sou · GRB3127d3 · 2004-01-01 00:00:00 — (, 2002) har utvecklat begreppet sociotop för att beskriva hur en plats upplevs och värderas, bland annat hur trygg den är. Sociotopen speglar platsens upplevda livsvärden till skillnad från biotopen som beskriver platsens fysiska värden (ekologiska och kretsloppstekniska). Data om miljöns utformning som avstånd till skola och områden för lek och rekreation, vägars trafikintensitet, skol- och förskole- miljöers utformning, lekplatsers och lekredskaps skick osv. ger också kunskap om vilka risker och vilka utvecklingsmöjligheter som miljöerna är förknippade med. För att veta i vilken mån barn och ungdomar exponeras för dessa risker och utvecklingsmöjligheter måste man också veta hur mycket barn och ungdomar vistas där. När det gäller nationell statistik över barns och ungas risk- exponering (t.ex. hur mycket barn vistas i trafiken) och utvecklings- SOU 2003:127 Statistik och kunskapskällor om säkra och utvecklande miljöer för barn och ungdom möjligheter (t.ex. i vilken mån barn kan röra sig självständigt i sin närmiljö) kan man konstatera att pusselbitar får hämtas från olika nationella datainsamlingar. Några riksrepresentativa datainsamlingar genomförs regelbundet och gör det möjligt att följa utvecklingen . Andra datainsamlingar görs utifrån specifika syften vid enstaka tillfällen inom ramen för olika forskningsprojekt. Även på lokal och regional nivå samlas data in på olika sätt, som också ger viktig information. 6.2En god registrering av skador är grunden för det skadeförebyggande arbetet En kontinuerlig kartläggning av skador kan identifiera olika typer av risker och ge en bild av hur dessa fördelar sig i befolkningen. Skaderegistrering ger underlag för hälsofrämjande och förebyggande arbete, forskning samt möjlighet till prioritering och utvärdering av förebyggande insatser. Skaderegistrering kan ge kunskap om: –vem som drabbas av skador (t.ex. ålder, kön, grupp av individer) –hur skadan uppstår (utlösande faktor, händelseförlopp) –vad orsakade skadan (produkt som orsakar skadan) –var skadan inträffar (typ av plats / område, geografiskt) –när skadan inträffar (typ av aktivitet, tidpunkt , årstid) –vilken typ av skada som uppstår (medicinsk diagnos). samlas uppgifter in på nationell och lokal nivå av enskilda myndigheter och organisationer. Nationella data kan användas för att få en generell översikt av problemets storlek, detaljerade lokala data är en stor tillgång i det lokala förebyggande arbetet. Nationell skadestatistik är ofta inte tillräckligt detaljerad för att kunna användas i ett lokalt skadeförebyggande arbete. Lokala data skapar ett lokalt intresse med fler detaljer om bakgrunden till skadehändelsen och dess förlopp, detaljerade uppgifter som kan användas konkret i det lokala skadeförebyggande arbetet. Många myndigheter, branscher och organisationer har statistik som är utformad efter sina egna behov, intressen eller resurser. De uppgifter som samlas in varierar, vilket gör det svårt att få en helhetsbild eller att jämföra data från dessa register. Uppgifterna blir användbara i olika utsträckning för det förebyggande arbetet Statistik och kunskapskällor om säkra och utvecklande miljöer för barn och ungdom och i skadeforskningen. Framtida skadestatistik som insamlas av olika myndigheter, verk och andra organisationer bör bland annat vara uppdelad på ålder och kön så att det är möjligt att presentera data på ett enhetligt och jämförbart sätt för barn och ungdomar. Dessa bör få information och ökad kunskap om vikten av att skadestatistiken ska vara mer detaljerad vilket kan ge ett bättre underlag till det skadeförebyggande arbetet. Delegationen anser att samverkan mellan aktörer och samord- ning av nationella data är av största vikt för att kunna förbättra det skadeförebyggande arbetet för barn och ungdomar. Inom verk- samheten för från olyckor (se 6.4 ) planeras en sådan typ av samverkan och samordning. 