sou · GRB399d3 · 2004-01-01 00:00:00 — , dnr 3914-92-30 I ärendet var fråga om en f.d. försvarsminister samt några f.d. chefer inom olika grenar av för- svaret begått brott genom att i radio lämna vissa uppgifter om underrättelsesamarbete mellan och . Uppgifterna kunde omfattas av sekretess enligt 2 kap. 1 § sekretesslagen. JK konstaterade dock att uppgifterna inte var sådana att ett röjande kunde antas sätta rikets säkerhet i fara eller annars skada landet Bakgrund till övervägandena om meddelarfrihet Eventuell tystnadsplikt kunde således inte bryta med- delarfriheten. JK konstaterade vidare att brott inte heller förelåg på några andra grunder. , dnr Anmälan om att uppgifter om ett anbud angående ambulansverksamhet lämnats till massmedia innan anbudet var offentligt. JK bedömde att det kunde vara fråga om sekretess enligt 6 kap. 2 § och/eller 8 kap. 10 § sekretesslagen. Då ingen av dessa tystnadsplikter bryter meddelarfriheten vidtog JK inga åtgärder. , dnr 349-94-30 Ansvarige utgivaren för en tid- ning begärde att JK skulle granska om kommunala tjänstemän brutit mot efterforskningsförbudet genom att polisanmäla ett eventuellt brott mot sekretesslagen. Anmälan hade gjorts sedan tidningen publicerat uppgifter om anbudsgivare och slutsummor i en stor upphandling angående att lägga ut en del av verksamheten vid kommunens tekniska kontor på entreprenad. JK konstaterade att upphandlingssekretessen (6 kap. 2 § sekretesslagen) inte är av det kvalificerade slaget att den bryter meddelarfriheten. JK bedömde även vissa andra frågor och avslutade ärendet utan att vidta några ytterligare åtgärder. , dnr En person anmälde till JK att en åklagare och två poliser lämnat sekretessbelagda uppgifter ur en förundersökning till en tidning. Personen ville också att JK skulle överväga hur den misstänkte ekonomiskt kunde kompenseras för den skada han vållats av den negativa bild som skapats av honom i media. JK konstaterade att sekretess enligt 5 kap. 1 § och 9 kap. 17 § sekretesslagen var aktuell för uppgifterna. Sekretess enligt dessa bestämmelser bröt dock inte meddelarfriheten och ingripande med stöd av tryckfrihetsförordningen var därmed uteslutet. 16.6.2Uppgifter som inte ansetts omfattas av meddelarfrihet 1992/93 s. 608 Frågan var om en sjukvårdspolitiker brutit mot sin tystnadsplikt genom att till en tidning ange att en av orsakerna till sjukvårdsdistriktets stora underskott var att en patient Bakgrund till övervägandena om meddelarfrihet på ett visst lasarett var mycket vårdkrävande. Han angav bl.a. att patienten var förlamad från halsen och nedåt och att vården av henne kostade . Politikern omfattades av sekretess enligt 7 kap. 1 § sekretesslagen. Innan uttalandet gjordes hade patienten själv medverkat i en tidningsartikel där hennes situation beskrevs. Det bör således ha varit möjligt för en större grupp av förstå vem som avsågs med politikerns uppgifter. JO konstaterade att politikern kunde ha visst fog för att han haft patientens sam- tycke att lämna sådana uppgifter om henne som redan var kända på grund av artikeln. JO påpekade dock att huvudregeln med hänsyn till den stränga sekretessen måste vara att det krävs ett direkt medgivande. Politikerns uppgift om den årliga kostnaden gick dock längre än de uppgifter patienten själv lämnat till tidningen. JO fann att även den uppgiften omfattades av sekretess enligt 7 kap. 1 § sekretesslagen. Politikern skulle därmed anses ha åsidosatt sin tystnadsplikt. Det ansågs dock ha skett av oaktsamhet och var där- med inte straffbart. 1995/96 s. 437 Ett TV-team fick följa med socialjouren vid besök på en plats där prostitution förekommer. På platsen fanns två prostituerade, som var kända av socialjouren. JO konstaterade att uppgiften att de bedrev prostitution omfattades av sekretess enligt 7 kap. 4 § sekretesslagen. JO konstaterade att meddelarfrihet inte förelegat. 