sou · GRB331 · 2004-01-01 00:00:00 — Ökad medvetenhet inom näringslivet inom dessa områden, i kombination med ökad press från såväl kunder som opinion, har påskyndat utvecklingen. Ett sys- tematiskt miljöarbete och ökad kompetens har bidragit till att successivt minska utsläpp och energiförbrukning inom industrin. Miljölagstiftningen har varit pådrivande liksom teknikutvecklingen. Det lokala arbetet har utvecklats Det svenska Agenda 21-arbetet handlade under de inle- dande åren mycket om miljöfrågor med betoning på kom- postering och källsortering. Områden som ingår i kommunernas Arbete i skolor/daghem rande en viss dominans i förhållande till de andra två dimensionerna i hållbarhetsbegreppet – ekonomi och soci- ala aspekter. har dock en klar bredd- ning skett, bl.a. med en viss förskjutning till att omfatta exempelvis folkhälsofrågor, kultur och integrationsfrågor. Det framgår i en rapport från universitets statsve- tenskapliga institution som redovisades . ekonomiska kris togs olika initiativ från nationell nivå för att minska arbetslösheten. I många kommuner kopplade man ihop olika arbetsmarknads- politiska åtgärder, t.ex. sex månaders praktikanställningar, med så kallade Gröna Jobb eller miljöinformatörer. Tanken var att bereda arbetssökande sysselsättning samti- digt som anställningen hade en miljönytta. Det var ofta ungdomar som arbetade åt Agenda 21-samordnaren och som verkade ute i stads- och kommundelar, besökte buti- ker, genomförde inventeringar etc. som annars inte hade kommit till stånd. Dessa gröna jobb var en positiv injek- tion genom att man på detta sätt kunde nå ut ännu bre- dare bland invånare, företag och organisationer. I en undersökning som genomfördes av visade det sig att det fanns praktikan- ställd personal i 105 av landets kommuner. Många fick genom praktikplatsen ökad kunskap kring miljö- och utvecklingsfrågor som de fick ökad kännedom kring hur en kommun verkar och fungerar. De anställda skaffade sig genom praktiken också erfarenheter och kon- takter till nytta för det fortsatta arbetslivet. Ett mycket omfattande utbildningsarbete har genom- förts såväl inom de kommunala organisationerna som rik- tat mot en bredare allmänhet. gick tidigt ut och erbjöd Agenda 21-studiecirklar till organisationer och allmänhet. Ett betydande utbildningsarbete har också skett på många företag, ofta inom ramen för arbe- tet med införandet av miljöledningssystem. I ett antal studier som genomförts vid universi- tet framkommer att det sven- ska Agenda 21-arbetet har fått ett brett genomslag. Enligt den studie som publicerades framgår att man i av kommunerna har antagit en lokal plan i kommunfullmäktige, vilket är en ökning från . Det finns dock signaler som pekar på att aktiviteten nu sjunker i flera kommuner. Ungefär en fjärdedel av kommunerna framhåller att dokumentet har spelat ut I vissa fall förklaras detta med att verksamheten avstannat efter det att planen antagits. Samverkan har varit ledstjärna En viktig del i Agenda 21-arbetet har varit att involvera olika samhällsgrupper i den lokala Agenda 21-processen. framkommer att intensiteten i detta arbete har dalat . angav att man gjorde konkreta insatser för att engagera medbor- garna i processen. hade denna siffra sjunkit till CapaCity ger kunskap om hållbarhet och sysselsättning CapaCity är ett tvåårigt transnationellt EU-projekt som lyfter fram möjligheterna att skapa lokala handlingsplaner för sysselsättning som en del av det lokala Agenda-21- arbetet. Projektet bygger på en webbaserad distansutbild- ning där deltagare från svenska kommuner ingår tillsam- mans med deltagare från , , , och . (), fungerar som koordinator för projektet som delfinansieras av EU-initiati- vet Agera lokalt för sysselsättning. I genomförs detta utbildnings- och utvecklings- projekt i samverkan med nio kommuner (, , , , , , , Troll- , och ) med som nationell koordinator. Målet är att varje kommun ska ta fram en hållbarhetsorienterad handlingsplan för syssel- sättning med ökade