sou · GRB391d2 · 2004-01-01 00:00:00 — Givetvis finns det människor som inte vill eller orkar delta i det politiska livet på grund av sjukdomar, omsorg om anhöriga eller andra orsaker. Men enbart hög ålder kan inte innebära en annan medbor- garroll än den som andra personer har. Det finns dock flera exempel på hur äldre personers engagemang kan tas till vara på politiska förtroendeposter. berättade om det nya kommunal- rådet i , som fyllt och som gick in i politiken när han pensionerades som officer (2003). I intervjun framhåller kommunalrådet att han inte ser sig SOU 2003:91 Riv ålderstrappan och forma flexiblare livsloppsmönster som särskild talesman i frågor som rör pensionerade medborgare. Som kommunalråd måste han se till helheten. Ett annat intressant exempel är kommun. I har den nuvarande majoriteten medvetet fördelat bl.a. ordförandeposterna i nämnderna så att de innehas av personer i alla ålder från till en bra bit . Det har också varit en medveten strategi att inte placera de äldre politikerna i nämnder som särskilt arbetar med äldrefrågor eller se dessa som företrädare för de äldre kommunmedlemmarna. Tvärtom har avsikten varit att bredda representationen och fördela ansvars- tagandet över generationsgränser, som de äldre politiker som vill delta i beslutsfattandet ska ha samma möjlighet som alla andra att bli nominerade och valda. En viktig förutsättning för att detta ska fungera är, säger politiker i olika åldrar i , en öppen och tillåtande attityd som gör att det politiska arbetet kan förenas med såväl barnpassning som umgänge med barnbarn. Möj- ligen kan den breda spridningen av politiska förtroendeposter också ha något att göra med att den nuvarande majoriteten i kommun inte har samma dominans av förtroendevalda som annars är vanlig i svensk politik. Strukturella hinder i samhällslivet Bakom det ofta påfallande ointresset för äldre människors intressen och engagemang i kulturliv och fritidsaktiviteter kan det också finnas attitydproblem. Detta är dock relativt lite studerat. På nationell nivå speglas detta i tv-kanalernas jakt efter föryngring och yngre tittare något som även är uttalat i public service-kanalerna. Till attitydfrågorna kommer flera hinder av mer strukturell natur i samhället: En långt driven sektorisering som gör att offentliga aktörer alltför sällan utgår från äldre människors egna intressen och förutsättningar att delta i olika delar av samhällslivet utan ser dessa som målgrupper för kulturaktiviteter, fritidsaktiviteter, utveckling av lokalt inflytande etc. Eftersatt forskning inom området, inte minst utifrån ett mer samlande perspektiv på hur människor själva vill använda sin Riv ålderstrappan och forma flexiblare livsloppsmönster fria tid efter pensioneringen och hur de själva ser på sin roll i förhållande till olika delar av samhället. Den form av sektors- övergripande forskning som finns i flera andra länder och som kallas leisure studies saknar nästan helt motsvarighet i (2003). Eftersom forskningen inom området är liten blir kunskapsuppbyggnaden hos dem som arbetar med kultur- och fritidsfrågor om åldrande och äldre människors förhållan- den dålig. Den mycket livaktiga demokrati- forskningen har knappast alls uppmärksammat möjligheterna för äldre personer att vara delaktiga i beslut som påverkar samhällsutvecklingen och den egna vardagen. Begränsat stöd till dem som arbetar för ökat deltagande bland äldre personer i samhällslivet. har det lokala stödet till pensionärsorganisationerna minskat i relation till stödet till barn- och ungdomsverksamhet. Pensionärsorga- nisationerna ser också växande svårigheter att få tillgång till lokaler för en låg kostnad. När det gäller allmänna samlings- lokaler arbetar en särskild utredare på uppdrag av regeringen med dessa frågor (dir. 2002:40). Utredaren ska vara klar . Dessa frågor berörs därför inte närmare här. Begränsningar av vilka aktörer som överhuvudtaget kan få stöd för ökat deltagande bland äldre personer i samhällslivet. In- vandrarorganisationer