sou · GRB373d2 · 2004-01-01 00:00:00 — Av 45 § 1 KL framgår att har befogenhet att begära in det utredningsmaterial som behövs i ett ärende enligt KL. Ett åläggande kan riktas mot vem som helst och kan enligt 57 § KL förenas med vite. Det kan röra sig om både muntliga och skriftliga upplysningar. Ett åläggande att tillhandahålla handlingar kan avse varje form av skriftligt material, t.ex. avtal, korrespondens, affärs- böcker eller prislistor.1 får enligt bestämmelserna i 45 § 2 KL ålägga den som förväntas kunna lämna upplysningar i saken att inställa sig för förhör på tid och plats som verket bestämmer. Det kan vara fråga om dels personer som företräder företagen, dels utomstående. Den som kallas till förhör har inte någon på denna bestämmelse grundad skyldighet att yttra sig. Riktas åläggandet mot en person som företräder ett företag kan det dock förenas med ett åläggande enligt punkt 1. I sammanhanget kan bestämmelsen om rätten att vara tyst enligt artikel 6 i den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna () bli tillämplig (se nedan 10.1.5). Det finns anledning anta att bestämmelsen omfattar även konkurrensmyndig- heters möjlighet att inhämta uppgifter.2 1Begreppet handling skall enligt lagens förarbeten (prop. 1992/93:56 s. 107) ha samma innebörd som i 2 kap. tryckfrihetsförordningen, dvs. omfatta även upptagningar som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast med hjälp av tekniska medel, t.ex. en bildskärm. Även annat, t.ex. varuprover, kan omfattas av uppgiftsskyldigheten. 2Genom lagen (1994:1219) om den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna har konventionen inkorporerats som gällande svensk lag. Den har företräde framför KL, vilket kan få betydelse vid tillämpningen av om uppgiftsskyldighet. Undersökning vid utredning om överträdelse av förbud Bestämmelser om undersökningar hos företag finns i 47 § KL. De innebär att hos skriftligen kan begära att få genomföra en undersökning hos ett företag för att undersöka om detta har överträtt förbuden i 6 eller 19 § KL. Förutsättningarna för ett beslut om undersökning är att 1.det finns anledning att anta att en överträdelse har skett, 2.företaget inte rättar sig efter ett åläggande enligt 45 § 1 eller det annars finns risk att bevis undanhålls eller förvanskas, och 3.vikten av att åtgärden vidtas är tillräckligt stor för att uppväga det intrång eller annat men som åtgärden innebär för den som drabbas av åtgärden. Enligt 48 § KL kan ett beslut om undersökning enligt 47 § KL riktas även mot någon annan (tredje man) om 1.vad som föreskrivs i 47 § första stycket 1 och 3 är uppfyllt, 2.det finns särskild anledning att anta att bevis finns hos den som ansökan avser, och 3.denne inte rättar sig efter ett åläggande enligt 45 § 1 KL eller det annars finns risk att bevis undanhålls eller förvanskas. Av 49 § KL framgår att ett beslut enligt 47 eller 48 § KL får med- delas utan att det berörda företaget får tillfälle att yttra sig. I regel skulle en undersökning bli meningslös om de berörda företagen fick reda på åtgärden i förväg. har därför beslut alltid med- delats utan att berörda företag fått tillfälle att yttra sig. I 50 § KL anges vissa uppgifter som ett beslut enligt 47 eller 48 § KL skall innehålla. befogenheter vid en undersökning Av bestämmelserna i 51 § KL framgår vilka befogenheter Konkur- rensverket har vid en undersökning enligt 47 eller 48 § KL. Verket har rätt att 1.granska bokföring och andra affärshandlingar, 2.ta kopior av eller göra utdrag ur bokföring och affärshand- lingar, 3.begära muntliga förklaringar direkt på platsen, och 4.få tillträde till lokaler, markområden, transportmedel och andra utrymmen. Befogenheterna motsvarar dem som kommissionen har enligt artikel 14.1 i förordning 17/62. Rätt att tillkalla ett juridiskt biträde Bestämmelserna i 52 § KL innebär att, när en undersökning har beslutats enligt 47 eller 48 § KL, den hos vilken undersökningen skall genomföras har rätt att tillkalla ett