sou · GRB354d2 · 2004-01-01 00:00:00 — Samma sak gäller sia-ledighet. Generellt gäller att arbetstagaren har rätt att återuppta arbetet i samma omfattning som före ledigheten och, med undantag för ledighet för trängande familjeskäl och sia-ledighet, rätt att avbryta påbörjad ledighet. Att en rätt att avbryta ledigheten inte finns i de nämnda fallen beror på att de avser ledigheter av så begränsad omfattning, att regler om detta inte ansetts nödvändiga. Om arbetstagaren vill avbryta påbörjad ledighet gäller enligt övriga lagar följande: Enligt föräldraledighetslagen skall arbetstagaren möjligt underrätta arbetsgivaren. Om ledigheten varit avsedd att pågå minst en månad får arbetsgivaren skjuta upp återgången högst en månad. Enligt studieledighetslagen skall arbetsgivaren underrättas, utan någon särskild tidsfrist. Arbetsgivaren behöver dock inte låta arbetstagaren återgå i arbete tidigare än eller, om ledig- heten varat , efter det han mottog underrättelsen. Om arbetsgivaren skjuter upp återgången skall besked om det läm- nas genast. Enligt sfi-ledighetslagen skall arbetsgivaren underrättas möjligt. Arbetsgivaren behöver inte låta arbetstagaren återgå tidi- gare än efter mottagande av underrättelsen. Även enligt näringverksamhetslagen skall arbetsgivaren underrättas möjligt. Denne får skjuta upp återgången högst efter mottagande av underrättelsen. Enligt närståendevårdslagen finns inget krav på underrättelse från arbetstagaren till arbetsgivaren och heller ingen möjlighet för den senare att skjuta upp återgången i arbete. Enligt samtliga lagar gäller att arbetstagaren inte får sägas upp eller avskedas pga. att han eller hon begär eller tar i anspråk sin rätt till ledighet. I övrigt gäller att anställningsförmåner och anställnings- förhållanden inte får försämras annat än som en nödvändig följd av ledigheten. Omplacering får ske som en nödvändig följd av ledig- heten om det kan ske inom ramen för anställningsavtalet. Genom kollektivavtal som slutits eller godkänts av central facklig organisation från vissa av lagarnas bestämmelser. Enligt sia-ledighetslagen och närståendevårdslagen medges dock inga avvikelser över huvud taget, således inte heller genom kollek- tivavtal. Vad gäller familjeskälslagen kan endast bestämmas att rät- ten till ledighet får begränsas till ett visst antal dagar och/eller till visst antal dagar per tillfälle. Mål om tillämpningen av lagarna hanteras enligt lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister. Både ekonomiskt och ideellt ska- destånd kan utdömas. Enligt de tidsanvändningsundersökningar som genomförs av Svenskt Näringsliv7 och Arbetsgivarverket8, och enligt SCB:s arbetskraftsundersökningar, är semester den klart dominerande ledighetsorsaken. Därefter följer sjukfrånvaro. Semesterledigheten motsvarar av den ordinarie arbetstiden och sjuk- frånvaron . Övriga lagstadgade ledigheter motsvarar enligt nämnda tids- användningsundersökningar tillsammans av den ordinarie arbetstiden. Helt dominerande bland dessa är föräldra- ledighet, som på den privata sidan svarar för nästan fyra femtedelar av övrig lagstadgad ledighet. Därefter följer studieledighet som sva- rar för en knapp femtedel. Kvinnor dominerar beträffande bägge dessa ledigheter. De andra lagstadgade ledigheterna svarar alltså för en mycket ringa del av den samlade ledigheten. 7Tidsanvädning, tredje kvartalet 2002. 8Ej publicerat material. Vad gäller sfi-ledighet, tycks förhållandena ha ändrats ganska radi- kalt sedan lagstiftningen först infördes. När rätten till ledighet för deltagande i sfi infördes fanns också en rätt till ersättning för förlorad inkomst. Vilken slags ersättning som utgått under ledigheten har ändrats. Senast gällde att den sfi-studerande hade rätt till timersättning enligt studiestödslag- stiftningen. togs rätten till ersättning bort helt. /01 läste ca 37 000 personer sfi. Den helt domine- rande gruppen, uppskattningsvis , som läser sfi är relativt nyanlända till landet. Enligt Skolverket9 