sou · GRB3125 · 2004-01-01 00:00:00 — Rent teo- retiskt är det också så, men kulturverksamheten ingår i alla linjer på olika sätt. På allmänna linjen finns samhälle och media. Där arbetar man med dator och bild i en skapande verksamhet. Drama före- kommer t.ex. inom ramen för svenska. Fritidsledarutbildning är profilerad mot rock, teater, natur, friluftsliv och idrott. linjens informationsdel kommer den skapande verksamheten in på många olika sätt. Skolan har en mängd kulturprogram där eleverna medverkar med olika inslag. Dessutom finns ett 20–25-tal aktivi- tetsgrupper som på sin fritid har olika aktiviteter, allt från idrott till eget skapande. med som huvudman har en omfattande kulturverksamhet med musiklinje, skrivarlinje och textillinje. I allmänna linjerna ingår handens verk som eleverna får välja bland. är obligatorisk för kultur- verksamhet, då deltagarnas egna program eller inköpta program genomförs. Några är dessutom öppna för allmänheten. Älvsby folkhögskola med i stift som huvud- man erbjuder utbildning och träning för både knopp och kropp. Skolan har utbildningar på både grundskole- och gymnasienivå och kurser i områden som kyrka och livsfrågor, hantverk, idrott och träning samt en mängd korta kurser. Skolan har en egen kolumn i ortstidningen för kulturarrangemang som musik och föreläsningar. De kulturföreningarna som ingått i kartläggningen är huvudsak- ligen föreningar inom de organisationer som ingår i Amatörkultur- organisationernas samrådsgrupp, Ax. Urvalet begränsades till fem föreningar per kommun fördelade på fem områden/genrer: teater, musik, sång, dans samt ett ytterligare område som valdes av inter- vjuaren. Urvalet har dels gjorts utifrån kommunernas förenings- register, dels utifrån medlemslistor från Ax organisationer. Antalet kulturföreningar varierar mellan kommunerna och i några har det inte varit möjligt för intervjuaren att få kontakt med fem föreningar. I några fall har intervjuerna skett i grupp och i några enstaka fall har svaren lämnats skriftligen. Totalt har företrädare för 33 kulturföreningar medverkat i kartläggningen. Bland dessa finns både renodlade arrangörsföreningar och föreningar som genomför både gruppverksamhet och arrangemang. Föreningarna fördelar sig på följande områden: konst, fyra föreningar sång, fyra föreningar musik, åtta föreningar teater, åtta föreningar dans, sju föreningar föreläsningar, en förening, samt De föreningar som ingår i kartläggningen presenteras kortfattat i bokstavsordning. Akademiska kören () drivs som förening med ett 40-tal medlemmar. Repetitionerna genomförs som studiecirkel. Kören gör ett 20-tal offentliga framträdanden . har ca 450 medlemmar varav ett antal är familjer. Föreningen har en hembygdsgård med flera byggnader och samlingar. Ett tiotal arrangemang genomförs , dessutom har man ett antal hantverksgrupper. Samarbetar med skolorna genom att ta emot elever i åk 3 och 6. Hembygdsskolan är en sommarvecka för barn, där samverkan sker med . Föreningen har studiecirklar tillsammans med SV, som även är med på en del av arrangemangen. Teaterverksamheten har flyttats till en separat förening, Alnöspelen, där hembygdsföreningen är moder- förening. DUD (Drag utan Drog) () är en förening som från början, 1980, var en arrangerande förening, främst av rockkonserter och discon. Verksamheten byggde på att ge ett drogfritt alternativ till annan kommersiell verksamhet i branschen. Verksamheten domineras av dans och teater. Musikverksamheten har minskat i föreningens regi och har nästan helt övergått till ABF. Dansen är främst modern dans – konstdans men också sällskapsdans, salsa etc. Deltagare i kurserna är främst barn och ungdom men också några vuxna finns med. Teaterverksamheten riktar sig till ungdomar. genomfördes 60 dansgrupper, fem teatergrupper, tre musikgrupper, fyra dans- och teateruppvisningar. Folkmusik i är i första hand en arrangörsförening men bedriver även utbildnings- och gruppverksamhet. Föreningen har 210 medlemmar och genomför