juridiskt biträde. I avvaktan på att ett sådant biträde inställer sig får undersökningen inte börja, utom i de fall där undersökningen därigenom onödigt fördröjs eller beslutet om undersökning har fattats utan att det aktuella företaget fått tillfälle att yttra sig. Skydd för meddelanden mellan en advokat och ett företag I 54 § KL föreskrivs ett skydd för meddelanden mellan en advokat eller hans biträde och ett företag mot ålägganden enligt 45 § och mot undersökningar enligt 51 § KL. Av bestämmelserna i 55 § KL framgår att det vid ett åläggande enligt 45 § KL eller vid en undersökning enligt 51 § KL inte finns någon skyldighet att röja företagshemligheter av teknisk natur. Enligt 56 § KL får den som är uppgiftsskyldig enligt KL inte betungas onödigt. Vad som sägs i bestämmelsen torde följa av all- männa principer om proportionalitet, som gäller vid tillämpning av såväl nationell rätt som EG-rätt. 10.1.2Nationell tillämpning av artiklarna 81 och 82 I samband med att fick behörighet att tillämpa artiklarna 81 och 82 i EG-fördraget infördes regler om att gällande regler i KL om undersökningar och uppgiftsskyldighet skulle tillämpas även när verket ingriper med stöd av artikel 81 eller 82 i EG-fördraget. I förarbetena3 uttalades då bl.a. följande. om uppgiftsskyldighet och undersökning bygger på motsvarande bestämmelser i . får i lik- het med kommissionen vid vite begära erforderliga upplysningar från vilken fysisk eller juridisk person som helst. Verket har också möjlighet att kalla till förhör. Kommissionen kan dessutom, till skillnad mot , begära upplysningar hos medlems- staternas regeringar och behöriga myndigheter. Konkurrensmyndigheternas möjligheter att inhämta upplys- ningar begränsas av rätten att vara tyst enligt artikel 6 i Europa- konventionen. Konventionen är en del av EG-rätten och har även inkorporerats i svensk rätt (se ovan 10.1.1). Det går att konstatera en skillnad mellan EG-rätten och den svenska rätten i fråga om den enskildes möjligheter att få till stånd en överprövning av ett beslut om uppgiftsskyldighet. Ett beslut av kan i för- längningen komma att prövas av , medan ett motsvarande beslut av kommissionen kan komma under EG-dom- stolens prövning. Det går inte att utesluta att och tolkningar kan komma att skilja sig åt. Beträffande frågan om skydd för viss skriftväxling mellan en advokat eller hans biträde och ett berört företag, s.k. professional legal privilege, kan det föreligga en skillnad mellan vad som gäller enligt EG-rättslig praxis och vad som gäller enligt 54 § KL. Den eventuella skillnaden avser uppgifter mellan ett företag och en advokat som har en ställning i företaget, t.ex. som styrelseledamot. Sådana uppgifter skyddas sannolikt inte enligt EG-rätten, men kan möjligen skyddas enligt bestämmelserna i . De befogenheter vid undersökningar hos företag verket har enligt 47 § KL motsvaras av de befogenheter kommis- sionen har enligt artikel 14 i förordning 17/62. Till skillnad från vad som gäller för kommissionen får dock inte självt besluta om sådana undersökningar. Beslut fattas i stället av domstol (). Systemet med domstolsprövning ansågs ha 1999/2000:140 s. 191 ff. fungerat utan några särskilda problem. Liknande bestämmelser finns i vissa andra medlemsstater i EU. Ordningen ansågs därför kunna gälla även när skall tillämpas. Sammantaget ansågs att det i fråga om undersökningar och uppgiftsskyldighet inte finns sådana skillnader mellan EG-rätten och den svenska rätten som hindrar att de svenska reglerna kan tillämpas vid ingripanden med stöd av EG-rätten. Därför infördes regler lag med innebörden att om undersök- ningar och uppgiftsskyldighet skall tillämpas när en svensk myndighet ingriper med stöd av artikel 81 eller 82 i EG-fördraget. 