och 90 där 100 utgör maximum. Rådgivning och kursverksamhet inom ekologisk pro- duktion och växtnäring trädgård uppnådde de högsta noteringarna. Som svar på frågan om önskemål angav rådgivning på gården och gårds- eller fältvandringar. Övriga önskemål var dagkurs, kvällskurs och studieresa med vardera . Sammantaget visar denna information att kurserna och den enskilda rådgivningen är mycket uppskattade men att utbild- ningsinsatserna kan förbättras. redovisade en enkätundersökning av inställningen till åtgärdsplaner.31 Studien omfattade 292 jordbruk- are och svarsfrekvensen var . I studien framkom att av jordbrukarna ansåg att rådgivaren var kom- petent, att det var lätt att förstå vad som skulle göras enligt åtgärdsplanen och att de hade haft hjälp av åtgärdsplanen och rådgivningsbesöket. Beskrivningen av skötsel- kraven var den del av rådgivningen som jordbrukarna ansåg gav mest nytta. av jordbrukarna i undersökningen uppgav att de följde rådgivaren under besöket. Det föreföll som om dessa jord- brukare var mer positiva till rådgivningen än övriga. Av de jord- brukare som besvarat enkäten hade 87 personer haft ett eller flera kontrollbesök avseende ersättningen för skötsel av betesmarker och slåtterängar. Det visade sig att de jordbrukare som haft den största mängden fel vid dessa kontroller oftast hade en mer negativ inställning till åtgärdsplaner. Sammantaget tyder resultaten från denna studie på att jordbruk- arna har haft nytta av åtgärdsplanerna och att rådgivningen har inneburit ett ökat intresse för miljöfrågorna liksom en höjning av Det är sannolikt så att antalet felaktiga åtgärder kan minskas genom åtgärdsplaner. 6.5.3Tidigare utvärderingar och till utredningen inkomna synpunkter och förslag –1999 bedrevs verksamheten UID som stod för Utbildning, Information och Demonstrationsprojekt.32 Inom UID genomfördes bl.a. den obligatoriska utbildning, utformad av länsstyrelserna, som krävdes för att jordbrukare skulle beviljas miljöersättning för bevarande av biologisk mångfald och kultur- historiska värden. I den översyn, som , Natur- vårdsverket och gjorde av miljöersättning- arna 1997, framkom att utbildning, information och demon- strationsprojekt är viktiga och effektiva medel med stor miljönytta och utgör viktiga komplement till direktstöden.33 slog fast att kompetensutveckling av jordbrukare på miljöområdet är ett av de viktigaste styrmedlen för att miljökvalitetsmålen skall nås.34 Det är viktigt att jordbrukarna har kunskaper om bevarande av biologisk mångfald och kultur- miljövärden, minskat kväveläckage mm. för att de skall kunna leverera de kollektiva nyttigheter och miljötjänster som efterfrågas. menade vidare att en integration av kompetensutvecklingsåtgärder och miljöersättningsåtgärder är av största vikt och därför bör jordbrukare med miljöersättning vara en prioriterad målgrupp för denna verksamhet. Det bör övervägas om utbildningen skall vara obligatorisk. Utredningen menade vidare att en obligatorisk utbildning bör styras mer stringent än vad som var fallet med UID, t.ex. genom nationella kursplaner. Det måste dock även finnas utrymme för en regional anpassning och ett varierat utbud beroende på jordbrukarnas intressen, inte minst med tanke på att många jordbrukare har genomgått obligatorisk utbildning . samlade in 210 skötselplaner från länsstyrelserna och utvärderade dessa.35 Genomgången kom- pletterades senare med besök hos 30 jordbrukare. Därvid framkom att en betydande del av de råd, som lämnats avseende betesmarker och landskapselement, helt eller delvis hade genomförts (). Jordbrukarna var också generellt sett nöjda med rådgivningen och rådgivarnas kompetens. I den enkätundersökning riktad till 5 000 jordbruksföretag, som gjorde 1999 av miljöutbildningen för