sou · GRB351 · 2004-01-01 00:00:00 — (Konventionen om myndigheters behörighet, tillämplig lag, erkän- nande, verkställighet och samarbete i fråga om föräldraansvar och åtgärder till skydd för barn.) Den nya har ett vidare tillämpningsområde och utgör ett komplement till . Medan inskränker sig till att vara en konvention om överflyttning, dvs. ett instrument för att i nödsituationer möjligt återställa ordningen som den var före det olovliga bortförandet, reglerar den nya Haagkonven- tionen myndigheters internationella behörighet att vidta åtgärder till skydd för barnets person och egendom, val av tillämplig lag för sådana åtgärder och vilken verkan åtgärder vidtagna i en stat skall ges i en annan fördragsslutande stat. Den nya konventionen reglerar Översikt över reglering ... även erkännande av vårdnad på grund av lag, dvs. de fall där det inte finns något beslut om vårdnad. har under- tecknat konventionen och kommer sannolikt också att ansluta sig till denna. skiljer mellan vårdnad och förmynderskap. Enligt huvudregeln i 6 kap. 2 § första stycket är föräldrar vårdnadshavare för sitt barn. De är normalt också barnets för- myndare enligt 10 kap. 2 § . Föräldrarna brukar då benämnas legala vårdnadshavare och förmyndare. Om en förälder har ensam vårdnad om ett barn är denne som regel också ensam förmyndare för barnet. Vårdnaden om ett barn består till dess barnet fyllt eller gifter sig alternativt ingår partnerskap . Förmynderskapet består till dess barnet fyller . Särskilt förordnade vårdnadshavare och förmyndare Under vissa förhållanden kan vårdnaden överflyttas från båda för- äldrarna till antingen endera av föräldrarna eller till en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare. Så kan vara fallet om båda eller någon av föräldrarna vid utövandet av vårdnaden gör sig skyldiga till missbruk eller försummelse eller i övrigt brister i omsorgen om barnet, 6 kap. 7 § . Ett annat fall är då barnet stadig- varande vårdats och fostrats i annat enskilt hem än föräldrahem- met, t.ex. ett familjehem, och det är uppenbart bäst för barnet att det rådande förhållandet får bestå, 6 kap. 8 § . Vidare kan en särskilt förordnad vårdnadshavare utses om föräldrarna avlider, 6 kap. 9 § . Den särskilt förordnade vård- nadshavaren är enligt 10 kap. 3 § också förmyndare för barnet om inte särskilda skäl talar för att någon annan för- ordnas till förmyndare. Sådana särskilda skäl kan vara att den underåriges förmögenhetsförhållanden är så komplicerade att den särskilt förordnade vårdnadshavaren inte klarar av att förvalta dessa tillgångar. Ett alternativ till att skilja den särskilt förordnade vårdnadshavaren från förvaltningen av den underåriges tillgångar kan enligt 10 kap. 8 § vara att utöver den särskilde Översikt över reglering ... vårdnadshavaren en medförmyndare förordnas, se prop. 1993/94:251 s. 192. Om en förmyndare på grund av t.ex. sjukdom eller av annan anledning inte kan utöva förmynderskapet kan en god man förord- nas enligt 11 kap. 1 § första stycket att i förmynda- rens ställe vårda den underåriges angelägenheter. Någon motsvarande möjlighet att vid t.ex. sjukdom hos vårdnadshavaren förordna god man i vårdnadshavarens ställe finns inte. En förälder som själv är underårig eller har förvaltare kan inte vara förmyndare för sitt barn, 10 kap. 1 § . Om en förälder brister i sitt ansvar som förmyndare genom att vid utövan- det av förmynderskapet göra sig skyldig till missbruk eller försum- melse kan han eller hon entledigas. Så kan också ske om föräldern kommer på ekonomiskt obestånd och på grund därav är olämplig att vara förmyndare, 10 kap. 10 § . Om ett barn står under vårdnad av båda sina föräldrar och en av föräldrarna inte kan eller får vara förmyndare enligt 10 kap. 1 § eller 10 § blir den andre föräldern ensam förmyndare enligt 10 kap. 2 § . För det fall det inte finns någon annan förälder som kan utöva förmynderskapet skall en särskilt förordnad förmyndare utses för barnet enligt 10 kap. 5 § första stycket . Som ovan