1996/97 s. 454 En läkare lämnade i TV vissa uppgifter om en patient som avlidit efter ett polisingripande. Sjukhusdirektören skrev ett ursäktande brev till polisen. Brevet publicerades också. JO fann att läkarens uppgifter omfattades av sekretess enligt 7 kap. 1 § sekretesslagen och att läkaren brutit mot sin tystnadsplikt när han lämnade dem till TV. Mot den bakgrunden ansåg JO inte att sjuk- husledningen agerat felaktigt. Uppgifter om innehållet i en dom fanns i tidningen dagen efter huvudförhandlingen trots att domen inte skulle meddelas förrän efter förhandlingen. Målet gällde åtal för narkotikabrott som den tilltalade erkänt. Upp- gifterna i domen omfattades av sekretess enligt 12 kap. 5 § 1 sekre- Bakgrund till övervägandena om meddelarfrihet För sådana uppgifter gäller inte meddelarfrihet. Med hänsyn till målets art och förhållandevis ringa intresse, konstaterade JK att det sannolikt inte var fråga om ett uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikten. Han inledde därför inte förundersökning angående brott mot tystnadsplikten. , dnr En socialsekreterare var för- ordnad som kontaktman för en flicka. Sedan flickans mor vänt sig till tidningar, kontaktades socialsekreteraren av en journalist. Social- sekreteraren uppgav till journalisten att hans personliga uppfattning var att den aktuella familjen var destruktiv och att familjemedlem- marna gjorde varandra illa. JK konstaterade att omdömena omfattades av sekretess enligt 7 kap. 4 § sekretesslagen, eftersom de grundades på kunskaper han fått i egenskap av tjänsteman. Uppgifterna omfattades således inte av meddelarfrihet. JK bedömde dock att uppgifterna inte lämnats uppsåtligen och att det därför inte fanns förutsättningar för åtal. , dnr 879-83-31 Ett avsnitt ur en ännu inte utgiven bok lästes upp i radion. Boken handlade om författarens arbete som vårdare på . Det upplästa avsnittet beskrev en patient som tvångsvårdats på sjukhuset. JK konstaterade att de lämnade uppgifterna objektivt sett var sådana att de omfattades av tystnadsplikt enligt 7 kap. 1 § sekretess- lagen och således inte omfattades av meddelarfriheten. JK fann dock att det var tveksamt om författaren hade uppsåt att bryta tystnadsplikten och beslutade därför att inte väcka åtal. , dnr Uppgifter i revisionsprome- morior upprättad hos RSV publicerades i en tidning. Uppgifterna omfattades av sekretess enligt 9 kap. 2 § sekretesslagen. Således gäller inte meddelarfrihet för uppgifterna. Oavsett om uppgifterna lämnats muntligen eller genom att revisionspromemoriorna lämnats ut kan således brott mot tystnadsplikten bli aktuellt. JK bedömde dock att det inte var möjligt att genom ytterligare utredning få klarhet i vem som lämnat uppgifterna till tidningen. , dnr m.fl. Uppgifter om beslut om rätts- psykiatrisk undersökning som tingsrätten fattat i det s.k. styck- mordsmålet förekom i en tidning och i radio innan beslutet hade meddelats. Något senare förekom i en artikel i en annan tidning Bakgrund till övervägandena om meddelarfrihet uttalanden av domare som deltagit i överläggningen. Uppgifterna omfattades av sekretess enligt 12 kap. 5 § sekretesslagen. De om- fattas således inte av meddelarfrihet. JK kunde, bl.a. på grund av anonymitetsskyddet, inte komma fram till någon misstänkt när det gällde uppgifterna om beslutets innehåll. Beträffande intervjuerna konstaterade JK att nämndemännen tycks ha varit av uppfattningen att beslutet om rättspsykiatrisk undersökning var försett med beslutsskäl och att det var dessa de kommenterade. De kunde så- ledes inte anses uppsåtligen ha röjt vad som hade förekommit vid överläggningen. , dnr En ledamot i socialnämnd lämnade uppgifter, slarvigt avidentifierade, angående vissa ärenden hos nämnden till en tidning. Tidningen hade därefter en artikel där politikern namngavs med uppgift om att han hade lämnat uppgifter om socialtjänstärenden. De uppgifter politikern lämnade omfatta- des av sekretess enligt 7 kap. 4 § sekretesslagen och således inte av meddelarfriheten. Mot bakgrund av att politikern vidtagit vissa åtgärder för att skydda personernas identitet, ansåg JK att han inte säkert kunde styrka att