sou · GRB3127d5 · 2004-01-01 00:00:00 — De vanligaste formerna av självskadning är att hugga, rispa, klösa eller bränna huden ofta på benen eller armarna, men förekommer även på andra kroppsdelar. När det gäller självskadande handlingar bland barn och unga är det svårt att hitta tillförlitliga siffror om omfattningen av dessa skador. I enkätstudie (2001) till 2000 ungdomar födda framkommer att avsiktligt gjort sig själv illa. I aktuella intervjuer i media med flickor som skadar sig själv framkommer att de upplever hälso- och sjukvården som okunnig om självskadande beteende. Antalet samtal till Barnens Hjälptelefon hos från barn och unga som hade skurit sig, rispat sig eller liknande visar en ökning. Självtillfogade skador bland barn och ungdomar ringde drygt 200 barn och unga. Redan nu () kan man se att antalet samtal, med samma problematik, kommer att bli högre . Samtalen skiljer sig från andra samtal genom att det är fler flickor än annars jämfört . Flickorna är () än flickorna, som ringer av andra orsaker, är i genomsnitt. Bland barnen som ringer finns det en överrepresentation av barn boende i behandlingshem eller i styvfamilj. Vidare är samtalen dubbelt så långa som det genomsnittliga samtalet av alla problem- kategorier (). I vissa studie till barn och unga ställs frågor om självmordstankar har förekommit. Med självmordstankar menas fantasier, tankar, önskningar om att begå självmord. Sådana tankar kan utvecklas till avsikter, planer och eventuellt beslut. (Stöd i självmordskriser, 1995) Självmordsproblematiken går oroande långt ned i åldrarna. I enkätundersökningar i högstadie- och gymnasieskolor rapporterar av pojkarna och av flickorna i åttondeklasserna att de haft självmordstankar . (Stöd i självmordskriser, 1995) Siffrorna stämmer väl överens med liknande fynd från studier i och . Inventering av kunskaper och metoder har fått regeringens uppdrag att redovisa en kart- läggning av situationen i vad gäller flickor som medvetet skadar sig själv. I utredningen ska dels redovisas kunskapsläget, dels lämnas förslag till hur det fortsatta arbetet ska bedrivas. Uppdraget ska redovisas . På regeringens uppdrag arbetar även med att utveckla mätinstrument att användas i nationella undersökningar för att få mer kunskap om barns och ungdomars psykiska hälsa. Arbetet ska återrapporteras . Självtillfogade skador bland barn och ungdomar I WHO:s rapport förebygga självmord och självmordsförsök hos skolelever diskuteras skyddsfaktorer för självmordsbeteende. De skyddande faktorerna delas in i tre grupper; familjemönster, kognitiva faktorer och personlighet samt kulturella och sociala faktorer. Som exempel på skyddande familjemönster nämns bra familje- relationer och stöd från familjen i utsatta lägen. Benägenhet att be om råd och förmåga att söka hjälp är viktiga personlighetsegenskaper som framhålls. Betydelsefulla kulturella och sociala faktorer är exempel- vis bra relation till lärare och andra vuxna samt bra relation till jämn- åriga. Vi kan konstatera att här har barnhälsovården, förskolan och skolan angelägna arbetsuppgifter. De nämnda instanserna arbetar med all sannolikhet redan med detta, men det kan inte nog poäng- teras hur viktigt detta arbete är. 14.3Hur kan man förebygga självmord, självmordsförsök och andra självtillfogade skador bland barn och unga? Förebyggande åtgärder mot barns och ungas avsiktliga skador måste sättas in . Ett handlingsprogram, Stöd i självmords- prevention – Nationellt program för utveckling av självmordspreven- tion har gemensamt tagits fram av , och Nationellt centrum för suicidforskning och prevention av psykisk ohälsa (NASP) och överlämnades till regeringen . Enligt NASP bör det självmordsförebyggande arbetet bygga på dels en befolkningsstrategi, dels en riskgruppsstrategi. Riskgrupps- strategin är framför allt inriktad på utbildnings- och fortbildnings- insatser för yrkesgrupper som kan komma att möta självmordsnära människor. Befolkningsstrategin är huvudsakligen inriktad på före- byggande insatser i skolan, dvs. till barn och unga. Delegationen anser att det behövs kraftfulla preventiva program där skolan intar en central plats i arbetet. Det är också angeläget tala om problematiken. Det skulle öka sannolikheten för att barn och unga börjar talar med vuxna om sina problem. Det skulle ge föräldrar kraft att tala