sou · GRB355 · 2004-01-01 00:00:00 — Tillsammans med branschorganisationen för producenter av interaktiva media (Promise) och sedermera även Statskontoret skapades tävlingen . Priset de- lades ut första gången och har delats ut och möter ett allt större intresse för varje ny omgång. Priset delas ut i två klasser, en för Service och en för Demokrati, och prisutdelningen har skett i samband med de s.k. Offentliga rummet seminarierna. Tävlingen sätter fokus på det engagerade arbete som bedrivs runt om i landet och lyfter fram och uppmuntrar de offentliga aktörer som kommit längst. Genom att skapa upp- märksamhet kring dessa satsningar bidrar Guldlänken till den långsiktiga utvecklingen av offentliga webbplatser. Ett exempel på detta är att kriterierna för att få delta i täv- lingen allt hårdare lyft fram tillgänglighetsaspekterna på webbplatsen enligt WAI-riktlinjerna (Web Accessibility Initative) inom , W3C. Ett annat är att priset har visat sig vara ett utmärkt verktyg för informations- spridning med det Goda exemplet som förebild där vinnarna och finalisterna deltar i speciella seminarier och delar med sig av sin kunskap. Från dessa seminarier hämtar många offentliga aktörer nya idéer, inspiration och knyter kontakter för sitt fortsatta arbete med webbplatsen. Som komplement till detta anordnas inom Guldlänkens ram även renodlade seminarier som behandlar Design för Användbarhet och tillgänglighet för användarna, allt för att lyfta fram de viktiga aspekterna av att skapa så bra kommunikationsgränssnitt som möjligt med användarna. De exempel valt att kommentera här ger olika aspekter på den breda utvecklingsverksamhet som finns i både näringsliv och förvaltning. 24-timmarsarbetet är både brett och långsiktigt. Det ger möjlighet att med insatser för infrastruktur lägga en grund för framtiden. Samarbetet med de stora myndigheterna framstår som fruktbart. Men det finns en uppenbar risk att de små och medelstora myn- digheterna kommer på efterkälken, särskilt när det gäller ärendehantering och verksamhetsfunktioner, om inte ett aktivt metodstöd och mindre pilotprojekt uppmärk- sammar deras speciella utvecklingssituation. Företrädare för har också uttryckt oro för att fokuseringen på e- tjänster kan få andra viktiga delar av tjänsteutvecklingen att stå tillbaka. Exempel på effektiva lösningar kan hämtas från finanstjänsterna som i flera avseenden ligger långt framme. Där finns också en säkerhets- och normeringsdiskussion, med grundkrav, regelverk och institutioner som kan bli aktuella även på andra sekto- rer. visar den granskning som Konsumentråd har gjort att särskilt banktjänsterna även i den digitala världen är en del av samhällets institutionella och tjänstemässiga infrastruktur. Testbäddarna kan visa sig vara viktiga tillskott till de generella och kvalificerade ut- vecklingsresurserna i samhället. Men de bör vidareutvecklas och kompletteras med mer målinriktade testmiljöer för tjänsteutveckling. Initiativet för tjänstedesign har väckt en kraftfull respons, men måste fullföljas med organisatoriska insatser och med att formulera kriterier för bra tjänster, kompetenskrav och former för bra samarbete kring tjänstedesign. En fortsättning och vidareutveckling av tävlingen kan vara ett viktigt stöd i detta arbete. N Regeringen bör utforma ett sektorövergripande handlingsprogram för bred tjänste- utveckling och en modern nyttoorienterad IT-politik för förvaltning och näringsliv N En framtidsvy och analys av det framtida digitala tjänsteutbudet och dess struktur bör göras i en särskild utredning N En stärkt strategi för 24-timmarsarbetet, med ökad uppmärksamhet på små och medelstora organisationers förutsättningar, bör ingå som en viktig komponent i pro- grammet N Främjandeinsatser för tjänstedesign bör genomföras, och även innefatta en utvärde- ring och vidareutveckling av tävlingen N Stöd till uppbyggnad av nya utvecklingstraditioner och kreativ försöksverksamhet bör ingå som förberedelse inför