sou · GRB391d3 · 2004-01-01 00:00:00 — Hur stora effekterna av en funktionsnedsättning blir, och därmed hur stort behovet av hjälp och stöd blir, beror bland annat på hur tillgängligt samhället är och om det i samhället tas hänsyn till att människor har olika förutsättningar att klara olika situationer. För de flesta människor innebär ålderdomen att man under längre eller i någon form får insatser från äldreomsorgen och/eller hälso- och sjuk- Planera för aktivt åldrande Det är däremot en liten andel som behöver vård och omsorg. Äldre människors behov av vård och omsorg behöver ses i ett livsloppsperspektiv. En äldre människa med behov av vård och omsorg är inte främst en vårdbehövande utan den individ man varit tidigare i livet med sin historia, erfarenheter, önskemål och behov. Man blir mer unik . En äldre människa har, som andra vuxna människor, fysiska, psykiska, sociala och existentiella behov. Det innebär att den äldre med behov av vård och omsorg bör ha möjlighet att fortsätta leva ett aktivt liv utifrån sina förutsättningar. Äldres behov av aktiviteter och rehabilitering inom vården har uppmärksammats i (t.ex. ). Det finns flera studier som visar att det är bra att vara aktiv både fysiskt och psykiskt. Aktiviteter kan i vissa fall förebygga sjukdomar och i andra fall förbättra förutsättningarna för tillfrisknande och reha- bilitering. Det finns därför ett behov av att skapa förutsättningar för aktivitet även hos personer med behov av vård och omsorg. Utvecklingen av äldreomsorgen har inneburit dels att insatser av social karaktär beviljas i mindre utsträckning än tidigare, dels att det sociala innehållet i den vård och omsorg som ges blivit mindre. finns det tecken på att behovet av sociala insatser i vissa fall blivit större (och i ). I från uppföljningen av Nationell handlingsplan för äldrepolitiken () är äldre och rehabilitering ett område som tas upp och där man konstaterar att problem kvar- står. Äldre människor – oberoende av om han eller hon bor i ordi- närt eller särskilt boende – har inte tillgång till den rehabilitering som de borde få. Ansvaret för äldres rehabilitering är uppdelat på olika huvudmän och fungerar olika bra beroende av var den äldres behov aktualiseras, vilka insatser som krävs och vilka resurser som finns. har pekat på att det finns flera orsaker till denna situation. Bristen på samordning – speciellt i de kommuner som inte tagit över ansvaret för hemsjukvården – försvårar de äldres möjligheter till rehabilitering. Rehabiliteringspersonalen, främst arbetsterapeuter och sjukgymnaster, behöver få bättre möj- ligheter att vara med i ett tidigt skede och initiera rehabiliterings- insatser. All vård- och omsorgspersonal i kommunerna behöver få bättre förutsättningar att arbeta utifrån ett rehabiliterande förhåll- ningssätt. Planera för aktivt åldrande I en studie av äldre i ordinärt boende med hemtjänst och deras behov av rehabilitering fann att hälften inte hade fått sina rehabiliteringsbehov tillgodosedda och att cirka en tredje- del behövde en översyn av sitt hjälpmedelsbehov (2002e). För dem som bedömdes ha ett rehabiliteringsbehov kunde det relateras både till personliga dagliga aktiviteter som att äta, duscha, förflytta sig m.m. och till aktiviteter inom boendet som att laga mat, göra inköp, stöda och tvätta. Behov fanns också av insatser för att träna styrka, balans och rörlighet samt att kom- pensera för begräsningar i aktivitet och funktion genom i första hand tekniska hjälpmedel. Det framkom också behov av rehabi- litering vad gäller psykosociala aspekter. Studien lyfter fram några aspekter som behöver uppmärksammas när det gäller äldre och rehabilitering: All rehabilitering är individuell, dvs. de insatser som görs måste utgå från individen och det sammanhang han eller hon lever sitt liv inom. Att uppmärksamma rehabiliteringsbehov är grunden för att rehabilitering över huvudtaget ska kunna äga rum. Vårdplane- ring där behov av rehabilitering bedöms och samverkan mellan