med andra vuxna eller söka professionell hjälp. Arbetet måste ske inom flera områden och genom flera kanaler parallellt. Informationsspridning, ökad medvetenheten om problemets Självtillfogade skador bland barn och ungdomar förekomst samt olika utbildnings- och fortbildningsinsatser är några av åtgärderna. Ska man väcka den björn som sover? I diskussionen om möjligheten att genom olika program eller aktiviteter förebygga självmord och andra avsiktligt självtillfogade skador framkommer ibland att man inte ska väcka den björn som sover, dvs. om man talar om självmord eller självmordsförsök kanske det väcker slumrande tankar hos barn och unga som därmed kan bli verklighet. Från NASP menar man att så inte är fallet och skulle eventuellt sådana tankar komma upp, kan pojken eller flickan istället bli medveten om att man behöver söka hjälp. Det är därför angeläget att vid samtal med barn och unga eller i olika informations- aktiviteter som vänder till sig samman grupp alltid ha med information om vart man kan vända sig för att få stöd och hjälp. 14.4Skolan och avsiktliga skador beslutade att WHO:s riktlinjer för själv- mordsprevention i skolor skulle anpassas till svenska förhållanden. Nationellt centrum för suicidforskning och prevention av psykisk ohälsa (NASP) har därför kartlagt förekomsten av självmords- preventiva åtgärder i svenska högstadie- och gymnasieskolor. Resultaten visar att beredskapen i skolan är låg när det gäller att upptäcka och hjälpa elever som befinner sig i sådan allvarlig psykisk och social nöd att de riskerar att utföra självmordshandlingar. av högstadierektorerna och av gymnasierektorerna har erfarenhet av elevers självmordsförsök. Vad gäller elevers självmord har av högstadierektorerna och av gymnasierektorerna den erfarenheten. av högstadierektorerna och av gymnasierektorerna svarat Vet ej på frågan om de har någon erfarenhet av en elevs självmordsförsök på sin skola. Med erfarenhet menas en personlig upplevelse av att en elev på den skola man är verksam har begått självmord eller gjort ett självmordsförsök. Trots att en stor andel av rektorerna har erfarenhet av såväl själv- mordsförsök som självmord saknar majoriteten av skolorna, över Självtillfogade skador bland barn och ungdomar , skriftliga planer, förebyggande program eller utbildning av personal i självmordspreventiva åtgärder. av de tillfrågade svarar att det som rektorer inte förekommit någon utbildning av skolans personal i hur man upptäcker elever som befinner sig i riskzonen för själv- mordshandlingar, hur lärare och övrig skolpersonal bör hantera elever som är deprimerade, yppar självmordstankar eller uppvisar självmordsbeteende. Den enda åtgärd som en majoritet av rektorerna svarar att de vidtagit är att de har en skriftlig plan som föreskriver hur skolpersonalen bör agera om en elev begår självmord. Vi menar att skolan borde vara mer aktiv här eftersom det finns vetenskapliga belägg för att antalet självmordsförsök och självmord kan minskas med hjälp av olika interventionsprogram (1999, 2001). Det är endast av högstadieskolorna och av gymnasieskolorna som planerar att starta någon utbildning i hur man identifierar elever som befinner sig i riskzonen för självmordshandlingar. I samtal med unga som har tillfogat sig själv skada framkommer ofta att vuxenvärlden inte sett deras hjälpbehov trots att försök att har gjorts för att uppmärksamma vuxenvärlden på sin situation. För självmordsnära barn och unga är det angeläget att det finns till- gängliga vuxna som kan förmedla hjälp och stöd samt inge hopp. Här menar vi att skolan och elevhälsovården är viktiga för barn och unga. Vi har konstaterat att i den ordinarie lärarutbildningen ingår inte undervisning om bemötandet av barn och unga som mår psykiskt dåligt och behöver stöd. I kontakt med skolläkare och skol- sköterskor har vi inte heller funnit att kunskap om avsiktliga skador hos barn och unga ingår i deras grundutbildning. Vi menar därför att en ökad kompetens, särskilt hos skolpersonal, i dessa frågor skulle öka möjligheterna för eleverna att bli sedda och få hjälp. Barnsäkerhetsdelegationen anser att i grundutbildningen av lärare bör ingå kunskap om hur man identifierar och bemöter elever som befinner sig i riskzonen för självmordshandlingar. Vi menar vidare att även skolläkare och skolsköterskor bör genom