miljömässiga, ekonomiska och sociala värden och som därigenom kan bidra till fortsatt hållbar sysselsättningsutveckling. Metoden som används för att ta fram handlingsplanen är baserad på de metoder som har utvecklats inom De deltagande svenska kommu- nerna ska på lokal nivå och i part- nerskap förankra den europeiska egna lokala handlingsplaner för sys- Detta sker bl.a. genom att använda de befintliga nätverk, som etablerats inom det lokala För att en lokal handlingsplan för sysselsättning ska bli ett effektivt och kraftfullt verktyg kommer man i projektet att diskutera hur den placeras i sitt lokala, regionala och nationella sammanhang. Det webbaserade utbildningspaketet kommer efter pro- jekttiden, 2004, att erbjudas till övriga svenska kommuner. Det är dock viktigt att framhålla att Agenda 21-arbetet på olika sätt har bidragit till att samverkan mellan olika sektorer har ökat. Det gäller inom kommu- nerna men också i samarbete med andra aktörer utanför den kommunala sfären. Samrådsgrupper och nätverk har bildats för att diskutera olika frågor. Olika former av part- nerskap, där de ingående parterna delar på kostnader, risktagning och ansvar har också ingåtts för att genomfö- ra olika åtaganden och nå vissa förändringar. De lokala investeringsprogrammen är ett sådant exempel. Flera Agenda 21-nätverk för små och medelstora företag initi- erades runtom i landet. Kommunernas syfte med dessa nätverk var att bistå och stötta det lokala näringslivet när det gällde miljö- och utvecklingsfrågor. Miljöutbildning, information kring miljöledningssystem samt olika källsor- teringsprojekt är exempel på frågor som togs upp. I många fall identifierades konkreta samarbetsmöjligheter, baserade på en mer kommersiell grund. Genom detta arbete knöts också många värdefulla kontakter. Agenda 21-arbetet har på olika sätt ökat intresset för och behovet av återkoppling av resultat. Behovet av indi- katorer som belyser insatsens resultat har ökat under hela En mängd olika projekt för att utveckla olika användbara indikatorer pågår på såväl internationell nivå (FN och EU) och nationell nivå (regeringen, ) som på regional nivå (landstingen och länsstyrelserna) och lokal nivå (kommuner och företag). Arbetets organisation och ledning Den organisatoriska placeringen kan ofta säga något om vilken vikt en fråga får inom organisationen. Det gäller inom såväl företag som kommunala och statliga organisa- tioner. I de undersökningar som genomförts på kommun- nivå av har man kunnat konstatera att en förskjutning har skett , se figur nedan. Det politiska intresset för arbetet med lokal är fortfarande förhållandevis stort, det visar sig inte minst i att två tredjedelar av kommunerna fortfarande efter avsätter särskilda budgetmedel för Agenda 21-arbetet. anger av kommunernas Agenda 21-samordnare att de anser att intresset från den politiska ledningen har sjunkit . Vilket politiskt organ leder Agenda 21-arbetet? Forskning om lokal politik och I tidigare enkäter utförda vid har frågor ställts till Agenda 21-samordnare. Det har därför saknats förutsättningar för att analysera de förtroendevalda politi- kernas roll och engagemang i Agenda 21-arbetet. genomförde en enkät till totalt 1349 lokala politiker i 28 svenska kommu- ner, grundade på ett statistiskt säkerställt urval. Materialet har delats in i tre kategorier (aktiva, varken aktiva eller passiva samt passiva) när det gäller hur aktiva de 28 kom- munerna är i sitt lokala Agenda 21-arbete. Indelningen baseras på de svar som erhållits dels i en tidigare enkät till lokala Agenda 21-samordnare (eller motsvarande) som skickades ut , dels i den nu aktuella enkäten till lokala politiker. Forskarna har valt att använda följande kriterier för vad som karaktäriserar de olika kate- gorierna. Aktiva kommuner kännetecknas av att: Agenda 21-processen har integrerats i den kommunala verksamheten i ganska hög grad eller i viss utsträckning Agenda 21-arbetet i förhållande till översiktsplaneringen är ganska väl integrerat Det finns många