6.2.1Utöka det befintliga nationella informationssystemet om personskador Barnsäkerhetsdelegationen föreslår en långsiktig finansiering och en utökning av den urvalsbaserade delen i det nationella informationssystemet om personskador. Underlaget för insamlande av data bör utökas till av befolkning för att få ett tillräckligt underlag om de bakgrundsfaktorer som påverkar uppkomsten av skador. Delegationen anser att det är viktigt att stärka det befintliga nationella skaderegistreringssystemet istället för att satsningar görs på nya system. Delar av det befintliga nationella informationssystemet om person- skador bör utökas. Systemet innehåller uppgifter från dödsorsaks- registret (skadefall med dödlig utgång), patientregistret (personskador i sluten- och delar av öppenvården) och fördjupade data om person- skador från ett urval av befolkningen (tidigare kallat EHLASS, se 6.4 Data i dödsorsaksregistret och om slutenvårdspatienter håller god kvalitet med ett litet bortfall. Till patientregistret lämnas uppgifter om patienter som behandlats för skador i SOU 2003:127 Statistik och kunskapskällor om säkra och utvecklande miljöer för barn och ungdom öppenvård som inte är primärvård. I dödsorsaks- och patient- registret saknas information om var och hur skadorna uppstått. Fördjupade data om personskador finns i patientregistret från ett urval av sjukhus som uppgår till av befolkning. I den urvalsbaserade delen finns upplysningar om var, hur och när en skada inträffat och vad som orsakat skadan. De fördjupade kunskaperna om bakgrundsfaktorerna till de dödsfall och personskador som inträffar på grund av händelser som leder till skador, ger ökade möjligheterna till ett effektivt skadeföre- byggande arbete. I ett sådant system förbättras också kunskapen om orsakerna till barns och ungdomars skador. skriver i rapporten för ett nationellt informationssystem för att följa personskadeutvecklingen (), att det primära syftet med det föreslagna informations- systemet är att på olika sätt förse de aktörer som ansvarar och har intresse för säkerhet och skadeförebyggande arbete inom olika samhällssektorer med användbar statistik samt att göra skadedata tillgängliga för media, allmänhet och forskning. Framför allt ger dödsorsaksregistret och den heltäckande delen av patientregistret avnämarna en god överblick över skador som folkhälsoproblem genom att på olika sätt belysa problemets om- fattning och förändring . Många nationella aktörer är intresserade av data bland annat , Konsument- verket, , . Skadefallen kan presenteras geografiskt, såväl på den skadades hemort (län och kommun) som på vårdgivande huvudman (endast i det rikstäckande patientregistret) vilket ger möjligheter för ansvariga på primär- och landstingskommunal nivå att få och jämföra statistik om skadepanorama och utveckling i befolkningen inom det egna ansvarsområdet. Med den detaljerade urvalsbaserade delen av patientregistret kan den övergripande informationen (dödsorsaks- och patientregistret) kompletteras med data som bättre belyser yttre orsaker till skador och ge en tydligare koppling till skadepreventiva åtgärder och vilka aktörer som ansvarar för dessa. Från den urvalsbaserade delen av patientregistret förutsätts också bidra till EU:s databas med uppgifter om hem- och fritidsolycksfall. Barnsäkerhetsdelegationen instämmer i uppfattning att den urvalsbaserade (mer detaljerade) insamlingen av skadedata som täcker av befolkning bör utökas till . Motivet är att förbättra det redan existerande systemet Statistik och kunskapskällor om säkra och utvecklande miljöer för barn och ungdom genom att öka kvaliteten, minska bortfallet och göra den urvals- baserade delen mer nationellt representativt för att bättre svara mot samhällsstrukturen. är bland annat de allra yngsta barnen något underrepresenterade. Att utöka den urvalsbaserade delen med data från öppenvården ger en betydligt bättre bild om barns och ungdomars skador och skadeorsaker än vad slutenvården ger. I för ett nationellt infor- mationssystem för att följa