nämnts kan i vissa fall en god man förordnas i för- myndarens ställe, se nedan. Vårdnadshavares och förmyndares uppgifter Enligt 6 kap. 2 § andra stycket har vårdnadshavaren ett ansvar för barnets personliga förhållanden. Vårdnadshavaren skall enligt 6 kap. 1 § se till att barnet får omvård- nad, trygghet och en god fostran. Vidare skall vårdnadshavaren se till att barnet får den tillsyn som behövs med hänsyn till barnets ålder, utveckling och övriga omständigheter samt tillfredsställande försörjning och utbildning. Av 6 kap. 11 § framgår att vårdnadshavaren har en rätt och en skyldighet att bestämma i frågor som rör barnets personliga angelägenheter, dock skall han eller hon i takt med barnets stigande ålder och utveckling ta allt större hänsyn till barnets synpunkter och ändamål. En konsekvens av regeln i 6 kap. 11 § är att vårdnadshavaren har befogenhet att bl.a. bestämma barnets vistelseort samt att fordra att barnet utlämnas av den som utan stöd i lag undanhåller barnet. Vårdnadshavarens rätt att besluta i angelägenheter som rör barnets Översikt över reglering ... personliga förhållanden kommer ibland till direkt uttryck i lag- texten. Bl.a. kan nämnas regeln i 4 § lagen (1947:529) om allmänt barnbidrag av vilken det framgår att det är vårdnadshavaren som har rätt att uppbära allmänt barnbidrag. Av 48 § namnlagen (1982:670) framgår att för den som är görs ansökan eller anmälan i namnfrågor av barnets vårdnadshavare. Vidare gäller enligt 7 § lag (2001:82) om svenskt medborgarskap att anmälan om ett utländskt barns förvärv av svenskt medborgarskap görs av dess vårdnadshavare. Jfr även vad som anges i nästa stycke. Förmyndare skall enligt 12 kap. 1 § första stycket förvalta den omyndiges tillgångar och företräda denne i angelägen- heter som rör tillgångarna. gällde att en förmyndare också var skyldig att sörja för den omyndiges person. Genom förmynderskapsreform, (prop. 1993/94:251, bet. 1994/95:LU3, rskr. 1994/95:29, SFS 1994:1433), renodlades emellertid vårdnads- och förmynderskapsbegreppen på så sätt att skyldigheten för en förmyndare att sörja för den omyndiges person togs bort, se prop. 1993/94:251 s. 209. Ett barns personliga intressen bevakas således som regel av vårdnadshavaren ensam medan förmyndarskapet numera huvudsakligen avser den omyndiges ekonomiska ange- lägenheter. Enligt 12 kap. 4 § måste emellertid för- myndaren beakta den omyndiges personliga förhållanden vid medelsanvändningen. Det gäller sålunda att avgöra vad som behövs för den omyndiges uppehälle, utbildning och nytta i övrigt, se a. prop. a. s. Enligt reglerna i 9 kap. äger en underårig i vissa fall råda över sin egendom. I angelägenheter som rör sådan egen- dom är förmyndaren enligt 12 kap. 1 § andra stycket inte företrädare för den underårige. Som nämnts ovan företräder förmyndaren den omyndige främst i ekonomiska angelägenheter. Enligt 12 kap. 1 § tredje stycket företräder dock förmyndaren även i övrigt den omyndige när detta inte enligt lag skall göras av någon annan. Exempel på fall där någon annan än förmyndaren enligt lag är ställföreträdare för den omyndige finns i 6 kap. 11 § där det sägs att vårdnadshavaren bestäm- mer i frågor som rör barnets personliga angelägenheter och 6 kap. 12 § där det föreskrivs att den omyndige får ingå avtal om anställning och arbete endast om vårdnadshavaren lämnar sitt samtycke. Vidare sägs i 20 kap. 14 § att vård- nadshavaren företräder en omyndig målsägande i brottmål, om brottet rör den omyndiges person, se a. prop. Översikt över reglering ... manhang skall nämnas lagen (1999:997) om särskild företrädare för barn som föreskriver att en särskild företrädare skall förordnas för den som är om det kan antas att ett brott som kan föranleda fängelse har begåtts mot barnet och en vårdnadshavare eller, under vissa förhållanden, någon vårdnadshavaren närstående kan misstänkas för brottet. Av 11 kap. 1 § andra stycket framgår att om en part i en tvistemålsrättegång inte råder över det varom tvistas eller