och andra organisationer med många äldre medlemmar upplever att de har svårt att göra sina röster hörda i beslutsprocesser. I regeringens pensionärskommitté ingår de fem öppna och rikstäckande pensionärsorganisa- tionerna som är berättigade till statsbidrag enligt 1 § Förord- ningen (1994:316) om statsbidrag till pensionärsorganisationer. Samma begränsning för deltagande gäller i regel också i landstingens och kommunernas pensionärsråd. Med det system som finns för stöd till föreningslivet är det också svårt att få stöd till lokala projekt och verksamheter som inte bedrivs i traditionella föreningsformer eller av föreningar som är anslut- na till en riksorganisation som är berättigad till statsbidrag. Bristande uppmärksamhet på de faktorer som påverkar män- niskors deltagande i samhällslivet i alla åldrar, särskilt inkomst- nivå, utbildningsnivå (mest utslagsgivande i kulturlivet), funk- tionshinder och om man är född i eller inte. har också betydelse, även om skillnaderna tycks vara på väg att Riv ålderstrappan och forma flexiblare livsloppsmönster minska i politiken och det snarare är fler kvinnor än män som är aktiva i delar av kulturlivet och föreningslivet. Föreningsvana är också en viktig faktor i sammanhanget. Det finns en tendens att samma personer är aktiva i flera av de delar av samhällslivet som behandlas här medan de som inte är aktiva i t.ex. för- eningslivet inte heller är aktiva i andra delar av samhällslivet. Bristande fysisk tillgänglighet. Det måste bli självklart att alla ska kunna ta del av den offentligt finansierade kulturen. Att det saknas t.ex. fungerande dörröppnare eller hörselslingor gör att många personer med funktionshinder inte kan ta del av verksamheten vid kulturinstitutioner. Det måste också vara möjligt för alla röstberättigade och valbara personer att delta i politiskt arbete. finns det fysiska hinder för att människor med funktionshinder ska kunna komma till och från politiska möten, kunna ta sig in och vistas i en möteslokal, medverka i politiska sammanträden, ta del av information och delta i den politiska debatten mellan sammanträdena (SOU 2001:4). En nedprioritering av uppsökande insatser inom t.ex. kultur- livet . Det handlar om individuella tjänster som Boken , kollektiva tjänster som bok- vagnsronder och depositioner hos grupper som har svårt att ta sig till bibliotek och information om bibliotekens särskilda tjänster (1999, jfr Bibliotekstjänst 2000). En stor del av svårigheterna inom särskilda tjänster beror enligt på att små resurser satsas på information, utbildning och kontaktarbete. För de personer som nås av de individuella tjänsterna tycks dessa dock fungera bra. I diskussionsbetänkandet Riv ålderstrappan! (SOU 2002:29) be- rättade vi om några exempel på kultur- och fritidsaktiviteter för äldre människor och skapande av samlingsplatser. I flera av dessa är biblioteken viktiga som mötesplatser för människor i olika åldrar och med intresse av olika aktiviteter. Här vill vi ge ytterligare ett exempel på lokalt arbete. Det kommer från , där kommunen och ett stort antal lokala aktörer tillsammans har tagit ett samlat grepp på äldre människors deltagande i kulturlivet under de senaste Riv ålderstrappan och forma flexiblare livsloppsmönster Med kultur menas här allt från ishockey till opera. Utifrån de forskningsresultat som visar ett tydligt samband mellan kulturaktiviteter och hälsa har kommunen bedrivit ett projekt som omfattat äldre människor oavsett om de behöver vård och omsorg eller bor i ordinärt eller särskilt boende (kommun 2003a). Projektet, som kallas Kultur för äldre Kultur och hälsa, har haft som mål att skapa ett ökat utbud av kulturella aktiviteter för äldre personer i med kranskommuner. Ytterst har projektet syftat till bättre livskvalitet för seniorerna genom ökad mental stimulans. Fyra aspekter på mänskligt välbefinnande har varit hörnstolpar i projektet: har ett nätverk byggts upp med bl.a. och frikyrkornas församlingar, skolor, pensionärsorga- nisationer, frivilligorganisationer, studieförbund