ett 20-tal offentliga arrangemang . Folkungagillet () sysslar med dans, musik, dräkter, forsk- ning samt hembygdsvård. Föreningen har 700 medlemmar och är största folkdansförening. Genomför ett stort antal fram- trädanden . har verkat och har 30 organisationer och 19 enskilda som medlemmar. Huvuduppgiften är att göra teater. Omfattningen varierar år . Programmet upptar åtta måndagsträffar i , Levande advents- kalender på torget, sommarteater – bygdespel med tolv föreställ- ningar. Föreningen äger ett rekvisitaförråd med kläder från 1600- talet och framåt, samt från de flesta yrkesområden. Folkdanslag har 65 medlemmar varav ca 40 är aktiva dansare, fördelade på lag, vuxna ca 30, ungdom ca tio samt tre musiker. Föreningen har fem till tio uppvisningar på ålderdomshem, under Katrineholmsveckan, , på nationaldagen, vid vänortsträffar etc. Extra träffar anordnas för alla medlemmar, då man umgås och sysslar med olika hantverk. manskör har 28 aktiva medlemmar och tio passiva samt en damklubb som på olika sätt stödjer kören, bl.a. ekono- miskt. Ca 10 arrangemang genomförs , varav sista april och nationaldagen, Musikens Hus-veckan samt två kyrkokonserter är fasta arrangemang. Övriga arrangemang genomförs på olika insti- tutioner. i med 150 medlemmar är en arran- görsförening som genomför 14 offentliga programkvällar av skiftande karaktär, allt från stillsamma författarkvällar till heta debatter. Föreningen har samarbete med studieförbund och . Kvartersteatern i , bildad , är en amatörteaterförening med ca 300 aktiva medlemmar. Den har två barngrupper 7–, fyra barngrupper på mellanstadiet, två stora grupper för tonåringar, tre dansgrupper, en filmgrupp, två sånggrupper plus stora teater- gruppen. Föreningen ger 45–50 föreställningar . Alla före- ställningar sker i samarbete med ABF. Hela verksamheten bygger på studiecirkelmetoden. är ett storband som fungerar som ideell förening med 20 medlemmar. Bedriver sina repetitioner som studiecirkelverksamhet och ordnar 5–6 egna konserter . Därutöver gör man spelningar åt andra. kvartersteater () är en amatörteaterförening som inklusive stödmedlemmar har ca 100 medlemmar. Satsar just nu mest på ungdomar, har ca 40 stycken i åldern 10–. Före- ningen ger i genomsnitt 12–15 föreställningar i egna arrange- mang. I samverkan med andra teatergrupper ges fyra föreställ- ningar. Föreningen har även musikarrangemang, t.ex. tillsammans med länsmusiken. kvartersteater är plantskola för bl.a. Kvartersteatern i . Nivren folkdansgille (), bildat , har drygt 100 medlemmar. Ger 6–8 föreställningar . Arrangerar konserter då grupper från hela landet medverkar. Föreningen har familjekonserter ca . Mycket görs i nära samarbete med kommunen, ibland tillsammans med Musik i . Gillet har även ett spelmanslag. , folkdanslag som startade är medlem i Svenska ungdomsringen för bygdekultur. Föreningen har 48 medlemmar varav 20 är aktiva dansare och åtta är musiker. Gillet har bara vuxenverksamhet och gör sex framträdanden , de flesta i . Försöker även ha kurser i Folklig dans. är en blandad kör som funnits . Kören har 60 medlemmar, varav 55 aktiva. Den är en helt fristående förening som vuxit fram ur en tidigare kör på . Framträder fem - varav , nationaldagen och är stående arrangemang. Därtill kommer två – tre föreställningar. Små grupper har bildats av medlemmar i kören som vid sidan om är ute och sjunger. bildades och har 20 medlemmar/ musiker. Orkestern är inte ansluten till någon riksorganisation. Den gör två till fyra framträdanden . Stadsmusikkår bildades som egen blås- orkester, övergick sedan till att bli kommunens, är den en egen ideell förening. De 25 medlemmarna är aktiva musiker. Musikkåren gör två egna konserter , sista april och första maj, samt ytterligare ett tiotal framträdande, alla offentliga. , som tillhör , har 280 med- lemmar. Dessa kan grovt uppdelas i tre kategorier: publik, amatör- skådespelare samt praktiker som vill jobba med/omkring föreställ- ningarna. Föreningen genomför sex