olika professioner med rehabiliteringskompetens är två viktiga faktorer. Tidigt insatta rehabiliteringsinsatser kan vara avgörande för möjligheten att klara vardagen och för hur mycket insatser som samhället/anhöriga behöver ge som stöd. Om vårdpersonal och anhöriga, de som i vardagen stödjer de äldre, ska kunna arbeta utifrån ett rehabiliterande perspektiv måste de ha kunskaper om ett vardagsrehabiliterande synsätt. De måste också har tillgång till individuell handledning samt äga utrymme i sin arbetssituation att arbeta på ett sådant sätt att rehabilitering understöds. I (S 2003:04) uppdrag (dir. 2003:40) ingår att analysera och föreslå en tydligare och mer ändamålsenlig ansvarsfördelning mellan kommuner och landsting för tillgång till rehabilitering och effektivt fungerande hjälpmedel. Utredningen ska redovisa sitt arbete . Sjukdomar och skador drabbar inte bara människor under åld- randet utan det finns också personer som drabbats av kroniska sjukdomar och funktionsnedsättningar tidigt i livet. Planera för aktivt åldrande medfödda eller förvärvade. Dessa personers behov av habilitering behöver uppmärksammas. Med habilitering avses åtgärder som syftar till en utveckling av bästa möjliga funktionsförmåga samt psykiskt och fysiskt välbefinnande vid nedsättning eller förlust av någon funktion efter tidigt förvärvad skada/sjukdom (Socialstyrel- sen 1993). har frivilligorganisationer åter uppmärksam- mats som viktiga aktörer för att tillgodose behov hos äldre (se t.ex. prop. 1996/97:124 och prop. 1997/98:113). Det har inte genom- förts några större studier eller nationella kartläggningar av vilka frivilligorganisationer som har verksamhet som riktar sig till äldre. Allmänt känt är dock att pensionärs- och handikapporganisa- tionerna, , frikyrkor och andra religiösa organi- sationer samt Röda Korset är några aktörer med verksamhet riktad mot äldre (SOU 1993:82 och i SOU 1999:84). Det finns inte heller någon systematisk kartlägg- ning av frivilligorganisationernas insatser varför det saknas kunskap både om vilka insatser som utförs och omfattningen av dem samt vilka äldre de når. Det tycks dock vara så att det främst är fråga om service och sociala insatser och sällan om omvårdnad. Som exempel på sådana aktiviteter kan nämnas studiecirklar, träffpunkter, före- läsningar, fester och utflykter och vän- eller besökstjänster. Aktiviteterna riktar sig till både personer i ordinärt och i särskilt boende. För äldre med mycket omfattande behov av vård och omsorg tar i många fall aktiviteter i det dagliga livet i anspråk en mycket stor del av krafterna och tiden. För dessa äldre utgör även den stora mängden kontakter med personal inom vård och omsorg en upp- gift i det dagliga livet. Det är också så att en äldre människa med behov av vård och omsorg i de allra flesta fall själv kan ge omsorg till någon annan. Som exempel kan nämnas att om den äldre har behov av hjälp med tyngre praktiska sysslor, så kan han eller hon ge omsorg till någon annan, äldre eller yngre, när det gäller känslomässiga eller existen- tiella behov. Planera för aktivt åldrande Vad menar vi här med äldre? Främst avses personer i åldern med en tonvikt på personer som är i behov av mer omfattande vård och omsorg oav- sett ålder. Hur förhåller sig området till nationella mål inom andra politikområden och statliga myndigheters ansvar? Vård och omsorg om äldre regleras främst i hälso- och sjukvårds- lagen (1982:763), socialtjänstlagen och lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade (1993:387, LSS). I hälso- och sjuk- vårdslagen tas inte möjligheter till aktivitet upp på annat sätt än att det är en del av behandling och rehabilitering. I socialtjänstlagen anges att äldre (som grupp) ska kunna ha en aktiv och meningsfull tillvaro i gemenskap med andra. I förarbeten till lagstiftningen finns formuleringar om att äldre bör få hjälp och stöd när det gäller inte bara fysiska och praktiska behov utan även psykiska, sociala och existentiella. Det