sou · GRB318d2 · 2004-01-01 00:00:00 — Det är viktigt att notera att i de telegram som Reuterswärd sände till UD och rörande Budapestbeskick- ningen återfinns inga uppgifter rörande den sovjetiska plundringen av legationen, de sovjetiska truppernas i agerande rent generellt, eller dess agerande gentemot utländsk diplomatisk per- sonal, uppgifter som förekom i dokumenten från , och . Reuterswärd avstod således från att sända några som helst uppgifter som kunde tänkas fastna i den sovjetiska militärcensuren. Icke desto mindre förefaller det märkligt att informationen rörande inte vidarebefordrades till när till- fälle till detta sedermera yppades, exempelvis tillsammans med skrivelsen till av . Informationen blev i stället liggande i Bukarest-beskickningens arkiv. 8.7Sammanfattning av bild II (februari–) Det är anmärkningsvärt att Dekanozovs note av mer eller mindre tycks försvinna ur medvetandet hos UD:s tjänstemän under andra hälften av . Detta illustreras väl av en intern UD-promemoria som upprättades ang. efterforskning av beskickningsmedlemmarna (P 2 Eu, 17/3- Bild II: försvunnen i bil mot okänd destination Denna promemoria inleds besynnerligt nog inte med mot- tagandet av Dekanozovs note , utan med UD:s chiffertelegram till av vari man anmodade att inhämta upplysningar [angående] Buda- pest-beskickningens öde (P 2 Eu, 9/2-1945). Någon har kompletterat promemorian med en bläcknotering rörande Dekanozovs note (P 2 Eu, 17/3-1945). tycks ha varit mycket mottaglig för alla uppgifter som kunde bidra till att Wallenberg-ärendet blev en angelägenhet för någon annan beskickning. Denna inställning speglade säkert hans negativa erfarenheter av diplomatisk kontakt med Sovjet- unionen och det faktum att man från sovjetisk sida närmast konsekvent hänvisat hans förfrågningar (t.ex. rörande viseringar åt svensk diplomatisk personal, skydd åt svenska ekonomiska intres- sen i etc.) till andra instanser. Det skulle dock vara fel- aktigt att hävda att ensam var upphovsmannen bakom bilden av som försvunnen i bil mot okänd destina- tion. Snarare torde , genom sin beredvillighet att negli- gera Dekanozovs note av , ses som en av flera aktörer som genom små och återkommande anmärkningar bidrog till en ny uppfattning om . Oavsett hur denna omkonstruktion i detalj gick till, hade i UD:s ögon, mars–, trans- formerats till en skuggfigur varom närmare underrättelse saknas, medan han i själva verket satt inspärrad i cell 121 i Lubjanka i . 9Bild III: död Vi har ovan påvisat att en nytt formativt moment i konstruktionen av UD:s bild av Wallenberg-ärendet inleddes februari–. Det finns skäl att hävda att ytterligare ett for- mativt moment tog sin början under senare hälften av . Härvid ersattes den i hög utsträckning diffusa bilden av som försvunnen i bil mot okänd destination (bild II) med den mer entydiga bilden av som död (bild III). Om vi kort rekapitulerar vilken information om som fanns tillgänglig inom utrikesförvaltningens organisation kan vi konstatera att man i allt väsentligt förfogade över fem versioner av öde. Enligt den första versionen skulle befinna sig under sovjetiskt militärt beskydd (Dekanozovs note), enligt den andra versionen skulle befinna sig under sovjetiskt militärt beskydd och (möjligtvis) i (Kollontaj), enligt den tredje versionen skulle han sannolikt vara i livet, häktad eller i arbetstjänst hos sovjetiska militära myndigheter (, Sulner), enligt den fjärde versionen skulle ha försvunnit i bil mot okänd destination (Szeben, ), och enligt den femte versionen skulle han ha mördats av en icke-angiven gärningsman (Földes), alternativt av (Kossuth-radion, Böhm). De tre första versionerna gav stöd åt bilden av i livet hos sovjetiska militära myndigheter (bild I), den fjärde ver- sionen gav stöd åt bilden av som försvunnen i bil mot okänd destination (bild II) och den femte versionen gav stöd åt den alltjämt framväxande och svaga bilden av som död (bild III). UD i hade med säkerhet endast tillgång till version ett, fyra och