till åtta arrangemang . Pipeline – startade och har som syfte att stötta lokal musik och kultur. Föreningen har 500–600 medlemmar, varav ca 75–100 är aktiva och jobbar med arrange- , som uppgår till ca 50 , varav i stort sett alla är offentliga. Föreningen arrangerar även filmvisningar och program med poesi och klassisk musik. Ca tio band övar i . Föreningen har samarbetsavtal med TBV. Ca 30–40 av arrange- sker i samverkan, resten helt i egen regi. Pipeline är med- lem i Kontaktnätet. Pitebygdens folkdanslag Kadrelln har 31 vuxna medlemmar och 19 barn och ungdomar. Vill ta tillvara det traditionella kulturarvet inom områdena dans, musik, dräkt och slöjd samt väcka intresse för att sprida det främst inom . Framträder regelbundet i . Ger tillsammans med folkdansuppvisning och ledning av danser för både vuxna och barn vid Badhuset. Danslaget anlitas av idrotts- föreningar i Sporthallen och av föreningar och affärsmanna- organisationer för folkdansuppvisning . Tillsam- mans med i har man två arrangemang . I en grupp om 80 barn och ungdomar arbetar man från manusskrivande till en färdig pjäs, som det ges tio föreställningar av i samarbete med ABF i Pitebygden. bedriver en utåtriktad verksamhet. Man ser sig kanske inte främst som en amatörkulturell förening. Vill öka förståelsen för god konst genom hög kvalitet och variation på utställningarna. Stafflikonst varvas med glaskonst, skulptur, textil etc. Regnbågsteatern i vänder sig till åldersgruppen 13–, ungdomar som kanske inte är några ljus i skolan men som söker sig till teater. De lär sig hela kedjan från att skriva manus fram till föreställning och genomförande. Regnbågsteatern är en del av Folkets Hus-verksamheten. 2 () är en dansklubb som arbetat . Den har 100–130 medlemmar, varierande . Verk- samheten består av kurser i sällskapsdans, fem–sex buggkurser, två kurser i foxtrot, två boggie woggie-kurser samt några kurser i andra dansformer. Dessutom arrangeras danstillställningar, främst för medlemmarna. Sagagruppen () bildades och är en konstnärsgrupp som fungerar som en intressegrupp. Den drivs inte i form av förening. Gruppen består av elva medlemmar med en spridning i åldrar från 16 till . Gruppen träffas regelbundet i en form av gruppverksamhet men har ingen kontakt med något studieförbund. Genomför ett par egna utställningar plus att deltagarna har separatutställningar. Jazz och Blues är en renodlad arrangörsförening som ger 10–13 konserter . Dessutom har man spelningar på torget . Föreningen har ca 60 medlemmar. Samarbetar med övriga jazzklubbar i länet, men har även samarbete med och länsmusiken. Verksamheten består i huvudsak av verkstäder för grafik, textil och foto samt utställ- ningar, ca tio . De flesta av de ca 80 medlemmarna är amatörer som enstaka gånger jobbar i verkstäderna. Idén är att få igång verkstäderna medan utställningarna är till för att visa sig utåt. , som ingår i , har legat i mal- påse . De gamla medlemmarna dog ut och inga nya tillkom. är man åter åtta-nio medlemmar med en komplett styrelse, som jobbar med att rekonstruera föreningen. Man räknar med ett par föreställningar mot tidigare ca 18 föreställningar . () har till syfte att sätta upp och spela teaterpjäser. Föreningen drivs som ideell för- ening och har 47 medlemmar. Man bedriver sin verksamhet i studiecirkelform så långt det går. Teatergruppen () är en amatörteatergrupp som drivs som en ideell förening. Gruppen har svårt att få in nya medlemmar och har för avsikt att låta föreningen ligga vilande ett tag. Medlemmarna är ett 40-tal. Har i regel gjort en uppsättning omfattande tio föreställningar. är en arrangörsförening som även bedriver studiecirkelverksamhet. Föreningen har 112 medlemmar och genomför 6–8 arrangemang . startade och är i huvudsak en arrangörs- förening. Syftet är att erbjuda jazzkonserter i . Föreningen har ett 50-tal medlemmar och genomför fyra konserter . Vattugalarna () startade . Föreningen tillkom på initiativ av dirigenten, som tyckte att det saknades