är däremot oklart om och i så fall i vilken omfattning som den äldre människan har rätt till bistånd för aktiviteter, dvs. om det ingår i skälig levnadsnivå. Om så är fallet tyder mycket på att sådana insatser har minskat för de äldre som bor både i ordinärt och i särskilt boende. I LSS anges tre målgrupper som omfattas av lagen och att per- soner som tillhör dessa har rätt till ett tiotal preciserade insatser om de behöver sådana för sin livsföring och behoven inte kan till- godoses på annat sätt. Insatserna ska tillförsäkra den enskilde goda levnadsvillkor. För insatsen personlig assistans finns en åldersgräns efter vilken den enskilde inte kan beviljas denna insats. En person kan inte heller beviljas insatser enligt denna lag om funk- tionshindret beror på normalt åldrande eller åldersrelaterade sjuk- domar. har tillsammans med länsstyrelserna uppmärksammat det sociala innehållet i äldre- omsorgen. I rapporten det skäligt att bry sig om själen? (Social- styrelsen 2003k) redovisas en kartläggning av det sociala innehållet i i ordinärt boendet i 23 kommuner. Resultatet visar att det är de äldres fysiska behov som prioriteras. Om sociala insatser beviljas är det inte säkert att de verkställs. En lista över de Planera för aktivt åldrande behov som står högst upp på de äldres önskelista ser ut på följande sätt: Hjälp med att komma ut på promenad och få frisk luft. Hjälp att hålla kontakt med släkt och vänner. Ledsagning till aktiviteter som är meningsfulla för den enskilde. Mötesplatser/träffpunkter. Att personal inte ska ha så bråttom jämt. Kontaktperson/personal att utbyta sina tankar med. En flexiblare hemtjänst där insatserna kan varieras efter dags- form och väder. Området överensstämmer till viss del med målen för handikappoli- tik och bostadspolitik. I folkhälsopolitiken uppmärksammas om- rådet enbart när det gäller fysisk aktivitet. Området uppmärksam- mas inte särskilt i mål för kulturpolitik, integrationspolitik och demokratipolitik. Vilka är hindren för att möjliggöra ett aktivt åldrande för människor som behöver vård och omsorg? Det råder oklarhet om vad det offentliga åtagandet innebär när det gäller möjligheter till aktiviteter för en person som är i behov av vård och omsorg. Ett område som ofta uppmärksammas är möjligheten till utevistelse för en äldre person som inte själv klarar av ta sig ut. Ett annat exempel är situationen när det gäller olika former av aktiviteter för de äldre som bor i ett särskilt boende Trots tillgången på studier som påvisar positiva samband mellan olika former av aktiviteter och hälsa och välbefinnande är det ett område som uppmärksammats i förhållandevis liten omfattning när det gäller äldre som har behov av vård och omsorg. Det kan finnas flera orsaker till denna situation. En är att till- gänglig kunskap av olika anledningar inte tas till vara. En annan kan vara attityder som speglar en föråldrad syn på åldrandet som en period av sjuklighet och passivitet. Dessa attityder kan gälla äldre både som individer och grupp. Sådana föreställningar kan finnas hos människor i alla åldersgrupper och på olika nivåer i samhället. På nationell nivå finns attityder i t.ex. lagstiftning. De kan också finnas bland äldre själva. Ett exempel är att äldre människor i behov Planera för aktivt åldrande av vård och omsorg inte anses ha samma behov av att leva ett aktivt och självständigt liv i jämförelse med andra åldersgrupper. Ett sådant synsätt kan leda till att äldre i behov av vård och omsorg t.ex. inte får möjlighet till utevistelse som skulle påverka hälsa och välbefinnande positivt. Det saknas kunskap om omfattningen och betydelsen av insatser från frivilligorganisationer när det gäller aktiviteter för äldre med behov av vård och omsorg. Flera aktörer inom kultur- och fritidsområdet kan ge viktiga bidrag till möjligheterna att vara aktiv på olika sätt när man behöver vård och omsorg. bedrev under 1990- talet ett projekt om kultur för äldre som främst handlade om äldre människor