uppgifterna lämnats uppsåtligen. Han beslöt därför att lägga ner förundersökningen i den delen. Beträffande det eventuella brottet mot anonymitetsskyddet konstaterade JK att politikern lämnat uppgifterna till tidningen som ett led i sin poli- tiska verksamhet och att det inte fanns något särskilt skäl för någon vid tidningen att tro att han ville vara anonym. JK beslöt därför att inte inleda någon förundersökning i den delen. , dnr 3146-93-21 En läkare lämnade uppgifter till tidningar och TV angående en person som tidigare dömts för mord under uppmärksammade omständigheter och rymt från det sjukhus där läkaren arbetade. Uppgifterna omfattades av sekretess enligt 7 kap. 1 § sekretesslagen och således gällde inte meddelar- frihet. JK fann att läkarens uttalanden kunde antas ha gått längre i fråga om röjande av uppgifter om personen än vad som kunde försvaras med en hänvisning till att det var viktigt att uppgifterna kom till allmänhetens kännedom. JK beslutade därför inleda för- undersökning beträffande brott mot tystnadsplikten. , dnr En läkare lämnade vissa upp- gifter till tidningar och TV. Vissa av uppgifterna kunde enligt JK anses omfattas av sekretess enligt 7 kap. 1 § sekretesslagen. Bakgrund till övervägandena om meddelarfrihet lämnandet borde dock ses mot bakgrund av att läkaren anmält ett sjukhus och en barnavårdscentral till för att de inte uppmärksammat barnets hälsotillstånd. Läkaren lämnade inte heller några uppgifter om barnet eller föräldrarnas identitet. JK konstaterade att det inte fanns anledning anta att brott mot tystnadsplikten begåtts och beslutade därför att inte inleda förundersökning. 17 Överväganden om meddelarfrihet 17.1Kriterier för om en tystnadsplikt bör bryta meddelarfriheten eller inte Bedömning: Skälen för den avvägning som tidigare gjorts beträf- fande om en tystnadsplikt bör bryta meddelarfriheten eller inte bär fortfarande. Meddelarfrihet är huvudregeln och undantag från den regeln skall göras restriktivt. Vid bedömningen av om meddelar- friheten skall brytas måste behovet av skydd för en uppgift alltid vägas mot intresset av insyn. Eventuella undantag från meddelar- friheten måste vara lätta att tolka. Frågan om vilka kriterier som skulle tillämpas vid bedömningen av om en tystnadsplikt skall inskränka meddelarfriheten eller inte, diskuterades ingående i samband med sekretesslagens tillkomst. Både propositionen1 och departementspromemorian2 ger en ganska bra beskrivning av vad lagstiftaren tänkte sig, se avsnitt 16.4. Vidare går det att dra vissa slutsatser av hur 16 kap. 1 § konkret utformades. Syftet med reformen av meddelarfriheten var att öka förutsätt- ningarna för massmedierna att få ett så rikhaltigt underlag för sin granskning av myndigheterna som möjligt.3 Vanliga sekretessbestäm- melser är ganska allmänna avvägningar mellan insyns- och sekretess- intressen på olika områden.4 Behovet av insyn kan därför i ett enskilt fall vara starkare än sekretessintresset som ligger till grund för regeln om sekretess. Vidare kan en regel till skydd för ett enskilt intresse ibland på ett olämpligt sätt hindra insyn i en myndighets sätt att fullgöra sina uppgifter. Om offentliga funktionärer i den situationen inte kan bidra med uppgifter till den allmänna debatten skulle det innebära att offentlighetsprincipen inte förverkligas fullt 1979/80:2 Del A 2Ds Ju 1977:11/Del 1 1975/76:204 s. 102 1979/80:2 Del A s. 104 f. Syftet med reglerna om meddelarfrihet är således att motverka sådana oönskade effekter av reglerna om sekretess. Under arbetet med reformen av meddelarfriheten diskuterades olika omständigheter som borde påverka när meddelarfriheten skall vika för tystnadsplikten. Allmänt sett borde begränsningar av yttrandefriheten göras restriktivt. Stöd för den hållningen finns bl.a. i regeringsformen. Där framgår att en rättighetsbegränsning aldrig får gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som föranlett begränsningen. Meddelarfrihetens betydelse för yttrande- och informations- friheten