en kör i kom- munen. Intresset för att sjunga är det primära. Medlemstalet är 25 i blandade åldrar. Man ser gärna fler unga killar som medlem- mar. Kören har ca tio framträdanden , varav fem regelbundet återkommande. Närmare hälften sker i samarbete med andra kultur- föreningar eller institutioner. Kören samarbetar även med bl.a. länsmusiken, Familjeorkester och . har ca 200 medlemmar. Arrangerar konst- utställningar och hantverksutställningar ca . Alla utställningar ingår i ordinarie verksamhet. Föreningen har egen konstverkstad för amatörer. Samverkar med Älvsby folkhögskola, ABF och Unga Örnar. Motivet för detta är att verksamheten breddas. Under den här rubriken har intervjuerna inriktats på hur de olika aktörerna generellt ser på sin roll inom kulturområdet och i för- hållande till amatörkulturell verksamhet. Exempel på frågor som ställdes är vilket ansvar man anser att man har för verksamhet inom kulturområdet, finns det några styrdokument för kulturområdet, är det någon verksamhet som prioriteras särskilt, hur bedömer man kvaliteten i kulturverksamheten, hur redovisas verksamheten i verksamhetsplaner och verksamhetsberättelser. Studieförbunden ser generellt sin roll inom kulturområdet ur ett samhällsperspektiv där de har ett uppdrag att genomföra, att skapa möjligheter för människor att få delta i skapande verksamhet. Studieförbunden vill på olika sätt stimulera människor att delta i samhällslivet. Kulturverksamheten bidrar till ifrågasättande och samhällsutveckling. Man betonar också vikten av att vara tradi- tionsbärare och förvalta ett kulturarv t.ex. genom att bevara gamla hantverkstekniker. En ABF-företrädare efterlyser en allmän attityd- förändring till en mer positiv syn på det estetiska området och på handens arbete. Några förbund lyfter fram kulturens sociala betydelse, att den för vissa grupper, t.ex. långtidssjuka, kan vara hälso- och frisk- vårdande. Några förbund pekar på att det är svårt för alla förbund att i en liten kommun bedriva en bred verksamhet. Några väljer att satsa enbart på musik, andra på att samarbeta med sina medlems- organisationer. vill föra in kulturen i idrotten: kultur inom idrotten ska ge en bredare syn på idrottsutövningen. Medvetenheten om att det finns centrala styrdokument för kulturområdet är mycket varierande och generellt låg hos de lokala företrädarna för studieförbunden. De som känner till de centrala styrdokumenten menar att amatörkulturen sällan nämns speciellt i dessa. I ett par intervjuer sägs att vikten av möten mellan amatörer och professionella utövare framhålls i förbundens styrdokument. Intervjumaterialet tyder närmast på att styrdokumenten inte är efterfrågade av studieförbunden lokalt. Intrycket är att lokalavdel- ningarna arbetar självständigt utifrån medlemsorganisationernas och lokala behov. Det egna studieförbundets ideologi finns i rygg- märgen och man behöver inte läsa om den. De flesta tillfrågade studieförbunden vill prioritera musik i sin verksamhet. Även teater framhålls av några studieförbund. Barn och ungdomar är en prioriterad grupp hos en stor del av studie- förbunden. Många studieförbund lyfter fram vikten av samverkan med sina medlemsorganisationer för att därigenom stärka deras kulturverk- samhet. ABF, och är de studieförbund som oftast näm- ner medlemsorganisationerna som en grund för sin verksamhet. företrädare har inte tagit upp samarbete med medlemsorganisationerna som prioriterad uppgift. Några nämner kulturarrangemangen som en viktig väg att skapa intresse för studiecirklarna. En NBV-företrädare ser så här på sitt arbete med kulturprogrammen: Vi vill att medlemsorganisationer och sam- arbetspartners ska bli mera öppna och rikta sig mer mot allmän- heten. Kulturprogrammen kan även vara ett sätt att rekrytera nya medlemmar och marknadsföra sin organisation och verksamhet. Samtliga studieförbund framhåller vikten av kvalitetsarbete och anser att man har hög kvalitet på verksamheten. De centrala för- buden stöder på olika sätt de