personskadeutvecklingen beräknades kostnaden för en fullt utbyggd urvalsbaserad del av informationssystemet uppgå till . Datainsamlingen har till och med utgången av 2002 delfinansierats med bidrag från EU. Därefter förutsattes medlemsländerna själva svara för en långsiktig finansiering. För att bibehålla datainsamlingen och samarbetet med de sjukvårdshuvudmän som deltar och för att möjliggöra någon eller några månaders pilotregistrering vid nytillkommande sjukhus samt för en resursförstärkning på Social- styrelsen/EpC har regeringen tillskjutit tillfälliga medel . I avvaktan på regeringens ställningstagande till förslag finansieras datainsamlingen från de sjukhus som deltar med tillfälliga medel även . Det är delegationens bestämda uppfattning att allt skadeföre- byggande arbete måste vara kunskapsbaserat och bygga på syste- matiskt insamlade fakta analyserade enligt vetenskapliga kriterier. Ett grundläggande sådant underlag är ett informationssystem med nationellt representativa och åtgärdsinriktade data om inträffade olycksfallsskador. Med ovanstående modell kan ett nationellt system skapas som motsvarar högt ställda krav på både nationell representativitet och åtgärdsinriktade data. Enligt Barnsäkerhetsdelegationens upp- fattning är detta det mest kostnadseffektiva sättet att åstadkomma ett fullgott underlag för skadeförebyggande insatser bland barn och ungdom. Det måste ses som en stor fördel att samma system kan nyttjas vid preventiva åtgärder mot alla typer av skador och även SOU 2003:127 Statistik och kunskapskällor om säkra och utvecklande miljöer för barn och ungdom mot åtgärder riktade till andra befolkningsgrupper. För att ett sådant nationellt informationssystem ska bli verklighet behöver den urvalsbaserade datainsamlingen både ges en långsiktig finansierings- lösning och utvidgas för att bli mer nationellt representativ. Delega- tionens mening är att barns och ungdomars representation i under- laget särskilt ska beaktas vid en utökning av systemet. Kostnaden måste betraktas som liten i relation till de vinster som kunskapsbaserade och därmed effektivare skadeförebyggande insatser kan innebära. är kostnaden för stor för att kunna bäras av de aktörer som använder materialet i sitt preventiva arbete. Barnsäkerhetsdelegationen understryker vikten av att regeringen åstad- kommer en långsiktig finansiell lösning för att säkra det system som byggts upp och för att möjliggöra en ytterligare utveckling av ett kraftfullt verktyg för effektiv skadeprevention. 6.2.2Förbättra kvaliteten i patientregistret Landstingen har enligt hälso- och sjukvårdslagen ett ansvar att före- bygga ohälsa. Att bidra till en god skaderegistrering inom sjuk- vården är en grundläggande del i det skadepreventiva arbetet. Data av hög kvalitet från sjukvården är nödvändig för att få ökad kunskap om skadeproblematiken när det gäller skador inom skola, idrott och fritidssektor. De uppgifter som är mest intressanta är skadediagnosen och den yttre orsaken till skadan. Det är nödvändigt med data som beskriver skadornas orsaker och bakgrundsfaktorer, var (plats) och i vilket sammanhang (typ av aktivitet) skadan inträffar för att de aktörer som ansvarar för det skadeförebyggande arbetet ska få ett för- bättrat underlag. Det finns stora skillnader mellan landstingen i rapportering av skadedata till patientregistret. Medan de flesta sjukvårdshuvudmän har en komplett rapportering av skadeorsaker är bortfallet stort i något enstaka landsting. Delegationen anser att ska ha höga krav på sjukvårdshuvudmännen att de data som ska levereras till patientregistret också lämnas in. finns också vissa brister när det gäller att registrera och rapportera yttre orsaker på den detaljeringsnivå som föreskrivs. Särskilda insatser bör göras för att förbättra detaljeringsnivån vid datainsamlingen till patient- registret på nationell nivå. Statistik och kunskapskällor om säkra och utvecklande miljöer för barn och ungdom används klassifikationen International Classification