10.1.3Undersökning åt kommissionen enligt lag Av 3 § lag följer att, när genomför en undersökning på begäran av kommissionen, verket har rätt att hos företag 1.granska böcker och andra affärshandlingar, 2.ta kopior av eller göra utdrag ur böcker och andra affärshand- lingar, 3.begära muntliga förklaringar på platsen, och 4.få tillträde till samtliga lokaler, markområden och transport- medel. Detsamma gäller när verket bistår kommissionen vid undersök- ningar. Av 4 § lag följer att, när kommissionen har beslutat om en undersökning, har rätt att få handräckning av kronofogdemyndigheten för att genomföra de åtgärder som avses i 3 § 1, 2 och 4 lag. Frågor om handräckning prövas liksom enligt 53 § KL av i . Enligt 56 b § KL kan bistå en konkurrens- myndighet i en annan stat med vilken ingått ett avtal om rättslig hjälp i konkurrensärenden. får på ansökan av besluta att verket får genomföra en undersökning hos ett företag eller någon annan för att bistå den andra staten med att utreda om någon har överträtt den statens konkurrensregler, om 1.det finns anledning att anta att en överträdelse har skett, 2.det förfarande som utreds är av ett slag som vid tillämpningen av KL eller Europeiska gemenskapens konkurrensregler skulle ha innefattat en överträdelse av 6 eller 19 § KL eller av artikel 81 eller 82 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemen- skapen, om något av dessa regelverk hade tillämpats på för- farandet, 3.det finns särskild anledning att anta att bevis finns hos den som ansökan avser, 4.denne inte rättar sig efter ett åläggande att tillhandahålla upp- gifter, handlingar eller annat enligt 56 a § KL eller det annars finns risk att bevis undanhålls eller förvanskas, och 5.vikten av att åtgärden vidtas är tillräckligt stor för att uppväga det intrång eller annat men som åtgärden innebär för den som drabbas av åtgärden. En ansökan skall enligt 56 b § andra stycket KL göras skriftligen. Bestämmelser finns även om att kan meddela åläggande att inkomma med upplysningar och uppgifter (56 a § KL). Genomgången av nuvarande ordning beträffande EG-rätten behandlar framför allt de regler som återfinns i rådets förordning 17/62 samt kommissionens förordning 2842/98. Kommissionen har enligt artikel 11 i förordning 17/62 rätt att begära upplysningar av medlemsstaternas regeringar och behöriga myndigheter samt företag och företagssammanslutningar. Det kan ske på vilket stadium som helst under en utredning. En begäran kan ställas till de företag som är direkt inblandade i ett ärende men kan också riktas till andra företag, t.ex. konkurrenter. 4 Kommissionens förordning (EG) nr 2842/98 av om hörande av vissa parter i förfaranden enligt artiklarna 85 och 86 i EG-fördraget, EGT L 354, 30.12.1998 s. 18. utrymme för att begära upplysningar är omfattande. Det måste emellertid föreligga ett samband mellan den information som efter- frågas och den överträdelse ärendet rör. Vad ett företag åläggs får inte heller vara mer betungande än att det står i proportion till kommissionens intresse av att få informationen. Skyldiga att lämna information är företagens ägare eller ställföreträdare. Eventuella sanktioner vid vägran att lämna information eller då felaktig infor- mation lämnats kan emellertid drabba endast respektive företag. Kommissionens begäran om upplysningar sker i två steg. Det första steget är en enkel begäran om upplysningar, att lämnas inom en viss tidsfrist. Ett företag är inte skyldigt att i detta läge lämna den information som efterfrågas. Om information lämnas, måste den emellertid vara korrekt; i annat fall riskerar företaget att bli bötfällt. Om företaget inte lämnar de begärda upplysningarna inom den angivna tidsfristen eller om upplysningarna är ofullständiga, skall kommissionen begära upplysningarna genom ett beslut. Av beslutet skall framgå vilka upplysningar som begärs, den tidsfrist som gäller och de påföljder som kan följa, om felaktiga eller ofull- ständiga upplysningar lämnas. Kommissionen är skyldig att sam- tidigt som den begär upplysningar av ett företag sända en kopia av begäran till den nationella konkurrensmyndigheten i det land där företaget har sitt säte. Motsvarande gäller i de fall kommissionen fattat ett beslut med