med behov av vård och omsorg. lands- ting har arbetat mycket aktivt med frågor om kultur i vården. Som vi berättade i avsnitt 4.3 har kommun tagit ett samlat grepp för att erbjuda fler möjligheter till kulturakti- viteter för äldre människor oavsett boendeform och vård- och omsorgsbehov (kommun 2003a). Arbetet började med en förstudie där såväl vårdpersonal som företrädare för pensionärs- organisationer och äldre människor i de särskilda boendena ombads lista vilka aktiviteter som de bedömde vara önskvärda. Medan personalen främst listade individuella aktiviteter som bl.a. att läsa och lyssna på musik listade pensionärsorganisationernas företrädare föreningsarrangemang som t.ex. föreläsningar och högläsning. De boende själva valde aktiviteter som kunde leda till ökad samvaro med varandra eller till att de fick uppleva miljöer som de hade svårt att ta sig till, t.ex. att få se en riktig kyrka. kommun har en anställd projektledare som håller samman arbetet, men arrangemangen genomförs av ett nätverk av olika aktörer i lokalsamhället, vilket bidrar till att kommunen har relativt låga kostnader för projektet. Pensionärsorganisationerna håller en del av sin cirkelverksamhet på kommunens särskilda boenden (där lokaler står till deras förfogande utan kostnad och där de boende får möjlighet att delta) och bidrar på flera andra sätt. Försam- lingarna arrangerar som tidigare gudstjänster, sång och musik- stunder på boendeenheterna, men planerar också en frivilligverk- samhet för att hjälpa äldre personer att komma till kyrkan. Förskolor besöker det närmast belägna äldreboendet åtminstone . elever har med olika grupper framträtt på boendena med sång och musik. Frivilligorganisa- tionerna hjälper till när de äldre behöver sällskap till olika arrange- Planera för aktivt åldrande mang utanför bostaden (vare sig den är i ordinärt eller särskilt boende). De hjälper också till vid de särskilda boendena när personalen inte räcker till vid olika aktiviteter, har egen cirkel- verksamhet och arrangerar egna program för äldre. En arbetsgrupp med företrädare för Frivilligcentralen, Kultur, Fritid och i arbetar med att dra upp riktlinjer för hur volontärarbetet ska fungera. En erfarenhet av arbetet är att vård- och omsorgspersonalen behöver få bättre kunskaper om värdet av att äldre människor med vård- och omsorgsbehov får möjligheter att vara aktiva efter egna intressen och förutsättningar. En annan erfarenhet är att det är betydligt svårare att nå de äldre människor som får vård och omsorg i ordinärt boende med information om olika aktiviteter. En möjlighet är att utveckla uppsökande arbete genom förebyggande hembesök i samverkan med primärvården och därmed även kunna förbättra informationen om kulturutbudet och öka möjligheterna till delaktighet. Hur bråttom är det att undanröja hindren? Det är viktigt att arbetet inom detta område påbörjas så snart möjligt. Det berör förutsättningarna att leva upp till de nationella målen för äldrepolitiken och behövs för att klarlägga vad som ingår i det offentliga åtagandet inom detta område. Området är viktigt både för dagens vård och omsorg och . Självklart gäller det för individen men också för sam- hället. Det är angeläget att bristen på kunskap om konsekvenser och effekter av att äldre med behov av vård och omsorg får leva respektive inte leva ett aktivt liv med hänsyn till sin förmåga undanröjs. Vilka mätbara delmål och indikatorer kan användas för at följa förändringar? Det saknas indikatorer för dessa områden. Eventuellt kan andra studier, t.ex. , kompletteras med frågor som belyser detta område. Planera för aktivt åldrande 6.5.3Förslag till åtgärder (nr 68 72) Öka kunskaper och insikter om möjligheter till ett aktivt åldrande för äldre människor med behov av vård och omsorg, och motverka föreställningar om att dessa inte kan eller vill vara aktiva. Här har kommunerna en nyckelroll, både genom sitt ansvar för vård- och omsorgsfrågor och genom sin verksamhet inom t.ex. kultur- och