of Diseases, version 10 (ICD 10) inom sjukvården för att ange typ av skada och yttre orsak till skadan. ICD 10 innehåller drygt 1 700 skade- diagnoser och mer än 20 000 koder för yttre orsak. Det stora antalet koder betyder praktiska svårigheter med att sätta rätt diagnos och yttre orsakskod, vilket försämrar kvaliteten. För att uppnå högre kvalitet finns behov av hjälpmedel som underlättar klassificeringsarbetet och därmed bidrar till att diagnoser och koder verkligen används och att det blir rätt när en skada registreras. Det är viktigt att sjukvårdshuvudmännen får stöd och förbättrade möjligheter att lämna data av god kvalitet. Regeringen föreslås ge i uppdrag att inrätta en nationell referensgrupp som stöd för arbetet med att utveckla ett nationellt informationssystem om personskador. I gruppen ska företrädare ingå som särskilt ska bevaka att kvaliteten på barns och ungdomars insamlade data förbättras. De ska också finna metoder för hur data ska förmedlas för att användas i före- byggande syfte. I om Förutsättningarna för ett nationellt informationssystem för att följa personskadeutvecklingen framhålls att det finns ett behov av att knyta en referensgrupp till arbetet med det nationella informationssystemet. Gruppen ska utveckla data- insamlingen genom att tillvarata de åsikter som finns hos de olika avnämare som är i behov av nationella skadedata. Gruppen har en viktig funktion i att säkra kvaliteten i datainsamlingen och i den långsiktiga utvecklingen av systemet. Barnsäkerhetsdelegationen anser att barns och ungdomars intressen särskilt ska beaktas när en sådan referensgrupp skapas. Exempel på andra aktörer som kan ingå i en sådan grupp är företrädare som bevakar produktrelaterade skador, äldres skador, företrädare för . SOU 2003:127 Statistik och kunskapskällor om säkra och utvecklande miljöer för barn och ungdom 6.2.4Periodisk kartläggning och analys av barns- och ungdomars skador har regeringens uppdrag att ta fram ett system för att redovisa statistik vad gäller våld mot barn. Regeringen föreslås utvidga detta uppdrag till att även omfatta olycksfall och skador till följd av självdestruktiva handlingar. Det är angeläget att med hjälp av dödsorsaks- och patientstatistik specialstudera utvecklingen av skador bland barn. Ca 100 barn och unga avlider på grund av olycks- fallsskador i , omkring hälften dödas i trafiken och ca 8 till 10 drunknar respektive omkommer i brand. Om de bakom- liggande orsakerna till dödsfallen kan klargöras finns möjlighet att med skadeförebyggande arbete minska antalet omkomna. innehåller inte dödsorsaksregistret någon information om skadeplats och aktivitet vid skadetillfället, uppgifter som är nöd- vändiga bland annat för att identifiera ansvaret för förebyggande åtgärder. Anledningen är att uppgifterna på dödsorsaksintygen som ligger till grund för registret generellt är otillräckliga. Social- styrelsen har därför ändrat blankett och föreskrifter för att för- bättra möjligheterna att även inkludera dessa uppgifter i registret. Dödsorsaksintyg som avser barn innehåller ofta kompletterande information om bland annat skadeplats och aktivitet. överväger därför möjligheterna att efterkoda denna manuellt. Delegationen anser det väsentligt att på detta sätt så långt möjligt ta tillvara och sammanställa sådan information som kan ge underlag för förståelse av de skeenden som leder fram till döds- olyckor bland barn och ungdom. Mot bakgrund av behovet av underlag för att kunna planera och genomföra insatser i syfte att förebygga att barn far illa har regeringen givit i uppdrag att ta fram ett system för att utifrån patient- och dödsorsaksregistren redovisa statistik över avsiktligt våld mot barn. Delegationen föreslår att regeringen utvidgar uppdraget till att omfatta alla skador bland barn och ungdomar. Statistik och kunskapskällor om säkra och utvecklande miljöer för barn och ungdom 6.3Statistik om utvecklande miljöer – syfte, ansvar och avnämare saknas kunskap om hur, hur mycket