inledningen av programmet N Kommunerna bör aktivt bygga upp testmiljöer som kan fungera som gemensamma utvecklingscentra N En främjandekommission eller -delegation får i uppgift att stimulera och driva på ett genomförande av handlingsprogrammet inom både näringsliv och förvaltning Informationsmiljöer som samverkar över sektorgränserna Framtidens effektivitetsvinster och nya tjänsteprodukter ligger i bättre samverkan mel- lan olika branscher och sektorer. Det är en insikt som vuxit fram det , efter målmedvetna satsningar på effektivisering av verksamhetsprocesser inom företag, koncerner och branscher. I denna samverkan är informationsutväxling i digital form en nödvändighet. För att skapa och erbjuda nya, integrerade tjänster behöver befintliga informationsöar ut- nyttjas effektivt men också knytas samman och kompletteras med ny, digitaliserad in- formation till ett bredare informationslandskap. Varje bransch och sektor behöver strukturera och effektivisera sin egen verksamhetsinformation men är bero- ende av att andra branscher och sektorer gör detsamma. Annars äventyras vinsterna från digitalisering och samverkan. Med en växande tjänsteproduktion och digitalisering av verksamheter blir standardi- sering av affärsbegrepp, terminologi och informationsstrukturer lika viktig som den tekniska/mekaniska standardiseringen var för samverkan inom och mellan industribranscher i efterkrigs-Sverige. Den offentliga sektorn är en stor och viktig informationsresursförvaltare, med infor- mation både om hur samhället ser ut och hur den offentliga verksamheten fungerar och sköts. Den svenska offentlighetsprincipen gör också att dessa informationsresurser är tillgängliga för samhället i övrigt på ett sätt som är unikt internationellt sett. Det är där- för naturligt att åtgärder för att bygga ut och effektivisera just den delen av våra informationsresurser samt ytterligare förbättra tillgång och användning av den får stor uppmärksamhet i debatten om det digitala samhället. Avigsidan av uppmärksamheten på den offentliga sektorn är att motsvarande förändringsbehov och utveckling av informationsresurser inom näringslivet har kommit bort i den allmänna debatten. finns ett integrerat samarbete kring några av våra . Försäkringsbolag, bilindustri och bilhandel förlitar sig på det statliga bilregistret för viktiga handläggnings- och logistikuppgifter och kan även uppdatera vissa delar av registret. Samarbetsprojekt som den Nationella vägdatabasen, , visar dock hur viktigt det är att olika sektorer även i utvecklingshänseende går i takt och kan tala samma språk. Kommunernas, skogsnäringens och andra vägförvaltares information måste följa vissa grundläggande innehållsformat och beskrivningsmallar. Uppgifterna bör ha en likartad aktualitet och kvalitet för att kunna samutnyttjas. När informationsutbytet i olika ärenden mellan offentliga myndigheter och exempelvis försäkringsbolag växer måste de traditionella pappersbaserade rutinerna ses över och om möjligt automatiseras, vilket fordrar nya standardiseringsinsatser, så som skett ifråga om pensionerna. Hälsovården har samma problem gentemot sina många privata entreprenörer samt t ex gentemot handeln och transportnäringen för sin varu- försörjning och sina transportbehov. Även här måste nya informationstyper digitaliseras och nya, mer detaljerade standarder etableras. Men den största resursutvecklingen kommer antagligen att ske inom näringslivet självt. Internet har inneburit en informationsrevolution inom handeln, som vi förmodligen bara sett början på. Detsamma gäller för andra branscher med tunga logistiksystem, som transportbranschen, skogsnäringen och byggindustrin, men också för servicebranscher som turistindustrin, fritidssektorn, bank- och försäkring samt naturligtvis under- hållningsindustrin. Utvecklingen sker fortfarande i stort inom varje bransch för sig, även om det finns ge- mensamma drag och sektoröverskridande utvecklingar. Det är ofrånkomligt och