tvisten rör en rättshandling som han inte själv äger ingå föres talan av den som är partens ställföreträdare. För underåriga utan process- behörighet innebär detta att det i första hand är förmyndaren eller eventuellt en god man som företräder den omyndige. I frågor som faller utanför förmögenhetsrättens område skall en underårig ofta företrädas av vårdnadshavaren, se Fitger, , del I, avsnitt 11:18. En situation där en förmyndare fungerar som ställföreträdare för den underårige i angelägenhet som inte rör förmögenhetsförvalt- ningen är när den underårige är part i faderskapsmål, 3 kap. 4 § för- äldrabalken. Vidare äger en förmyndare enligt 8 § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade begära insatser för den omyndige. God man i förmyndarens ställe Kan en förmyndare på grund av sjukdom eller av någon annan orsak inte utöva förmynderskapet eller blir förmyndaren av rätten interimistiskt skild från förmynderskapet, skall överförmyndaren enligt 11 kap. 1 § förordna god man att i förmynda- rens ställe vårda den underåriges angelägenheter. Den gode mannen har således att i enlighet med vad som anförts ovan förvalta den omyndiges tillgångar och företräda denne i angelägenheter som rör tillgångarna. I konsekvens med vad som ovan anförts om förmyn- darens uppgifter förmynderskapsreform torde det inte ankomma på en god man, som förordnas med stöd av 11 kap. 1 § , att sörja för den omyndiges person annat än i de fall då detta inte ankommer på någon annan enligt lag. Dock måste den gode mannen, enligt vad som anförts ovan, beakta den omyn- diges personliga förhållanden vid medelsförvaltningen. God man kan vidare förordnas enligt 11 kap. 2 § om den underårige Översikt över reglering ... och förmyndaren har motstridiga intressen, t.ex. om den under- årige och förmyndaren båda är delägare i ett oskiftat dödsbo. 2.6Svenska bestämmelser om internationella förhållanden Frågor om förmynderskap och godmanskap med internationell anknytning behandlas främst i lagen (1904:26 s. 1) om vissa inter- nationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap (lag) samt i förordningen (1931:429) om vissa internatio- nella förhållanden rörande äktenskap, adoption och förmynderskap (förordning). lag infördes som en följd av att ratificerat vissa konventioner som hade utarbetats vid Haagkonferenserna rörande internationell privaträtt . Samtliga konventioner som ligger till grund lag har upphört att gälla för del. för- ordning baseras på en konvention mellan och de övriga nordiska länderna som ingicks . Förordningen gäller i förhållande till de övriga nordiska ländernas och ersätter inom sitt område lag som således inte tillämpas på nordiska för- hållanden. Vid mottagandet av ensamkommande barn är det lag som används och förordning kommer därför inte att närmare beröras i det följande. En skillnad mellan lag och förordning är att lag bygger på den s.k. nationalitetsprincipen medan förordning grundas på den s.k. hemvistprincipen. Enligt den förra principen skall en persons rättsförhållanden bedömas enligt den lag där han eller hon är medborgare, medan det är hemvistet som är avgörande enligt den . Beträffande underåriga personer gäller enligt lag att det i första hand är den stat där den underårige är medborgare som är behörig att anordna förmynderskap. Nedan återges de två lagrum lag som är av intresse för den fortsatta framställningen, nämligen 4 kap. 2 § och 3 §. 4 kap. 2 § Har utländsk undersåte, som enligt lagen i den stat, han tillhör, bör på grund av underårighet förses med förmyndare, hemvist här i riket, inhämte rätten, genom bemedling av ministern för utrikes ärendena, huruvida förmynderskap kommer att anordnas i enlighet med den främmande statens lag. Upplyses det, att sådant förmynderskap ej Översikt över reglering ... kommer att anordnas, eller erhålles ej svar , varde förmynderskap anordnat enligt svensk lag. Anordnas förmynderskap i enlighet med lagen i den stat, den underårige tillhör, förordne rätten, att förmynderskap ej längre skall vara anordnat enligt svensk lag. Lag (1924:340). 