och i vilka miljöer barn rör sig. Exempelvis var de leker och hur de förflyttar sig. Denna kunskap kan barnen själva delge oss. Likaså är det bara barnet självt som kan berätta om hon eller han känner sig trygg eller inte. Känslan av trygghet har betydelse både för säkerhet och utveckling och kan också kopplas till olika miljöer som trafikmiljön, skol- miljön osv. Varför behöver vi denna kunskap? Barn och unga tillbringar en stor del av sin vardag i miljöer som är skapade av vuxna. Det innebär att vuxna har ett stort ansvar att utforma miljöer som erbjuder barn och ungdomar möjlighet till utveckling fysiskt, psykiskt och socialt. Utemiljön kring skolan, förskolan eller i bostadsområdet är därför viktiga utvecklings- miljöer för barn och ungdomar. Det är i dessa miljöer som de ska ha möjlighet att anta utmaningar, att successivt öka sin aktionsradie och sin självständighet. Barn och ungdomar har en svag ställning i samhällsplaneringen. Därför är det viktigt att samhället frågar sig: Tillgodoses barns och ungdomars behov och rättigheter på ett tillfredsställande sätt? Hur ser utvecklingen ut när det gäller kvaliteten på skolgårdar och utemiljön runt förskolan, andel barn som kan gå säkert till skola och fritidsaktiviteter, som känner sig trygga i sitt bostads- område och så vidare? Vilka konsekvenser får det om dessa rättig- heter inte tillgodoses – på kort och på lång sikt? Stöd i lagstiftning och nationella mål- och styrdokument Lagstiftning och nationella mål- och styrdokument lyfter fram behovet av kunskap som de olika sektorsmyndigheterna ansvarar för att ta fram, bland annat genom statistisk bevakning inom sina respektive områden. Eftersom barns och ungdomars rätt till utvecklande miljöer knappast tas upp i lagstiftning eller nationella mål- och styrdokument, saknas ett tydligt nationellt huvudmanna- skap för frågorna. Detta innebär att det saknas en nationell driv- kraft för statistisk bevakning och systematiskt utvecklingsarbete SOU 2003:127 Statistik och kunskapskällor om säkra och utvecklande miljöer för barn och ungdom Pusselbitar kan hämtas från olika datainsamlingar, som var och en är framtagna utifrån delvis andra syften, vilket ger en ganska fragmenterad och ofullständig bild. Flera förslag i detta betänkande innebär därför att frågorna om barns och ungas rätt till utvecklande miljöer förs in i lagstiftning och i nationella mål- och styrdokument för att skapa incitament för utveckling av den statistiska bevakningen. Exempelvis föreslår vi i detta betänkande att utemiljön i skola och förskola tas upp på ett tydligare sätt i skollagen. Med detta tydliggörs skolmyndigheternas sektorsansvar för en säker och utvecklande utemiljö i barnomsorg och skola, vilket innebär att inom ramen för sin verksamhet avsätta medel för statistisk bevakning, besluta om vad som ska mätas och hur, liksom att sprida kunskapen till berörda och agera om det visar sig att uppsatta mål inte uppfylls. Den framtida huvudmannen kommer att ha en viktig roll att sammanställa den nationella statistiken och bevaka att det finns ett adekvat kunskapsunderlag för arbetet med barns rätt till säkra och utvecklande miljöer. I vårt utredningsarbete har vi blivit uppmärksammade på att det krävs såväl kunskaps- som metodutvecklingsarbete inom detta område och flera förslag i detta betänkande är steg på vägen i detta arbete. Bland annat har det i flera sammanhang pekats på svårig- heten att med kvantitativa mått fånga upp de kvaliteter i miljön som är viktiga för barn och unga. Dessutom har barn och unga unika kunskaper om sina miljöer, vilket understryker vikten av att fråga dem. För att sammanfatta resonemanget kan vi konstatera att det saknats nationella incitament i form av mål- och styr- dokument för statistisk bevakning av barns och ungdomars ute- miljöer. I anslutning till detta kan vi också slå fast att det saknats en nationell huvudman för frågorna, vilket inneburit att frågorna blivit osynliga på den nationella agendan. I diskussioner