och privatper- soner. En heltidsanställd projektledare har hållit ihop arbetet. En rad arrangemang har genomförts, t.ex. kulturprogram, eget skapan- de, konstpicknick (med 700 deltagare), konstresa och konstprome- nad. Dessa har huvudsakligen byggt på en samlad mobilisering av frivilligresurser. Trots att antalet aktiviteter för äldre människor i med kranskommuner har ökat markant sedan projektet star- tade har kostnaden för kommunen varit relativt liten. Till projek- tets spin off-effekter hör fler möten över generationsgränser i för- skolor, datautbildningar m.m. Genom att äldre personer som mår relativt bra har fungerat som handledare vid aktiviteter i särskilda boenden har deras egna resurser synliggjorts och de har fått en bättre självkänsla. Projektet har också i ovanligt hög grad lyckats organisera arbeten över sektorsgränser inom kommunen. (I avsnitt 6.5 berättar vi mer om de delar av projektet som berör äldre män- niskor på särskilda boenden och erfarenheterna av detta arbete.) Vi vill också peka på möjligheten att det finns ett ökande intresse för lokala frågor som kan tas till vara i samhällslivet. Många av de nya former för påverkan och inflytande som prövats för att bl.a. öka ungdomars och vissa invandrargruppers medverkan i politik och social ekonomi borde vara minst lika intressanta att utveckla för att främja och ta till vara äldre människors engagemang i sam- Riv ålderstrappan och forma flexiblare livsloppsmönster Inte minst borde möjligheterna att göra också äldre människor delaktiga i beslutsprocesser som gäller det egna bostads- området eller närmaste omgivning kunna utvecklas mer. Vi menar dock att en sådan utveckling bör ske så att flera av de grupper som är underrepresenterade i politiken blir delaktiga. Det är också viktigt att sådana former för inflytande och delaktighet utvecklas inom ramen för dagens demokratiska beslutsformer och inte på ett sätt som kan leda till oklarhet om vem eller vilka som har ansvar för olika beslut. Samverkan mellan kommuner och frivilligorganisationer kan utgöra en viktig drivkraft i utvecklingen av intresse för och engage- mang i lokala frågor. En sådan samverkan måste bygga på ömse- sidig respekt och ömsesidiga insikter om vilka roller som myndig- heter respektive frivilligorganisationer kan spela. brister det ofta i tydlighet på den punkten. I har kommunen och tolv organisationer arbetat fram och undertecknat en överenskommelse om samverkan rörande frivilligt socialt arbete (kommun 2001). Överenskommelsen är intressant både som plattform för gemensamma arbetsformer och för de syften som anges för sam- arbetet. Personer nämns särskilt, men pekas inte ut som mottagare av frivilliginsatser. Formuleringen är öppen för att livs- kvaliteten för personer som är också kan förbättras av att de utför frivilliginsatser. Överenskommelsen anger följande syften för samverkan i kommun : Förbättra livskvaliteten för äldre () personer i alla åldrar med funktionshinder och för personer som vårdar sina anhöriga och närstående. Verka för ett förbättrat samhällsklimat med gemenskap och respekt mellan människor i olika åldrar och med olika bakgrund samt med ökade förutsättningar för enskilda människors in- flytande och delaktighet. om samhällets gemensamma resurser. Pensionärsråden är viktiga som expertorgan i landstingens och kommunernas beslutsprocesser. Genom pensionärsråden kan de speciella kunskaper och erfarenheter som det innebär att vara äldre tas till vara och föras in i underlaget för politiska besluts- processer. Inte minst gäller detta inom de områden där landsting Riv ålderstrappan och forma flexiblare livsloppsmönster och kommuner har ansvar för att tillgodose äldres behov. Pensionärsråden kan däremot inte kompensera bristen på äldre personer i politiskt valda församlingar i kommuner och landsting, dvs. vara en väg till generellt politiskt inflytande vid sidan av den vanliga partipolitiken och representativa demokratin. Pensionärsorganisationerna