sektorer eller verksamhetsområden där Agenda-21 processen har initierats framgångsrikt Passiva kommuner kännetecknas av: har endast i viss utsträckning integrerats i den kommunala verksamheten är endast delvis integrerad i översiktsplane- ringen Agenda 21-processen har initierats framgångsrikt i få sektorer och verksamhetsområden En slutsats som framträder är enligt forskarna att politiken har betydelse för utfallet av det lokala Agenda 21-arbetet och att det beror av vilken majoritet som styr i kommunen. Man finner i undersökningen att socialistiskt styrda kom- muner är mer aktiva inom lokal än borgerligt styrda kommuner. Dessa skillnader är signifikanta. Vidare bedöms engagemanget bland kommunpolitiker och kom- munala tjänstemän vara störst för lokal i akti- va kommuner och initiativet för i högre grad finnas centralt hos kommunstyrelse eller kommunfullmäk- tige. Även den politiska enigheten bedöms vara större i aktiva än i övriga kommuner. Kommunfullmäktiges och kommunstyrelsens engagemang verkar således spela en viktig roll, liksom graden av politisk enighet, för hur Agenda 21-arbetet utvecklas. Viktiga komponenter för att arbetet med lokal ska gå bra är enligt forskarna att tyngdpunkten för arbetet ligger centralt och att kom- munpolitiker och tjänstemän är engagerade i frågan. Källa: Lokal i ett politikerperspektiv. Eckerberg, och , . Habitatagendan har visat sig vara mindre känd i , och har inte fått samma genomslag som . Det finns flera skäl till detta. I Habitatagendan finns ingen motsvarighet till de lokala Agenda 21-programmen som samlande instrument för genomförandet på lokal nivå. Däremot ges ökad tyngd åt bostadspolitiska insatser och åt den kommunala samhällsplaneringen, som är förhål- landevis väletablerade i det svenska systemet. Att redan gått igenom den klassiska urbaniseringen, kopplad till industrialiseringen, och att politiken sedan efterkrigs- tiden varit inriktad på att tillgodose behovet av bostäder och samhällsservice, kan vara andra förklaringar till det svagare genomslaget för och Habitatagendan i . Detta innebär emellertid inte att det saknas problem eller att vi i kan hävda att vi har uppnått målen i Habitatagendan – tvärtom. Vid tiden för Istanbul- konferensen stod inför stora utmaningar med lågkonjunktur, en ökande arbetslöshet, regionala obalan- ser och ökade sociala skillnader mellan olika befolk- ningsgrupper i samhället. Lågkonjunkturen tvingade både staten och kommunerna till omfattande nedskär- ningar, vilket bl.a. innebar att bostadssubventionerna minskade. Habitatagendans grundläggande fokus på boende, bebyggelse och stadsmiljö är i hög grad relevant också för politiken i . Inför antog den åtta utmaningar som uttrycker ambitionen att nå de övergripande målen en rimlig bostad till alla samt en hållbar utveckling av städer och boplatser. Utmaningarna spänner över ett brett område från frågor som rör en socialt inriktad bostadspolitik och insatser för en ökad integration och förstärkning av kommunernas roll till miljöanpassning av den byggda miljön, förnyelse av utsatta bostadsområden samt lokal demokrati och plane- ring för en god stadsmiljö. Till skillnad från genomfördes emellertid inga större, samlade nationella satsningar för att föra ut Habitatagendan. Utgångspunkten var i stället att arbetet skulle genomföras genom insatser inom en rad politikområden på såväl nationell som regio- nal och nivå. gavs som central myn- dighet för boende- och stadsutvecklingsfrågor ett huvud- ansvar för att föra ut budskapet från . Verket har senare fått specifika regeringsuppdrag för att ta fram underlag för att beskriva det svenska arbetet. Det svenska arbetet med Habitatagendan låter sig inte beskrivas på ett enkelt, heltäckande eller överskådligt sätt. Som tidigare framhållits är beröringspunkterna med starka, och en stor del av det lokala Agenda 21-arbetet berör i hög grad frågor om boendemiljö och stadsutveckling. I fokus för arbetet med att förverkliga Habitatagendan står framförallt samhällsplaneringen