en sådan begäran. Ett företag kan ha olika skäl att inte vilja lämna upplysningar. Ett sådant skäl kan vara att informationen i fråga kan leda till att affärs- hemligheter röjs. Den typen av invändningar mot att lämna upplys- ningar godtas emellertid inte, eftersom informationen skyddas hos kommissionen av sekretessbestämmelser. EG-rätten innehåller inte någon uttrycklig bestämmelse som skyddar meddelanden mellan en advokat eller hans biträde och ett berört företag. I praxis har dock företag tillerkänts skydd för handlingar som omfattas av s.k. professional legal privilege. Den information som skyddas rör korre- spondens mellan ett företag och en advokat, etablerad inom gemenskapen eller hans biträde. Korrespondensen skall ha till- kommit i anledning av att kommissionen inlett ett förfarande enligt förordning 17/62. Även korrespondens i ett tidigare skede kan omfattas av skyddet. Den måste då ha ett klart samband med de frågor kommissionens förfarande rör. Begränsningarna innebär bl.a. att skyddet inte omfattar korrespondens med en advokat som är etablerad utanför gemenskapen och heller inte med en advokat som har en befattning i företaget.5 Kommissionen får enligt artikel 14 genomföra alla nödvändiga undersökningar hos företag och företagssammanslutningar. Det innefattar bl.a. rätt att granska räkenskaper och andra affärshand- lingar, att begära muntliga förklaringar på ort och ställe och att gå in i vilka lokaler, på vilken mark och i vilka fordon som helst som används av företagen. Undersökningar enligt förordning 17/62 kan vara av två olika slag, beroende på om undersökningen grundas på ett föregående beslut av kommissionen eller ej. Kommissionens befogenheter är lika stora oavsett om ett formellt beslut om undersökning fattats eller ej. Olikheten är formell och till skillnad mot vad som gäller beträffande begäran om upplysningar krävs inget tvåstegsför- farande för att kommissionen skall ha rätt att fatta beslut om undersökning. För det enskilda företaget kan det emellertid ha stor betydelse om undersökningen föregåtts av ett formellt beslut eller ej. Om en undersökning inte föregåtts av ett beslut, har företaget rätt att motsätta sig undersökningen. Däremot kan ett företag böt- fällas, om det motsätter sig en undersökning som föregåtts av ett beslut. Kommissionen har i allt större utsträckning kommit att fatta formella beslut om undersökningar. Kommissionen är inte skyldig att i förväg underrätta berörda företag om en förestående undersökning. Om en undersökning annonserades i förväg, skulle det i åtskilliga fall sannolikt spoliera syftet med undersökningen. I takt med att kommissionen kommit att i större utsträckning ägna sig åt att bekämpa större karteller har det blivit vanligare att kommissionen genomför undersökningar oannonserat, s.k. gryningsräder. På begäran av kommissionen skall enligt artikel 13 medlems- staternas myndigheter genomföra de undersökningar kommis- sionen finner nödvändiga enligt artikel 14. 5 Se mål 155/79 AM & S mot kommissionen, 1982, s. 1575. Rätt att tillkalla ett juridiskt biträde Ett företag som är föremål för en undersökning har rätt att låta en advokat närvara vid undersökningen, under förutsättning att undersökningen inte onödigt fördröjs. Rätten att framföra synpunkter Artikel 19 i förordning 17/62 innehåller bestämmelser om förhör med parterna och tredje man. Innan kommissionen fattar beslut om icke- ingripandebesked, åläggande att upphöra med överträdel- ser, undantag enligt artikel 81.3 i EG-fördraget och återkallelse av sådant undantag samt om böter eller viten, skall den lämna de berörda företagen och företagssammanslutningarna tillfälle att yttra sig över dess anmärkningar. Närmare bestämmelser om parternas rätt att bli hörda finns i förordning 2842/98. Av artikel 3 i den förordningen framgår att kommissionen skriftligen skall informera parterna om de invänd- ningar som riktas mot dem, s.k. statement of objections. Parterna har sedan rätt att inom en närmare