sou · GRB338d2 · 2004-01-01 00:00:00 — 38 Jfr kommissionens beslut av om undantaget för bränsle för blandad användning som planerar att genomföra genom klimatförändringsskatten och en utvidgning av undantaget till att omfatta vissa konkurrerande bearbetningsprocesser (EGT L 229, 27.8.2002, s. 15). EG-regler av betydelse för den svenska energibeskattningen Dessa skatteregler är alltjämt föremål för kommissionens prövning. Än viktigare är att hålla i minnet att beslutet inte till någon del omfattar energiskatten vare sig på bränslen eller el. När ett sådant beslut kan väntas är oklart. är medlem i EU. är bestämmelserna i de grundläggande fördragen och i de rättsakter som har antagits av institutionerna bindande. Bestämmelserna skall tillämpas på de villkor som anges i fördra- gen och anslutningsakten (artikel 2 i anslutningsakten). Inför inträdet skedde förhandlingar bland annat på energiskatteområdet där förhandlade fram vissa undantag från mineralolje- direktivets bestämmelser. I anslutningsfördragets bilaga IX, (Beskattning) punkterna och 5 h, anges de undantag från mineraloljedirektivet som för- handlat sig till i samband med anslutningen till EU. Enligt punkt fick tillåtelse att behålla dels en punkt- skattereduktion för industriellt bruk, dels skattereduktioner för dieselolja och tunn (lätt) eldningsolja i enlighet med indelningen i miljöklasser. Dessa undantag medgavs på grundval av artikel 8.4 i mineraloljedirektivet (se 12.3 ovan) på villkor enligt rådets beslut 92/510/EEG av och framför allt, på villkor att minimiskattesatserna i skattesatsdirektivet (se 12.4 ovan) följ- des. Enligt punkt 5 h fick vidare behålla en punktskatte- befrielse för biologiskt framställd metangas och annan avfallsgas. Även detta undantag medgavs på grundval av artikel 8.4 i mineral- oljedirektivet och på villkor enligt rådets beslut 92/510/EEG. Eftersom det var fråga om punktskattebefrielse fanns det inte något krav på att följa minimiskattesatsen. Av de med undantagen förenade villkoren framgår att undanta- gen är beviljade i den ordning som följer av artikel 8.4 i mineral- oljedirektivet. Dessa s.k. 8.4 undantag är med stöd av artikel 8.5 39 EGT L 316, 31.10.1992, s. 18. EG-regler av betydelse för den svenska energibeskattningen föremål för löpande översyn av kommissionen. gällande 8.4- undantag återfinns i rådets beslut /224/EG av (se 12.3.1). kan bedöma, medför det nu sagda att de undantag förhandlat sig till i samband med anslutningen inte längre har någon självständig betydelse. Rättsligt stöd för att avvika från mineraloljedirektivet får i stället sökas i nu gällande 8.4- beslut. 40 EGT L 84, 23.3.2001, s. 23. Energiskatterna är ett samlande begrepp för punktskatterna på bränslen och el. Liksom mervärdesskatten är de s.k. indirekta skat- ter eftersom avsikten normalt är att de skall bäras av konsumen- terna trots att de tas ut och betalas av producenterna eller säljarna. Till skillnad mot vad som gäller för mervärdesskatten, som i all- mänhet betecknas som en generell konsumtionsskatt, tas energi- skatterna ut på särskilt utvalda varor. De kallas därför punktskatter. Materiella regler för den svenska energibeskattningen finns i lagen (1994:1776) om skatt på energi (LSE). Lagen innehåller bestämmelser om energiskatt, koldioxidskatt och svavelskatt på bränslen samt energiskatt på el. Ett av syftena bakom lagen, som infördes , var att harmonisera den svenska energibeskattningen med gällande EG-regler. Ett annat syfte var att förenkla lagstiftningen som var uppdelad på flera olika författningar beroende på bränsleslag. Utanför LSE kan nämnas den s.k. NOx-avgiften som är en avgift på utsläpp av kväveoxider vid energiproduktion i fasta förbränningsanläggningar. NOx-avgiften är emellertid inte någon skatt och omfattas inte heller av uppdrag. Förfaranderegler finns i LSE. fanns även sådana regler i lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter, LPP. LPP är emellertid upphävd fr.o.m. eftersom punktskatterna, inbegripet