4 kap. 3 § Skall förmynderskap för en underårig som vistas här i landet inte anordnas enligt svensk lag eller är det ännu inte utrett om det skall ske, får rätten ändå, om den underåriges angelägenheter kräver omedelbar vård, förordna förmyndare enligt svensk lag för tiden intill dess att förmynderskap har anordnats i enlighet med lagen i den andra staten eller förmyndare blivit utsedd av rätten genom slutligt beslut. Är förmynderskap anordnat enligt lagen i en annan stat, får god man förordnas enligt 11 kap. 1 § första stycket . I trängande fall får god man förordnas även enligt 11 kap. 2 § föräldra- balken. Lag (1997:352). Om en utomnordisk underårig medborgare, som har hemvist i , har behov av förmyndare kan enligt 4 kap. 2 § lag förmynderskap anordnas enligt svensk lag. Detta förutsätter emeller- tid att inhämtat att förmynderskap inte kommer att anordnas i den främmande staten eller att en förfrågan i nu aktuellt hänseende från inte besvarats av den främmande staten . Vidare fordras att en förmyndare behövs enligt hemlandets lag. Om förmynderskap anordnas enligt svensk lag för en utomnordisk medborgare och det senare anordnas förmynderskap enligt det främmande landets lag skall förmynderskap inte längre vara anordnat enligt svensk lag. Enligt uppgift från förekommer det i princip aldrig att en domstol gör en framställan enligt 4 kap. 2 § lag till . För det fall förmynderskap inte skall anordnas enligt svensk lag eller om det ännu inte är klart att så skall ske följer av 4 kap. 3 § första stycket lag att förmynderskap kan anordnas interimistiskt enligt svensk lag i avvaktan på att förmynderskap anordnas enligt svensk eller utländsk rätt. Om förmynderskap är anordnat enligt utländsk rätt kan enligt 4 kap. 3 § andra stycket lag god man förordnas enligt 11 kap. 1 § första stycket , varvid den gode mannen således kommer att utöva en förmyndares uppgifter. I trängande fall kan även god man anordnas för utomnordisk underårig medborgare enligt 11 kap. 2 § Översikt över reglering ... fall där den underårige och dennes förmyndare har motstridiga intressen. Om den underårige saknar förmyndare i hemlandet kan inte någon god man utses för honom eller henne enligt 4 kap. 3 § andra stycket lag. I stället får ett interimistiskt förmynderskap anordnas enligt 4 kap. 3 § första stycket lag. Som framgått ovan tar 4 kap. 2 § lag endast sikte på underåriga som har hemvist här i landet. För ett ensamkommande barn är det således främst bestämmelserna i 4 kap. 3 § lag som, i vart fall inledningsvis, blir tillämpliga. stadgades i 4 kap. 3 § andra stycket lag att god man för underåriga med förmynderskap anordnat enligt utländsk rätt endast kunde förordnas i trängande fall. Genom en lagändring (prop. 1996/97:113, bet. 1996/97:LU17, rskr. 1996/97:244, SFS 1997:352) togs kravet på att det skulle vara fråga om trängande fall bort i fråga om förordnande av god man enligt 11 kap. 1 § första stycket . Kravet på trängande fall behölls emellertid för förordnande av god man enligt 11 kap. 2 § . Lagänd- ringen föranleddes av de ensamma flyktingbarnens behov av ställ- företrädare även efter det att barnens situation inte längre föll in under begreppet trängande fall, t.ex. då barnet erhållit sin slutliga placering i en kommun, se prop. 1996/97:113 s. 14 f. 2.7Utlänningslagen (1989:529) Enligt huvudregeln 1 kap. 4 § utlänningslagen gäller att utom- nordiska medborgare som vistats i mer än skall ha uppehållstillstånd. Ett uppehållstillstånd berättigar den enskilde till inresa i och vistelse här (tillfälligt uppe- hållstillstånd) eller utan tidsbegränsning (permanent uppehållstill- stånd). Uppehållstillstånd kan beviljas antingen med stöd av reglerna i 2 kap., 2 a kap. eller 3 kap. utlänningslagen. I 2 kap. 4 § utlänningslagen stadgas att uppehållstillstånd kan beviljas personer med anknytning till . Härvid avses huvud- sakligen personer som har anhöriga i . Vidare kan uppe- hållstillstånd