på lokal och regional nivå. Som ett led i arbete med att föra ut och diskutera Habitatagendan genomför- des /2000 en landsomfattande kampanj En Stad är mer än sina hus som tog utgångspunkt i kommu- nala och regionala planeringserfarenheter. Kampanjen lade bl.a. grund för generella slutsatser om kommuner- nas planering för hållbar utveckling i redovis- ning () till regeringen om Habitatagendans för- verkligande i . Utöver dessa planeringsinsatser är det emellertid även intressant att lyfta fram det lokala och regionala arbete som genomförts med stöd av natio- nella initiativ inom bostadspolitiken, den regionala utvecklingspolitiken samt integrations- och storstadspo- litiken. Den kommunala planeringen har utvecklats Habitatagendans betoning av planering för en hållbar utveckling av städer och samhällen innebär särskilda utmaningar för , liksom för andra länder i den industrialiserade världen som har uppnått en hög grad av urbanisering. Under stora delar av var miljö- frågorna och målet om en ekologiskt hållbar utveckling starka drivkrafter i kommunernas fysiska planering. konstaterar i sin redovisning om Habitat- agendan att miljöfrågorna numera är förhållandevis själv- klara och väletablerade i den kommunala fysiska plane- ringen. Denna utveckling har påskyndats genom natio- nella initiativ, såsom införandet av en samlad miljölag- stiftning i form av samt arbetet med natio- nella miljökvalitetsmål. Verket menar att kommunerna trots detta haft svårt att integrera de olika dimensionerna i hållbar utveckling i sina översiktsplaner och att översiktsplaneringens potential i ett breddat planeringsperspektiv inte har utnyttjats fullt ut. kan vi se att översiktsplanering- ens roll och ställning växlar i betydande omfattning i de svenska kommunerna. Många kommuner arbetar aktivt med att utveckla och anpassa instrumenten i planering- en, medan flera andra kommuner saknar en aktuell över- siktsplan. En särskild svårighet är hur översiktsplanering- en ska bedrivas i de närmare 200 kommuner som har vikande befolkningsutveckling. Enligt har nästan nio av tio kommuner utta- lat att man genomfört eller avser genomföra insatser för att närmare föra samman lokal med den över- siktliga fysiska planeringen. Integreringen är emellertid i flertalet fall fråga om gemensamma måldiskussioner eller liknande, medan endast ett fåtal kommuner redovisar gemensamma insatser eller samordning av processerna. Det är i sammanhanget intressant att notera att en tre- djedel av kommunerna anger att det finns en koppling mellan översiktsplanerna och de lokala investeringspro- Allt viktigare, men betydligt svårare, har varit att i de kommunala översiktsplanerna koppla bebyggelseplaneringen till trafiksystemets uppbyggnad. Också här har genomfört ett projekt, Stadsplanera i stället för att bebyggelseplanera, i syfte att betona vikten av att anlägga en helhetssyn på staden, där människors vardagsliv tas till utgångspunkt för en sam- ordnad, tvärsektoriell planering. Andra frågor som har uppmärksammats är grönområden och den kommunal- tekniska försörjningen (vatten- och avfallshantering, fjärrvärmeanläggningar och elförsörjning) från ett över- gripande, strukturellt perspektiv. För att klara dessa nya uppgifter har nya analys- och bedömningsmetoder tagits fram, bl.a. genom ett samarbete mellan statliga natur- vårds- och planeringsmyndigheter och ett antal kommu- ner i syfte att, inom ramen för det s.k. (Samhällsplanering med miljömål i ) ta fram pla- neringsrelevanta miljömål och indikatorer. Enligt beskriver många kommuner svårighe- ter att få medborgare, organisationer och näringsliv att engagera sig i den översiktliga planeringen. finns många exempel på nyskapande metoder och arbetssätt för att etablera en öppen dialog med en bred krets av berörda, genom olika former av seminarier, stu- diecirklar, medborgarpaneler etc. Flera kommuner har också gjort särskilda satsningar för att engagera barn och ungdomar i diskussioner om kommunens framtid i pla- neringsprocessen. Ett