är odiskutabel. De offentligt anställdas meddelarfrihet är viktig, eftersom de kan lämna uppgifter om hur verksamheten i myndigheter och andra offentliga organ bedrivs. Sådana uppgifter behövs för att ge ett allsidigt underlag för den offentliga debatten och den demokratiska kontrollen av myndigheternas arbete. Vi delar den ovan beskrivna uppfattningen att intresset av insyn därför i enskilda fall kan vara viktigare än intresset av sekretess. Vår utgångs- punkt när det gäller omfattningen av meddelarfriheten är således densamma som framgår av förarbetena till sekretesslagen. Med hänsyn till meddelarfrihetens betydelse i ett demokratiskt samhälle delar vi också uppfattningen att undantag från meddelarfriheten skall göras restriktivt. I förarbetena räknas vissa omständigheter upp som talar för att meddelarfrihet skall gälla trots regler om tystnadsplikt. En sådan omständighet är att en verksamhet gäller myndighetsutövning mot enskild.5 En annan omständighet som talar för meddelarfrihet var att meddelarfrihet redan gällde på området utan att det inneburit allvarliga konsekvenser för sekretessbehovet.6 Vid bedömningen av meddelarfrihetens omfattning måste vidare hänsyn tas till anony- mitetsskyddet och förbudet mot efterforskning av källor.7 Varje åtgärd som innebär att en tystnadsplikt bryter meddelarfriheten innebär också att uppgiftslämnaren inte skyddas av reglerna om anonymitet och förbud mot efterforskning. Under arbetet med reformen av meddelarfriheten diskuterades också vilka omständigheter som talade för att en tystnadsplikt skulle bryta meddelarfriheten. En sådan omständighet var att en enskild frivilligt tagit kontakt med en myndighet. Vidare kunde enskildas personliga integritet och ekonomiska intresse utgöra skäl att 1975/76:204 s. 96 Detsamma kunde gälla för mycket angelägna allmänna intressen.8 I förarbetena till sekretesslagen angavs att om en sekretessregel inte har något skaderekvisit, t.ex. sekretess i familjeråd- givning, kunde det finnas större anledning att göra undantag från meddelarfriheten. Detsamma kunde i viss utsträckning gälla för regler med omvänt skaderekvisit.9 Vidare borde meddelarfriheten inte vara aktuell om uppgifter lämnats av en enskild i en förtroendesitua- tion. En annan omständighet som kunde beaktas var om lagstiftaren funnit att det borde finnas särskilda spärrar mot att lämna en viss uppgift från en myndighet till en annan, t.ex. 14 kap. 3 § andra stycket sekretesslagen. I sådana fall kunde det också ligga nära till hands att göra undantag från meddelarfriheten. Vid en jämförelse mellan de allmänna uttalandena om kriterierna för att begränsa meddelarfriheten och innehållet i 16 kap. 1 § sekre- tesslagen går det att dra vissa slutsatser. En sådan är att sekretess- bestämmelser till skydd för allmänna intressen sällan inskränker meddelarfriheten. Vissa tystnadsplikter som gäller viktiga allmänna intressen har dock tillåtits inskränka meddelarfriheten. Det kan gälla uppgifter som av viktiga utrikes- eller försvarspolitiska skäl bör hållas hemliga.10 Ett annat viktigt allmänt intresse som tillåts inskränka meddelarfriheten är tvångsåtgärder i brottmål och vissa åtgärder för övervakning, säkerhet m.m.11 Andra viktiga allmänna intressen som skyddas av inskränkningar i meddelarfriheten är effek- tiviteten i domstolens arbete12 och offentlighetsprincipen13. När det gäller tystnadsplikter till skydd för enskilda kan det finnas ett större behov av att göra undantag från meddelarfriheten. Det är delvis en följd av att det kan vara fråga om för den enskilde mycket känsliga uppgifter. Vidare finns det på vissa sekretessområden om- fattande inslag av frivillig kontakt med myndigheter och att upp- gifter lämnas i förtroende. Det gäller bl.a. för hälso- och sjukvården och . kan det på dessa områden finnas starka skäl för meddelarfrihet, eftersom det kan bli fråga om mycket in- 1979/80:2 Del A s. 111 2 kap. 4 § andra stycket riksdagsordningen och 2 kap. 1 § sekretesslagen. 