angiven tidsfrist skriftligen framföra synpunkter på kommissionens invändningar. Parterna kan också påkalla att bli hörda vid ett muntligt förhör. Förhören leds av ett s.k. förhörsombud (hearing officer), som är en högre tjänsteman, anställd vid kommissionens generaldirektorat för konkurrensfrågor men med en fristående ställning i förhållande detta. Även sökande, klagande och tredje män som kan påvisa ett tillräckligt intresse i saken kan, om förhörsombudet finner det lämpligt, beredas tillfälle att lämna muntliga synpunkter vid förhöret. Rätten att inte yttra sig I sammanhanget kan bestämmelsen om rätten att vara tyst enligt artikel 6 i bli tillämplig. I målet Funke6, där klaganden hade varit misstänkt för valutabrott och hade förelagts vid vite att till myndigheterna överlämna handlingar om vissa till- gångar utomlands, fann att föreläggandet stred mot artikel 6, eftersom det innebar att klaganden skulle tillhanda- hålla bevis om de brott som han misstänktes för. 6 dom i mål 82/1991/334/407 ./.France, no 256 A. fattar således en rätt för den enskilde att slippa lämna uppgifter som är belastande för honom själv. hade tidigare funnit att artikel 6 i konventionen i och för sig var tillämplig även i samband med undersökningar i konkurrensärenden men att den hade en tämligen begränsad räckvidd.7 dom i målet går således längre än tidigare praxis. Det kan noteras att hänvisar till målet i sin dom i målet Roquette Frères.8 10.2Artiklarna 20 och 21 i förordningen 10.2.1Kommissionens förslag till rådet Kommissionens befogenheter vid inspektioner har kommissionens tjänstemän befogenhet att granska räkenskaper och andra affärshandlingar, göra kopior av eller utdrag ur räkenskaper och affärshandlingar, begära muntliga förklaringar på ort och ställe och bereda sig tillträde till mark, lokaler och fordon som används av de berörda företagen. Kommis- sionens förslag till rådet innehöll tre nya inslag som skulle kom- plettera kommissionens befogenheter vid inspektioner för att säkra att inspektionerna skall vara effektiva. Kommissionen anförde följ- ande om förslagen.9 För det första föreskrivs en utvidgning av befogenheterna till att omfatta även privata bostäder, om det finns skäl att misstänka att affärshandlingar förvaras där. Denna utvidgning bygger på erfaren- heterna från fall , där det föreföll som om företagens anställda förvarade viktiga handlingar i sina privata bostäder. Man fann bevis för att komprometterande handlingar avsiktligen för- varades i privata bostäder. Enligt de befintliga reglerna ger detta företagen möjlighet att effektivt underminera kommissionens inspektioner. För att säkerställa att inspektionerna avseende hem- liga överträdelser förblir effektiva är det därför nödvändigt att ut- vidga tjänstemännens befogenheter så att de även kan söka igenom företagspersonals privata bostäder där det är troligt att handlingar 7Mål 374/87 Orkem mot Kommissionen, 1989 s. 3283. 8Mål C-94/00 , 2002, s. 9011. 9Se Europeiska kommissionens förslag till Rådets förordning om tillämpning av artiklarna 81och 82 i fördraget, EGT C 365 E, 19.12.2000. Vidare säkerställs att utförandet av denna befogenhet gäller med förbehåll för godkännande av nationell domstol. För det andra ges kommissionens tjänstemän befogenhet att för- segla skåp och kontor för att se till att inga handlingar försvinner under inspektionen. Syftet med denna befogenhet är att säkerställa att inspektionerna är effektiva, särskilt i fall där en inspektion pågår längre än och där tjänstemännen måste lämna företagets lokaler utan att ha avslutat undersökningen. Att bryta försegling- arna bestraffas med böter. För det tredje föreskrivs, utan att det påverkar tillämpning av domstolens rättspraxis, att kommissionens tjänstemän under inspektionen får ställa alla frågor som avser föremålet för inspek- tionen. Detta är nödvändigt för att göra inspektionerna effektivare, eftersom ordalydelsen i den nuvarande artikel 14 i förordning nr 17 bara ger tjänstemännen