har sett en oklarhet om pensionärs- rådens ställning i landsting och kommuner som ett hinder för äldre människors möjligheter till inflytande. De har efterlyst en lag- reglering av pensionärsråden och anfört olika argument för detta. Ett argument går ut på att pensionärsråden fungerar som en mot- svarighet till de former för medbestämmande som de fackliga organisationerna har i arbetslivet, dvs. som en väg till inflytande inom vissa särskilt viktiga områden för äldre personer som lands- ting och kommuner har ansvar för. Ett annat argument går ut på att en lagstiftning säkerställer pensionärsrådens möjligheter att arbeta inom kommuner och landsting, t.ex. genom att förhindra att något landsting eller någon kommun avskaffar de pensionärsråd som etablerats, dvs. oavsett vilket syfte råden har. Det är inte dock inte tydligt hur en lagstiftning om pensionärs- råd skulle utformas. De hänvisningar som ibland görs till och pekar t.ex. i helt olika riktningar. Enligt dansk lag- stiftning utgör alla som har fyllt och bor i en kommun, eller i vissa fall en kommundel, såväl väljarkår som krets av valbara per- soner när ledamöter i äldreråden utses (Lovbestæmmelse om ældre- råd 1998 och 2000d). I har pensionärs- organisationerna således inte någon exklusiv rätt att utse ledamöter i kommunala äldreråd. Den norska lagstiftningen ger däremot pensionärsorganisationerna rätt att föreslå ledamöter i de äldreråd som enligt lag måste finnas i fylken och kommuner (Lov om kom- munale og fylkeskommunale eldreråd 1991 och 2000d). Varken i eller har pensionärsråden för övrigt någon formell beslutanderätt i regionala eller lokala organ. Vi hävdar att pensionärsråd inte enbart kan ses som en äldrepolitisk fråga. De måste betraktas som en demokratifråga, och ses både i relation till den partipolitiskt baserade representativa demokratin i landsting och kommuner och till andra former för medborgarinflytande vid sidan av partipolitiken, t.ex. handikappråd och ungdomsråd. Mot den bakgrunden är en lagstiftning om pen- sionärsråd förknippad med flera svårigheter. Pensionärsrådens roll skulle kunna bli otydlig i förhållande till fullmäktige och nämnder. Kan brist på politisk representation i beslutande församlingar Riv ålderstrappan och forma flexiblare livsloppsmönster kompenseras genom inflytande från partipolitiskt obundna orga- nisationer? Lagstiftade pensionärsråd skulle också kunna få en otydlig ställning i förhållande till handikappråd, ungdomsråd eller andra former av medborgarråd som inte omfattas av någon mot- svarande lagstiftning. Det är inte heller givet hur tillsynen av en lagstiftning om pensionärsråd skulle organiseras. Någon statlig myndighet med ansvar att följa upp och utöva tillsyn över lokala råd finns inte och skulle eventuellt behöva inrättas särskilt för detta ändamål. Vi har också kunnat konstatera att etniska organisationer menar att pensionärsråden i alltför liten utsträckning tar till vara erfarenheter och synpunkter från äldre invandrare (se remissam- manställning på Riv ålderstrappan! i bilagedel B). Äldre invandrare är i mindre utsträckning än äldre människor i övrigt med i de pen- sionärsorganisationer som i regel är representerade i pensionärsråd. Någon formell begränsning av vilka organisationer som ska utse ledamöter i råden finns visserligen inte, och vi har sett exempel på hur t.ex. föreningar för finskspråkiga äldre deltar i kommunala pen- sionärsråd. I praktiken har dock de begränsningar som finns för pensionärsorganisationer att uppbära statsbidrag och vara represen- terade i regeringens blivit starkt styrande också i landsting och kommuner. Hur bråttom är det att undanröja hindren? När det gäller politiska beslutsprocesser måste arbetet påbörjas , särskilt inom de politiska partierna. Det är annars troligt att har en situation där uppåt en tredjedel av den röst- berättigade och valbara befolkningen är kraftigt underrepresenterad i politiska valda församlingar. Eftersom andelen äldre kvinnor beräknas vara