fem. Vi vet inte om Kollontajs budskap till fru von Bild III: död Dardel och kommit UD:s tjänstemannaledning till del. Det mesta tyder på att så inte var fallet. Den tredje versionen (), som låg verkligheten mycket nära, och som kom från en tjänsteman inom UD:s egen organisation, som därtill befunnit sig i , var man sannolikt också omedveten om. Som ett resultat av brist i kommunikationen mellan dels utrikesministern och UD:s förvaltning, dels legationen i och UD, hade UD (och ) endast tillgång till en av de tre versioner som talade för att fanns i livet i sov- jetiskt förvar. UD hade däremot tillgång till två versioner som gav stöd åt bild II och bild III, och (som sannolikt ännu var omedveten om Kossuth-radions utsändning) en version som gav stöd åt bild II. Informationstillgången torde kunna schematiseras enligt följande: Bild II och bild III Dekanozovs note (?) Radio (?) Radio (?) Såsom framgår av denna matris var det således sannolikt endast utrikesminister som hade tillgång till fler än en version som gav stöd åt bild I. Att utrikesministern inte förmådde för- medla Kollontajs version till UD:s tjänstemannaledning framstår här som mycket olyckligt. Bild III (död) hade ännu inte nått någon påtaglig spridning inom utrikesförvalt- ningens organisation. Kossuth-radions meddelande hade visserligen nått fram till UD i samband med radioavlyssning , och genom Böhms försorg. Mycket talar dock för att man i detta tidiga skede inte satte någon större tilltro till dessa uppgifter. Bild III: död Telcs skrev, som nämnts, i sin promemoria att pressbyråns vakt- havande, svarat att meddelandet inte kunde vara riktigt, då man trodde sig veta att var i livet (P 2 EuI, 11/11-1947). Földes budskap tycks aldrig ha nått längre än till Bukarest-legatio- nen. Det finns inga uppgifter som tyder på att Reuterswärd för- medlade denna uppgift till . Bild III skulle dock komma att bli den dominerande bilden av öde. Orsaken till detta står inte främst att finna i Böhms eller Földes uppgifter utan i det faktum att med- lemmar ur Budapest-beskickningens personal skulle komma att bli förmedlare av denna bild. I syfte att förstå hur denna process gick till är det nödvändigt att kort återvända till . hade de sovjetiska trupperna fullföljt erövringen av Pest. Hela den ungerska huvud- staden stod nu under sovjetisk kontroll. I samband härmed hade man låtit evakuera medlemmarna ur den svenska beskickningen till byn . meddelades, i enlighet med det beslut som fattats , att hela legationspersonalen skulle evakueras till via och . Runt skedde avresan från Dunavecse. Enligt uppgift från skulle en sovjetisk officer i samband med avfär- den ha uppgivit att man fört till Debrecen och att han skulle vara i innan vi kommer dit (UD II: 52, 2001: 52).1 Detta finns också omnämnt av i en intervju som före- togs av , [Intervjuakt 008]). ankom legationspersonalen till . Röda kors-representanten , vilken som nämnts den 11, 14 och skrivit brev till Reuterswärd, ansågs vid den övriga beskickningspersonalens avresa till dock vara alltför sjuk för att kunna anträda hemresan. Han fick i stället förbli i ända till . skrev ett stort antal brev till Reuterswärd, varav fem brev är av särskilt 1 Denna uppgift är dock omstridd. I en föredragning som Per Anger gav framgår att man inte fick några upplysningar om (arkiv, 1:5). Bild III: död intresse för denna utredning (P 57, 18/3, 24/3, 25/3, 28/3 och 1/4- 1945). Som tidigare nämnts var , i brevet till Reuterswärd av , sannolikt den förste som skriftligen nedtecknade upp- gifterna om som försvunnen i bil mot okänd destina- tion . Det är dock viktigt att notera att ännu inte börjat spekulera kring vad som kunde ha hänt därefter. I brevet av (ankommet till ) tycks emellertid ha fått en del ytterligare informa- tion om försvinnande, bland annat från sovjetiskt håll: Angående är mig fortfarande ingenting vidare bekant än vad jag tidigare meddelat, nämligen att han senast varit här sedd den 17 eller 18.1 av en bland sina underordnade, åt