beviljas av humanitära skäl. Enligt förarbetena kan det vara fråga om personer som på grund av sjukdom eller andra personliga förhållanden inte bör nekas uppehållstillstånd här. Översikt över reglering ... hör också personer som inte omfattas av reglerna om asyl i 3 kap., men där förehållandena i det land till vilket utlänningen skulle behöva resa ändå är sådana att det ter sig inhumant att tvinga honom eller henne att återvända dit, t.ex. ett pågående krig, se prop. 1988/89:86 s. 147. Genom en lagändring infördes i portalparagrafen i 1 kap. 1 § utlänningslagen ett stadgande om att barnets hälsa, utveckling och bästa i övrigt särskilt skall beaktas i ärenden som rör barn. I förarbetena anförs härvid att den nya bestämmelsen får betydelse när det gäller att bedöma om till- räckligt starka humanitära skäl för uppehållstillstånd finns, se prop. 1996/97:25 s. 284. Uppehållstillstånd kan enligt 2 kap. 4 § utlän- ningslagen också beviljas en utlänning som har arbetstillstånd eller som har sin försörjning tryggad på något annat sätt. 2 a kap. utlänningslagen behandlar en särskild form av tidsbe- gränsade uppehållstillstånd, nämligen uppehållstillstånd med tillfälligt skydd. Sådana uppehållstillstånd kan beviljas personer som om- fattas av Europeiska rådets direktiv /55/EG av om miniminormer för att ge tillfälligt skydd vid massiv tillström- ning av fördrivna personer och om åtgärder för att främja en balans mellan medlemsstaternas insatser för att ta emot dessa personer och bära följderna av dessa. Direktivet innebär att Europeiska unionens råd med kvalificerad majoritet på förslag skall avgöra om det föreligger en massiv tillströmning av fördrivna personer till gemenskapens territorium. Det tillfälliga skyddet gäller i maximalt , men kan upphöra tidigare om rådet beslutar det. Enligt direktivet har den som beviljats tillfälligt skydd även rätt att lämna in en ansökan om asyl. I 3 kap. utlänningslagen behandlas de fall då uppehållstillstånd kan beviljas för skyddsbehövande. Lagen skiljer härvid på flyktingar och på skyddsbehövande i övrigt. Av regeln i 3 kap. 2 § utlännings- lagen framgår att en flykting är en utlänning som befinner sig utanför det land som han är medborgare i, därför att han eller hon känner välgrundad fruktan för förföljelse på grund av sin ras, nationalitet, tillhörighet till en viss samhällsgrupp eller på grund av sin religiösa eller politiska uppfattning, och som inte kan eller på grund av sin fruktan inte vill begagna sig av sitt hemlands skydd. Även statslösa personer betraktas som flyktingar om de av samma skäl som anges ovan befinner sig utanför det land där de tidigare haft sin vanliga vistelseort. Uppehållstillstånd som beviljas en per- son på grund av att han eller hon är flykting kallas asyl. I 3 kap. 3 § utlänningslagen stadgas att uppehållstillstånd även kan beviljas Översikt över reglering ... personer som visserligen inte är att betrakta som flyktingar enligt 3 kap. 2 § utlänningslagen men som av andra skäl är skyddsbehövan- de. Sådana skäl kan vara att den enskilde hotas av dödsstraff eller tortyr i hemlandet, att den enskilde behöver skydd på grund av väpnad konflikt eller miljökatastrof i hemlandet eller att den enskilde riskerar förföljelse på grund av sitt kön eller homosexualitet. På samma sätt som i 3 kap. 2 § är 3 kap. 3 § även tillämplig på statslösa personer. I 11 kap. utlänningslagen finns särskilda bestämmelser som syftar till att ta tillvara barns intressen i ärenden om uppehållstillstånd. Således stadgas i 11 kap 1 a § utlänningslagen att det, om det inte är olämpligt, skall klarläggas vad barnet har att anföra i ärendet. I utredningen skall den hänsyn tas till barnets uppgifter som barnets ålder och mognad motiverar. Bestämmelsen har tillkommit mot bakgrund av och EU:s resolution av . Tanken bakom regeln är att barnet som regel skall höras personligen om det är lämpligt med hänsyn till barnets ålder och mognad, se prop. 1996/97:25 s. Enligt 11 kap. 8 § utlänningslagen kan offentligt biträde i vissa fall förordnas för den som ansöker om uppehållstillstånd. Om den som beviljas offentligt biträde är och saknar vårdnads- havare här i landet följer av 11 kap 1 b § utlänningslagen att det offentliga biträdet utan särskilt förordnande är barnets ställföre- trädare i det mål eller ärende som förordnandet avser. 