energiskatterna, inordnats i skattebetal- ningslagens (1997:483) skattekontosystem. I kapitlet som följer ges en redogörelse för gällande bestämmel- ser på energiskatteområdet inklusive de nedsättningsregler som är det huvudsakliga föremålet för kommitténs uppdrag. Även om det finns vissa undantag räknas mervärdesskatten som en generell skatt. Således är hela energiområdet, med undantag för flygfotogen och flygbensin, belagt med mer- värdesskatt (fjärrvärmen belades dock med mervärdesskatt först fr.o.m. ). Mervärdesskatten beräknas på energi- priset (inköpsvärde eller tillverkningskostnad) inklusive eventuella energiskatter. Konstruktionen med mervärdesskatt på energi innebär att mer- värdesskatteskyldiga kan lyfta av mervärdesskatten i likhet med vad som gäller för andra produkter som används i den yrkesmässiga verksamheten. Omvänt kan samma sak utryckas så att det är de som inte är skattskyldiga, och då främst hushållen, som bär skatten fullt ut. Mervärdesskattesatsen på energi är densamma som den generella skattesatsen, dvs. 13.2Allmänt om energi- och koldioxidskatt på bränslen Energi har beskattats i . infördes den första energiskatten på bensin och motoralko- holer. infördes en allmän energiskatt. I samband med 1990–skattereform infördes sedan koldioxidskatten och svavelskatten . Bakom införandet av energiskatterna låg inledningsvis främst fiskala skäl. Under har de energi- och miljömässiga aspekterna gjort sig alltmer gällande. Energi- och koldioxidskatt tas ut på bensin, eldningsolja, diesel- olja, fotogen, gasol, naturgas, kol och petroleumkoks. Biobränslen och torv för uppvärmningsändamål undantas normalt från energi- och koldioxidskatt. tas emellertid energi- skatt ut på råtallolja. Råtalloljan belades med energiskatt av näringspolitiska skäl. Avsikten var att försöka minimera de negativa effekter som energibeskattningen indirekt haft för den kemiska förädlingsindustrins råvaruinköp av råtallolja. Skattesatser anges i 2 kap. 1 och 1 a §§ LSE (se tabell 13.1). De bränslen som anges där är s.k. direkt skattepliktiga. Skattesatserna räknas upp med hänsyn till prisutvecklingen (2 kap. 10 § LSE). När det gäller skatternas inbördes förhållande har statsmakterna ökat koldioxidskattens tyngd i förhållande till energiskatten. Detta har gjorts i syfte att öka den samlade miljöstyrningen (se prop. 2000/2001:1 s. 226 f. och prop. 2001/02:1 s. 198). Huvudprincipen enligt LSE är att skatt skall belasta de angivna bränslena när de används till uppvärmning eller motordrift. Dess- utom skall alla bränslen (även biobränslen) som används för motordrift beskattas (2 kap. 3 och 4 §§ LSE). Dessa bränslen beskattas efter den skattesats som gäller för motsvarande direkt skattepliktiga bränsle. Principen överensstämmer med vad som föreskrivs i mineraloljedirektivet (se avsnitt 12.3). Vissa undantag från skatteplikten finns i 2 kap 11 § LSE. Det gäller bland annat metan som framställs genom biologiska processer, trädbränslen som säljs eller förbrukas för samtidig produktion av värme och el i en kraftvärmeanläggning1 samt bränslen som tillhandahålls i småförpackningar på upp till en liter. Med stöd av 2 kap. 12 § LSE har regeringen fått möjlighet att i särskilda fall medge nedsättning av eller befrielse från energi- och koldioxidskatt på bränslen som används i försöksverksamhet inom ramen för pilotprojekt som syftar till att utveckla mer miljövänliga bränslen. Bestämmelsen motsvaras av artikel 8.2 d i mineralolje- direktivet. Regeringen har –2002 fattat beslut om skattelättnader för ett antal företag med stöd av denna bestäm- melse. I sammanhanget kan nämnas att regeringen i budget- propositionen för lade fast huvudkomponenterna för en ny skattestrategi för alternativa drivmedel. Enligt strategin kan nedsättning ske antingen via pilotprojekt, för vilka medges befrielse från både energi- och koldioxidskatt, eller genom generell koldioxidskattebefrielse för koldioxidneutrala drivmedel. Reger- ingen anser att det är angeläget att skattestrategin