vilken han meddelat att han stode i begrepp att bortföras med rysk auto, om som gäst eller fånge vore honom obekant. Något belägg för att han skulle ha blivit mördad på den resan föreligger icke, men å andra sidan synes ingen av de ryska myndigheter med vilka jag haft beröring, ha kännedom om en sådan resa, varför det kan vara möjligt att han i verkligheten råkat i händerna på förklädda pilkorsare, i vilket fall man kan frukta det värsta om hans öde (P 57, 28/3-1945). Återigen framfördes således temat med försvunnen i bil. Det finns dock ett antal modifikationer av intresse. I första brev (av ) framstod det som att på eget initiativ försvunnit med bil den 17 mot okänd destination. Här skrev dock att stode i begrepp att bortföras med rysk auto. är också oklar över det exakta datumet (17 eller 18.1). I brevet av trodde att skulle komma till rätta. I brevet av åter- fanns i stället uppgiften att inte visste om han fördes bort som ryssarnas gäst eller fånge, samt att möjligen skulle ha råkat i händerna på förklädda pilkorsare. uppgifter är mycket intressanta. Det framgår tydligt att han tycks ha diskuterat försvinnande med sovjetiska myndigheter. Berättelsen om som bortförd och mör- dad av förklädda pilkorsmän kan därvid planterats av sovjetiska NKVD-företrädare. Den kan naturligtvis också ha emanerat från hans helt privata spekulationer, eller kanske från helt trovärdiga vittnen. I vilket fall som helst kan vi konstatera att i ett Bild III: död tidigare brev, av (men ankommet till Bukarest- beskickningen först ) skrev följande: är den enda, om vilken vi fortfarande ingenting veta, sedan han försvann från Pest den , utan att för sin sekreterare kunna angiva annat än vad jag redan tidigare nämnt nämligen att han skulle föras österut: jag vet inte om såsom fånge eller gäst (57, 12/3-1945). Hypotesen om som mördad av pilkorsarna tycks alltså ha kommit till del mellan . Det är intressant att notera att , i ett brev till Reuterswärd av , konstaterade att han och hans hustru enligt planerna skulle ha avrest från för vidare befordran mot och (den övriga legationspersonalen hade, som nämnts, avrest ): Emellertid vill ödet att frånsett min bronchitis, vilken föranlett min läkare att förbjuda mitt deltagande i utresan, vår skyddsvakt /De gröna [NKVD]/ helt enkelt inte tillåter varken oss eller 4 koloni- medlemmar, resp. innehavare av pass, vilka samlats här i vår fästning att lämna huset. Man kommer icke att släppa in någon som vill hämta oss, och vi komma sålunda icke att kunna resa även om vi skulle vilja (P 57, 18/3-1945). var alltså i praktiken satt i något som liknar om husarrest av NKVD . Det är sannolikt att dessa också utövade kontroll över vilken information fick sig till tillhanda. Något som är märkligt är att han inte nämner den teori om som mördad av (som han enligt skulle ha framfört i Kossuth-radions intervju ) i dessa brev. Han nämner överhuvudtaget intet om någon intervju i radio. Att döma av de ovan anförda uppgifterna från publikationen Det fria samt uppgiften från vet vi dock att han åtminstone citerats i den ungerska Kossuth-radion. Huruvida detta skett med vetskap är dock okänt. Det går inte att utesluta att Kossuth-radion, som ett led i en medveten sovjetisk desinfor- mationskampanj, sände ett referat av vad i ett helt annat sammanhang kan ha berättat (t.ex. i samband med det besök som han i brevet av uppger sig ha avlagt hos den sovjetkontrollerade regeringen i Debrecen [P 57, 11/2-1945]). Versionen om som mördad av pilkorsarna kom nu alltså Reuterswärd till del, och det finns inga belägg för att pil- Bild III: död korsteorin skulle ha tillhandahållits åt den svenska utrikesförvalt- ningen av någon annan . tycks vara den förste som presenterade denna teori. Det är dock av vikt att understryka att det i de ovan anförda bre- ven av inte förekommer några egentliga omdömen, vare sig negativa eller positiva, om och dennes verksam- het. Det är påfallande tyst om . enda egentliga uppgift om verksamhet i inskränkte sig