jord- brukare, framkom att en stor majoritet hade nytta av utbildning- en.36 Undersökningen visade också att de jordbrukare, som fick någon form av miljöstöd, hade tagit större intryck av kompetens- utvecklingen än de som inte hade miljöstöd. På frågan om vilken slags utbildning de önskade sig svarade de flesta individuell råd- givning. Sedan kom fält- och gårdsvandring samt broschyrer. Tidsbrist angavs vara den viktigaste anledningen till att inte delta i utbildning. Även olämplig tid och plats för aktiviteten angavs som orsak. av de tillfrågade angav att de inte kände till aktiviteten. genomförde ytterligare en enkätunder- sökning på uppdrag av Jordbruksverket.37 Enkäter skickades ut till 500 jordbrukare anslutna till KRAV. En majoritet av jordbrukarna var nöjda med rådgivningen och ansåg att en skriftlig dokumentation var värdefull. Undersökningen visade ock- så att nyttan av rådgivningen var större före och under omläggning än efter. menar att en viktig anledning till vikande deltagarantal är att kurser och andra utbildningar förläggs till centralorter.38 Ämbetet föreslår att utbildningarna i större ut- sträckning hålls på jordbrukarnas bostadsort eller i nära anslutning till denna. Utbildningarna bör också enligt ämbetet i än högre grad ges en regional inriktning och en kontinuerlig anpassning till råd- ande förhållanden. påpekar också att det är viktigt att utbildningarna inom Kompetensområde 1 innehåller en god avvägning mellan biologisk mångfald och kulturmiljövärden. Detta kan uppnås genom att länsstyrelsernas utbildare har kom- petens inom båda områdena. Utredningen har erfarit, efter underhandskontakter med bl.a. , att det i vissa län finns synpunkt- er på fördelningen av utbildningsmedel.39 Länsstyrelserna tilldelas medel enligt ett länsprogram och genomför sedan i betydande utsträckning utbildningen i egen regi. Visserligen finns andra anordnare av utbildningar, såväl inom som utanför länsprogram- men, varav en del har upphandlats av länsstyrelserna, men det ifrågasätts på vissa håll om inte denna andel borde utökas och upphandling tillämpas i större utsträckning. Det operativa målet – att 60 000 jordbrukare eller andra som är verksamma inom lantbruket skall nås av de olika aktiv- iteterna – har uppnåtts under alla år.40 En viss dubbelräkning föreligger dock genom att en jordbrukare kan delta i flera olika aktiviteter. Detta har beaktats i målsättningen. Deltagarantalet var ovanligt högt för att tillgodose kravet på åtgärdsplan i åtaganden avseende betesmarker och slåtterängar. Antalet minsk- ade eftersom behovet då var mindre. Nästan hälften av länsstyrelserna ansåg också i uppföljningen att det verkar finnas en mättnad för kurser med grundläggande innehåll. Ett av de specifika målen för kompetensutveckling är att gener- ellt höja kunskapsnivån hos personer verksamma inom jordbruk. Det framgår av tidigare utvärderingar av och att de jordbrukare, som har deltagit i någon av aktiviteterna inom kompetensutvecklingen, anser att de har en betydande nytta av utbildningen. I studie av jord- brukarnas upplevda nytta av åtgärdsplaner framkom att haft nytta av rådgivningen.41 Det är således sannolikt att kompetensnivån hos de deltagande har ökat inom de områden som utbildningsinsatserna har inriktats på. Därmed har dessa bidragit till att uppfylla det ena specifika målet för insatserna, dvs. en generellt höjd kompetensnivå. Insatserna bedöms således ha varit framgångsrika. Det andra specifika målet är att insatserna skall bidra till att höja effekten av andra åtgärder inom programmet. Även här tyder allt på att insatserna har bidragit till att uppfylla målet, inte minst deltagarnas bedömningar att de har haft stor nytta av åtgärdsplaner för bevarande av natur- och kulturmiljövärden i