fördel- aktigt i den marknadsdrivna delen av samhället. Men det finns åtminstone två risker inbyggda i denna typ av process. Den första är att utvecklingen leder fram till nya, större men likväl åtskilda informationsöar och stuprörssystem som har svårigheter att tala med varandra. Det gör samverkan och integration onödigt svår, dyr och i värsta fall omöjlig att realisera. Den andra är att inte fullt ut drar nytta av sin traditionellt öppna informationsmiljö och sina breda informationsinvesteringar. Därmed går en viktig internationell konkurrensfördel förlorad. IT-politiska insatser kan stimulera och underlätta integration och samverkan över sektorgränser samt påskynda arbetet med att ta tillvara existerande informationsresurser, utveckla nya strategiska resurser samt främja enhetlighet och standarder. IT- kommissionen tar upp tre viktiga handlingsområden: utveckling av de offentliga informationsresurserna, stimulans av sektorövergripande informationsstandardisering och ny organisation av tjänste- och informationsutvecklingen på olika nivåer. Tydligare informationsresursansvar för statliga myndigheter Flera statliga myndigheter förvaltar register och databaser som inte bara är nödvändiga för arbetet inom det egna verksamhetsområdet utan också utnyttjas av många externa användare, både offentliga och privata. Det är uppgifter som stadigt växt i omfattning och betydelse, och i flera fall närmast blivit en verksamhetsgren i sig. Myndigheternas roll som informations- och kunskapsorganisationer har förstärkts. Där- emot är inte dessa verksamheter alltid synliga och uppskattade i proportion till sin bety- delse, och har heller inte alltid en tydlig formell grund i enlighet med detta. Det medför risk för att uppgifterna får stå tillbaka för mer etablerade uppgifters behov eller att re- surserna inte organiseras och utnyttjas på ett tillräckligt dynamiskt sätt i förändrings- arbetet. berörde dessa frågor i Breddtjänster - ett nytt skede i IT-politiken. Det finns krav på myndigheterna att redovisa registerinnehav som del i sitt offentlighets- ansvar, men få eller inga incitament för en myndighet att redovisa och beskriva sina register och andra informationskällor som resurser i verksamheten internt och externt. Därför går det heller inte att på grundval av myndighetsuppgifter sammanställa ens en översiktlig informationsresurskarta som underlag för en problemanalys eller för investeringsplanering. Det finns också få exempel på att myndigheter aktivt får uppdrag att utveckla sina in- formationsresurser, t ex genom att upprätta nya viktiga register. föreslog därför att regeringen ger myndigheterna i uppdrag att inven- tera sin del av samhällets informationsresurser och att utarbeta en plan för att digitali- sera information som behövs för den framtida verksamheten i en digital miljö. Det för- slaget kompletterades med ett förslag om att i instruktionen eller på annat sätt stadfästa uppgifter som har med en aktiv utveckling och förvaltning av sådan resurser. kan man se flera exempel på att regeringen genom uppdrag i reglerings- breven till flera myndigheter tagit initiativ för att stimulera informationsresurs- utveckling och att mer formellt tydliggöra och förankra informationsuppgifterna. Mest utförligt är uppdraget till som skall översiktligt redovisa hur digitalt lagrad information och informationsteknik används inom bebyggelse- och samhällsplaneringsområdena samt inom byggande och förvaltning. Eventuella hinder mot en mer frekvent och bredare användning av sådan information och teknik skall identifieras. Verket skall även redovisa vilka åtgärder som planeras för att undanröja dessa hinder och vilka ytterligare åtgärder som det kan finnas behov av att genomföra för att informationen och tekniken skall användas av flera och för att göra det möjligt att på ett effektivt sätt sammanställa, bearbeta och tillhandahålla information från olika källor. Vidare skall verket redovisa vilka uppgifter som inte