till anmärkningen i brevet av att han hade intet samarbete med W. och erhöll intet förtroende om hans åtgärder eller planer (P 57, 28/3-1945). I breven blottlades emellertid en viss avoghet hos gentemot den övriga personalen vid svenska beskickningen. Lang- let skrev bland annat att legationspersonalen visat prov på tank- löshet och försummelse vad gällde hanteringen av depositioner av värdeföremål vid legationen från enskilda personer i , och han sade sig vara oändligt glad åt att ej ha någon trasa med i det byket (P 57, 24/3-1945). Om ett besök vid legationsbyggnaden (dvs. efter det att byggnaden plundrats sex gånger av sovjetisk militär) skrev att intrycket var fruktansvärt: Icke så mycket av bombskador och röverier som av den absoluta vanskötsel och missvård som där ägt rum. (P 57, 25/3-1945). Han var också noga med att distansera sig från legationens verksamhet: Då man numera blivit övertygad att jag ingenting haft att göra med vår beskicknings verksamhet från Sztójai-tiden och framåt [] (P 57, 1/4-1945). Budapest-beskickningens personal tar del av uppgifter om riktade tämligen allvarlig kritik mot den svenska Budapest- legationens verksamhet i sina brev till Reuterswärd. Vi vet att medlemmarna av den svenska Budapest-beskickningen tog del av brev när dessa anlände till , eftersom dessa lät författa ett svarsbrev (undertecknat av Per Anger, , och ), till : Vi kunna icke underlåta att i detta sammanhang uttrycka vår förvåning över Din insinuanta ton mot Dina forna kolleger samt Din till en annan beskickning [Bukarest-beskickningen] framförda kritik över beskickningens verksamhet, vilken bedrivits i enlighet med från Bild III: död Du vet ju väl, vilka svårigheter vi alla haft att kämpa med, vilka icke minst äro att hänföra till Din verksam- het (P 57, 2/4-1945). Vad vi därmed också vet är att legationsmedlemmarna tog del av två ytterst viktiga uppgifter om , nämli- gen att han stode i begrepp att bortföras med rysk auto, om som gäst eller fånge vore honom obekant, samt det kan vara möjligt att han i verkligheten råkat i händerna på förklädda pilkorsare, i vilket fall man kan frukta det värsta om hans öde (P 57, 28/3-1945). 9.2Söderblom anmodas att agera för de svenska intressena i som den svenska Budapest-beskickningen sålunda anträdde resan till , och skrev sin serie av brev till Reuterswärd vari han rekonstruerade händelseförloppet i efter den sovjetiska inmarschen, var i fullt sys- selsatt med att formulera skäl inför UD till att inte avlägga démar- cher rörande svenska intressen i stridszonerna i hos sovjetiska utrikeskommissariatet. anmodades att hos sovjetiska myndig- heter inhämta upplysningar angående nuvarande vistelseort och befinnande svägerska vars senaste uppe- hållsort var (HP 80 Ea, 27/3-1945). [Dnr 215]. Framställning Edert 205 skulle avvisas och i varje fall ej föranleda åtgärd. Hänvändelse bör [] riktas ungerska regeringen, som kan förmodas vilja göra allt för att hjälpa (HP 80 Ea, 29/3-1945). Andrássy-ärendet hänvisades alltså till den ungerska regeringen, helt i enlighet med linje att Debrecen-regeringen borde erkännas av . återupptog UD sina försök att få att agera hos sovjetiska myndigheter angående tändsticksfabrikerna i . Som tidigare nämnts tillrådde , utan att ange egentliga motiv, démarche direkt till den ungerska regeringen. inkom följande telegram från : Bild III: död Tändsticksbolagets representant i telegraferar till att bolagets fabriker i Szeged, Keksmet och Budafok nödgas arbeta uteslutande för under direkt militär rysk kontroll. Representanten framhåller omöjligheten att fort- sätta driften utan egen oberoende företagsledning. [] Ni bör inter- i ärendet hos ryska vederbörande varvid särskilt erinras att fabrikerna böra respekteras som svensk egendom och överlåtas till bolagets oberoende ledning [] (HP 80 Ea, 29/3-1945). Sondering i ärende liknande Edert 207 rörande tänd- sticksfabriken i avvisades prima vista med hänvisning till de rumänska myndigheterna. Mig synes det också tveksamt