var av de som deltar i undervisningen flyktingar som beviljats uppehållstillstånd och mottagits i en kommun, en liten grupp (1,) var till- ståndssökande (dvs. personer som sökt men ännu inte erhållit uppehållstillstånd). Vidare var övriga invandrare. I den kategorin finns t.ex. anhöriginvandrarna. Det saknas statistik över hur många av de sfi-studerande som har en anställning de är lediga från under studierna. Att döma av de samtal som kommitténs sekretariat har haft med och är det dock ett mycket begränsat antal. Enligt Svenskt Näringslivs undersökning motsvarar sfi-ledigheten av ordinarie arbetstid. I undersök- ning finns inte sfi-ledighet med som egen post. Möjligen kan det ingå sådan ledighet i posten Övrig lagstadgad ledighet, som mot- svarar av ordinarie arbetstid. Sysselsättningsfrekven- sen bland de grupper som utgör huvuddelen av de sfi-studerande är låg. I stället betalar kommunerna ersättning till de sfi-studerande, inom ramen för en introduktionsersättning eller i form av social- bidrag. Eftersom ledighet för närståendevård är kopplad till en ersättning från staten (närståendepenning) kan en rimlig uppskattning göras av omfattningen av denna ledighet. Enligt RFV:s statistik utgick närståendepenning till 8 827 personer (kvinnor, män) . Antal ersatta dagar var ca 87 000. Detta antal avser nettodagar, dvs. alla hela ersättningsdagar samt ersätt- 9 Rapport 218, beskrivande data om barnomsorg, skola och vuxenutbildning . ningar i del av dag sammanslagna till . Antalet brutto- dagar är alltså högre. Även andra än anställda har rätt till ersätt- ning för förlorad arbetsförtjänst. Det kan konstateras att omfatt- ningen är så liten att den inte syns i ovan nämnda undersökningar från och . Lagen om rätt till ledighet för vissa föreningsuppdrag inom skolan, m.m. tillkom 1979 i samband med skolreformen skolans inre arbete, som innebar att kommunerna kunde införa s.k. samlad skoldag i . Samlad skoldag innebar att det vid sidan av den timplanebundna verksamheten skulle förekomma obligatorisk icke timplanebunden verksamhet. För att utföra och hjälpa till med den icke timplanebundna verksamheten skulle bl.a. ideella före- ningar engageras. Då föreningsmedlemmarna behövde vara lediga från sina arbeten för att kunna utföra dessa uppdrag infördes en särskild lag om detta. Som nämnts föreslogs i ett betänkande att lagen borde avskaffas eftersom den inte tillämpas. Vid kontakter som kommit- téns sekretariat har haft med och bekräftas denna uppfattning. Skolverksamheten är inte längre organiserad på det sätt som utgjorde skälet för lagens tillkomst. Lagen torde därmed inte längre vara aktuell. Ledighet av trängande familjeskäl och ledighet för att pröva närings- verksamhet Vid dessa ledigheter utgår ingen ersättning från samhället. Det finns följaktligen inga uppgifter att gå på om utbetald ersättning, för att uppskatta ledighetens omfattning. Ovan redovisade under- sökningar tyder dock på att omfattningen av ledigheterna är mycket ringa. 5.4Förslag till samordning av ledighetslagarna Skillnaderna mellan de olika ledigheternas art och ändamål har gjort att ledighetslagarna i ganska stor omfattning har utformats olika. Det framgår inte av lagförarbetena att en enhetlighet lagarna emellan, där så i och för sig hade varit möjligt, var något som efter- strävades när lagarna infördes. Varje ledighetsform har därmed specialreglerats. Konsekvensen har blivit en ledighetslagstiftning som är mer svåröverskådlig och svårtillgänglig än vad de olika ledigheternas ändamål egentligen kräver. Olikheterna lagarna emellan innebär att man inte genom känne- dom om reglerna för en ledighetsform vet vad som gäller för andra. Även om vissa av ledigheterna tillämpas i mycket liten omfattning, förutsätts de arbetsgivare för vilka i vart fall några av ledigheterna aktualiseras sätta sig in i ett rätt stort antal regler för att kunna tillämpa lagstiftningen korrekt. Likaså måste enskilda arbetstagare och lokala fackliga företrädare lära sig att