kompetens- höjande insatser få ökad kunskap kring självmordsförsök, själv- mord och självtillfogade skador. Vi anser att skolan inom sina ordinarie fortbildningsaktiviteter bör behandla frågor om självmord, självmords- försök och annan självtillfogad skada. Det är angeläget att självtillfogade SOU 2003:127 Självtillfogade skador bland barn och ungdomar skador, självmordsförsök och självmord inte uppfattas som något oförståeligt som bara inträffar. En ökad kunskap hos elevhälsovårdens personal skulle också kunna ge lärare, när så behövs, hjälp och handledning. Att upptäcka självmordsnära elever eller elever som skär kan förorsaka mycket oro och osäkerhet eftersom lärare och annan skolpersonal ofta saknar kunskaper om detta. Regeringen föreslås ge i uppdrag i samråd med Myndigheten för skolutveckling att utfärda riktlinjer för skolan om hur en skriftlig plan för att förebygga självmord, självmords- försök och annan självtillfogad skada kan utformas. av högstadie- och gymnasieskolor har en sådan plan . Det är i högsta grad förståeligt att skolpersonal av olika kategorier upplever unga människors självmordsbeteenden som något komplicerat och svårhanterligt. Vi menar därför att det skulle stödja och hjälpa skolorna att utforma en plan för hur man bör hantera elever som är deprimerade, yppar självmordstankar eller uppvisar självmordsbeteende om det fanns riktlinjer att luta sig mot. I en sådan plan bör även behandlas hur skolan ska agera när ett självmord har begåtts. Några regionala skillnader eller några skillnader mellan tätorter och mindre orter går inte att finna i undersökningen beträffande självmordspreventiva åtgärder i skolorna. I enkätsvaren kan man se en tydlig tendens till att gymnasie- rektorer med erfarenhet av elevers självmordshandlingar i högre utsträckning har självmordsförebyggande åtgärder i sina skolor än de gymnasierektorer som saknar denna erfarenhet. 14.5Skolhälsovården och elevers psykiska och sociala ohälsa Skolhälsovård ska anordnas för alla elever i , gymnasie- skolan, särskolan, specialskolan och sameskolan. Även fristående skolor ska anordna skolhälsovård som motsvarar den som ges inom Självtillfogade skador bland barn och ungdomar det offentliga skolväsendet. Verksamheten regleras av styrdokument för dels utbildningsväsendet, dels hälso- och sjukvårdsväsendet. Enligt en rapport från ska skolhälsovården vara en del i det skyddsnät som ska fånga upp och hjälpa vidare barn och unga med hälsoproblem och andra behov av särskilt stöd. Det är en resurs inom skolan med socialmedicinsk kompetens som finns nära eleverna. Skolhälsovården når alla barn och ungdomar under en viktig del i deras utveckling och är därför en viktig länk i samhällets samlade hälso- och sjukvård för barn och ungdom. (, 1998) pågår en diskussion om innehållet i skolhälso- vården bland annat beroende på att ny problematik hos barn och unga har blivit synlig. Livsstilsrelaterade problem har blivit allt vanligare. Barns och ungas psykiska och sociala ohälsa bör därför lyftas fram mer i skolhälsovårdens arbete. Redan i Barnpsykiatri- utredningen slutbetänkandet (Det gäller livet, SOU 1998:31) påpekades att den psykiska ohälsan hos barn och unga måste uppmärksammas. Utredningen presenterade också ett förslag på den roll skolan och dess elevvård skulle kunna ha inom ramen för samhällets samlade stöd till barn och ungdom med psykiska problem. har tillsynsansvar för skol- hälsovården. (SFS 1996:786). Verksamheten är under översyn och håller på att utarbeta nya riktlinjer för den framtida skolhälsovården; ett dokument kallat Riktlinjer för skolhälsovårdens planering. Det är vår mening att skolhälsovården bör ha en central roll i skolans arbete med att förebygga och tidigt upptäcka barns och ungas psykiska och sociala ohälsa. Det är därför angeläget att nya riktlinjer för skolhälsovården beaktar detta. Regeringen föreslås ge i uppdrag att i sitt arbete med Riktlinjer för skolhälsovårdens planering särskilt upp- märksamma barns och ungas psykiska och sociala ohälsa. På lång sikt skulle en sammanhållen hälso- och sjukvård för barn och unga på alla sätt komma den aktuella gruppen till godo. Den nuvarande uppdelningen med barnhälsovård, vars huvudman är landstingen, och skolhälsovård, vars huvudman är kommunerna, är Självtillfogade skador bland barn och ungdomar inte gynnsam