betesmarker.42 Utredningen har granskat ett antal planer och funnit att de har bidragit till uppfyllelsen av målen för miljöersättningarna som ock- så är ett övergripande mål för dessa insatser. På motsvarande sätt har ett antal länsprogram studerats. Även här gör utredningen bedömningen att dessa program har verkat för uppfyllelsen av det övergripande målet, nämligen att bidra till att miljökvalitetsmålen uppnås. Någon mer omfattande utvärdering av vare sig åtgärds- planerna eller länsprogrammen har dock inte kunnat göras inom ramen för utvärderingen. Utredningen förutsätter att sådan kval- itetsgranskning ingår i den löpande utvärderingen av verksamheten och kommer inte närmare att beröra denna. Jämställdhet skall beaktas i länsprogrammen . Så har skett men tiden är för kort för att närmare effekter skall kunna belysas. Mot bakgrund av det minskade deltagarantalet har utredningen övervägt om utbildningarna borde vara obligatoriska, dvs. utgöra ett villkor för ersättning. Slutsatsen är dock att en utbildning inte nödvändigtvis blir mer effektiv för att den görs obligatorisk, efter- som deltagarnas intresse och motivation är de bästa grunderna för att ta till sig nya kunskaper. Det bör påpekas att deltagarantalet har varit vikande även för utbildningar som i enlighet med det förra programmet varit obligatoriska. Ett system med obligatorisk utbildning skulle innebära ytterligare administration men inte nöd- vändigtvis en högre effektivitet än dagens ordning. Utredningen anser att den nuvarande ordningen med åtgärdsplaner och frivillig utbildning är att föredra framför det system med obligatoriska utbildningar som gällde . Ett problem är emellertid det minskande deltagarantalet. Därför bör åtgärder vidtas för att förbättra utbildningarna (se kapitel 15). Utredningen finner frågorna om balans i utbildningarna inom Kompetensområde 1, som förts fram av , och om tilldelning av medel till olika anordnare av utbildning, som förts fram av , vara principiellt viktiga. Även om den nuvarande ordningen i praktiken syns fungera i huvudsak väl, välkomnar utredningen både en bättre balans och mer av upphandling. använde av KULM-medlen för stödjande insatser år 2002.43 Dessa medel har använts för finans- iering av regionalt placerade rådgivare, informationsmaterial, kampanjer och projekt, mässor, fortbildningsinsatser och viss kontrollverksamhet. Det är rimligt att kompetensutvecklingsinsats- er följs upp med rådgivning och stöd på central nivå. Denna verk- samhet är också uppskattad av länsstyrelserna som ett stöd i deras arbete med länsprogrammen. Utredningen har inte underlag för att bedöma vad som kan vara en optimal kostnadsnivå för den här typen av verksamhet men ifrågasätter om den inte är väl hög och till en del borde finansieras av myndighetens förvaltningsanslag. bör därför undersöka möjligheterna att efter hand begränsa den andel av KULM-medlen som används för stödjande insatser. Åtgärderna för kompetensutveckling inom Insatsområde II skall medverka till en ekonomiskt och socialt hållbar utveckling på landsbygden. De är inriktade på att stödja företag som får stöd inom något av områdena startstöd, investeringsstöd, förädlingsstöd och projektstöd. Syftet är att förbättra kompetensen hos personer på stödföretagen för att på så sätt förstärka effekten av erhållna stöd inom insatsområdet. Målgruppen utgörs av lantbrukare och andra med anknytning till lantbruket. Kompetensutveckling som riktas mot kvinnor prioriteras. Insatserna omfattar hela landet utom Mål 1-området, där det finns särskilda program i vilka insats- er för kompetensutveckling ingår. Diversifiering av verksamheten genom turist- eller livsmedels- verksamhet på gården kan för många jordbrukare vara en viktig källa till nya inkomster.