kan börja tillämpas så snart erforderliga godkännanden erhållits från rådet och (se prop. 2002/03:1 s. 187). Energiskatten på bränslen utgår med ett bestämt belopp per vikt eller volymenhet. är skattesatserna inte proportio- nella mot energivärdet. Däremot är skattesatserna på oljebränslen 1 Alla bränslen som används för motordrift beskattas (2 kap. 4 § LSE). Genom undantaget uppnås skattebefrielse för trädbränslen som används i gasturbinen, eftersom sådan användning definitionsmässigt är motordrift. och bensin differentierade utifrån miljöklasser. Genomgående gäller att det bränsle som har bäst miljöegenskaper också har lägst skattesats. Vidare är skattesatserna för gasol, metan och naturgas differentierade beroende på om bränslet används som drivmedel eller för annat ändamål (uppvärmning). När det gäller den framtida utformningen av energiskatten har i sitt slutbetänkande Skatter, miljö och sysselsättning (SOU 1997:11) föreslagit en omstrukturerad energi- skatt proportionell mot energiinnehållet (se avsnitt 2.5.2). Några sådana förändringar har emellertid ännu inte vidtagits. Koldioxidskatt tas ut på alla fossila bränslen. I likhet med energiskatten tas koldioxidskatten ut med ett bestämt belopp per vikt- eller volymenhet. Koldioxidskattebeloppen är dock beräknade utifrån en enhetlig grund, kolinnehållet i respektive bränsle. motsvarar koldioxidskatten per kilo utsläpp koldioxid. Liksom vad som gäller för energiskatten är skattesatsen på gasol, metan och naturgas beroende på om bränslet används som drivmedel eller för annat ändamål. SOU 2003:38 Den svenska energibeskattningen (icke-industriell förbrukning) Skattebelopp (kr per enhet) 2710 00 26, 2710 00 27, 2710 00 29 eller a) miljöklass 1 b) miljöklass 2 2710 00 26, 2710 00 34 eller som avses under 1 2710 00 51, 2710 00 55, 2710 00 69 eller 2710 00 74–78 a) märkt olja2 b) omärkt olja3 4. ur 2711 12 11- Gasol som används för a) drift av motordrivet fordon, fartyg eller b) annat ändamål än som avses under a Ur 2711 29 00 Metan som används för a) drift av motordrivet fordon, fartyg eller b) annat ändamål än som avses under a 2711 11 00, a) drift av motordrivet fordon, fartyg eller b) annat ändamål än som avses under a 1Den särskilda skattesatsen för alkylatbensin gäller från . 2Märkt olja får användas i stationära motorer samt för uppvärmningsändamål. Sådan olja får även användas i båtar för vilka fartygstillstånd meddelats. Vidare får Försvarsmakten m.fl. statliga myndigheter använda märkt olja i båt. Om det finns särskilda skäl kan även medgivande lämnas för annan båt. 3Omärkt olja används för drift av motordrivna fordon samt i båtar som inte uppfyller kriterierna för att få använda märkt olja. Svavelskatt tas enligt 3 kap. 2 § LSE ut för torvbränsle2, kolbränsle, petroleumkoks och andra fasta eller gasformiga produkter med per kilo svavel i bränslet. Flytande bränslen beskattas med per kubikmeter för varje tiondels viktprocent svavel i bränslet. Om svavelinnehållet är högst 0,05 viktprocent tas skatten inte ut för flytande eller gasformiga bränslen. Vid bestämning av skatten skall avrundning göras uppåt till närmaste tiondels viktprocent. Om svavelinnehållet överstiger 0,05 vikt- procent, men inte 0,2 viktprocent skall dock avrundning göras till 0,2 viktprocent. Om svavelutsläppen begränsas genom rening eller genom att en del av svavlet binds i aska eller i någon produkt återbetalas skatten för den mängd svavel som därmed inte släpps ut till luften. Bränslen som används för att framställa produkter av andra mineraliska produkter än metaller, dvs. kalk, sten och 2 Svavelskatt tas inte ut för torv som används för annat ändamål än förbränning, t.ex. jordförbättring. cement, samt de som används i sodapannor inom skogsindustrin belastas inte med svavelskatt. Sedan LSE trädde i kraft har lagen genomgått ett flertal förändringar. Detta har efterhand lett till att lagen blivit alltmer svåröverskådlig, kanske framför allt vad gäller de olika möj- ligheterna till