större än andelen äldre män är detta också angeläget ur ett genusperspektiv. En sådan utveck- ling bäddar inte för ett politiskt beslutsfattande där alla människor upplever att de har verkliga möjligheter att vara delaktiga i besluts- processer, direkt eller indirekt, genom valda representanter. Effekten kan bli att ålderstillhörighet alltmer artikuleras som ett särintresse och att prioriteringar mellan t.ex. barnomsorg, skola och vård och omsorg om äldre människor blir svåra att göra i dialog mellan beslutsfattare och de som berörs av besluten. Ålder är en av de sociala faktorer som uppvisar ett ökande samband med röst- Riv ålderstrappan och forma flexiblare livsloppsmönster ningen över längre tidsperioder (2000). Det finns potential för framtida gruppröstning utifrån ålder om de olika åldersgruppernas politiseras tydligare, vilket tycks ha skett . I kulturliv och social ekonomi kan tidsperspektivet vara något längre. Här löper samhället i första hand risken att utvecklings- möjligheter och möjligheter att förebygga ohälsa inte tas till vara. Att påverka attityder, strukturer och bakomliggande faktorer över livsloppet har också visat sig vara svårt inom dessa områden. Till en början är det viktigt att stödja den utveckling som bidragit till att öka äldre människors aktivitet i kulturlivet och att upprätt- hålla en relativt hög nivå på deras aktivitet i den sociala ekonomin. Vilka mätbara delmål och indikatorer kan användas för att följa förändringar? Oavsett vilka åldersgrupper vi talar om är det ont om mätbara delmål och indikatorer för att följa upp dessa inom demokrati- politik, kulturpolitik och politikområden som berör den sociala ekonomin. ULF- och SOM-studierna ger dock underlag för jäm- förelser inom dessa områden. När det gäller representa- tionen är det relativt enkelt att formulera och följa upp kvantitativa delmål för äldre personer som motsvarar de delmål som finns för ungdomars inflytande. 4.3.3Förslag till åtgärder (nr 21 27) Frågor om äldre människors inflytande och delaktighet måste bli självklara delar av det statliga arbetet med att utveckla medborgar- nas inflytande samt delaktigheten i kulturliv och social ekonomi. I detta arbete bör de faktorer som bidragit till att öka äldre människors aktivitet i kulturlivet och att upprätthålla en relativt hög nivå på deras aktivitet i den sociala ekonomin urskiljas och stödjas. Behov av förändringar av regelverken för föreningsstöd bör också övervägas, liksom hur forskning och kunskapsutbyte kan främjas när det gäller delaktighet, inflytande, kultur och hälsa utifrån äldre människors egna intressen och förutsättningar att vara aktiva. Regeringen bör komplettera de demokratipolitiska mål som Riv ålderstrappan och forma flexiblare livsloppsmönster innebär att medborgarnas möjligheter att påverka den politiska processen ska bli mer jämlikt så att även andelen personer som är nämns bland de grupper där andelen personer som deltar i den politiska processen ska öka. De politiska partierna måste ta ett större ansvar för att förnyelse av demokrati och medborgarroll inte blir liktydigt med föryngring och aktivt arbeta för att förändra attityderna till äldre människors roll i politiken. De bör också verka för att människor i olika situationer under livsloppet ska kunna kombinera politiskt engagemang med bl.a. stöd och hjälp åt anhöriga. Vi vill understryka att vi inte ser ytterligare kvoteringar som en väg att pröva i detta sammanhang. Det är angeläget att partierna breddar representationen så att fler äldre på förtroendeposter inte bara innebär att fler personer be- håller sina uppdrag . Det bör också vara självklart att äldre personer arbetar med politiska frågor inom olika verksam- hetsområden och inte bara sådana som gäller äldre personers förhållanden. Demokratipolitiken kan bidra till denna utveckling genom att medel avsätts för utvecklingsarbetet. Människor i alla åldrar måste omfattas av arbetet med att utveckla inflytande och delaktighet i lokalsamhället. Dagens