lokala kontoren i kvalitetsarbetet. Metoder att utveckla kvaliteten kan vara till exempel kurser, konfe- renser och cirkelledarutbildningar. Kvalitetsfrågan verkar vara stän- digt levande och man funderar kring vad som är kvalitet, hur den kan mätas respektive förbättras. I studieförbundens lokala årsredovisningar ges kulturverksam- heten mindre utrymme än vad som kan motiveras av dess omfatt- ning. Främst redovisas statistikuppgifter, medan beskrivningar i text förekommer sparsamt. Studieförbunden har till största delen inte kunnat ange några orsaker till den uppläggningen av redovis- ningen. Folkhögskolorna framhåller sin roll inom kulturområdet och att kulturen präglar skolorna. Man känner generellt ett stort ansvar för kulturverksamheten. Folkhögskolan ska fungera som ett kultur- centrum i sin region. Kulturen är folkhögskolans viktigaste uppgift, det är den som lyfter människor, att människor vågar spränga gränser. Det är viktigt att utveckla kreativitet och skapande för- måga. Motsättningar får inte skapas mellan fin- och amatörkultur. Några skolor ser amatörverksamheten som en väg mot det professionella. En del elever kommer att bli yrkesverksamma inom kulturområdet medan andra kommer underfund om att detta inte deras grej. Några skolor framhåller särskilt deltagarna som går allmän kurs, som kanske inte alltid är intresserade av kultur. Här kan skolan väcka intresset. En folkhögskola subventionerar abonnemang på regionteatern, samarbetar med en föreläsningsförening, ger skolans kursråd årligt bidrag för att hitta på kulturaktiviteter, skolans bibliotekarie ger boktips, man har inslag som månadens konstverk. En folkhögskola betonar att målet är att arbeta för förståelse för olika kulturer. Det är viktigt att pröva på möten med andra kulturer, att dra nytta av det som finns på skolan. Styrdokumenten för folkhögskolorna har olika form. Någon hänvisar till skolans stadga, andra har måldokument eller mera översiktliga styrdokument. Folkhögskolorna har olika prioriteringar vad det gäller kultur- verksamheten på skolan, men alla anger musik som en viktig del. Folkhögskolorna uppfattar att de har en god kvalitet på sin kulturverksamhet. Redovisning görs på olika sätt på de olika skolorna, men intrycket är att den ofta blir översiktlig. En skola framhåller att de förmodligen gör mera kulturverksamhet än vad de beskriver i sin redovisning. Bland kulturföreningarnas företrädare finns skilda uppfattningar om föreningens roll inom kulturområdet. Det övervägande intrycket är att föreningarna genomsyras av en vilja att erbjuda medlemmar och deltagare en möjlighet till utveckling. En företrädare framhåller att det behövs något att samlas kring efter jobbet, att uppleva tillsammans, att skapa intresse för genren och att få människor att tänka efter. Kulturupplevelser är lika viktiga som mat. Någon säger att verksamheten har två syften: dels får deltagarna göra det de tycker är roligt, dels får publiken sin upplevelse. Många föreningar vänder sig främst till ungdomar. Eftersom alla ungdomar inte kan idrotta blir kulturföreningarnas verksamhet ett alternativ som stärker deras funktion i samhället och ofta hjälper till när det börjat gå snett. Några föreningar vill göra kommuninvånarna delaktiga i olika kulturyttringar genom att bredda kulturutbudet och ge människor möjlighet att på hemmaplan ta del av kultur. Hit hör också ambi- tionen att nå nya grupper. Företrädare för folkdansföreningar framhåller att man spelar en viktig roll när det gäller att se till att de gamla danserna förs vidare. Några föreningar framhåller den möjlighet som finns att kunna ta steget från att vara amatör till att bli professionell. De flesta kulturföreningarna anser att de har hög kvalitet på verksamheten. Man försöker välja medverkande utifrån kvalitets- krav. Ledarutbildning är ett annat sätt. Några säger att de satsar på bli kommunens bästa kör eller den mest nytänkande orkestern. En teaterförening framhåller att kvalitet inte kan vara det