sou · GRB397d1 · 2004-01-01 00:00:00 — Genom lagen skall även 9 kap. 2 a § tredje stycket studiestödslagen (1973:349) upphöra att tilläm- pas i fråga om studiestöd som avser tid före . 34 Förslag till lag om ändring i naturgaslagen (2000:599) Härigenom föreskrivs att 6 kap. 10 § naturgaslagen (2000:599) skall ha följande lydelse. Om en förseningsavgift inte har betalats efter betalningsupp- maning, skall avgiften lämnas för indrivning. Regeringen får före- skriva att indrivning inte behöver begäras för ringa belopp. Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Vid indrivning får verk- ställighet enligt utsökningsbalken ske. Av 1 kap. 2 c § första stycket skattebetalningslagen (1997:483) följer att bestämmelserna i 20 och 20 a kap. den lagen gäller för för- seningsavgift. Det som där sägs om skattskyldig skall då i stället gälla naturgasföretag och det som i 20 kap. 1–10 §§ sägs om Skatte- verket skall i stället gälla . Denna lag träder i kraft den ---. 35Förslag till lag om ändring i lagen (2000:1087) om anmälningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument Härigenom föreskrivs att 24 § lagen (2000:1087) om anmäl- ningsskyldighet för vissa innehav av finansiella instrument skall ha följande lydelse. Särskild avgift skall betalas till Särskild avgift skall betalas till ning av sådan avgift finns i lagen statliga fordringar av statliga verkställighet ske enligt utsök- ningsbalken. Av 1 kap. 2 c § första stycket skattebetalningslagen följer att bestämmelserna i 20 och 20 a kap. den lagen gäller för särskild av- gift. Det som där sägs om skatt- skyldig skall då i stället gälla anmälningsskyldig och det som i 20 kap. 1–10 §§ sägs om Skatte- verket skall i stället gälla Finans- inspektionen. Denna lag träder i kraft den ---. 36 Förslag till lag om ändring i tullagen (2000:1281) Härigenom föreskrivs i fråga om tullagen (2000:1281) dels att i 5 kap. 18 och 25 §§ ordet indrivning skall bytas ut mot verkställighet, dels att i 11 kap. 6 § ordet kronofogdemyndighet skall bytas ut mot , dels att 5 kap. 23 § skall ha följande lydelse. En fordran på tull som inte har betalats i rätt tid skall lämnas för indrivning.Regeringen får föreskriva att indrivning inte be- höver begäras för ett ringa belopp. Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Vid indrivning får verk- ställighet enligt utsökningsbalken ske. Om säkerhet har ställts eller om varan utgör säkerhet, får ta ut beloppet ur sä- kerheten. Av 1 kap. 2 c § första stycket skattebetalningslagen (1997:483) följer att bestämmelserna i 20 och 20 a kap. den lagen gäller för fordran på tull. Det som där sägs om skattskyldig skall då också gälla gäldenär och det som i 20 kap. 1–10 §§ sägs om Skatte- verket skall i stället gälla Tullver- ket. Om säkerhet har ställts eller om varan utgör säkerhet, får ta ut beloppet ur sä- kerheten. Denna lag träder i kraft den ---. 37Förslag till lag om ändring i lagen (2001:181) om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2001:181) om behand- ling av uppgifter i beskattningsverksamhet58 dels att i 2 kap. 8 § orden en kronofogdemyndighet skall bytas ut mot , dels att 1 kap. 5 § skall ha följande lydelse. Uppgifter får behandlas för tillhandahållande av information som behövs i författningsreglerad verksamhet hos någon annan än för 1. fastställande av underlag för samt redovisning, bestämmande, betalning och återbetalning av skatter och avgifter, 2. utsökning och indrivning, 2. bevakning av fordringar och utsökning, 3.att utgöra underlag för beslut och kontroll av bidrag och andra 5.tillsyn och kontroll samt lämplighets- och tillståndsprövning och annan liknande prövning, och 6.aktualisering och komplettering av uppgifter om fastigheter i andra myndigheters register. Denna lag träder i kraft den ---. 58Lydelse av lagens rubrik enligt prop. 2002/03:99. 59Lydelse enligt prop. 2002/03:99. 