allt vanligare inslag är att utnyttja IT som ett hjälpmedel i den kommunala planeringen. uppgav enligt var femte kommun att de har information om sin översiktsplan på Internet. I nästan samtliga av dessa kommuner kan invånarna dess- utom lämna synpunkter via nätet. Starka regionala europeiska samarbetssträvanden har tillsammans med det svenska EU-medlemskapet, med- kommun har arbetat med en grönstruktur där flera funktioner såsom rekreation, hälsa, kulturell identitet och biologisk mångfald hanteras . verkat till att samverkan mellan flera kommuner har bli- vit allt viktigare i planeringsprocessen. Enligt pågår ett utvecklat mellankommunalt planeringssam- arbete i över hälften av landets kommuner. Därutöver förekommer samverkan i frågor som rör infrastruktur, turism och lokal utveckling i över två tredjedelar av de svenska kommunerna. pekar i sin Habitatredovisning ändå på svårigheterna att uppfylla de ökade kraven på mellankommunal samverkan för att uppnå målet om en hållbar stadsutveckling och på att behandla regionala frågor i översiktsplaneringen. Ny inriktning för den nationella bostadspolitiken Målet för den svenska bostadspolitiken är att alla skall ges förutsättningar att leva i goda bostäder till rimliga kostnader och i en stimulerande och trygg miljö inom långsiktigt hållbara ramar. Boende- och bebyggelsemiljön skall bidra till jämlika och värdiga levnadsförhållanden och särskilt främja en god uppväxt för barn och ungdo- mar. Vid planering, byggande och förvaltning ska en eko- logiskt, ekonomiskt och socialt hållbar utveckling vara grund för verksamheten. Dessa grundprinciper ligger väl i linje med Habitatagendan. Med utgångspunkt i dessa principer har en rad viktiga boendepolitiska åtgärder genomförts. Från har kommunernas ansvar för bostadsförsörjningen förtydligats genom lag- stiftning. Många kommuner i landet är i färd med att ta fram särskilda boendeplaner eller program för bostadsbyggande och boende. I syfte att bevara och utveckla en tillräckligt stor hyressektor har antagit en lag mot utförsäljning av allmännyttiga bostä- der. Regeringen har vidare avsatt för en period för att stimulera till ett ökat byggande av hyreslägenheter på orter med brist på bostäder, varav en miljard är anvisad till . Även till investeringar som leder till ett ökat antal stu- dentbostäder har investeringsbidrag införts liksom till bostadsinvesteringar som främjar ekologisk hållbarhet. Ett uppdrag har givits till att i samråd med analysera möjligheterna att vid nybyggnad av bostäder utforma villkor för att minska belastningen på miljön. Problem i planerings- och bygg- processen har belysts i flera utredningar och utredningen för översyn av , som tillsattes , har fått i uppdrag att ytterligare belysa denna fråga. Boendeinflytandet har stärkts bl.a. vid ombyggnad av hyreslägenheter. För att stödja kommuner som drab- bats av strukturomvandlingar och tomma lägenheter har satsats för att stödja strukturomvand- ling av kommunala bostadsföretag. En särskild myndig- het, , har inrättats för att stödja en ytterligare omstrukturering –2010. Problemen inom boendet och bostadsmarknaden är dock långt ifrån lösta. Det svenska samhället står fort- farande inför stora utmaningar för att lösa de bostads- politiska frågorna. Nya former för regional utveckling under framväxt Den traditionella svenska regionalpolitiken, med fokus på stöd till glesbygdsområden, har över- getts till förmån för en ny regional utvecklingspolitik som syftar till att ge förutsättningar för tillväxt och livs- kraft i alla delar av landet. Syftet är att etablera en sam- manhållen politik för väl fungerande och hållbara lokala arbetsmarknadsregioner med en god servicenivå i alla delar av landet. Politiken betonar en ökad sektorssam- ordning och regionala hänsynstaganden inom olika poli- tikområden. Den nya inriktningen bygger delvis vidare på de ökade kunskaperna om den lokala och regionala miljöns betydelse för företagens konkurrenskraft och till- växt. Avsikten är