med en mängd aktörer, är den samlade bedömningen att kunskapsutvecklingen inte heller prioriterats och att såväl kunskap om vad som ska mätas och hur detta ska mätas behöver utvecklas. Statistik och kunskapskällor om säkra och utvecklande miljöer för barn och ungdom 6.4Nationella återkommande datainsamlingar hos myndigheter, försäkringsbolag och frivilligorganisationer Nedan anges de nationella återkommande datainsamlingarna som ger kunskapsunderlag för arbetet med barns och ungas rätt till säkra och utvecklande miljöer. Enligt lagen om arbetsskadeförsäkring (SFS 1976:380) är anmälan om arbetsskada obligatorisk. Alla anmälda arbetsskador registreras i informationssystemet om arbetsskador (). är ett lands- omfattande system med information om arbetsolyckor och arbets- sjukdomar. Arbetsskadestatistiken används som ett hjälpmedel för att förebygga arbetsskador samt att identifiera riskgrupper och arbetsmiljöproblem. Anmälan om arbetsskada ska göras till av arbetsgivare för arbetstagare. Skolan anmäler studerandes skada. Försäkringen gäller elever i yrkesutbildning och förberedande yrkesutbildning efter fullgjord skolplikt, i årskurs 7 eller högre årskurs i , i särskolans yrkesskola och i gymnasieskola eller motsvarande utbildning. Men då bara i de moment som kan jämföras med eller som liknar förvärvsarbete och därmed kan utsättas för särskild risk. Utöver anmälan till ska arbetsgivaren, enligt Arbetsmiljöförordningen (SFS 1997:1166), utan dröjsmål under- rätta Arbetsmiljöinspektionen om ett olycksfall eller annan skadlig inverkan i arbetet orsakat dödsfall, svårare personskada eller sam- tidigt drabbat flera arbetstagare. Verket kommer att särredovisa barn och ung- domar under som skadas eller dödas i olyckshändelser som berör järnvägstrafiken. SOU 2003:127 Statistik och kunskapskällor om säkra och utvecklande miljöer för barn och ungdom Verket får kännedom om elolycksfall genom rapporter från bland annat olika nätägare, Arbetsmiljöinspektionen och . Olycks- fallen utreds av verkets tillsynsdistrikt. Utredningarna sammanställs och analyseras. Statistiken presenteras uppdelad i åldersgrupperna 0–6, 7–14 och 15–och är könsuppdelad. Ingen samordnad skaderegistrering förekommer i försäkringsbranschen, enligt . De enskilda försäkringsbolagen för statistik på skador som berör deras eget intresseområde/egna för- säkringstagare. Giftinformationscentralen (GIC) GIC för statistik utifrån de telefonsamtal som kommer till deras rådgivningstelefon huvudsakligen angående förgiftningar. av samtalen kommer från hälso- och sjukvården, resterande kommer främst från allmänheten. De har specificerade uppgifter om barn till och med . Av de drygt 57 000 samtal som gällde akuta förgiftningar/förgiftningstillbud hos människor , rörde 29 900 () barn . Tre fjärdedelar av de 29 903 frågorna rörde barn i åldersgruppen 1–och gällde något oftare pojkar än flickor. Olycksfall i hemmiljö, inklusive feldosering eller förväxling av läkemedel, var vanligast. har /94 genomfört tre undersökningar av elevers, föräldrars, lärares och allmänhetens attityder till grund- och gymnasieskolan. Undersökningen riktar sig till elever i årskurs 7–9 och uppåt gymnasiet. Studien bygger på ett slumpmässigt urval av personer från respektive grupp och datainsamlingen sker via enkät och telefonintervju. Undersökningen tar bland annat upp den fysiska miljön i skolan som klassrum och skolgård och den psykosociala miljön som sammanhållning, stämning och stress. Statistik och kunskapskällor om säkra och utvecklande miljöer för barn och ungdom Studien gör det möjligt att följa utvecklingen utifrån ett nationellt perspektiv. Verket för inte statistik över elevskador. Enligt regleringsbrevet ska utreda möjligheten att samla in skade- statistik. Skaderegistrering finns på lokal nivå i vissa kommuner. (EpC) vid ansvarar för två nationella register med data om skador och förgiftningar. I dödsorsaksregistret () finns uppgifter om samtliga avlidna personer som är folkbokförda i .