enda målet. Det finns många som vill vara med som är dåliga skådespelare, men även dessa ska ha möjlighet att få vara med. Kulturföreningarna beskriver verksamheten i sina årliga verk- samhetsberättelser. En kulturförening berättar om sin hemsida och att man där försöker sprida information till deltagare och publik. Kommunerna ser sin roll i relation till studieförbund och kultur- föreningar främst som stödjande. I glesbygdsområden t.ex. finns inte publikunderlag för kommersiell verksamhet. Det är också angeläget att stödja amatörgrupper för att det lokala kulturlivet ska blomma. Stödet till olika former av kulturverksamheter är också viktigt för kommuninvånarnas trivsel, framhåller någon. Några kommuner menar att studieförbunden syns för dåligt. Genom att de inte sänder ut studieprogram har intrycket ökat av att de är osynliga. Politiskt aktiva har inte samma bakgrund som tidi- gare, de ser inte att studieförbunden initierar och driver kultur- Förbunden behöver heller inte alltid annonser för att nå ut, följden blir att verksamheten blir dold. Stödet till verksamheten formas inom ramen för de övergripande mål som gäller för kommunens totala engagemang inom kultur- livet. De verksamheter som prioriteras varierar. Ett par kommuner framhåller barn och ungdom som en viktig målgrupp. Också kulturinstitutioner som regionteatrar, kammarorkestrar och kultur- skolor nämns. Beträffande styrdokument för kulturområdet har några kom- muner ett kultur- och fritidspolitiskt program där amatörkulturen betonas, medan andra har mer övergripande målbeskrivningar. En kommun anger att den inte längre har något särskilt styrdokument för kulturområdet. Synen på studieförbundens arbete med kulturprogram ger en varierad bild. Tre kommuner noterar att studieförbundens arbete med kulturprogram har minskat . En kommun uttrycker direkt missnöje med verksamheten: Totalt ger studie- förbunden ett smalt utbud. Det täcker inte alla områden och är inte särskilt aktuellt. De offentliga programmen bör öka och de ska vara profilerade utifrån de olika förbundens ideologi. Många fler måste ges möjlighet att bli med i verksamheten. Programverksam- heten ska ge underlag för och skapa intresse för cirkelverksam- heten. Ett par kommuner framhåller att studieförbunden har en viktig funktion inom kulturverksamheten. När man kommer i direkt kontakt med studiecirklarna blir man förvånad över den stora behållning som deltagarna verkar få, dels den sociala aspekten, dels att man lär sig!. Kvalitetsfrågorna prioriteras i olika hög grad av respektive kom- mun. Två kommuner ser det som kultursekreterarens uppgift att följa upp kvalitén. I detta avsnitt tar kartläggningen upp ett antal frågor av betydelse för genomförande och resultat av kulturverksamheten i kommu- nerna. Det handlar om relationerna mellan de olika aktörerna; ledarrekrytering och ledarutbildning; tillgång till studie- och utbildningsmaterial; rekrytering av deltagare till de olika verksam- heterna; rollen som arrangör av kulturprogram; tillgången till loka- ler, kostnaden för dem och hur ändamålsenliga de är; de eko- nomiska förutsättningarna för kulturverksamheten. Avslutningsvis behandlas de problem, förväntningar, önskemål och goda exempel som framkommit i intervjuerna. Med relationer menas här hur kontakter och samverkan sker mellan de olika aktörerna. Av kartläggningen framgår att i stort sett alla aktörer är nöjda med de samarbeten de har och att de vill öka samarbetet med andra. Några samarbetar med aktörer utanför kulturområdet exempelvis idrottsföreningar, kyrkan och socialför- valtningar. Motiven för att samarbeta är att få ut mesta möjliga med de begränsade resurser de har och att nå ut till fler. En del samarbetar också för att de saknar viss kompetens och för att höja kvaliteten i verksamheten. En del upplever hinder i att utöka sitt samarbete. Det vanligaste skälet är brist på personella resurser. Andra skäl är ideologiska skillnader, avsaknad av tradition och rädsla för byråkrati.