sou · GRB39d2 · 2004-01-01 00:00:00 — Vilka grödor som skall sås skall anges och de enskilda skiftenas kvävekvot räknas ut och antecknas. Vidare skall det framgå på vilka arealer fånggrödor skall etableras. Eventuella ändringar skall göras löpande i växtodlings- och gödselplanen, t.ex. om valet av gröda ändrats. Även det uppskattade behovet av fosfor skall föras in i gödselplanen medan det är frivilligt att föra in kaliumbehovet. Normer för både fosfor och kalium finns angivna i vägledningen. Kvävenormer och beräkning av kvävekvot Kvävenormen är den fastställda maximala givan av kväve för en gröda med hänsyn till jordart och förfrukt. Från tabellen i vägledningen skall brukaren för varje gröda välja den kvävenorm som överensstämmer med aktuell jordart och förfrukt. Kväve- motsvarar av den kvävegiva som ger optimal skörd. Till gröngödsling och kvävefixerande grödor tas en viss hänsyn genom att dessa grödor fått ett högre förfruktsvärde vilket minskar kvävenormen vid dessa förfrukter. Normerna för kvävetillförsel baseras på försöksmaterial och kvalificerade skattningar. På grund av att normerna gäller för kommande skörd, vars resultat kan variera beroende bl.a. på olika väderleksförhållanden , lämnas en osäkerhetsmarginal vid fastställandet av normerna. Kvävenormerna fastställs av Plantedirektoratet efter det att JordbrugsForskning gett förslag på ekonomiskt optimala kvävegivor. Till grund för de ekonomiskt optimala kvävegivorna ligger försöksresultat. Dessa försök genomförs inte enbart med avseende på gödselräkenskaperna och fastställandet av kvävenormer. Ett statstöd utbetalas till Lantbrukets rådgivnings- tjänst för dessa försök. Då försöken ingår i den forsknings- och försöksverksamhet som bedrivs av JordbrugsForskning, påförs inte kostnaderna för att ta fram underlaget för kväve- normerna gödselräkenskaperna även om vissa omkostnader är en direkt effekt av räkenskaperna. Några uppgifter om kostnaderna för försöksverksamheten har inte erhållits. Kvävekvoten räknas ut som skiftets areal i hektar multiplicerat med kvävenormen. Företaget tar fram sin totala kvävekvot, dvs. total mängd tillåten kväve, genom att summera kvävekvoten för alla skiften. fastställer Plantedirektoratet en kväveprognos för olika grödor. Prognosen baseras på analyser av representativa markprover och ligger till grund för justeringar av kvävekvoten. I prognosen anges för olika jordarter med vilken mängd kväve per hektar som kvävekvoten skall korrigeras. Normalt medför en torr vinter att kvävekvoten skall minskas medan en regnrik vinter innebär att kvävekvoten kan ökas. Att ta fram kväveprogno- sen beräknas kosta ca 800 000 dkr. För stallgödsel finns fastställda lägsta utnyttjandegrader för kväveinnehållet. Kvävekvoten för företaget skall justeras med avseende på planerad tillförsel av stallgödsel för att räkna ut mängden handelsgödsel som kan tillföras. Av förenklingsskäl har den efterverkan av stallgödseltillförseln som tidigare ingått tagits bort vid beräkning av kvävekvoten för /03. Istället har utnyttjandegraderna för kväveinnehållet i stallgödseln höjts. Genom att lägga ihop ingående lager av stallgödsel, normpro- duktion och eventuell införsel/bortförsel av stallgödsel för företaget erhålls den totala mängden kväve i den stallgödsel som finns tillgänglig . Utifrån försöksresultat fastställer JordbrugsForskning med jämna mellanrum de stallgöd- selnormer som anger hur stor andel av stallgödseln som skall utnyttjas. Kostnaderna för dessa försök påförs inte systemet med gödselräkenskaper. /03 är den fastställda utnyttjandegraden för svin/flytgödsel , för nöt/flytgödsel och för fastgödsel . Utnyttjandegraderna för de olika stallgödselslagen har successivt höjts . Kvävekvoten justeras även med avseende på tillförsel av andra organiska gödselmedel på liknande sätt. Genom att subtrahera den totala kvävekvoten med den uträknade mängden kväve som skall tillföras med stallgödseln och andra organiska gödselmedel erhålls det planerade behovet av handelsgödsel för företaget. Företagets kvävekvot kan korrigeras vid en förväntad högre skörd. Den förväntade skörden räknas ut som ett genomsnitt av de senaste fem årens skördar för företaget. Resultatet jämförs med en fastställd normskörd och en korrektionsfaktor erhålls. Genom att multiplicera den förväntade skörden med korrektionsfaktorn får man den justerade kvävekvoten. Det finns även en möjlighet att ytterligare öka företagets behov av kväve vid speciella situationer, som t.ex. vid extrema väderleks- förhållanden. Detta sker genom att en växtodlingskonsulent skriftligen försäkrar att en sådan speciell situation råder. Plante- direktoratet prövar frågan och fastställer hur