skattenedsättning. Förhållandet har emellertid upp- märksammats av lagstiftaren som från beslutat om ändringar i LSE med motivet att förenkla tillämpningen av reg- lerna om skattebefrielse. Några materiella ändringar avsågs inte. Genomgående används termen skattebefrielse när skattelättnader kan komma i fråga. Med den nya utformningen av lagen har man försökt samla de flesta situationer som kan medföra skattebefrielse i ett nytt kapitel (6 a). I kapitlet anges med hjälp av en tabell vilka ändamål som medför skattebefrielse, vilket bränsle som kan komma ifråga för skattebefrielse och hur stor skattebefrielsen är. Förutom reglerna om skattebefrielse i 6 a kap. 1 § LSE finns även de särskilda reglerna för energiintensiv verksamhet (0,8- och 1,2- procentsreglerna) samt därutöver vissa särskilda regler som rör diplomater m.m. I bestämmelserna anges inte hur skattebefrielsen åstadkoms. Detta regleras i stället särskilt i LSE:s kapitel 7–9. I det samman- hanget får den som är skattskyldig del av sin skattebefrielse genom avdrag och den som är skattebefriad förbrukare kan köpa bränslet helt eller delvis skattebefriat. Den som inte är skattskyldig eller skattebefriad förbrukare får del av skattebefrielsen genom åter- betalning. 13.4.1Möjligheter till befrielse enligt 6 a kap. 1 § 1–13 LSE 6 a kap. 1 § LSE. eftersom de materiellt sett är identiska, men avser olika sektorer av näringslivet. För följande ändamål medges skattebefrielse: Punkten 1 – Förbrukning för annat ändamål än motordrift eller uppvärmning eller i en process där bränslet i allt väsentligt används för annat ändamål än motordrift eller uppvärmning Enligt denna bestämmelse medges befrielse för skatt på bränsle som används som råvara, vid kemiska reduktioner inom den kemiska processindustrin samt vid reduktionsprocesser, t.ex. mas- ugnsprocessen. Med råvara bör avses bränsle som direkt – kemiskt oförändrat – ingår i tillverkade produkter, som t.ex. kol i kolstybb och elektrodmassa eller som beståndsdel i olika slag av renings- filter. I vissa fall kan det ifrågasättas om bränslet i en enskild process används enbart för annat ändamål än motordrift eller uppvärm- ning eller om en viss del kan anses gå åt till uppvärmning. Typ- exempel är när en del av bränslet tjänar till att skapa och upprätt- hålla temperatur och andra processförhållanden, som behövs för att en reduktionsprocess skall kunna genomföras. Det är av process- tekniska skäl inte möjligt att göra någon direkt uppmätning av hur stor mängd bränsle som i dessa fall går åt till respektive ändamål. För att i sådana fall kunna medge skattebefrielse har lagstiftaren infört bestämmelsen om skattefrihet för bränslen som förbrukats i en process där bränslet i allt väsentligt används för annat ändamål än motordrift eller uppvärmning (huvudsaklighetsprincipen). Bestämmelsens utformning innebär att en huvudsaklighets- bedömning måste göras för att rätten till skattebefrielse skall kunna avgöras. Ett riktmärke för huvudsaklighetsprincipen uttalades i förarbetena till bestämmelsens införande. Det var att om 70–av den totala bränsletillförseln i en process förbrukats för annat ändamål än motordrift eller uppvärmning, medges även avdrag för skatten på resterande 25–. Punkten omfattar samtliga bränslen och medger, om förutsätt- ningarna är uppfyllda, hel befrielse från energi-, koldioxid- och sva- velskatt. Skattebefrielse för mineraloljor som används för annat ändamål än motordrift eller uppvärmning följer av mineraloljedirektivet. Motsvarande princip för kol och naturgas gäller allmänt i de medlemsstater som beskattar dessa bränslen och ligger till grund för det nya, överenskomna energibeskattnings- direktivet. Punkten 2 – Förbrukning i tåg eller annat spårbundet färdmedel Beteckningen spårbundet transportmedel är avsett att omfatta samtliga fordon som är inrättade för färd på skenor. Frånsett ben- sin och omärkt olja omfattar bestämmelsen samtliga bränslen och medger i förekommande fall hel befrielse från energiskatt, koldi- oxidskatt