5 kap. 1 och 7 §§ sekretesslagen och 46 § telelagen när det gäller teleavlyssning, kameraövervakning o.s.v. samt 5 kap. 2–4 §§ 1212 kap. 5 § sekretesslagen, uppgifter om innehållet i dom eller beslut som ännu inte meddelats samt om vad som diskuterats vid en överläggning bakom stängda dörrar. 133 kap. 3 § tryckfrihetsförordningen och 2 kap. 3 § yttrandefrihetsgrundlagen; anonymitetsskyddet, och förbehåll enligt 14 kap. 9 eller 10 § sekretesslagen; utlämnande av uppgifter trots att de är sekretessbelagda. gripande myndighetsutövning mot enskilda. Det har lösts genom att meddelarfriheten i princip är bruten, men att meddelarfrihet råder när det gäller uppgifter om verkställighet av beslut om omhänder- tagande eller vård utan samtycke. I 8 kap. sekretesslagen, dvs. sekretess till skydd för enskildas ekonomiska förhållanden finns en avvägning mellan insynsintresset och behovet av sekretess som återkommer på flera ställen. Det gäller uppgifter som en tillsynsmyndighet kan få om tillsynsobjektens kunder eller andra enskilda som har karaktär av tredje man. För sådana uppgifter gäller vanligen absolut sekretess. I förarbetena till sekretesslagen konstaterades att insynsintresset normalt är svagt för sådana uppgifter som det kan vara frågan om för den enskilde mycket känsliga uppgifter.14 När det gällde skattesekretessen utgick resonemanget i förarbetena till sekretesslagen delvis från kriterier som redan diskuterats ovan. Eftersom det är fråga om myndighetsutövning mot enskild är in- synsintresset stort. gjordes bedömningen att det för den enskilde kunde framstå som integritetskränkande om även ganska triviala uppgifter från taxeringen kom ut. Bedömningen innehåller dock även inslag som inte diskuteras på andra ställen. Bl.a. ansågs det finnas en avsevärd risk för att uppgifter om enskildas ekonomi skulle förekomma i större utsträckning i massmedier än vad insynen krävde om meddelarfrihet rådde. Eftersom besluten i skatteärenden är offentliga och offentlighet är huvudregel vid handläggningen i domstol, var insynsintresset tillräckligt tillgodosett utan att meddelar- frihet behövde gälla.15 Sedan sekretesslagen kom till har det blivit mera vanligt att avtal med främmande stater eller mellanstatliga organisationer om upp- giftsutbyte också medför behov av regler i sekretesslagen. Sådana sekretessregler skall dock inte automatiskt leda till att tystnadsplikten också bryter meddelarfriheten. Den bedömningen skall i stället ske utifrån samma kriterier som gäller för andra tystnadsplikter, dvs. de som diskuterats ovan.16 För ändringar i 16 kap. 1 § sekretesslagen som skett efter sekre- tesslagen trätt i kraft är det inte alltid tydligt vilka av de ovan beskrivna kriterierna som använts. Det vanligaste motivet för att en tystnads- plikt skall bryta meddelarfriheten är dock att uppgifterna liknar sådana som redan omfattas av en tystnadsplikt som bryter meddelarfri- 1979/80:2 Del A s. 377 1992/93:120 s. 11 heten, t.ex. sekretess i hälso- och sjukvården eller . Den viktigaste iakttagelsen beträffande tilläggen i 16 kap. 1 § sekre- tesslagen är att förarbetena inte ger uttryck för den avvägning mellan insynsintresset och behovet av skydd för uppgifterna som ansetts så viktig för att avgöra om en tystnadsplikt skall tillåtas bryta med- delarfriheten. Förarbetena innehåller i dessa fall endast en bedöm- ningen av uppgifternas behov av skydd, inte av behovet av insyn. Sammanfattningsvis konstaterar vi att förarbetena till sekretess- lagen innehåller en bra redogörelse för vilka avvägningar som bör göras för att uppnå en lämplig kompromiss mellan behovet av insyn och behovet av skydd för vissa uppgifter. En sammanfattning av omständigheter som talar för respektive mot meddelarfrihet kan ställas upp i en tabell för att göra det mera överskådligt. Meddelarfrihet har gällt tidigare Omvänt skaderekvisit (i viss anonymitetsskyddet bör vara så Rikets säkerhet eller annan allvarlig skada för landet effektivitet (t.ex. tvångsåtgärder Insynen kan tillgodoses på annat sätt (t.ex. offentlighet