fritidsområdet. Kunskaperna kan förbättras bl.a. genom lokala undersökningar och olika former av uppsökande verksamhet. Det får dock inte handla om aktivering av alla äldre utan hänsyn till individuella skillnader. Det krävs respekt för den individ som den äldre personen varit och är. Med tanke på att allt fler äldre får även omfattande vård- och omsorgsbehov tillgodosedda i ordinärt boende bör möjligheterna till ett aktivt åldrande för dessa analyseras. Det räcker inte med att bara se till möjligheterna att vara delaktig i olika aktiviteter i särskilt boende. Kommuner och landsting bör ta till vara möjligheterna att före- bygga ytterligare vård- och omsorgsbehov hos äldre människor genom ett förebyggande förhållningssätt och arbete. Sådana in- satser kan ha stor betydelse för individens fysiska och psykiska hälsa, välbefinnande, möjlighet att klara sig själv samt för behov av vård och omsorg. Huvudmännen för vård och omsorg måste på ett bättre sätt uppmärksamma äldres behov av rehabilitering, habilitering och funktionsuppehållande träning och betydelsen av detta för både individ och samhälle. Även om den äldre individen inte kan bli helt återställd är detta av stor betydelse för den äldres hälsa och livskvalitet samt möjlighet att klara sig själv med mer eller mindre hjälp från andra. Små framsteg får inte underskattas. Att t.ex. kunna äta själv jämfört med bli matad påverkar den äldres livs- kvalitet och självkänsla positivt. Planera för aktivt åldrande Utveckla det lokala folkhälsoarbetet och de lokala kultur- och fritidsaktiviteter som avser personer med behov av vård och om- sorg. Genom insatser från olika aktörer på lokal nivå kan hälsa och livskvalitet förbättras för denna målgrupp. Viktiga lokala aktörer är bl.a. kommunen, pensionärs- och handikapporganisationer, idrotts- rörelsen och andra frivilligorganisationer. Inte minst bör möjlig- heterna att mobilisera resurser och aktörer i lokalsamhället ut- vecklas när det gäller kultur- och fritidsaktiviteter för människor som behöver vård och omsorg. Kunskaper och erfarenheter från detta arbete behöver samlas in på nationell nivå och förmedlas till kommuner och andra berörda aktörer. Detta arbete bör knytas till de nationella insatser inom kultur- och fritidsområdet som föreslås i avsnitt 4.3. Här bör också samverkan mellan offentliga aktörer och frivilligorganisationer utvecklas. Öka personalens kompetens att arbeta med frågor som berör olika former av aktiviteter hos äldre med behov av vård och omsorg. Personalen bör kunna se och skapa förutsättningar för aktiviteter utifrån individens intressen och förmåga. Den bör också integrera ett rehabiliterande arbetssätt i den vardagliga vård- och omsorgs- situationen. 7Stärk sammanhållning och ansvarstagande över generationsgränser 7.1Varför behöver sammanhållning och ansvarstagande over generationsgränser stärkas? SENIOR 2005 bedömer: De utmaningar som en åldrande befolkning innebär för samhället kräver fortsatta insatser för en hållbar utveckling mellan genera- tioner . Särskilt måste ömsesidigheten över generations- gränser stärkas och utvecklas inom områden av betydelse för sam- hällsekonomin och maktstrukturen i samhället. Med en sådan ömsesidighet blir äldre personers delaktighet även en fråga om att delta i och ta ansvar för politiska beslut. Ett sådant arbete måste bottna i förbättrade möjligheter till möten och samverkan mellan personer ur olika generationer i alla delar av det dagliga livet. Generation är ett ord som används i flera olika betydelser. Det är t.ex. vanligt att ordet används för att beteckna en grupp personer födda , s.k. kohortgenerationer, eller för att beteckna familjeband utifrån band mellan far- och morföräldrar, föräldrar och barn, s.k. familjegenerationer. används ordet också för att mer allmänt beteckna åldersskillnaden mellan för- äldrar och barn. I första hand är det dessa tre betydelser som vi använder här. Två andra, mer avgränsade betydelser av ordet är knutna till viss sociologisk