olika lagar och regler gäller för t.ex. olika slags studieledigheter, beroende på hur länge de skall pågå och vad de avser. Kommittén anser att en större enhetlighet bör kunna uppnås och därmed den samlade lagstiftningen bli enklare att få överblick över och tillämpa. En samordning får emellertid inte leda till att det blir svårare att se vad som gäller för var och en av de olika ledigheterna. Detta har varit utgångspunkten för den prövning som kommittén har gjort. En samordning förutsätter vissa materiella ändringar. Det kan därför konstateras att allt inte kan samordnas, i betydelsen bli enhetligt. Då skulle de olika ledigheterna inte kunna användas på sätt som avsetts. Det går t.ex. inte att föreskriva en kvalifikations- tid för alla ledigheter. Det skulle bli orimligt för t.ex. den ledighet som tas ut med tillfällig föräldrapenning för vård av sjukt barn. Det går heller inte att kräva anmälningstid för all ledighet. Vissa ledighetsbehov är rent akuta, t.ex. ledighet för vård av sjukt barn eller ledighet av trängande familjeskäl. Andra aspekter på ledigheterna menar vi emellertid kan göras enhetliga, eller i vart fall mer enhetliga än . Där är de materiella ändringarna rimliga, med hänsyn till den förenkling som uppnås. 5.4.1En lag eller flera? Kommittén har prövat två metoder för samordningen, dels att samla alla ledighetsbestämmelser i en lag och dels att behålla en uppdelning på flera lagar. Det förslag till Lag om rätt till ledighet från anställning som kommittén har diskuterat innehöll inled- ningsvis de olika ledighetsrättigheterna, föräldraledighet, studie- ledighet, osv. Därefter följde de regler som styr tillämpningen av de olika ledigheterna. Eftersom det som nämnts inte går att göra alla regler enhetliga, skulle en gemensam lag innehålla en hel del olika regler för kvalifikationstid, anmälningstid, förläggning av ledigheten, besked om ledigheten, m.m. Det finns då en risk att samordningen gör det svårare att se vad som gäller för var och en av de olika ledigheterna. Då det även efter en samordning kommer att föreligga en del viktiga skillnader i sak anser kommittén att en uppdelning på flera lagar bör bibehållas. Då uppnås störst tydlighet i fråga om vad som gäller för var och en av ledigheterna. I stället föreslås att uppbygg- nad och innehåll i de olika lagarna görs mer lika. Studieledighetslagen skiljer på tre fall av ledighet för utbildning: utbildning som pågår högst , utbildning som pågår samt utbildning som avser facklig verksamhet. Olika regler gäller för de tre ledighetsformerna, med avseende på kvalifika- tionstid, hur länge arbetsgivaren kan skjuta upp ledigheten och när arbetstagaren senast har rätt till domstolsbehandling av sin ansö- kan. Längden på utbildningen påverkar också arbetsgivarens möj- ligheter att skjuta upp arbetstagarens återgång i arbete. Ändringsförslaget innebär att all ledighet för utbildning behandlas på samma sätt oavsett utbildningens längd och vad den avser, med ett undantag. Undantaget gäller kortare utbildning avseende facklig verksamhet. Om ledigheten gäller utbildning avseende facklig verksamhet där frånvaron per utbildnings- eller kurstillfälle, omfattar högst en arbetsvecka föreslås att arbetsgiva- ren skall kunna skjuta upp ledigheten efter anmälan. Kommittén anser att ett sådant undantag är lämpligt av praktiska hänsyn. Det skulle vara svårt att organisera kortare fack- lig utbildning om behövlig ledighet kan skjutas upp . För all annan ledighet för utbildning föreslås att ett upp- skjutande skall kunna ske . Enligt studieledighetslagen gäller att den lokala fackliga organi- sationen har s.k. tolkningsföreträde vid tvist om tillämpningen av lagen eller av kollektivavtalsbestämmelse som ersatt lagbestäm- Ett sådant tolkningsföreträde kan t.ex. avse om en utbild- ning faller inom lagens ram eller inte. Studieledighetslagen är den enda av ledighetslagarna som innehåller bestämmelser om fackligt tolkningsföreträde. Om reglerna skall förenklas och samordnas med övriga ledighetsbestämmelser föreslås att dessa special- bestämmelser avskaffas, med ett undantag. Undantaget gäller det nämnda fallet med kortare ledighet för facklig utbildning. Tolk- ningsföreträdet bör kvarstå beträffande frågan om en utbildning avser facklig verksamhet eller inte. Då den nya studieledighetslagen föreslås bli mer lik övriga ledig- hetslagar slopas också ett antal särskilda bestämmelser som endast gäller studieledighet. Detta gäller bl.a. den nuvarande studieledig- hetslagens bestämmelse om vilken av berörda arbetstagarorganisa- tioners uppfattning som gäller om man har olika uppfattning i fråga om ledighet bör skjutas upp eller om tolkningen av lagens bestäm- melser, bestämmelsen om skyldighet i vissa fall att utge skadestånd till facklig organisation, bestämmelsen att arbetstagarorganisatio- nen i visst fall (om man felaktigt utövat sitt tolkningsföreträde) kan bli skadeståndsskyldig samt de särskilda preskriptionsreglerna för när skadeståndskrav senast måste väckas. Det föreslås att den särskilda ledigheten för deltagande i sfi avskaffas och att ledighet för sådana studier i stället omfattas av den allmänna rätten till ledighet för utbildning. Det betyder att arbetstagaren kan få finna sig i att ledigheten skjuts upp . Enligt sfi-ledighetslagen finns ingen sådan möjlighet för arbetsgivaren. I stället gäller enligt den lagen en anmälningstid om en månad. Det kan, beträffande möjligheten för arbetsgivaren att skjuta upp ledigheten, nämnas att ansvarig kommun enligt skollagen 13:5 skall samråda med berörda arbetsgivare om arbetstagares deltagande i sfi-undervisning och undervisningens förläggning. I de fall blivande sfi-studerande har en anställning har alltså lagstiftningens syfte varit att planeringen av undervisningen skall ske i samråd med berörda arbetsgivare. Om så sker torde arbetsgivarens behov av att skjuta upp ledigheten minska. Det bör dock framhållas att sådana samråd endast torde ske i liten omfattning , eftersom få sfi- studeranden har en anställning. Ytterligare en skillnad jämfört med dagens regler är att det före- slås att även sfi-ledighet skall förutsätta kvalifikationstid, på samma sätt som för merparten av annan ledighet för utbildning. Kommitténs bedömning är att det kan vara en fördel om rätten till ledighet för sfi-studier utformas mer likt rätten till ledighet för annan utbildning. Ett skäl är den översyn som f.n. pågår av sfi- utbildningen10. Enligt direktiven till den utredning som arbetar med dessa frågor, skall det bl.a. läggas förslag som möjliggör sfi-studier parallellt med annan utbildning, arbete eller praktik. Kommitténs sekretariat har diskuterat ändringsförslagen i ledighetslagstift- ningen med sekretariatet för nämnda utredning med avseende på sfi-ledighet. Kommittén föreslår att Sia-ledighetslagen avskaffas, eftersom det inte tycks föreligga ett behov av denna ledighetsform och därmed inte heller förekommer någon tillämpning av lagen. Närmare om rätten till ledighet och dess förläggning Föräldraledighetslagen är den enda av ledighetslagarna som inne- håller särskilda regler om vem som bestämmer över ledighetens förläggning. Lagen skiljer på förläggning av hel ledighet och när ledigheten tas ut i form av förkortad arbetstid. Hel föräldraledighet får arbetstagaren ta ut den eller de dagar han eller hon begär. Om det kan ske utan olägenhet för arbetstagaren skall han eller hon dock förlägga ledigheten så att den inte medför påtaglig störning av arbetsgivarens verksamhet. Föräldraledighet som tas ut i form av förkortad arbetstid skall arbetsgivaren förlägga enligt arbetstaga- rens önskemål, såvitt det inte medför påtaglig störning av verksam- heten. Om arbetsgivaren förlägger på annat sätt än enligt arbetsta- garens önskemål, finns regler för hur det skall gå till. Arbetsgivaren får t.ex. inte dela upp ledigheten , om inte arbetstaga- ren samtycker till det. Vad gäller övriga ledighetslagar torde det inte råda någon tvekan om arbetstagarens bestämmanderätt över ledighet i , bortsett från de inskränkningar som följer av att arbetsgivaren kan 10 Dir. 2002:105. senarelägga ledighet för utbildning och helt neka ledighet för näringsverksamhet. Vill arbetstagaren vara helt ledig för utbildning, för näringsverksamhet, för närståendevård eller av trängande familjeskäl, bestämmer han eller hon när ledigheten börjar och slu- tar, inom de ramar de olika lagarna sätter. Beträffande ledighet som tas ut som delledighet, t.ex. så att arbetstiden under någon eller förkortas, är arbetstagarens situation något mer begränsad eftersom arbetsgivaren bestämmer över den kvarvarande arbetstidens förläggning. Det föreslås att följande ändringar görs i föräldraledighetslagen. Lagen säger som nämnts att arbetstagare skall, om det kan ske utan olägenhet för denne, förlägga hel föräldraledighet så att den inte medför påtaglig störning av verksamheten. Detta torde i praktiken innebära en förhållandevis begränsad inskränkning i arbetstagarens rätt att bestämma vilka dagar ledigheten tas ut. Det föreslås att denna regel slopas. Kommittén anser att det förhållande som regeln är avsedd att resultera i, en förläggning av ledigheten som är acceptabel för både arbetstagaren och arbetsgivaren, bör kunna uppnås genom skyldigheten för arbetstagaren att samråda med arbetsgivaren om ledighetens förläggning. Vad gäller de olika ledigheterna enligt föräldraledighetslagen, tycks ledighet med tillfällig föräldrapenning på sätt och vis falla mellan stolarna med avseende på förläggningsreglerna. Ledighet med tillfällig föräldrapenning kan tas ut både som ledighet i hel dag och som ledighet i del av dag. Skulle då olika regler gälla för för- läggningen beroende på hur sådan ledighet tas ut? Så tycks det bli enligt den nuvarande lagens bokstav. Det saknas uttalanden i för- arbetena som säger hur ledighet med tillfällig föräldrapenning skall hanteras i detta avseende. Ledighet med tillfällig föräldrapenning är mestadels av sådan art att den inte är planerbar utan avser mer eller mindre omedelbara ledighetsbehov. Kommittén utgår därför från att den nuvarande lagens innebörd bör vara att arbetstagaren bestämmer över ledigheten även om denna inte avser en hel dag, utan exempelvis . Kommittén utgår också från att det knappast kan vara tanken att tillämpa en annan regel, dvs. att arbetsgivaren kan förlägga ledigheten på annat sätt än arbetstagaren önskar om det skulle medföra påtaglig störning av verksamheten, även om ledigheten är mer planerbar, t.ex. ett läkarbesök i tiden. Det skulle ur tillämpningssynpunkt vara opraktiskt att ha olika regler om förläggningen av tillfällig föräldra- penning, beroende på under vilka omständigheter ledigheten tas ut. Dessutom kan det vara så att arbetstagaren inte heller i de ledig- hetsfall som inte är helt omedelbara har mycket begränsade möjlig- heter att påverka de omständigheter som föranleder ledighetsbeho- vet. Det kan t.ex. röra sig om ett läkarbesök som man fått för eller dylikt. Till skillnad från delledighet med eller utan föräld- rapenning torde det också i normalfallet beträffande ledighet med tillfällig föräldrapenning vara fråga om en ledighet som inte varar annat än . Det föreslås att denna innebörd beträffande förläggningen av ledighet med tillfällig föräldrapenning klargörs i samband med övriga ändringar i lagen. (Se vidare i författningsförslaget.) För övriga ledighetslagar föreslås inga ändringar i de nu diskute- rade avseendena. Inskränkningarna i de olika ledighetsrättigheterna Med det nämnda uttrycket påtaglig störning i föräldraledighets- lagen, kopplat till delledighet, avses enligt förarbetena inte att varje störning skall berättiga arbetsgivaren att neka arbetstagarens önskemål. Det är först om det finns omständigheter i det enskilda fallet som gör att verksamheten kommer att utsättas för stora påfrestningar om arbetstagarens önskemål tillgodoses, som arbets- givaren bör kunna förlägga delledigheten på annat sätt.11 En av de faktorer som kan ha