i Tabellen skall naturligtvis inte uppfattas som en checklista. Det av- görande är utfallet av en avvägning mellan behovet av insyn och behovet av skydd för uppgifterna. En uppgift skulle kunna träffas av de flesta omständigheterna mot meddelarfrihet men ändå inte vara lämplig att undanta från meddelarfriheten, t.ex. för att insynsintresset är mycket starkt. Vi vill återigen betona att meddelarfrihet är huvud- regeln och att undantag från denna regel skall göras restriktivt. En annan aspekt vid bedömningen av eventuella undantag från meddelarfriheten är att reglerna inte får vara svåra att tolka. måste vara möjligt för den enskilde att i varje särskilt fall utan svårighet avgöra om meddelarfrihet gäller eller inte.17 Vidare är det viktigt för att kunna bibehålla ett så vidsträckt efterforsknings- förbud som möjligt att en myndighet direkt av meddelandets lydelse kan avgöra om meddelarfrihet och således efterforsknings- förbud råder. Ett undantag från meddelarfriheten bör således direkt peka ut den grundläggande regel om sekretess som inte är för- knippad med meddelarfrihet. Undantaget skall således endast i absoluta undantagsfall vara förenat med ett skaderekvisit. I vissa fall har det dock ansetts nödvändigt för att ingreppet i insynen skall bli så litet som möjligt.18 17.2Bör de nuvarande reglerna om tystnadsplikter som bryter meddelarfriheten ändras? Bedömning: Det har inte kommit fram några skäl för att göra en generell översyn i syfte att utvidga eller inskränka meddelarfri- heten. Sekretesslagens bestämmelse om vilka tystnadsplikter som bryter meddelarfriheten skall dock ändras språkligt och redaktionellt. Syftet är att den skall bli lättare att tillämpa. Ovan har vi konstaterat att bestämmelsen om vilka tystnadsplikter som bryter meddelarfriheten har ändrats sedan sekre- tesslagen infördes. I flera fall har ändringarna inte inneburit några förändringar i sak. I andra fall har det dock varit fråga om nya sekretessbestämmelser som undantagits från meddelarfriheten. Beträffande nya sekretessbestämmelser som undantagits från med- delarfrihet kan vi konstatera att förarbeten sällan eller aldrig ger uttryck för den avvägning mellan insynsintresset och behovet av skydd som är nödvändig för att yttrandefriheten inte skall inskränkas mer än nödvändigt. Trots att dessa uttryckliga avvägningar inte finns, gör vi dock bedömningen att 16 kap. 1 § sekretesslagen inte fått en onödigt vid omfattning. Ett stöd för den slutsatsen är att genomgången av avgöranden från JO och JK visar att de fall som 1979/80:2 Del A s. 108 18Inskränkningen av meddelarfriheten när tystnadsplikt gäller enligt 2 kap. 4 § andra stycket, 15 § eller 10 kap. 8 § riksdagsordningen samt 2 kap. 1 § sekretesslagen, jfr prop. 1979/80:2 Del A s. 367 f. gällt att uppgifter lämnats ut trots att meddelarfrihet inte rådde rör sekretess för hälso- och sjukvården, , domstolars över- läggningar och ej meddelade beslut samt skatterevision.19 Det är tystnadsplikter som redan när sekretesslagen infördes undantogs från meddelarfrihet. Det har inte heller på något annat sätt kommit till vår kännedom att undantagen i meddelarfriheten skulle ha fått en alltför vid omfattning. Vi vill dock än en gång framhålla att det är nödvändigt att det vid varje bedömning av om en tystnadsplikt skall bryta meddelarfriheten görs en tydlig avvägning mellan insyns- intresset och behovet av skydd för uppgifterna. Som framgått på annan plats i detta betänkande har sekretess- lagen ändrats ett stort antal gånger sedan den infördes. Det är en följd av lagens detaljerade utformning och av att myndigheternas verksamhet förändras så att det uppstår ett behov av nya eller förändrade sekretessbestämmelser. De flesta av dessa ändringar har inte satt några spår i 16 kap. 1 § sekretesslagen. Vi har inte gått igenom alla dessa materiella ändringar för att göra en bedömning av om frågan om meddelarfrihet eller inte bedömts på ett riktigt sätt. Argumentet för detta finns redan i förarbetena till sekretesslagen.