forskning (Arber & Attias-Donfut ). Dels handlar det om s.k. historiska eller sociala generationer, som inte bara föds utan också antas forma en kollektiv identitet utifrån gemensamma erfarenheter under uppväxten. Dels handlar det om s.k. välfärdsgenerationer, som Stärk sammanhållning och ansvarstagande över generationsgränser används som beteckning på de grupper av medborgare som det moderna samhället bildar genom uppdelningen av livet i utbildning, yrkesliv och livet efter pensioneringen. Ordet generation har fått en framskjuten placering i många av de visioner och handlingsprogram som tagits fram lokalt i genom de senaste årens arbete med att genomföra för en hållbar ekologisk utveckling. Här förekommer både idéer om gemensamt ansvar mellan nu levande generationer och idéer om långsiktiga förpliktelser mellan i första hand nu levande och ännu ofödda generationer. Den senare betydelsen utgår bl.a. från den s.k. , publicerad på uppdrag av FN:s kommission för miljö och utveckling. I rapporten beskrev kommissionen hållbar utveckling som en utveckling som tillgodoser dagens behov utan att äventyra kommande generationers möjligheter att tillgodose sina behov (se bl.a. SOU 2000:7). 7.1.2En tyst revolution? Förhållandet mellan generationerna har diskuterats utifrån skillnader i värderingar och åsikter. Särskilt har teorin om den tysta revolutionen blivit uppmärksammad. Teorin formulerades av den amerikanske forskaren . Den tysta revolutionen innebär, enligt Inglehart, att varje ny generation bidrar till att föra individualisering och prioritering av andliga och frihetliga värden ytterligare ett steg framåt. I vilken utsträckning har då olika generationer olika sätt att se på sig själva, sina liv och omvärlden? I har och , tidigare vid , stu- derat 1970-talsgenerationens uppfattningar (1994). Utifrån upprepade enkätundersökningar och övergripande samhällsanalyser hävdar och att de som föddes bär fram nya, postmoderna värderingar. Bland annat tar generationen välfärden för given och prioriterar därför andliga och frihetliga värden mer än värden som hänger samman med trygghet och materiella förhållanden. Vi skulle därmed alltså stå inför en tyst revolution i . och redovisar dock inga motsvarande resultat från personer födda under tidigare decennier. Stärk sammanhållning och ansvarstagande över generationsgränser En något annan bild ger den statistiska kartläggning av ung- domars värderingar som SCB ungefär gjorde på uppdrag av (SOU 1994:73). SCB fann inget en- hetligt mönster som kunde belägga teorin om den tysta revolu- tionen. Resultaten visade i stället att ungdomsgenerationen, som här var födda och , i de flesta avseenden delade äldre generationers värderingar. SCB kunde inte inordna de skillnader som fanns i ett enhetligt mönster. I fråga om samhällsmoral och religiositet visade de yngsta mer av det som Inglehart kallade individualistiska frihetsvärden än de äldre. I andra avseenden var det tvärtom, bl.a. i fråga om sexual- moral och fördelningspolitik. SCB pekade här på nya utmaningar till följd av samhällsutvecklingen som en trolig förklaring (inverkan av aids och lågkonjunkturen ). Resultaten från SCB:s kartläggning påminner om resultaten från en äldre studie som genomfördes vid pedagogiska institutionen vid och innehöll flera enkätundersökningar . Studien omfattade ett stort urval per- soner födda och deras föräldrar. Resultaten från detta projekt visade på stora likheter i åsikter och attityder forskarna talar här mindre om värderingar mellan de som föddes och deras föräldrar (1982). Överlag hade de båda genera- tionerna en positiv syn på varandra. Bland föräldrarna var det dock en vanlig uppfattning att barnen hade mer radikala åsikter, liksom det bland barnen var en utbredd uppfattning att föräldrarnas inställning var mer konservativ. Studien i tyder på att den vitt spridda bilden av ungdomsrevolt och var överdriven. De kritiska, demonstrerande och politiskt aktiva ungdomarna var en begränsad grupp.