och svavelskatt. Gemenskapsrättsligt stöd för bestäm- melsen finns i artikel 8.2 c i mineraloljedirektivet. Punkten 3 – Förbrukning i skepp, när skeppet inte används för privata ändamål Med skepp avses fartyg som har ett skrov vars största längd är och vars största bredd är . Övriga fartyg kallas båtar (1 kap. 6 § LSE). Frånsett bensin och omärkt olja omfattar bestämmelsen samtliga bränslen och medger hel befrielse från energiskatt, koldioxidskatt och svavelskatt. Stöd för bestämmelsen finns i artikel 8.1 i mineral- oljedirektivet. Punkten 4 – Förbrukning i båt för vilken medgivande enligt 2 kap. 9 § LSE eller fartygstillstånd enligt fiskelagen (1993:787) meddelats när båten inte används för privat ändamål Dispensbestämmelsen i 2 kap. 9 § LSE infördes bland annat med motiveringen att problem befarades uppkomma i de fall myndig- heter disponerar över såväl skepp som båtar och skulle behöva hantera såväl märkt som omärkt olja. Vad beträffar de båtar för vilka fartygstillstånd meddelats likställer bestämmelsen dessas beskattning med de yrkesmässigt framförda skepp som regleras i punkten 3. Bestämmelsen omfattar samtliga bränslen med undantag för bensin och omärkt olja och medger hel skattebefrielse. Punkten 5 a) – Förbrukning i luftfartyg, när luftfartyget inte används för privat ändamål Bestämmelsen grundar sig på artikel 8.1 i mineraloljedirektivet där det föreskrivs att medlemsstaterna inte får beskatta mineraloljor som är avsedda att användas för annan flygning än privat nöjes- flygning. Hel skattebefrielse medges således. Annan bensin än flygbensin medför inte rätt till skattebefrielse. Punkten 5 b) – Förbrukning i luftfartyg, när luftfartyget används för privat ändamål eller i luftfartygsmotorer i provbädd eller i liknande anordning Denna bestämmelse stöder sig i den del den avser privat nöjes- flygning på ett s.k. 8.4-beslut (se avsnitt 12.3.1) enligt vilket givits rätt att undanta även annan luftfart än yrkesmässig luftfart från beskattning. Syftet bakom införandet av bestämmelsen var huvudsakligen att undvika de tillämpningsproblem som skulle kunna uppstå med skilda regler för privat respektive yrkesmässig luftfart. Vad beträffar skattefriheten för bränsle som används vid testning av flygmotorer finns stöd för detta i artikel 8.2 i mineralolje- direktivet, vilket tillsammans med den generella skattefriheten för flygbränslen av lagstiftaren ansetts utgöra skäl för skattebefrielse. Befrielsen gäller endast för flygbensin och flygfotogen. Punkten 6 – Förbrukning vid framställning av mineralolje- produkter, kolbränslen, petroleumkoks och andra produkter för vilka skatteplikt har inträtt för tillverkaren Enligt bestämmelsen medges hel skattebefrielse för bränslen som används vid framställning av dels mineraloljeprodukter, dels sådana skattepliktiga produkter som definitionsmässigt inte är mineral- oljor. Bestämmelsen grundar sig på artikel 4.3 i mineralolje- direktivet. Punkten 7 – Förbrukning vid framställning av skattepliktig elektrisk kraft, med de begränsningar som följer av 3 § Bestämmelsen innebär att det bränsle som används till framställ- ning av skattepliktig el befrias från såväl energi- som koldioxid- skatt. Skatt på el tas i stället ut i förbrukarledet med stöd av 11 kap. LSE (se avsnitt 13.5 nedan). Skattebefrielse enligt punkten 7 får därmed till följd att dubbelbeskattning undviks. Om värme produceras som el i en kraftvärmeanläg- gning gäller befrielse från hälften av energiskatten på det bränsle som förbrukas för framställning av nyttiggjord värme. Bestäm- melsen innebär alltså att full koldioxidskatt och av den generella nivån på energiskatten betalas för bränslen som används för värmeproduktion (se 6 a kap. 3 § LSE).3 Regeringen har emellertid föreslagit förändringar av kraftvärmebeskattningen, vilka berörs i avsnittet 13.6.3 nedan. Punkten 8 – Om skattebefrielse inte följer av tidigare punkter, förbrukning i metallurgiska processer I begreppet metallurgiska processer anses ingå den