huruvida dis- ponerande av produktion och kontrollen av fabriker kan sägas strida mot konventioner, stilleståndsavtalet eller allmänna rätts- grundsatser. Hemställer att démarche får anstå. Skrivelse följer (HP 80 Eu, 3/4-1945). ville alltså inte avge någon démarche. , , följde den skrivelse som utlovade i sitt tele- gram. Här kommer vi nu till det första av de tre handbrev (den 6, 12 och ) som av anses sammanfalla med ändrade attityd i förhållningssättet till . antyder också att dessa telegram skulle utgöra en indikation på att det blev en key priority att snabbt normalisera relationerna med , och att härvid skulle ha kommit i skymundan. Vi kan , mot bakgrund av den ovan genomförda analy- sen, direkt konstatera att denna skriftväxling inte sammanfaller med någon attitydförändring ifråga om Wallenberg-ärendet hos . Såsom framgått ovan skedde en attitydförändring hos , från en uppfattning om såsom satt under sovjetiskt beskydd till försvunnen i bil mot okänd destination februari/mars . för det första av de tre handbrevens avsändande till (alltså ), tycks ha haft en täm- ligen klar uppfattning om : hade försvunnit i bil mot okänd destination och ären- det borde bedrivas av en ny svensk beskickning i och/eller av den svenska beskickningen i . Detta hade han också meddelat Vetrov i brev av . Någon förändring i denna uppfattning kan inte skönjas, åtminstone ej i det skriftliga Bild III: död material som kan återfinnas i arkiven, förrän runt (och då handlar det mer om en vidareutveckling av versionen om försvunnen med bil mot okänd destination, snarare än en fullskalig attitydförändring). Vi återkommer till detta nedan. Är då handbreven, såsom hävdas av , ett led i en svensk politik att snabbt normalisera relationerna med ? Ingenting tyder på det. Snarare präglas dessa av , alltsedan mötet med Vetrov , konsekventa linje att avvisa alla frå- gor rörande svenska intressen i , samt att få till stånd ett snabbt svenskt erkännande av Debrecen-regeringen. I skrivelsen av utvecklade sin syn på en eventuell démarche till den sovjetiska regeringen angående tänd- sticksfabrikerna i . ställde sig skeptisk till påståendet att röda armén skulle ha begått en rättskränkning mot svenska intressen och ifrågasatte om det inte i själva verket var helt i enlighet med internationell rätt att en armé tillgodogör sig nyt- tigheter för arméns behov. Han poängterade också att den före- liggande utredningen utgöres av ett telegram från Tändsticksbola- gets representant i . För ett skadeståndsanspråk skulle, enligt , fordras en långt grundligare utredning än ett lapidariskt telegrafiskt påstående. Han resonerade också kring tidigare erfarenheter av démarcher till rörande svenska intressen i och framhöll härvid att man från sovjetiskt håll konsekvent hänvisar till de östeuropeiska länder- nas regeringar. avslutade sitt brev med att begära en kompletterande utredning och att frågan underställes våra kronju- rister, och . Må regeringen därefter fatta sitt beslut (HP 80 Ea, 6/4-1945). lät sig dock inte nöjas med avvisande svar av . Innan skrivelsen hade hunnit inkomma till UD erhöll , efter det förra telegrammet i samma ärende (), ett telegram med iden- tisk ordalydelse: Tändsticksbolagets intressen i – Edert 220 – anmäldes av Eder med uppteckning tillsammans med de svenska intressena i och . I det ryska sva- ret [] blev framställningen i vad den avsåg varken avvisad eller direkt tillmötesgången. Verkställ démarchen enligt vårt 207 och bemöt eventuell hänvisning till ungerska Debrecen- regeringen med att den regim under vilken fabrikerna nu arbeta inrät- tas och upprätthålles av ryska militära instanser (HP 80 Ea, 7/4-1945). Bild III: död UD upprepade således ordagrant instruktionen till att avlägga en démarche hos det sovjetiska utrikeskommissariatet med krav på att svenska intressen i måste respekteras av den sovjetiska militärmakten. Detta telegram kan tolkas som tecken på en viss irritation från sida över inaktivitet i frågan. Svaret från kom , : 