pensionärsråd bör utvecklas så att deras möjligheter att förmedla äldre män- niskors kunskaper och erfarenheter tas till vara i alla berörda beslutsprocesser, men andra typer av rådslag och dialoger bör också prövas, t.ex. med grupper med personer i olika åldrar i bostads- områden. Det regionala och lokala arbetet med att utveckla former- na för inflytande måste i större utsträckning också omfatta per- soner som är . Demokratipolitiken och Agenda 21- arbetet ger möjligheter att stödja och främja sådana insatser från statens sida. Regeringen bör också se över formerna för statsbidrag och inflytande för olika organisationer för äldre människor. En sådan översyn får dock inte leda till sämre förutsättningar för de fem pensionärsorganisationer som är berättigade till stats- bidrag och har plats i regeringens . Riv ålderstrappan och forma flexiblare livsloppsmönster Det lokala arbetet för att främja och ta till vara äldre människors delaktighet i kultur- och fritidsaktiviteter bör utvecklas och i större utsträckning överskrida de sektorsgränser som lätt begränsar perspektiven. Inom ramen för sådana insatser är det också viktigt att bibliotekens uppsökande arbete o.d. kan drivas vidare. De erfarenheter som vunnits på olika håll i landet behöver samman- ställas och tas till vara. Särskilt gäller detta möjligheterna att mobi- lisera olika aktörer i lokalsamhället, möjligheterna att klara detta inom dagens ofta snäva budgetförhållanden och effekterna av detta på äldre människors hälsa och välbefinnande och inom de områden där man arbetat med att främja deras aktivitet och delaktighet. Socioekonomiska skillnader måste uppmärksammas, liksom genus- aspekter och möjligheter för äldre invandrare att vara aktiva och delaktiga. På nationell nivå bör detta arbete stödjas genom kun- skapsspridning och stöd till uppföljningar av särskilt intressanta arbeten inom området. En viktig del av detta är att skapa med- vetenhet bland politiskt ansvariga på alla nivåer om att en åldrande befolkning också innebär såväl nya utmaningar som nya möjlig- heter inom kultur- och fritidslivet. Regeringen bör överväga formerna för detta. Forskningen om äldre människors användning av sin fria tid bör stärkas och kunskaper om åldrande och äldre människor spridas i utbildningar inom kultur- och fritidssektorn. är kunskaps- underlaget inom detta område både otillräckligt och fragmenta- riskt. Också här behöver socioekonomiska skillnader, genus- aspekter och möjligheter för äldre invandrare att vara aktiva och delaktiga uppmärksammas mer. Det behövs också fler analyser av samhällsekonomiska effekter av insatser för att främja och ta till vara äldre människors engagemang inom kulturliv, social ekonomi och andra aktiviteter under deras fria tid. Riv ålderstrappan och forma flexiblare livsloppsmönster Det lokala arbetet med att utveckla den sociala ekonomins möjlig- heter bör fortsätta utifrån de erfarenheter som vunnits . Det gäller bl.a. de kunskaper som vunnits genom Frikom- projektet som genomfördes i samverkan mellan staten, och flera intresse- och frivilligorganisationer. En god grund för detta arbete är att kommuner i samråd med frivilligorganisationer utarbetar ett gemensamt kontrakt om vilka förväntningar de olika aktörerna har på varandra och hur kon- takterna ska organiseras. I detta arbete finns det skäl att också uppmärksamma nya frivilligformer som självhjälpsgrupper bland äldre människor. Möjligheter till frivilligt arbete inom kulturlivet bör också uppmärksammas. Stat, landsting och kommuner bör vidta åtgärder som leder till att lokaler som allmänheten har tillträde till är tillgängliga för personer med funktionshinder . Detta mål ingår redan i den nationella handlingsplanen för handi- kappolitiken och flera myndigheter arbetar aktivt för att främja insatser inom området. Riv ålderstrappan och forma flexiblare livsloppsmönster 4.4Öka möjligheterna för människor med utsatta livslopp att vara aktiva och delaktiga i samhället under åldrandet SENIOR 2005 föreslår: