sou · GRB3112d2 · 2004-01-01 00:00:00 — beskriver sig själv som väldigt aktiv och med en massa överskottsenergi. Han kallades för igelkotten, därför att han all- tid vände taggarna utåt när han blev irriterad. Han beskriver också sig själv som en tävlingsmänniska. Han skulle tävla om allting, i skolan skulle han vara bäst i alla ämnen. Det finns några brott i berättelsen. När var tolv sepa- rerade hans föräldrar. Till en början berörs det helt kort men åter- kommer senare i texten. Istället berättar om hur han då hade börjat simma på högre nivå. Han koncentrerade sig helt på simningen och valde bort fotboll och tennis. fortsatte han med att spela gitarr och började i ett band. Simningen och musiken följs åt som en röd tråd genom berättelsen. Eller för att citera från texten: Och för att kunna överleva psykiskt då måste man komma ifrån både simning och skola och få lov att vara människa. Och blev det liksom musiken som blev min räddning, någonstans.175 175 , s. 5. I berättelsen gestaltas också en obalans mellan motsatsparet ja – nej. beskriver hur han har svårt att säga nej till människor som han vill hjälpa. Så ibland blir tidschemat för pressat, det gäller att hinna med så mycket, vilket gör att han får stressmigrän. När börjar i gymnasiet har simningen helt och hållet tagit över. Musiken fanns kvar men som en avslappnande syssla. simmade han i ungdomslandslaget och reste med sin resväska runt i världen. Simningen gick före skolan och valde bort sådant som han tyckte var mindre viktigt. Han beskriver själv hur han kom i trångmål med diverse lärare. Skulden läggs ofta hos läraren som inte försökte hitta en lösning för den enskilda eleven. Ett nytt brott i berättelsen kommer innan studenten. Då råkar ut för en skada vilket gjorde att han fick göra ett uppehåll med simningen. Efter studenten inträder ett vakum, vet inte vad han skall göra. Han gestaltar det själv med orden: Man går och velar och tänker och tänker och tänker, velar och tänker.176 Det sociala livet utanför simningen får en ny betydelse. Han hade mer tid för sin flickvän och för musiken. Han började spelade ute på krogar, vilket också gjorde att han började dricka en del öl, vilket han absolut inte hade gjort tidigare. beskriver det som om att det normala livet nu tog över. Han kommer bort från sitt inrutade schema, men också från självdisciplinen. Han lär sig många nya saker om sig själv och förändrar sin självbild. Efteråt är det många som sagt till honom att han blev mycket mera dyster, mera nedstämd och han slutade att skratta. började jobba som lärare och undervisar från årskurs ett till nio. Förutom lärarjobbet arbetar han på fritids på efter- middagarna och som kontaktperson för en åttaårig kille med problem. Efter skadan försökte han komma tillbaka till simningen men det gick inte så bra eftersom han hade alla dessa intressen. Men den verkliga viljan; det var så mycket annat som kändes som viktigt för tillfället.177 Efter att det blivit slut med flickvännen beskriver det som om han vaknade upp. Han hade slösat bort på ingenting. Han hade tappat alla sina huvudmål. 176Ibid, s. 7, 8. 177Ibid, s. 9. sätter åter fokus på förnuft och självdisciplin. Han beskriver hur han börjar om, hittat ett nytt jobb, som musiklärare och hjälplärare i idrott. Började komma igång med simträningen när ett nytt brott inträffar i berättelsen, så small armen igen, den jag hade skadat förra gången, så hamnade man i en ond cirkel igen. Jobbet som lärare blev för intensivt, beskriver det som att han kom för närma eleverna. Om det var någon elev som hade problem så tog han med sig problemen hem. Han såg sig som en storebror. Det blir för ensidigt och berättelsen vänder på nytt, vill något annat. har han jobbat som lärare och vill han prova på något annat. Det blir ett jobb som butiksbiträde. jobbar han kvar där fortfarande men vill nu där ifrån. har börjat komma igång med simningen igen och beskriver det som att det går ganska bra. Vilken roll spelar då folkbildningen i berättelse? i gymnasiet fram till har han medverkat i ett studieförbund genom den musikaliska verksamheten. Det började med att det var mycket kabaréer på skolan. höll i musik- biten och han som skötte mixeranläggningen var chef och gitarr- lärare på studieförbundet. På så sätt uppstod det en kontakt och blev studiecirkelledare för olika gitarrgrupper på fem, sex elever. , en till . beskriver hur bra det är att ha en grupp med fem till skillnad från en klass på trettio. I sitt pedagogiska arbete strävar han efter att utgå ifrån där eleven befinner sig och börja där. Det går inte att dra alla över en kam. har också deltagit som studiecirkeldeltagare i guitar clinics, där duktiga musiker lär ut sina tips och tricks. Bandet han spelar i är också med i studieförbundet och får en viss summa pengar till förbrukningsmaterial och lokaler för repning. I texten återkommer en motsättning mellan att sätta mål för sitt eget liv och att se till barnet inom sig själv. upplever att han är otroligt mycket äldre än vad han är, han har träffat så mycket folk i och runt om i världen och har fått mycket erfarenhet, vilket beskrivs som både positivt och negativt. Kanske är han för allvarlig? Berättelsen vänder fram och tillbaka mellan förnuft och känslorna. Med förnuftet styrs kropp och idrott medan känslorna är dominerande när det gäller musik och relationerna med vänner- na. De studiecirklar som medverkat i, kliniker, har gett honom ett annat synsätt. Musiken har gett honom en motbild till idrottens prioritering av att vinna till varje pris. Det är också som man kommer lite bort från Jag vet bäst, också att: Dom här killarna dom har ändå jobbat med det här i tjugo, . Dom lever på det här, dom har ändå en poäng i det dom säger.178 Musiken beskrivs av som en väg att växa som människa, när han var yngre så gällde det att spela gitarr så fort som möjligt. är det mera Less is more, en ton, mera av . Det räcker att varje ton sitter där den sitter. I livsberättelsen nämns också att är intresserad av roll- spel och varit med i SVEROK. De har också studiecirklar kring olika sorters rollspel. berättar om det positiva att öva upp sin fantasi, att han läst mycket böcker som yngre och att håller . I slutet på berättelsen återkommer till föräldrarnas skils- mässa. Han beskriver hur varje människa hanterar det olika men att han själv stängde in det från det han var tills han var . Då var han tvungen att hantera det med sig själv på nytt. Det är han missnöjd med och att han borde ha ansträngt sig mera i skolan. Men klar över att han valde simningen och det är idrotts- prestationerna som han är mest stolt över. Pendeln slår fram och tillbaka, idrott och simning har satts i första rummet. Musiken och studieförbundet har funnits där som ett komplement, som något annat. Det andra som inte fått plats inom idrotten, de känslor och den spontanitet som gått utanför den målrelaterade och schemalagda kroppen. I de perioder när varit skadad har denna andra sida fått möjlighet att göra sig gällande. Då har han släppt många av sina principer som han tidigare värdesatte så högt. Jag har väl alltid varit känd bland mina vänner för att vara en väldigt principfast människa. Varit lite äldre i mitt tänkande om man får säga så?179 Längre fram i texten beskrivs hur det tog att återfinna själv- förtroendet. Det var helt i botten och det är först nu det håller på att byggas upp igen. Disciplinen i simningen beskrivs som en viktig komponent, simningen ger en väldigt god självkontroll och ett 178Ibid, s. 23. 179Ibid, s. 15. Existens och folkbildning SOU 2003:112 ganska bra intellekt, det gör att man får lätt att fatta saker teoretiskt. har inte kvar jobbet som studiecirkelledare, men gör en del studiojobb åt andra orkestrar och spelar fortfarande i bandet . Han sitter också i med i juryn för en återkommande musiktävling och i styrelsen för det lokala studie- förbundet, som ung representant för musiken. satsar på att bli lärare, det kommer att bli idrott med idrottspsykologi. Kanske ett sätt för honom att försöka skapa en enhet mellan förnuft och känsla? Strävan finns tydligt i texten, att få livet att hänga ihop. Det är som om inte riktigt vill kännas vid livets dubbelhet. Detta gör att berättelsen beskriver hur två enheter hålls isär, hur förnuftet ses som något åtskilt från känsla, hur idrotten skiljs från musiken. När livet skall gestaltas beskriver texten dem som två motpoler. I berättelse får folkbildningen en kompens- erande roll, musik och rollspel står som en motbild till simning och självdisciplin. Folkbildningen tycks inte medverka till att kunna bryta sätt att skapa prioriteringar i sitt liv, men den har ändå en betydande funktion genom att det påminner om något annat än det dominerande. aktiviteter och peda- gogik skiljer sig från det som upplevt inom idrott och skola. De talar till en annan sida av hans liv och får därför också en stor betydelse i hans livsberättelse. I berättelsen finns det inslag av sådant som skulle kunna bryta upp såväl den ena som den andra enheten. Men oftast upprepar ett mönster där den ena polen ges företräde. berättelse kan ses som en gestaltning av hur en ung människa för- söker ta sig ut ur en modern diskurs. Han söker kombinationer av de båda enheterna, han kan tänka sig utbilda sig inom idrotts- psykologi. Han söker en enhet av ett både-och. Den strävan efter växelverkan som beskriver i sin livs- berättelse kan ses som en övergång mellan två skilda sätt att skapa mening och identitet. Från det att mening skapas genom en tydlig prioritering av den ena polen framför den andra, till en sträv- an efter växelverkan mellan polerna i ett motsatspar. Vi känner igen båda dessa former från modern kunskapsbildning, inte minst inom bildningsbegreppet talas det om växelverkan mellan motsatspar.180 180 Se tidigare diskussion om bildningsbegreppet i kapitel 2. Tydligt är att folkbildningen här haft en kompensatorisk betyd- else för . står för det andra, det som kan medverka till att få pendeln att svänga. har de estetiska aktiviteterna ökat markant inom studieförbunden. livsberättelse är ett uttryck för hur dessa aktiviteter med- verkar till att skapa mening i en ung människas liv. Kollektiv, kollektiv, individ första minne kommer från när hon är och själv går ute i regnet, tills någon hittade henne någonstans ute i byn. Gatan där hon växte upp var fylld av barn som lekte tillsammans. Det var liksom ett gäng som höll ihop mot de andra gatorna.181 I anslutning till gatan fanns en skog. tyckte mycket om att vara i skogen och till en början lekte hon där mycket med sin bror som är . Hon gillade att klättra i träd, var aktiv och envis. Det finns ett huvudtema i berättelse som rör sig kring motsatsparet kollektiv – individ. Från gemenskapen på villagatan finns det en röd tråd kring grupper, gäng, skolklasser, organ- isationer och andra former av kollektiv. Ett av textens underteman handlar om motsatsparet praktik – teori. Även om är bra i skolan och har lätt för teoretiska ämnen är hon mest intresserad av jordnära och praktiska saker. har alltid gillat skolan och varit duktig. På lågstadiet hade hon en bästis men var öppen också för andra lekkamrater i klassen: alltså man lekte med ganska många, alltså man lekte med vem som helst.182 Fritiden har varit fylld med aktiviteter, scouterna, fotboll, red- skapsgymnastik. Med scouterna blev det mycket läger, som hajker och vandringar. På mellanstadiet gick också regelbundet till ett Kulturcentrum för barn och ungdom, här fick hon måla och rita. Vid gick hon också i religionsskola i en judisk församling. farmor och farfar är från , mormor från och morfar från . De kom alla till i anslutning till 181Judith, s. 2. 182Ibid, s. 7. För har deras erfarenheter präglat mycket av hennes egen uppväxt även om man inte direkt pratade om kriget när hon var liten. Alltså vi pratade inte om kriget så, det var mer att man visste mer än dom andra barnen och att det var jättehemskt och nazisterna och dåliga och onda, alltså tyskarna är dåliga, lite sådana , fast inte just kriget pratade man om när man var liten.183 På högstadiet slutade med fotboll och gymnastik. Hon blev ovän med sin tränare som hon tyckte var alltför seriös, det vikt- igaste var att man skulle vinna och tyckte det var fel att inte alla fick vara med och spela. Däremot fortsatta hon att vara aktiv inom scouterna. Hon hade kommit med i ett gäng med scouter från andra ställen och varit ledare på handikappläger. Scoutgänget började träffas någon helg . Efterhand slutade med scouterna, hon tyckte det blev för mycket militär- fanatism, det var många från hemvärnet som var ledare. Men gänget från handikapplägren fortsatte hon att träffa under hela högstadiet. började mer och mer vara med lite äldre kompisar som fanns inne i en större stad. Dom var punkare och runt . Det blev något av en ny livsstil med mycket musik och kläder. beskriver att hon inte var extrem, hon hade en jacka med nitar men ingen tuppkam. Hon hade börjat trötta på kompisarna i klassen och sökte helt enkelt nya människor. sökte ett nytt gäng. efter nian reste till med en judisk organisation. Hon minns inte riktigt om det var hon själv eller hennes föräldrar som ville att hon skulle åka, men hon träffade många jättetrevliga människor. När hon kom hem skulle hon börja på gymnasiet. Hon hade valt samhällslinjen även om hon själv funderat på estetisk linje. bytte hon från en samhällsklass till en annan. Här blev hon snabbt vän med en tjej och tyckte också om flera andra som gick i klassen. släpper all kontakt med scouterna och börjar istället att intressera sig för . Hon tyckte dom var tuffa och stora och verkade spännande. Det blev en massa kurser och det var en helt annan typ av folk som var betydligt mer politiskt medvetna. hade hittat ett nytt gäng. 183 Ibid, s. 10. Sommaren mellan ettan och tvåan var på ett stort läger mot . Den sommaren var hon också på jordbruks- kollektiv i , där hon jobbade med andra fältbiologer. Det var jättehärligt, jag tyckte det var jätte, just jordbruk och alltså det naturintresset och engagemanget där och kollektivtanken, tyckte jag var jättespännande och tyckte det var jättehäftigt.184 I tvåan på gymnasiet kommer med i elevrådsstyrelsen. Hon är med om att starta en anarkosocialistisk grupp. Här hade man möten, höll studiecirklar och arrangerade demonstrationer och blockader, delade ut flygblad och skrev insändare. I berättelsen blir nu en annan motsättning tydlig, den mellan makt-motmakt. är med om att genomföra blockader mot en porrbutik och upplever hur folk blir misshandlade av polisen. Det var väldigt aggressiv och hetsig stämning och maktens företrädare ställs mot det kollektiv som ser sig som en del av. Vid beskriver hon sig som politisk korrekt, man skall inte dricka , hennes pappa skall inte tanka på , etc. hon gick i tvåan var hon också på en resa till med tredje generationens förintelseoffer. När skall börja i trean på gymnasiet bestämmer hon sig för att flytta hemifrån. Hon flyttar in i ett litet kollektiv på fyra personer och börjar i en ny gymnasieklass. I kollektivet finns en vän till henne, som hon känner väl från såväl som gymnasiet. Inom kollektivet hjälps man åt med försörjningen. På gymnasiet skrev hon ett specialarbete om sin farmor och hennes liv. Här tog hon upp problematiken kring andra generation- ens förintelseoffer. får höga betyg och stipendium när hon tar studenten. Sommaren efter studenten jobbar inom äldreomsorgen. börjar hon jobba på en gruppbostad med gravt utveck- lingsstörda. flyttar hon in ett stort kollektiv, i ett hus med femtio rum. På kollektivet möter hon sin nuvarande sambo och kommer också i kontakt med den folkhögskola som hon senare kommer att gå på. var allmänt intresserad av och ville gärna gå på en kurs som hade en politisk inriktning. Hon fick höra talas om en folkhögskolekurs som studerade en revolutionär rörelse i . Innan kursen startade var hon på två förmöten. 184 Ibid, s. 17. var bra men beskriver hon en skepsis mot att det kunde vara alltför kollektivt. hade hon bott i kollektiv och mycket på den här folkhögskolan var inriktat mot kollektiv och grupprocesser: Det är så mycket diskussioner och man skall ha konsensusbeslut och det tar tid. Jag tyckte det var bra men det kan bli lite för mycket så tyckte jag.185 tvekade lite men bestämde sig ändå för att söka till kursen. Hon fick besked att hon kom in och kursen började . Enligt beskrivning fick man på denna kurs aldrig den kollektiva, alla älskar alla gruppkänslan. De flesta som valt denna kurs var i första hand inriktade på politiskt engagemang, det var redan från början rätt medvetna. De ville inte bara ut och resa utan hade ett tydligt politiskt syfte. Ett uttryck för detta var deltagarnas skepsis emot dramapedagogik, att dansa och gå runt tyckte de bara var löjligt. De ville resa för att göra politisk nytta. fick kursen en del intriger med skolan, då det var flera på kursen som deltog i demonstrationer mot i . Skolan tyckte inte om att de gick i ett demonstrationståg på skoltid. Det ordnade upp sig men stämningen blev lite spänd till skolan och lärarna. Under själva resan till hade bestämt sig för att jobba med ett kaffekooperativ. Efter språkstudier i spanska reste hon och några kompisar till en liten by där man vara freds- observatörer. Deras uppgift var att rapportera om det händer något särskilt, t.ex. att en helikopter svävade över byn. Resten av tiden i arbetade med att planera för att starta en kaffe- import. När deltagarna kom tillbaka till , väntade fyra månaders efterarbete. var ute och höll föredrag och jobbade mycket med kaffearbetet. Hon tyckte att hennes förväntningar på kursen uppfylldes, hon ville visa för sig själv att hon kunde resa på egen hand, utan sin sambo och att hon ville göra någon nytta. Själva resan var jättebra och det hon gjorde på efterarbetet. Däremot var hon inte lika positiv till det kollektiva. Sen kanske jag inte tillförde så mycket som jag ville för jag var, jag tyckte det var lite drygt med kollektiv, jag skulle ansträngt mig mer för 185 Ibid, s. 29. att göra något bra av, alltså själva gruppgrejen så. Det skulle nog alla ha gjort.186 beskriver det negativa med att allt skall beslutas av gruppen. Om hon ville ta ledigt så skulle hon sitta och förklara sig inför alla. Hon tycker det är bra som hon blev rätt trött på det, man vill kunna bestämma själv liksom. Hon beskriver att hon lärde sig mycket på kursen och att hon blev allt mer klar över att hon vill jobba med människor, att hon vill hjälpa andra. Men skall man hjälpa andra skall det inte vara för ens egen skull utan det skall vara något för dem. är kanske det mest konkreta och praktiska resultatet av kursen. Kaffet är Kravmärkt och säljs i olika affärer och caféer. Det är tydligt att inte längre upprätthåller huvudtemat i sin berättelse genom att sätta kollektiv före individ. På egen hand söker hon och lyckas få ett kontrakt på en lägenhet i en storstad. har hon sökt in till socionomutbildningen i samma stad. Hon flyttar på egen hand till lägenheten innan hon vet att hon kom in på utbildningen. får hon besked om att hon kommer in och flyttar hennes sambo in i lägenheten. Ända sedan upplever gemenskapen på villagatan och fram till sätter hon det kollektiva högt. Från gänget på gatan, skol- klassen, scouterna, , politiska grupper, boende- kollektiv fram till kursen på folkhögskola. Här finns en tydlig linje i berättelse som handlar om gemenskap, samhörighet, solidaritet. Mycket av det som folkhögskolan har stått för i ett historiskt perspektiv. Begreppet folk syftar till att det handlar om fler än bara den enskilda individen. Folkrörelsernas nära koppling till folkbildning är ett tecken på detta. Det kollektiva har ofta varit i fokus och satts före individen. Det är på folkhögskolan som upptäcker att det blivit för mycket av det kollektiva i hennes liv. Hon upptäcker att hon själv vill välja och att det finns begränsningar i den kollektiva livsformen. Kollektivet har varit hennes dominerande sätt att skapa mening i tillvaron. Det har gett henne den enhet med vilken hon skapat identitet. har verkligen levt sig in i den kollektiva diskursen, så långt att hon till slut har upplöst den och söker andra vägar. ersätts det ena lättare med det andra. Den ena polen i mot- satsparet kollektiv – individ har lösts upp och skapat en möjlighet till en förskjutning till nya motsatspar. 186 Ibid, s. 39. vill fortsätta att vara en aktiv medborgare, men hon söker nya vägar för att politiskt påverka samhällsutvecklingen. Det passa henne inte att sitta på en massa möten, hon vill hellre göra konkreta insatser. Arbetet med kaffeimporten och med asylsökan- de ger det politiska arbetet en praktisk dimension. Arbetarhem, universitet, universitet har till att börja med lite svårt att komma ihåg sitt första minne, men så minns hon att när hon var liten arbetade hennes pappa i . Hon åkte dit på somrarna innan hon började i för- skolan. Här dyker det upp ett tidigt motsatspar i berättelsen mellan hemmet och pappans arbete i , mellan hemma – borta. I inledningen av berättelsen är det hemmet som är i fokus, senare sker det en vändning och det som är borta sätts före det som är hemma. Andra motsatspar som också finns i berättelsen är arbetar- klass – medelklass, land – stad, praktik – teori. Hennes berättelse fortsätter med att hon börjar förskolan i grannbyn. Hon åker buss mellan hemmet och för- skolan. tyckte inte det var särskilt skoj att börja skolan, hon tyckte att det var ganska svårt och hon lärde sig inte läsa förrän hon var . I efterhand har hon fått veta att hon har dyslexi. Vad gör man när man inte trivs? blev klassen clown, drev med fröken, vilket gjorde att fröken inte tyckte om henne. Relationen till fröken ändrades i andra klass, när mamma började att arbeta på en förskola som fanns i närheten av skolan. Då hände något med fröken som gjorde att blev mera respekterad. När beskriver pedagogiken i skolan görs det en uppdelning i texten mellan bra och dåliga grupper. för det var väl väldigt dålig pedagogik, det var väldigt mycket så bra och dåliga grupper och man, jag var naturligtvis med i den dåliga läsgruppen och så där.187 Förklaringen på sina problem i skolan hittar i att hon vuxit upp en klassisk arbetarfamilj. Hennes mamma arbetar som för- skollärare och hennes pappa har haft jobb på olika industrier. Båda började jobba tidigt och ingen av dem har någon akademisk utbildning. 187 , s. 3. När började fyran kom hon till en ny mellanstadieskola. Åkte buss som tidigare och är det engelskan som blir ett problem: Jag kommer ihåg när jag har ett minne av att jag sitter längst bak i klassrummet och gråter för att jag inte fattade någonting för mig var det så svårt att fatta det där med engelska eftersom jag inte kunde läsa liksom det var väldigt sådär konstigt.188 I fjärde klass får hon en kompis som hon hänger ihop mycket med. Tillsammans skapar de en egen värld som gör att högstadietiden inte blir så jobbig. På högstadiet blir det inte längre lika jobbigt. upptäcker att hon kommer från ett ganska homogent sam- manhang med samma typ av människor som hon själv. Här sker det ett brott i texten. börjar talar i negativa termer om den plats hon kommer ifrån. En ort med 250 personer som beskrivs som liten och instängd. I berättelsen används nu ofta begrepp som tvungen, tvingad och jobbigt: min mamma är otroligt engagerad i olika föreningar och ibland känns det som att hon är byn, hon har tvingat mig till att stå i lott- ståndet och på auktionsutropet och hitan och ditan liksom, så på det sättet om man skall se till folkrörelse så är det väl en slags folkrörelse som jag tidigt introducerats i. Jag tyckte det var lite jobbigt också för jag har alltid varit min mors dotter liksom, det är Karins189 dotter som står här och hjälper till hit och dit.190 På gymnasiet började på mediaprogrammet och det tyckte hon var roligt. Intresset hade hon fått på högstadiet där hon läst en kurs som hette Kommunikation.