229] Då och övriga Budapestsvenskar hitväntas sna- rast anser jag mig böra i första hand konferera med dem om ärendet. Återkommer därefter (HP 80 Ea, 9/4-1945). återkom dock till tidigare än så. ankomst till skrev till om sin vånda över att formulera en démarche enligt den instruktion han fått från : Jag har mycket rådbråkat min hjärna med formuleringen av en note till rörande de ungerska fabrikerna. Hur jag än sökt vrida och vända på saken, har jag med ledning av mig lämnade upplysningar och instruktioner ej kunnat komma till annat än att jag i noten å vägnar måste dels göra gällande, att den ryska syd- arméns myndigheter gjort sig skyldiga till rättsstridigt förfarande, dels kräva att ger befallning om att rättskränkningen upp- hör. Detta sker på grundval av telegrafiska upplysningar från ett svenskt bolags representant i , om vilken jag ej ens vet, huru- vida han är svensk medborgare (80 Ea, 12/4-1945). framhöll på nytt, liksom i brevet av , att han inte ansåg det föreligga grund för en anklagelse mot sovjetiska myndigheter om ett rättsövergrepp: I varje fall kan jag ej taga på mitt ansvar att formulera noten på grund- val av för mig nu tillgängliga upplysningar utan måste utbedja mig, att jag erhåller fullständig text till vad som enligt uppfattning i denna sak bör å vägnar framföras till (HP 80 Ea, 12/4-1945). det enligt min uppfattning vore långt ifrån ändamålsenligt att göra gällande, att ungerska regeringen ej handhaver adminstrationen inom landet utan att de ryska militärmyndigheterna handla efter eget gott- finnande. Det är min bestämda mening, att den ifrågasatta démarchen i bästa fall blir helt resultatlös, men den kan likaväl göra oss skada, och Bild III: död skall jag argumentera på antytt sätt, kan den få allvarliga konse- kvenser (HP 80 Ea, 12/4-1945). utvecklade emellertid inte vilka allvarliga konsekvenser som skulle bli följden av den svenska démarchen. Han avslutade brevet med en kort betraktelse vari han framhöll att det egentligen inte fanns någon anledning att anta att svensk egendom i de öst- europeiska staterna skulle nationaliseras eller konfiskeras: De påtalade missförhållandena vid de tre fabrikerna i hava ju enligt uppgift förefunnits utan att någon katastrof inträffat. Det går nog att muddle through och avvakta rätta ögon- blicket för att med landets regeringsmyndigheter ordna upp saken (HP 80 Ea, 12/4-1945). ville alltså avvakta och återigen framförde han önskan att denna angelägenhet ej borde skötas från , utan direkt med ungerska myndigheter via en svensk legation i . Med ett sådant resonemang följde rent logiskt att borde erkänna Debrecen-regeringen. I ett telegram till som avsändes , alltså , berörde even- tuella tveksamheter inför upprättandet av relationer med Debrecen-regeringen: Av telegram från har jag förstått, att det anses oklart, huru- vida den nuvarande ungerska regeringen är att betrakta som rättsligen erkänd från vår sida eller icke. För min personliga del tycker jag att man mycket väl borde kunna utgå från regeringens laglighet såsom ett slags legal presumtion (HP 1 Eu, 12/4-1945). argument var att den nya ungerska regeringen i prakti- ken nu fullföljde de förhandlingar med de allierade som inletts under Horthys regim, men som avbrutits av pilkorsarnas makt- övertagande . konstaterade följakt- ligen: Vore det inte bäst ur vår synpunkt att presumera, att den nya rege- ringen är att betrakta som och [] från denna utgångspunkt inleda förbindelser med densamma (HP 1 Eu, 12/4-1945). borde således ha Debrecen-regeringens laglighet som utgångspunkt för sin utrikespolitik ifråga om och inleda förhandlingar om frågor rörande svensk egendom direkt med den Bild III: död Från UD:s sida tycks man härefter ha gett upp vad gäller möjligheten att framföra démarcher ifråga om tänd- sticksfabrikerna via i . Några ytterligare instruktioner om démarcher utfärdades i alla fall inte. Innan vi redogör för Budapestbeskickningens ankomst till är det nödvändigt att kort se på syn på Wallenberg-ärendet.