mycket behovet av kväve kan ökas. Gödselräkenskaperna skall för perioden /03 skickas in till Plantedirektoratet . Genom gödselräken- skaperna fastställs företagets samlade förbrukning av kväve. De uppgifter som skall lämnas är: –alla arealer från växtodlingsplanen överförda till ett arealbokslut samt ett gröna marker-bokslut, –alla djur som finns på företaget omräknade till djurenheter enligt fastställda omräknings- faktorer, –den samlade förbrukningen av kväve i handelsgödsel uttryckt som summan av ingående lager och inköpt handelsgödsel minus utgående lager. Uppgift om mängden inköpt handelsgödsel finns förtryckt i räkenskapen, –den samlade förbrukningen av stallgödselkväve justerad med hänsyn till fastställd utnyttjandegrad och bortförd eller tillförd mängd, –den samlade förbrukningen av andra organiska gödsel- medel som summan av ingående lager och inköp minus utgående lager, –anteckning om alla stallgödselöverföringar. Antal kilo kväve, antal djurenheter och antal hektar skall alltid dokumenteras på en kvittering köparen och säljaren emellan. Kvittot skall sparas för eventuell kontroll. Gödselräkenskapen liksom växtodlings- och gödselplanen skall sparas och kunna uppvisas vid kontroll. Om företagets tillförda kvävekvot överstiger den planerade kvävekvoten utdöms böter för överskottet. Boten är 10 dkr per kg kväve vid ett överskott upp till per hektar. Därefter är boten 20 dkr per kg kväve. Enligt Plantedirektoratet ges enbart en tillsägelse vid överskott på 5–kväve per hektar. Det genomsnittliga totala bötesbeloppet är 6 500 dkr och det högsta bötesbeloppet är på 40 000 dkr. De vanligaste anledningarna till att företag bötfälls är överträdelse av kvävekvoten samt överträdelse av harmonireglerna. Processen för att fastställa boten kan ta . Enligt uppgift från Plantedirektoratet är fortfarande närmare hälften av polisanmälningarna 1999/00 inte slutbehandlade. Det förekommer också ännu inte avslutade fall från de två föregående perioderna. Alla insända gödselräkenskaper kontrolleras av Plantedirektoratet med hjälp av ett datasystem. Plantedirektoratet kontrollerar att uppgifterna är korrekt ifyllda och att de överensstämmer med uppgifter i andra register, t.ex. med uppgifterna i registret över försåld handelsgödsel. I de fall felaktigheter upptäcks kontrolleras företaget genom ett kontrollbesök. Kontrollbesök genomförs även hos företag överträtt reglerna samt genom ett slumpmässigt urval av företag. Från politiskt håll har det uttalats att av resursskäl skall av alla gödselräkenskaper kontrolleras genom kontrollbesök. För att förbättra effektiviteten genomförs kontrollbesöken gällande växtodlings- och gödselplaner och harmoniregler oftast tillsammans med kontrollerna av gödsel- räkenskaperna. För den fysiska kontrollen av planerna och gödsel- räkenskaperna samt harmonireglerna finns i distrikten totalt 45 anställda personer. De insända gödselräkenskaperna för perioden /2000 visade att av företagen överskred kvävekvoten med kväve per hektar. Ytterligare av företagen överskred kvävekvoten med mellan och kväve per hektar. Kontrollbesöken /2000 har resulterat i att av totalt 230 polisanmälningar har 101 bedömts som förseelser och lett till bötesföreläggande. Flera ärenden är fortfarande under behandling. Antalet bötfällda förseelser under tidigare perioder var 92, 87 respektive 52. Att antalet polisanmälningar har ökat beror bl.a. på att utnyttjandegraderna för stallgödsel höjts samt att genomförandet av sanktioner tilltagit. Kostnaderna för gödselräkenskaperna finansieras över stats- budgeten. Det danska jordbruket åsamkas vissa kostnader genom att majoriteten av de anslutna företagen bl.a. anlitar extern hjälp med att upprätta räkenskaperna. Av de ca 63 000 företagen som finns med i registret för avgiftsbefrielse behöver ca 39 000 av företagen hjälp av en konsulent för att upprätta räkenskaperna. De som använder sig av en konsulent betalar för denna tjänst ca 1 500– 4 000 dkr . Den genomsnittliga tidsåtgången för att fylla i växtodlings- och gödselplanen samt räkenskaperna har uppskattats till ca 2–. Till denna tidsåtgång skall läggas den tid som jordbrukaren får lägga ner för att dokumentera och ta fram olika uppgifter. För systemet med gödselräkenskaper har, enligt Plante- direktoratet, i statsbudgeten avsatts en årlig summa på ca 25 miljoner dkr (enligt andra uppgifter ca 30 miljoner dkr). Beloppet skall täcka kostnaderna för att utarbeta reglerna samt för administration, kontroll och utveckling av dataprogrammet. På Plantedirektoratet är 15 personer direkt sysselsatta med att kontrollera gödselräkenskaperna. Kostnaden för hantering av ärenden efter anmälningar av företag med felaktiga