3Ensamkommande barn – en bakgrund Instabiliteten i världen har medfört att många människor befinner sig på flykt. Bland dessa finns ett stort antal barn, varav en del på ett eller annat sätt har separerats från sina föräldrar. UNHCR har beräknat att antalet ensamma flyktingbarn i uppgår till omkring 100 000 (Separated Children Seeking Asylum in Europe: A programme for Action, UNHCR 2000). och har i en skrivelse till regeringen , Förbättringar i mottagandet av barn från annat land som kommer till utan medföljande legal vårdnads- havare (s.k. ensamkommande barn) redogjort för de ensamkom- mande barnen i . Den fortsatta framställningen i detta avsnitt bygger på uppgifter från denna skrivelse och på uppgifter direkt från . Antalet asylsökande ensamkommande barn i har varierat . kom 350 ensamma asylsökande barn hit medan antalet var 461. Siffrorna är emellertid inte helt tillförlitliga. En enkätundersökning från om barn som fått uppehållstillstånd visade att endast 163 av 210 barn som registrerats som ensamkommande verkligen stod utan vårdnadshavare (barn, , 2001). I nästan alla övriga fall hade barnen och deras vårdnadshavare rest in i landet vid olika tillfällen men i nära anslutning till varandra. Barnen hade emellertid inte omregistrerats efter det att vårdnads- havaren anlänt till . De flesta ensamkommande barn söker asyl, vilket innebär att de blir inskrivna i mot- tagningssystem. Det finns emellertid en del barn som söker uppe- Ensamkommande barn – en bakgrund hållstillstånd utan att begära asyl. rör det sig om barn som söker uppehållstillstånd på grund av anhöriganknytning eller av humanitära skäl. Dessa barn skrivs inte in i mot- tagningssystem och omfattas inte av statistiken. beviljades 465 ensamma barn uppehållstillstånd av andra skäl än asyl och var antalet 639. Det saknas emellertid uppgifter om hur många av dessa som befann sig i , eftersom de flesta ansökningarna gjordes via svenska ambassaden i hemlandet. Utöver de ensamkommande barn som söker asyl eller uppehållstillstånd av andra skäl finns det ett okänt antal ensamma barn som vistas här i landet utan myndigheternas kännedom. Av och skrivelse framgår att av de 468 ensamkommande barn som var inskrivna som asylsökande var det stora flertalet ungdomar. , eller 384 personer, var mellan . Av de 486 ensamkom- mande barnen var drygt två tredjedelar pojkar medan en knapp tredjedel var flickor. Antal asylsökande barn utan vårdnadshavare Ensamkommande barn – en bakgrund De ensamkommande barnens ursprungsländer Det saknas fullständiga uppgifter om hur stor andel av de asyl- sökande ensamkommande barnen som har fått tillstånd att stanna i . Antalet asylsökande ensamkommande barn som beviljats uppehållstillstånd har varierat mellan knappt 100 och drygt 200. En del av de äldre asylsökande ensamkommande barnen hinner emellertid bli myndiga innan beslut om uppehållstill- stånd fattas och de omfattas därför inte av statistiken om ensam- kommande barn. Handläggningstiden (inklusive eventuell prövning i ) för de ensamkommande barnens ansökningar om asyl var och ca . var den genomsnittliga handläggnings- tiden ca fem och en halv månad. Regeringen har i sitt regleringsbrev för avseende satt upp som mål att beslut om uppehållstillstånd eller avvisning avseende ensam- kommande barn skall fattas . Antal asylsökande ensamkommande barn som har fått uppehållstillstånd Ensamkommande barn – en bakgrund Mottagandet av ensamkommande barn Enligt uppmärksammas majoriteten av de ensam- kommande barnen i i samband med att de anmäler sig vid transitenheterna i någon av fem regioner för att ansöka om asyl. Det är sällsynt att barnen upptäcks vid den svenska gränsen.