för barn och unga. Att arbeta med barns och ungas ohälsa kräver metodkompetens och kontinuitet. En sammanhållen hälso- och sjukvård för barn och unga skulle kunna erbjuda detta. Studier visar att självmord, självmordsförsök andra självtillfogade handlingar ofta kommer plötsligt och utan förvarning för anhöriga. Detta är åtminstone vad man inledningsvis upplever, men vid närmare eftertanke och diskussioner med professionella kan det ha funnits tidigare signaler som man inte upptäckte eller inte förstod. Vi menar att det skulle vara betydelsefullt för många föräldrar om det fanns lätt tillgängligt material som kan ge viss kunskap i sak- frågan och som kan hänvisa till instanser där man kunde få hjälp och stöd. Regeringen föreslås ge i uppdrag i nära samarbete med och att genom olika aktiviteter riktade till föräldrar och andra vuxna sprida information om de vanligaste symtomen på psykisk ohälsa bland barn och unga. 14.7Beredskap hos hälso- och sjukvården Barn och ungdomar som har försökt ta sitt liv eller skadat sig på annat sätt måste snabbt komma till hälso- och sjukvården för behandling. Oavsett till vilken klinik eller mottagning inom hälso- och sjukvården man kommer, är det av stor betydelse att man blir omhändertaganden. Ett respektfullt bemötande är av stor betydelse för den kommande kliniska behandlingen. I kontakt med bland annat skolhälsovårdspersonal har det fram- kommit att tillgängligheten till barn och ungdomspsykiatriska mottagningar (BUP) kan vara låg. Vi menar att det är angeläget att barn och unga som försökt ta sitt liv eller på annat sätt skadat sig själv snabbt blir omhändertagna. Det måste finnas en beredskap och en rutin, framför allt inom BUP, för hur dessa patienter ska Självtillfogade skador bland barn och ungdomar Det är även angeläget att berörd personal ges möjligheter till kompetenshöjning inom området. Det finns ingen enkel förklaring till varför en ung människa tar sitt liv eller på annat sätt tillfogar sig skada. De förebyggande åtgärderna måste därför ske mycket brett och med flera olika discipliner involverade. Ett sådant arbetssätt förutsätter samarbete över myndighets- gränserna. Skolan bör utveckla ett samarbete med barn- och ung- domspsykiatriska mottagningar (BUP) för kunskaps- och erfarenhets- utbyte. Men även polisen, , ungdomsmottagningar och andra delar av hälso- och sjukvården än BUP bör involveras i olika lokala samarbetsformer därför att de möter alla barn och ungdomar i behov av psykiskt stöd. Ett sådant lokalt samarbete t.ex. kan vara bas för fortbildnings- insatser eller lokala förebyggande insatser inom området. Regeringen beslutade (prop. 2002/03:53) att lagstadgad samverkan ska äga rum kring barn som far illa eller riskerar att fara illa. Samverkan avser huvudsakligen lokal nivå och ska omfatta barn . Denna lagstadgade samverkan omfattar polisen, , skolan och hälso- och sjukvården. Vi menar att även frågor som självmord, självmordsförsök och annan självtillfogad skada bland barn och unga upptill borde omfattas av denna lagstadgade samverkan. Enligt samma regeringsbeslut ska i samverkan med och Myndigheten för skolutveckling ta fram strategier för hur denna samverkan kan utformas. Detta arbete pågår . Regeringen föreslås ge i uppdrag, som i sam- verkan med och Myndigheten för skolutveckling har ett uppdrag att ta fram strategier för samverkan, att komplettera detta med att även barn och unga med självmordsnära eller själv- skadande beteende ska omfattas av dessa strategier. Självtillfogade skador bland barn och ungdomar Förutom att informera och utbilda skolans personal i de bakom- liggande orsakerna till självmordshandlingar är samhällsinriktade insatser av stort värde inom det självmordspreventiva området. Att ha en god kontroll över exempelvis farliga mediciner, skjutvapen, knivar, bekämpningsmedel, kemikalier och explosiva ämnen är viktiga åtgärder för att rädda liv. (WHO, 2000). En restriktiv alkohol- och narkotika politik och en saklig medierapportering av själv- mordshandlingar är exempel på andra mer övergripande strategier som visat sig betydelsefulla vad gäller att förebygga självmord och självmordsförsök (, 2001, Etzersdorfer & Sonneck, 1998, Schmidtke, Schaller & , 2001 redovisad i 2004). NASP har på sin hemsida förslag till pressen hur mediarapporteringen av självmord ska hanteras.