tillstånd att begära muntliga förklaringar avseende dokument. Vidare kodifieras den rättspraxis som följer av rättsfallet Hoechst10 för att säkerställa att samma villkor gäller för alla företag som är föremål för kommissionens inspektioner inom den gemensamma marknaden. När kommissionen beslutar att utföra en inspektion enligt den nuvarande artikel 14.3, gäller i de flesta medlemsstater att de nationella myndigheter som bistår den måste erhålla ett domstolsbeslut för att kunna bemöta invänd- ningar från företagen. förklarade i att den nationella domstolen inte kan ersätta kommissionens bedömning med sin egen och inte kan ifrågasätta giltigheten av kommissionens beslut. Den nationella domstolens prövning är begränsad till att kontrollera att kommissionens beslut är fattat i vederbörlig ordning och att väga de planerade tvångsåtgärderna (dvs. kommissionens möjligheter att utföra undersökningen utan företagens medgiv- ande) mot föremålet för inspektionen. För att ge domstolen möj- lighet att utföra detta uppdrag måste kommissionen lämna en till- fredställande motivering till sina beslut om att utföra en inspektion. Domstolarnas behörighet när det gäller att tillämpa nationella kon- kurrenslagar skiljer sig från behörigheten när det gäller tillämp- ningen av EG:s konkurrenslagstiftning. Detta kan leda till osäker- het under förfarandena, eftersom vissa domare har en tendens att tillämpa nationella normer på inspektioner som bygger på gemen- skapsrätten. För att säkerställa att kommissionens inspektioner styrs av samma regler inom hela den inre marknaden, är det absolut 10 Mål 46/87 m.fl., 1989, s. 2859. nödvändigt att i den nya förordningen tydligt föreskriva de normer som anges i Hoechst-domen. Utredningar genomförda av medlemsstaternas myndigheter Medlemsstaternas möjlighet att genomföra utredningar på sitt territorium på kommissionens vägnar behålls, men dessutom införs en möjlighet för nationella konkurrensmyndigheter att utföra vilken utredningsåtgärd som helst på en annan nationell konkur- rensmyndighets vägnar. Denna bestämmelse är enligt kommis- sionen nödvändig för att tillåta ett effektivt samarbete mellan med- lemsstaternas konkurrensmyndigheter. Ett sådant samarbete ger de nationella myndigheterna möjlighet att handlägga ärenden där bevisen delvis kan påträffas i andra medlemsstater. Om sådana mekanismer inte fanns skulle en verklig decentralisering av tillämp- ningen av allvarligt hämmas. Artikel 18 reglerar kommissionens möjligheter att begära upplys- ningar av företag. Bestämmelsen motsvarar Artikel 11 i förordning 17/62. Artikel 19 reglerar kommissionens befogenheter att inhämta redogörelser. En nyhet är att kommissionen får höra alla fysiska eller juridiska personer som samtycker till detta, i syfte att samla information om frågor som har samband med föremålet för en utredning. Artikel 19 lyder enligt följande. Artikel 19 – Befogenhet att inhämta redogörelser 1.För fullgörandet av de uppgifter som kommissionen tilldelas genom denna förordning får den höra alla fysiska eller juridiska personer som samtycker till detta, i syfte att samla information om frågor som har samband med föremålet för en utredning. 2.Om förhör enligt punkt 1 hålls i ett företags lokaler, skall kom- missionen informera konkurrensmyndigheten i den medlems- stat inom vars territorium förhöret äger rum. Om konkurrens- myndigheten i medlemsstaten i fråga så önskar, får dess tjänste- män bistå tjänstemän och andra medföljande personer som kommissionen bemyndigat att hålla förhöret. Artikel 20 innehåller bestämmelser om kommissionens befogen- heter vid inspektioner hos företag och företagssammanslutningar. Artikeln motsvarar artikel 14 i förordning 17/62 men innehåller också regler om möjligheter för kommissionen att begära sak- upplysningar i samband med en inspektion, samt möjligheter att försegla utrymmen i samband med en inspektion. Artikel 20 lyder enligt följande. Artikel 20 – Kommissionens befogenheter vid inspektioner