föreligger i digital form men som bedöms ha betydelse för bebyggelse- och samhällsplaneringen samt för byg- gande och förvaltning och utarbeta ett förslag till plan för digitalisering av sådana upp- gifter. Inom ramen för uppdraget ligger också att redovisa vilka tjänster som det finns behov av att utveckla för att åstadkomma en effektiv planerings- och byggprocess. Uppdraget skall fullgöras efter samråd med berörda myndigheter och organisationer. Erfarenheter från bl.a. projekten samt Byggdok skall tas till vara. Uppdraget skall redovisas ." Ett mer problemorienterat uppdrag har getts till . Verket skall i samarbete med berörda transportverk redovisa vilka informationsmässiga förutsättningar som finns för att underlätta planering och genomförande av kombinerade transporter. Vidare skall åtgärder som är planerade och åtgärder som därutöver behöver genomföras för att transportinfrastrukturen skall kunna samutnyttjas på ett effektivt sätt genom elektroniska tjänster redovisas. Utifrån analysen av informationsbehoven skall en, för berörda transportverk, gemensam strategi och handlingsplan för området infor- mationsstöd till kombinerade transporter redovisas. Särskild vikt skall läggas vid åtgär- der som ligger tidigt i planen. ska enligt sitt regleringsbrev redovisa sina nuvarande och planerade insatser för att utveckla de informationsresurser som myndigheten har ansvar för samt ge synpunkter på myndighetens framtida roll och uppgifter i ett mer digitaliserat hälso- och sjukvårdssystem. Ett motsvarande uppdrag har getts till . Exemplen är instruktiva bl.a. genom att de visar på pragmatiska och konstruktiva vägar att driva IT-politiken framåt genom sektorvisa åtgärder som de medför för- delar för angränsande sektorer. En utvärdering av dessa initiativ borde kunna ge praktiska erfarenheter för vad detta policyverktyg kan innebära. Men det borde också initiera en bredare diskussion om hur ansvaret för de nya digitala uppgifterna ska förankras i myndigheternas uppdrag i fram- tiden. saknas i de flesta fall referenser till informationsuppgifter för myndigheterna, med undantag för de eventuella statistikansvar som de tilldelats. Regler om informationsresurser finns främst i registerlagar och förordningar för enskilda register eller bredare grupper av samverkande register. Antalet registerförfatt- ningar är stort och heterogent. Något förenklat kan man säga att registerförfatt- ningarna innebär en tillåtelse att föra ett digitalt register med personuppgifter, preciserar dess syfte m.m. och innehåller skyddsbestämmelser mot användning som kan innebära integritetskränkande användning eller hantering eller sekretessöverträdelser som kan vara till men för rikets säkerhet. Registerförfattningarna ger alltså föga stöd för ett mer utvecklingsorienterat perspektiv. Det finns formuleringar i olika styrdokument som ger några myndigheter ansvar för definitioner av begrepp och termer på sina respektive ansvarsområden. Ett exempel på detta är . I andra fall har myndigheter i praktiken tagit på sig rollen av begreppsansvarig utan särskilt uppdrag från statsmakterna. Det formella ansvar avser här bör, liksom registerförfattningarna, vara selektiva, d.v.s. främst avse myndigheter med särskilda uppgifter och särskilda roller i informationsförsörjningen. Var reglerna bör finnas kan växla från fall till fall: i regleringsbrev, för nya uppgifter, i instruktion eller som del av de uppgifter myndig- heten presenterar i anslagsframställningen eller i annan form. De kan utgöra en naturlig del i föreskrifter som tydliggör myndigheters ansvar för informationsresurser, och om så är möjligt, de tjänster som de utgör basen för. finns det anledning att överväga om fler aspekter av digital informations- och tjänsteutveckling/förvaltning kan stödjas och styras via sådana mer generella riktlinjer och regler. Det kan gälla krav och kriterier för informationskvalitet, tjänstekvalitet, tillgänglighet, sökbarhet och andra användningsregler. I