betydelse i bedömningen är arbetsplatsens storlek. Det är enligt förarbetena rimligt att anta att arbetstagares önskemål om ledighet i fler fall medför en påtaglig störning hos arbetsgivare som endast har få anställda.12 Enligt lagen om ledighet för näringsverksamhet kan arbetsgiva- ren neka ledigheten med hänvisning till att ledigheten skulle inne- bära väsentlig olägenhet för verksamheten. Enligt förarbetena till lagen är det oundvikligt att arbetstagares frånvaro från arbetet innebär olägenheter för arbetsgivaren.13 Det är först om ledigheten innebär väsentlig olägenhet som ledigheten skall kunna nekas. Det exempel som ges är att verksamheten inte kan fortgå på normalt sätt, att avsevärda arbetsbalanser eller avsevärda kostnadsökningar uppkommer. 2000/01:44, sid. 38. 1997/98:27, sid. 14. Vidare kan arbetsgivaren beträffande ledighet för utbildning skjuta upp ledigheten . har arbetstagaren rätt att få sina ledighetsönskemål prövade av domstol. Denna skall då göra en avvägning mellan arbetstagarens önskemål och att verk- samheten kan bedrivas utan allvarlig störning, vid bestämmandet av ledighetens förläggning. Enligt föräldraledighetslagen skall som nämnts vid uttag av hel ledighet arbetstagaren, om det kan ske utan olägenhet för denne, lägga ledigheten så att verksamheten hos arbetsgivaren kan fortgå utan påtaglig störning. Följande ändringar föreslås beträffande de nämnda begreppen. Villkoret för ledighet för näringsverksamhet bör i likhet med det uttryck som används i samband med delledighet enligt föräldra- ledighetslagen, uttryckas med formuleringen påtaglig störning och ges samma innebörd. Att döma av den innebörd som avsetts ligga i begreppet väsentlig olägenhet, torde detta inte innebära någon egentlig ändring i sak. Det bör tilläggas att det i bägge fallen, vid delledighet enligt föräldraledighetslagen och vid ledighet för näringsverksamhet, är fråga om en intresseavvägning mellan verk- samheten och arbetstagarens intresse av ledigheten. Det föreslås vidare att domstolsprövningen av för- läggningen av ledighet för utbildning (vid vilken arbetstagarens intresse skall vägas mot allvarlig störning för verksamheten) slopas. Det är dock viktigt att nämna att när ledigheten skall tas ut, efter högst sex månaders uppskjutande, det måste vara fråga om en ledighet av samma omfattning och förlagd på liknande sätt som när anmälan lämnades. Det har redan föreslagits att kravet på arbetstagaren att förlägga hel föräldraledighet så att den inte medför påtaglig störning av arbetsgivarens verksamhet, om det kan ske utan olägenhet för arbetstagaren, slopas. Sammanfattningsvis innebär förslagen att antalet abstrakta begrepp för de inskränkningar som finns i arbetstagarens rätt till de olika ledigheterna minskar från fyra till ett. De ledigheter där denna typ av reglering finns kvar blir endast delledighet enligt föräldra- ledighetslagen och ledighet för näringsverksamhet. I bägge fallen används begreppet påtaglig störning. Det skall tilläggas att det förslag till lag om flexibel ledighet som kommittén presenterade i sitt delbetänkande , innehöll en bestämmelse som reglerar i vilken mån arbetstagarens önskemål om den ledighetens förlägg- ning kan inskränkas. Bestämmelsen innebar att ledigheten skall förläggas enligt arbetstagarens önskemål, såvitt det inte medför en störning av arbetsgivarens verksamhet. Förslaget syftade uttryck- ligen till att inte ställa kraven på arbetsgivarens möjligheter att påverka ledighetens förläggning lika högt som kraven i t.ex. föräld- raledighetslagen.14 I ledighetslagstiftningen och i den nya lagen om flexibel ledighet, om den senare genomförs, kommer därmed fort- sättningsvis två begrepp användas, påtaglig störning och stör- ning. Det bör nämnas att det även i semesterlagen förekommer ett begrepp för en situation liknande den som just beskrivits i de övriga ledighetslagarna. Enligt 20 § i den nuvarande lagen (27 § i förslaget till ny semesterlag) gäller att semester får sparas i högst .