38Förslag till lag om ändring i lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i kronofogdemyndigheternas verksamhet Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2001:184) om behand- ling av uppgifter i kronofogdemyndigheternas verksamhet dels att 2 kap. 26 § skall upphöra att gälla, dels att i 2 kap. 8, 14 och 20 §§ ordet kronofogdemyndigheter i olika böjningsformer skall bytas ut mot Kronofogdemyndig- heten eller i förekommande fall , dels att i 2 kap. 5 § orden en kronofogdemyndighets skall bytas ut mot , dels att rubriken till lagen, rubriken till 2 kap. och rubriken när- mast före 2 kap. 1 § samt 1 kap. 1 och 5 §§ och 2 kap. 1–3, 26 och 30 §§ skall ha följande lydelse. Lag om behandling av uppgifter i Lag om behandling av uppgifter i Denna lag tillämpas vid behandling av personuppgifter i kronofogdemyndigheternas verk- samhet med utsökning, indriv- ning, skuldsanering, betal- ningsföreläggande och hand- räckning, tillsyn i konkurs samt i annan verksamhet som särskilt åligger kronofogdemyndigheter, om behandlingen är helt eller delvis automatiserad eller om uppgifterna ingår i eller är av- sedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier. Denna lag tillämpas vid behandling av personuppgifter i verk- samhet med utsökning, skuld- sanering, betalningsföreläggande och handräckning, tillsyn i kon- kurs samt i annan verksamhet som särskilt åligger Kronofog- demyndigheten, om behandling- en är helt eller delvis auto- matiserad eller om uppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av per- sonuppgifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställ- ning enligt särskilda kriterier. ansvarigt för den behandling av den behandling som myndighe- ten skall utföra. I verksamheten med utsök- ning och indrivning skall det finnas en samling uppgifter som med hjälp av automatiserad behandling används gemensamt i verksamheten för de i 2 och 3 §§ angivna ändamålen (utsök- nings- och indrivningsdatabas). I verksamheten med utsök- ning skall det finnas en samling uppgifter som med hjälp av auto- matiserad behandling används gemensamt i verksamheten för de i 2 och 3 §§ angivna ändamå- len (utsökningsdatabas). av information som behövs i av information som behövs i åtgärd som särskilt åligger kro- åtgärd som särskilt åligger Kro- sökningsbalken eller annan för- sökningsbalken eller annan för- 60Lydelse enligt prop. 2002/03:99. 61Lydelse enligt prop. 2002/03:99. 2. indrivning av statliga ford- 3. avräkning vid återbetalning 2. avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter, av skatter och avgifter, 4. ansökan om och tillsyn 3. ansökan om och tillsyn över näringsförbud, och 5. ärenden om ansvar för nå- gon annans skatter och avgifter, 6. tillsyn, kontroll, uppfölj- 4. tillsyn, kontroll, uppfölj- ning och planering av verksam- ning och planering av verksam- av information som behövs i av information som behövs i hos någon annan än hos någon annan än Kronofog- 1.avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter, 2.kvittning vid utbetalning av bidrag, 3.planering, samordning och uppföljning av revision och annan kontrollverksamhet vid beskattning och tulltaxering, 4.utredningar vid bestämmande av och betalning av skatter, tullar och avgifter, och 5.kontroll och tillsyn samt lämplighets- och tillståndsprövning och annan liknande prövning. myndigheterna får ta ut avgifter ut avgifter för att lämna ut upp- för att lämna ut uppgifter ur en gifter ur en databas enligt de databas enligt de närmare före- närmare föreskrifter som med- skrifter som meddelas av reger- delas av regeringen. 62Lydelse enligt prop. 2002/03:99. 63Lydelse enligt prop. 2002/03:99. Denna lag träder i kraft den ---. 39Förslag till lag om ändring i lagen (2002:460) med kompletterande bestämmelser om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av vissa utländska avgöranden Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (2002:460) med komplette- rande bestämmelser om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av vissa utländska avgöranden skall ha följande lydelse. Om det finns svensk doms- rätt enligt en gemenskapsrätts- akt eller ett internationellt instrument som avses i 1 § och annan behörig domstol saknas, är behörig. En ansökan enligt lagen (1990:746) om betalningsföreläg- gande och handräckning skall, om annan behörig kronofogdemyn- dighet saknas, göras hos Krono- fogdemyndigheten i . Om det finns svensk doms- rätt enligt en gemenskapsrätts- akt eller ett internationellt instrument som avses i 1 § och annan behörig domstol saknas, är behörig. Denna lag träder i kraft den ---. Utredningens uppdrag är att förutsättningslöst ta fram och redovisa underlag för hur kronofogdemyndigheternas verksam- heter lämpligen bör organiseras om och de tio skattemyndigheterna bildar en gemensam myndighet. Utgångs- punkten för utredningens förslag skall vara att kronofogde- myndigheternas opartiskhet i det verkställande och i övrigt borgenärsneutrala arbetet inte skall kunna ifrågasättas. Därtill skall effektiviteten i verksamheten förbättras och servicen till med- borgarna och andra intressenter upprätthållas och om möjligt förbättras. Oberoende av vilken lösning som föreslås skall den framtida verksamheten inom skatteförvaltningens och exekutions- väsendets respektive ansvarsområden rymmas inom den totala resursram som gäller för , skattemyndig- heterna och kronofogdemyndigheterna. Utredningen skall vidare belysa konsekvenserna av olika lösningar i fråga om –samordningen av statens agerande i skatteindrivningen, –borgenärsrollen i fråga om andra offentligrättsliga fordringar, –kronofogdemyndigheternas arbetsuppgifter utanför utsök- nings- och indrivningsområdet, nämligen summarisk process, konkurstillsyn och ärenden om frivillig skuld- sanering, samt –administrativa stödfunktioner. Som en del i bedömningen av lämpliga lösningar skall utredningen redovisa de resursmässiga konsekvenserna, konsekvenserna för effektiviteten i verksamheten samt servicen till medborgarna och andra intressenter. Vidare skall utredningen belysa konsekvenserna för personalen av olika lösningar i form av kompetensbehov, krav på förändringar i arbetsorganisationen m.m. Direktiven i sin helhet framgår av bilaga 1. För att skapa ett underlag inför utredningens ställningstaganden, bl.a. vad gäller borgenärsuppgifternas placering, har utredningen sänt ut en enkät till ett antal myndigheter som har fordringar vilka drivs in av kronofogdemyndigheterna enligt lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Avsikten var att fånga upp synpunkter på kronofogdemyndigheternas borgenärsarbete, myn- digheternas egna bevakningsrutiner och erfarenheter i anledning av dessa och myndigheternas behov av att kronofogdemyndigheten även handhar borgenärsuppgifterna. Innehållet i enkätsvaren redovisas under de avsnitt som tar upp ämnen som knyter an till enkäten. Enkäten redovisas i bilaga 2. För att få en uppfattning om borgenärsarbetets omfattning har utredningen bett ett antal kronofogdemyndigheter att genomföra en tidmätning av arbetet med borgenärsuppgifterna. Tidmätningen har ägt rum hos fyra myndigheter, kronofogdemyn- digheterna i , , och . Resultatet av tidmätningen redovisas i avsnitt 9.7.1. Förutsättningarna för tidmätningen framgår av bilaga 3. Enligt utredningens direktiv skall möjligheterna att flytta över borgenärsuppgifterna beträffande samtliga allmänna fordringar till någon annan befintlig myndighet övervägas. Utredningen har i denna del identifierat ett tänkbart alternativ, nämligen Kammarkollegiet. Sekretariatet har besökt Kammarkollegiet för att utredningen skall få underlag för sitt ställningstagande i denna del. En redogörelse för Kammarkollegiets verksamhet och förutsätt- ningarna för att myndigheten skall kunna överta kronofogde- myndigheternas borgenärsuppgifter finns i avsnitt 4.7.4 och 10.5.2. Vidare har sekretariatet sammanträffat med företrädare för , , Konkurs- förvaltarkollegiernas förening, och för att få deras synpunkter på kronofogde- myndigheternas arbete. Synpunkter på kronofogdemyndigheternas arbete har även inhämtats från fackliga företrädare för (sektionen för exekutionsväsendet) och ST-KFM (Statstjänste- mannaförbundets avdelning vid kronofogdemyndigheterna). Utredningen har under arbetets gång även sammanträffat med de fackliga företrädarna. Synpunkter som framkommit vid sammanträffandena redovisas i betänkandet i sitt sammanhang. och har beretts tillfälle att även lämnat skriftliga synpunkter. Dessa redovisas i avsnitt 9.4. Under arbetets gång har utredningen i skilda former haft kontakt och samrått med (Ju 2002:15) samt hållit sig informerad om utvecklingen inom lönegaranti- området och dess eventuella påverkan på utredningens arbete. Den korta utredningstid som stått till utredningens förfogande har inte givit utrymme att grundligt gå igenom alla de författningar som kan beröras av utredningens förslag. Utredningens förhoppning är att samtliga de lagar där andra ändringar än rena namnbyten aktualiseras har behandlats. Förslagen medför naturligtvis också förändringar i ett stort antal förordningar. Dessa har inte behandlats. 2Exekutionsväsendets organisation i ett historiskt perspektiv har de verkställande myndigheternas, kronofogdemyndigheternas, organisation varit föremål för ett flertal utredningar. I det följande lämnas en övergripande redo- görelse för det organisatoriska reformarbete som utförts . Den exekutiva verksamheten sträcker sig långt tillbaka i tiden. lag reglerades utsökningsrätten i utsökningsbalken, vilken ersatte exekutionsstadga. Enligt utsökningsbalken pröva- des utsökningsmål av en av Konungen särskilt utsedd person, lands- hövdingen och i av överståthållaren. I staden verkställ- des landshövdingens beslut av borgmästare och råd (magistraten) och på landet av kronofogde. I vissa fall fick magistraten och kronofogden verkställa beslut utan särskilt förordnande av lands- hövdingen. Landshövdingen hade även till uppgift att övervaka magistratens och kronofogdens arbete och vid behov meddela rättelse av vidtagna åtgärder. Utsökningsbalken ersattes sedermera av utsökningslag. Vid införandet av utsökningslagen behölls uppdelningen på två exekutiva myndigheter, en överordnad överexekutor och en under- ordnad utmätningsman. Genom utsökningslagen utökades utmät- ningsmannens befogenheter i förhållande till utsökningsbalken till att verkställa dom utan särskilt bemyndigande från överexekutor. Enligt huvudregeln var det visserligen överexekutor som tog upp och prövade utsökningsmål och utmätningsmannen som utförde vad överexekutor förordnat. Från denna huvudregel gällde dock så många undantag att det i praktiken var utmätningsmannen som 1 Redogörelsen under detta avsnitt bygger i huvudsak på vad som redovisas i Ds C 1971:2 s. 1 ff., prop. 1980/81:8 s. 71 ff., prop. 1986/87:52 s.7 ff. Exekutionsväsendets organisation i ett historiskt perspektiv handlade de flesta utsökningsmål. Överexekutor var vidare första instans vid överklagande av utmätningsmannens beslut och åtgär- der och utövade även tillsyn över utmätningsmannens och biträde- nas arbete med utsökningsmålen. skedde vissa organisatoriska förändringar. Kronofog- detjänsten drogs in och i stället inrättades tjänsten som landsfiskal. Uppgiften som utmätningsman flyttades därmed från kronofogde till landsfiskal som fick utföra det exekutiva arbetet på landsbyg- den. Enligt utsökningslagen räknades städer som saknade förvalt- ningsmyndighet (s.k. magistrat) till landsbygden. Landsfiskalen var därför utmätningsman även i många städer. I de städer som hade förvaltningsmyndighet eller ägde rätt att hålla sig med egen utmät- ningsman var det stadsfogden som utförde arbetet. Sedermera fick även städer utan magistrat förordna om särskild överexekutor och anställa stadsfogde. Landsfiskalen förenade oftast det exekutiva arbetet med tjänsten som polischef eller åklagare och biträddes i sitt arbete av exeku- tionsbiträden (domverkställare) som antingen var polismän eller särskilt förordnade biträden. tillsattes en utredning (polisutredning) som hade till huvuduppgift att utreda polisväsendets allmänna organisation och om de exekutiva arbetsuppgifterna borde föras över på perso- nal utanför polisväsendet. I betänkandet Huvudmannaskapet för polisväsendet m.m. (SOU 1961:34) förordades att sambandet mellan polis- och åklagarväsendet och den exekutiva verksamheten skulle brytas. Beträffande exekutionsväsendets framtida organisa- tion angavs att en allmän samordning av exekutionsväsendet borde komma till stånd där den organisation som gällde på landet skulle tillämpas och stadsfogdeorganisationen avvecklas. Vidare föreslogs att det skulle bildas utmätningsmannadistrikt motsvarande polis- distrikt, att utmätningsmannen skulle benämnas kronofogde och att staten skulle överta huvudmannaskapet för exekutionsväsendet. Betänkandet lades till grund för prop. 1962:148 om huvudmanna- skapet för polisväsendet m.m., vilken beslöt i enlighet med (SU 1962:183, rskr. Frågan om distriktsindelningen sköts däremot i avvaktan på förslag om distriktens interna arbetsorganisation. Exekutionsväsendets organisation i ett historiskt perspektiv reform och införandet av Efter principbeslut påbörjades ett genom- gripande reformeringsarbete som bl.a. utmynnade i att exekutions- väsendet blev statligt . Begreppen landsfiskal och stadsfogde försvann och ersattes med det tidigare använda begreppet, krono- fogde. Sambandet mellan polis- och åklagarväsendet och exeku- tionsväsendet löstes upp och antalet utmätningsmannadistrikt reducerades så att landet delades in i 81 kronofogdedistrikt som i stort sammanföll med polis- och åklagardistrikten. förstatligades städernas domstolsväsende varigenom magistrats- institutionen avskaffades. Detta i sin tur medförde organisations- förändringar för överexekutor som organiserades inom länsstyrel- serna. Fram till det att exekutionsväsendet förstatligades saknades regi- onal och central organisation för exekutionsväsendet. Beträffande den regionala organisationen konstaterades under reformerings- arbetet att exekutionsväsendet borde administreras av ett statligt organ. Vad gällde den centrala ledningen konstaterades att det saknades en befintlig och lämplig myndighet som kunde handha denna för exekutionsväsendet. I samband med förstatligandet av exekutionsväsendet inrättades därför en nämnd bestående av särskilda sakkunniga, (). Nämnden fick en rådgivande och samordnande funktion och hade enligt en särskild författning, kungörelsen (1964:848) om fullgörande tills vidare av uppgifter som ankomma på central- myndigheten för administration och förvaltning av exekutions- väsendet, även att fullgöra uppgiften som central myndighet för exekutionsväsendet. I avvaktan på att frågan om överexekutor utreddes fick viss administration precis som tidigare skötas av läns- styrelserna. Administrationen av exekutionsväsendet blev därmed fördelad mellan EON, länsstyrelserna och kronofogdemyndig- heterna. Dåvarande ordning för exekutionsväsendets centrala organisa- tion var endast en provisorisk lösning. tillsattes därför en utredning om centralorgan inom exekutionsväsendet (). Förutsättningar för en sådan utredning ansågs föreligga i och med förslaget om inrättandet av en central förvalt- ningsmyndighet för skatteförvaltningen, . Det nya verket skulle inrättas och ersätta bl.a. Riksskat- Exekutionsväsendets organisation i ett historiskt perspektiv tenämnden och Centrala folkbokförings- och uppbördsnämnden. uppdrag var dels att klarlägga vilka arbetsupp- gifter inom exekutionsväsendet som borde handläggas centralt, dels, om sådana arbetsuppgifter fanns, analysera de funktionella sambanden mellan exekutionsväsendet och andra centrala myndig- heter. Utifrån analysen skulle utredningen besluta vilket eller vilka organ som var mest lämpade att handha de centrala uppgifterna. Mot bakgrund av förslaget om ett blivande skulle utredningen, som ett alternativ, utreda möjligheten att låta det blivande handha uppgifterna. Vidare skulle utred- ningen göra en översyn av landets indelning i kronofogdedistrikt. Utredningen konstaterade i betänkandet, Centralorgan inom exekutionsväsendet – översyn av landets indelning i kronofogde- distrikt (Ds C 1971:2 s. 100 f.) att en grundläggande förutsättning för att kronofogdemyndigheternas verksamhet skulle omfattas av förtroende från allmänheten var att de judiciella uppgifterna utöva- des på ett opartiskt sätt. Särskilt viktigt ansågs detta vara beträf- fande de allmänna målen, dvs. mål om offentligrättsliga fordringar, eftersom utmätningsmannen i dessa mål även hade att tillvarata fiskala intressen. Enligt utredningens bedömning hade kronofog- demyndigheternas dubbla funktioner i de allmänna målen inte inverkat menligt på förtroendet för kronofogdemyndigheterna. Inte heller hade det föranlett några problem i praktiken. Utred- ningen underströk emellertid att dess bedömningar byggde på dåvarande förhållanden och att det var möjligt att man , om den judiciella verksamheten skulle öka väsentligt, kunde anföra organisatoriska skäl för att de judiciella uppgifterna avskiljdes från övriga arbetsuppgifter. En uppdelning av uppgifterna på skilda myndigheter skulle kunna tänkas vara nödvändig för att tillgodose intresset av effektivitet i skatteindrivningen. Dessutom var det sannolikt att en sådan åtgärd även skulle stärka allmänhetens tilltro till objektiviteten och eliminera risken för konflikt mellan nämnda effektivitetsintresse och intresset av opartiskhet i de judiciella avgörandena. De alternativ som diskuterades när det gällde centralorgan för kronofogdemyndigheterna var och det blivande , som då var under uppbyggnad. Vid valet mellan dessa två verk konstaterade utredningen att skatteindrivningen representerade en övervägande del av verksamheten och att skatte- målens andel och betydelse krävde särskilt hänsynstagande och speciella åtgärder i form av samordning m.m. Exekutionsväsendets organisation i ett historiskt perspektiv och de judiciella avgörandena i allmänna mål hade däremot ett nära samband med den verksamhet som bedrevs vid de allmänna dom- stolarna. Bevakning och information om den exekutionsrättsliga lagstiftningen samt behovet av att samordna nämnda lagstiftning med angränsade lagstiftning talade för det blivande som centralorgan. Frågor om organisation och utbildning påverka- des i hög grad av den exekutionsrättsliga lagstiftningen. Detta talade också för . Utredningen konstaterade dock att den judiciella verksamheten hade en betydligt mindre omfattning än indrivningsverksamheten (härmed torde avses indrivning av allmänna mål). Beträffande till- tron till kronofogdemyndigheternas objektivitet förelåg inte heller skäl som talade mot att de centrala uppgifterna i den judiciella verk- samheten förlades till . Av dessa anledningar före- slogs som centralorgan. Beträffande kronofogde- distrikten föreslogs en reducering från de dåvarande 81 distrikten till 35, varvid 19 län skulle bilda vartdera ett kronofogdedistrikt. Frågan om centralorgan och landets indelning i kronofogdedistrikt anmäldes budgetproposition (prop. Före- dragande departementschef anslöt sig i allt väsentligt till utredning- ens förslag om centralorgan. När det gällde valet av ett samordnat centralorgan angav föredraganden att indrivningen av skatter och andra offentligrättsliga fordringar representerade och skulle även under överskådlig framtid representera en övervägande del av kronofogdemyndigheternas verksamhet. Sambandet mellan taxe- ring och uppbörd och själva indrivningen fordrade dessutom särskilda samordningsåtgärder mellan de verkställande myndighet- erna. Detta gällde även prioritering och planering på central nivå för de olika verksamhetsgrenarna. Även ADB och utbildningsfrå- gor talade för en samordning. Vid riksdagsbehandlingen uttalades bl.a. att en önskad samver- kan mellan taxerings- och indrivningsmyndigheterna i viss mån talade för ett samordnat centralorgan, även om betydelsen av detta inte borde överdrivas.