del av processen som börjar med sintertillverkning och slutar med göt, ämnen eller gjutgods. Bestämmelsen omfattar kolbränslen och petroleumkoks och medger hel befrielse från energi- och koldioxidskatt. Bestämmelsen infördes ursprungligen 1984. Den bibehölls vid LSE:s tillkomst med motiveringen att den var avsedd att gälla tills vidare och i avvaktan på en gemensam kolbeskattning inom EU. Skattebefrielse för bränslen i metallurgiska processer kan dock medges redan genom tillämpning av bestämmelsen i 6 a kap. 1 § 1 LSE, dvs. enbart med stöd av skattefriheten för annat ändamål än motordrift eller uppvärmning eller i förening med huvudsaklighetsprincipen. 3 Vissa särbestämmelser gäller för råtallolja eftersom detta bränsle endast beskattas med energiskatt och inte koldioxidskatt (jfr 2 kap. 1 § första stycket 3 a LSE och 6 a kap. 3 § LSE). Punkten 9 – Om skattebefrielse inte följer av tidigare punkter, förbrukning för annat ändamål än drift av motordrivna fordon vid tillverkningsprocessen i industriell verksamhet Denna punkt utgör tillverkningsindustrins generella möjlighet till skattebefrielse. Bestämmelsen omfattar inte bensin eller märkt olja enligt 2 kap. 1 § första stycket 3 a LSE och är inte heller direkt tillämplig för råtallolja. Övriga bränslen omfattas dock och medges befrielse av energiskatten och av kol- dioxidskatten. Genom en hänvisning i 6 a kap. 2 § LSE ges skatte- befrielse för råtallolja i samma omfattning som för övriga bränslen.4 Den skattenivå som uppnås genom tillämpning av bestämmelsen brukar normalt kallas industriskattesatsen (aktuella skattesatser återges i tabell 13.2). De två begreppen industriell verksamhet och tillverkningsprocessen behandlas närmare nedan. När det gäller begreppet industriell verksamhet har lagstiftaren uttryckt att den officiella statistik som används för näringsgrens- indelning (Standard för svensk näringsgrensindelning, SNI 92) kan ge vägledning om vilka verksamheter som omfattas av begreppet. I det här sammanhanget betraktas avdelningarna C (utvinning av , koder 10–12) och D (tillverkning, koder 15–37) som industriell verksamhet. Detta har bland annat inneburit att tvätteriverksamhet, som återfinns i gruppen servicenäringar Industri- och institutionstvätt (SNI 9301), betalar full skatt för sin ofta höga energiförbrukning (se avsnitt 15.1.1). Detta utesluter inte att delar av verksamheten kan anses som industriell verksamhet, innebärande att energiförbrukningen för dessa delar får nedsatt skatt. I tidigare förarbeten till bestämmelsen har det uttalats att begreppet industriell verksamhet bör tolkas generöst och att riktpunkten därvid främst bör vara att undvika konkurrens- snedvridningar (SkU 1976/77:22 s. 13). Enligt uppgift har beskatt- ningsmyndigheten emellertid endast i ett fåtal fall låtit andra före- tag än sådana som omfattas av SNI-avdelningarna C och D komma ifråga för skattenedsättning. 4 Eftersom råtallolja endast beskattas med energiskatt (som motsvarar övriga bränslens sammanlagda energi- och koldioxidskatt) skulle en direkt tillämpning av punkten 9 medföra en totalt sett lägre skattebefrielse för råtallolja än för övriga bränslen. Detta undviks genom särregleringen i 6 a kap. 2 § LSE. SOU 2003:38 Den svenska energibeskattningen (Ds 2000:73) anförs som exempel på områden där gränsdragnings- problem förekommer bland annat konstnärlig kontra industriell verksamhet (glasblåsning, skulptörer etc.) samt mellan tryckerier och övrig databehandling. Det sistnämnda fallet utgör ett exempel på ett område där den tekniska utvecklingen medfört tolknings- problem. För nedsättning krävs inte endast att förbrukningen skall ha ägt rum i industriell verksamhet utan även att den skall ha ägt rum i tillverkningsprocessen. Till ledning för tolkning av begreppet har RSV givit ut RSV:s allmänna råd om beskattning av bränslen enligt lagen (1994:1776) om skatt på energi (RSV 2002:18). I de allmänna råden uttalar RSV följande: Bedömningen av tillverkningsprocessens omfattning, dvs.