att det lokala och regionala inflytandet över den nationella politiken ska öka och att statliga resurser för tillväxt och sysselsättning ska göras mer flex- ibla. Ett instrument är regionala tillväxtavtal, som kommer att benämnas regionala till- växtprogram, som tas fram i samverkan mellan de regio- nala organen, näringslivet och andra aktörer. Parallellt med detta utvecklas den regionala nivån i , fram- förallt genom framväxten av fler regionala självstyrelse- organ. De främsta drivkrafterna har varit önskemålen om en decentralisering av statliga beslut samt om en ökad demokratisk förankring. Insatser för integration och ökad delaktighet Fler än var tionde invånare i är födda utomlands och att främja integrering av personer med utländsk bak- grund är en viktig aspekt av den traditionella svenska väl- färdspolitiken. Det övergripande målet för den svenska integrationspolitiken, som antogs av (prop. 1997/98:16), är att minska skillnaderna i livsvill- kor mellan personer med utländsk bakgrund och svensk- födda. Insatserna handlar i huvudsak om att öka delak- tigheten i samhället genom sysselsättningsfrämjande åtgärder, språkutbildning och kompetensutveckling samt motverka diskriminering inom olika samhällsområden. Mot bakgrund av de ökande problemen i storstads- regionerna när det gäller sociala skillnader, segregation och utanförskap, lanserades en svensk storstadspolitik år Den nationella storstadspolitiken inriktas på att stärka förutsättningarna för tillväxt och bryta den nega- tiva segregationen i storstäderna. En särskild Storstadsdelegation inom har regering- ens uppdrag att utveckla och samordna politikområdet. Det storstadspolitiska arbetet har främst inriktats på målet att bryta den negativa segregationen genom lokala utvecklingsavtal med sju storstadskommuner om insatser i de socialt och ekonomiskt mest utsatta stads- delarna. Genom lokala utvecklingsavtal hålls en lär- och förbättringsprocess samman som ersätter traditionellt projektbidragstänkande. Avtalen siktar på såväl indivi- ders som stadsdelars möjligheter till utveckling. I avtalen återfinns en sammanhängande målkedja avseende över- gripande nationella mål och lokala effektmål. Det är fyra centrala metoder som sätter sin prägel på det lokala utvecklingsarbetet: målstyrning, långsiktighet, samver- kan och underifrånperspektiv. I ett Habitatperspektiv är det framförallt intressant att lyfta fram det lokala arbetet för att öka de boendes delaktighet i samhällslivet samt åtgärder för att minska segregationen i berörda stadsde- lar. Sammanlagt har närmare 800 insatser genomförts, som rör allt från arbete, sysselsättning, språk, och utbild- ning till kulturaktiviteter, brottsförebyggande arbete och folkhälsofrågor. Arbetet är f.n. föremål för uppföljning och utvärdering, dels av kommunerna, med stöd av for- skare, dels av statliga myndigheter. Utvärderingen ska utgöra underlag för beslut om inriktningen av fortsatta insatser. , som har haft ansvar för den nationella utvärderingen, framhåller i rapporten rätt väg? att det är för tidigt att styrka samband mellan insat- ser och utveckling i berörda stadsdelar och om denna typ av insatser räcker för att bryta den negativa segregatio- nen. konstaterar i sin årsrapport 2003 att utvecklingen i stadsdelar som omfattas av loka- la utvecklingsavtal går i positiv riktning t.ex. genom att andelen sysselsatta ökar och socialbidragsberoendet min- skar. Flera insatser har gjorts för att öka boendes delak- tighet och deltagandet i det lokala utvecklingsarbetet. I redovisas att ett tiotal stadsdelar under valet har haft ett ökande valdelta- gande, medan andra delar av berörda kommuner har visat ett minskande valdeltagande. Regeringen har genomfört en avstämning av de lokala utveck- lingsavtalens första . Inom avstämningen har bl.a. ett stort antal nationella och lokala utvärderingar samlats in. Insamlat material ska nu värderas och utgöra under- lag för regeringens ställningstagande till den fortsatta storstadspolitikens utformning.