en sådan gradvis utveckling kan möjligen de specifika registerlagarna avlastas vissa uppgifter och koncentreras på frågor som behöver regleras för de enskilda registren. Vissa register och informationskällor, som likt de nuvarande basregistren har en bred målgrupp och användarkrets utanför den driftsansvariga myndigheten, kan behöva re- gleras mer ingående av flera skäl. Dels kan både innehållet, dess aktualitet, kvalitet m.m. och tillgången till registret fortlöpande behöva anpassas till användarnas krav. Dels kan de ekonomiska förutsättningarna för servicen till externa användarna behöva regleras på sådant sätt att nyttan av informationsinvesteringen blir så stor som möjligt, som det finns en kostnadstäckning för driften av registret utifrån detta. Översikter och strategiska utvecklingsplaner för informationsresurser Tydligare klarlagda informationsansvar underlättar det mer aktiva utvecklingsarbete som andra förslag avser att stimulera. Utvecklingen bör drivas dels nedifrån, från myndighetsnivån respektive för verksamhetssektorer eller politik- områden, dels uppifrån, från den förvaltningsövergripande nivån. De inventeringar av befintliga databaser, register och informationsresurser i övrigt som förordat är en naturlig utgångspunkt för en myndighets/sektorbaserad utveckling. Där kan man se vilka informationsområden som omfattas, vilken kvalitet m.m. som informationen har samt om den befintliga databas- och registerstrukturen är rationell eller om begrepp och terminologi överensstämmer tillräckligt för ett sam- utnyttjande. Dessa uppgifter kan sedan jämföras med de krav på digital information som myndig- hetens eller sektorns framtida tjänster och andra aktiviteter ställer. är rimli- gen kraven från 24-timmarsarbetet styrande, jämte förändringar som föranleds av effek- tiviserings- och besparingsskäl. Eftersom uppbyggnad av databaser och andra informa- tionskällor oftast är tidskrävande är också mer långsiktigt strategiska investeringsbehov viktiga att identifiera och bedöma. Det finns självfallet uppgifter hos myndigheterna om deras register. I sekretesslagen föreskrivs att det ska finnas en registerförteckning så att medborgarna kan se vilken information myndigheten har i digital form och ska kunna tillhandahålla enligt offent- lighetsprincipen. Det finns också mer teknisk systemdokumentation som ger en detalje- rad bild av registerinnehållet. Men inget av de alternativen svarar mot de överblicks- och analyskrav som ställs för en mer strategisk planering. På den förvaltningsövergripande nivån finns det behov både av mekanismer som identi- fierar gemensamma insatser och investeringar, och av en aktiv infrastruktur- och arki- tekturdiskussion om vilka förvaltningsgemensamma databaser, befintliga och nytill- kommande som bör finnas och hur de inbördes kan knytas samman. Informationsstandarder för samverkan över bransch- och sektorgränser Ett viktigt utvecklingsområde för både näringsliv och förvaltning är att åstadkomma olika informations- och tjänstestandarder som underlättar kommunikation, samverkan och integration över bransch- och sektorgränser. Informationsstandardisering är både väl etablerad och en ny och ännu inte mogen verk- samhet. I den datoriserade världen har begrepp, termer och informationsinnehåll blivit standardiserade . Det har gett oss SIS-standarder för allt från hur adres- ser ska skrivas och representeras till informationsmodeller för patientjournaler. Det har också skapat termkataloger för det vildvuxna dataområdet och om våra pensioner från TNC, TerminologiCentrum. Via SIS och TNC har och de svenska standarderna inlemmats i det internationella standardiseringsarbetet. Vissa av de nationella basregistren har satt defacto-standarder för information om bilar, fastigheter och andra företeelser i de ofta ganska breda kretsar som använder deras in- formation. Defacto-standarder på olika branschområden har kommit fram och inte sällan har sedan dessa standarder stadfästs som formella standarder. har nya plattformar för normering och standarder av bl.a. information knutna till det internationella samarbetet kring Internet vuxit fram. Resultaten från , W3C, och andra sammanslutningar har fått betydelse även för svenska aktörer. i detta perspektiv har informationsstandardisering re- spektive ingivande anor och en bred erfarenhet att falla tillbaka på. Men om vi ser på informations- och tjänstestandardiseringens identitet och roll i den traditionella standardiseringsvärlden hos organisations- och företagsledningar blir bil- den en annan. Då är det nästan ett jungfruligt område vi talar om. Många av de informationsstandarder som vuxit fram har gjort det i en närmast teknisk omgivning, och ibland kanske som delar i tekniska standarder. Så sker i viss mån ännu . Det viktiga standardiseringsarbete som sker på handels- området bär etiketten ebXML, dvs XML-standarder for electronic business. Vad det egentligen gäller är standarder för hur man klassificerar och beskriver varor, både till funktion, färg och form, hur man beskriver leverantörer och säljare etc. Men eftersom etiketten är teknisk – XML är det tekniska formatet – missar många utanför IT-kretsarna vad det gäller. När dessa standarder tillämpas i praktiken kan det nämligen bl.a. ge oss köpare och konsumenter ett ouppnåeligt beslutsunderlag när vi planerar våra shoppingrundor. Överfört till det kulinariska området är den etiketteringen nästan som när en Grönsakssoppa Printemps á la Madame i varudeklarationen reduceras till burksoppa. De intresseorganisationer som är inriktade på informations- och tjänstestandardisering är ännu få och specialiserade. Deras kapacitet att väcka bredare intresse och visa på vikten av sitt arbete är ofta begränsad. Om medvetenheten och kunskapen hos beslutsfattare om frågorna är låg innebär det naturligtvis svårigheter att få stöd och uppskattning för det arbete som görs och att få resurser för nya initiativ och insatser. Standardiseringsarbetet allmänt, och inte minst standardiseringsorganisationerna, har genomgått en kraftfull besparings- och effektiviseringsprocess . Det in- nebär att utrymmet för gemensamt finansierade aktiviteter för beredning och problem- formulering minskat eller helt försvunnit. Det innebär generellt höjda trösklar för nya standardiseringsinitiativ. Men medan initiativ på etablerade, oftast mer tekniska, stan- dardiseringsområden kan vinna acceptans tack vare den förståelse som finns hos beslutsfattare eller därför de att i företag och organisationer drivs av aktörer som dispo- nerar över en budget med utrymme för utvecklingsarbete, så saknas detta för stora delar av informations- och tjänsteområdet. Det saknas också en aktör på dessa områden som motsvarar dåvarande , som lade stor kraft i att på ett systematiskt sätt standardisera viktiga komponenter för tillverkningsindustrins olika branscher. Det stödet möjliggjorde inte bara fokuserade, resultatinriktade insatser för att lösa akuta problem, utan också bredare och mer framåtsyftande insatser. Av samma skäl som prioriterade dåtidens tekniska standardisering, nämligen för att snabbt höja effektivitet och konkurrenskraft i den svenska expande- rande industrin, finns det skäl att göra kraftfulla satsningar på bl.a. informations- och tjänstestandarder för att stimulera utvecklingen av internationellt slagkraftiga for- mer av digitala tjänster och produktionsprocesser. Motsvarigheten till tidigare standar- der för skruvdimensioner och gängsystem är informationsstandarder som rör ter- minologi, begreppsdefinitioner, beskrivningsstruktur för objekt och digitaliserings- format m.m. Dessa informationsstandarder samverkar i sin tur med mer tekniska stan- darder för lagringsformat eller för märkning av informationskomponenter. har därför tagit initiativ till en Intressegrupp för informationsstandar- disering som samlar företrädare från en rad branscher i näringslivet samt vissa viktiga offentliga aktörer.