räkenskaper ingår inte i budgeten. Av budgeten går 4,6 miljoner dkr direkt till distrikten och arbetet med kontroller. Investeringen i dataprogrammet för övervakning kostade dkr. En avgift på handelsgödselkväve tas ut med 5 dkr per kg kväve och skall betalas om det totala innehållet av kväve i gödselmedlet är av gödselmedlets vikt. Avgiften skall betalas av den som inte är registrerad i registret för avgiftsbefrielse. De som skall betala avgift är vanligen mindre växtodlingsföretag, som inte använder stallgödsel och inte väljer att registrera sig frivilligt, samt trädgårdsföretag, kommuner och privatpersoner. Avgift tas inte ut av industrier som använder gödselmedel för produktion av andra varor. Avgiften infördes i samband med den andra Vattenmiljöplanen. Syftet med avgiften var att fler sektorer än jordbruket skulle bidra till minskad kväveförbrukning genom ökade kostnader för handelsgödselinköp. Avgiften infördes även för att förhindra att en jordbrukare, som omfattas av gödsel- räkenskaperna, uppnår en ekonomisk fördel genom att utanför denna reglering köpa in gödselmedel som då inte redovisas i räkenskaperna. Tillverkare och importörer av handelsgödsel skall betala avgift för den mängd kväve som levereras till företag som inte är anslutna till registret för avgiftsbefrielse. Det finns 335 registrerade tillverkare och importörer. Den levererade mängden motsvarar ca kvävegödselmedel och intäkterna till stats- kassan uppgår till ca 30 miljoner dkr. Tillverkarna och import- företagen har ansvar för att lämna in en redovisning till Plantedirektoratet med uppgift om de företag till vilka de har levererat handelsgödsel. Kväveutlakningen har beräknats för perioden –2000. Resultatet av beräkningarna visar en minskning av utlakningen . Vid den genomförda utvärderingen av den andra Vattenmiljöplanen har enligt Miljøundersøgelser en minskning av kväveutlakningen och en minskning av planktonalger i kustnära områden observerats. Att kväveutlakningen minskat beror på flera faktorer. De skärpta kvävenormerna och de högre utnyttjandegraderna för stallgödseln anses vara de väsentligaste orsakerna härtill. Andra medverkande faktorer är reglerna för stallgödsellagring och spridning. Vattenmiljöplanens arealrelaterade åtgärder anses också ha medverkat till att kväveutlakningen reducerats. Det råder dock osäkerhet om hur stor del av miljöeffekten som kan tillskrivas gödselräkenskaperna. Nya beräkningar av kväveutlakningen kommer att genomföras . Sedan de obligatoriska gödselräkenskaperna infördes har den gemensnittliga förbrukningen av handelsgödsel per hektar minskat markant, från kväve per hektar till kväve per hektar. Förbrukningen av stallgödsel har varit över åren men metoderna för gödsling och lagring har förbättrats. Tillförseln av andra organiska gödselmedel har minskat med ca kväve. Kritik och förslag till ändringar Den kritik som framförs med avseende på gödselräkenskaperna och de sammanlänkade reglerna gäller främst den låga flexibiliteten i systemet. Den låga flexibiliteten hindrar företagaren att vidta de mest kostnadseffektiva åtgärderna och ger små möjligheter till egna initiativ. Nuvarande kvävenormer anses inte vara tillräckligt åtstramande för att ge önskad effekt på kväveförbrukningen. Hur man skall kunna fastställa mer exakta kvävenormer som ger hög flexibilitet finns det dock inte någon lösning på. Kritiken gäller även de stora omkostnaderna för administration och kontroll. Arbetet med att förändra och förbättra systemet med gödselräkenskaper och de sammanlänkade reglerna pågår ständigt bl.a. för att minska den administrativa bördan för de företag som omfattas. utarbetar Plantedirektoratet ett lagförslag innebärande att kravet på växtodlings- och gödselplan tas bort och ersätts med uppgifter från det danska systemet för registrering och kontroll av arealersättningar och djurbidrag. Syftet med åtgärden är också att förenkla administrationen och kontrollen. Dessutom arbetar JordbrugsForskning och Lantbrugets Rådgivningscenter och flera andra instanser med större systemförändringar. Ett av förslagen behandlar ett system som istället för att bestraffa företag med lågt kväveutnyttjande skulle belöna företag med ett högt kväveutnyttjande. Andra förändringar gäller fastställandet av kvävenormerna. Ytterligare förslag är att i stället för gödselräkenskaper övergå till miljö- räkenskaper. En övergång till mer lokala räkenskaper i stället för de nuvarande nationella gödselräkenskaperna diskuteras också som möjliga framtida förändringar. Om danska avgifter på bekämpningsmedel I denna bilaga lämnas en närmare beskrivning av de danska bestämmelserna om avgift på bekämpningsmedel. Underlaget utgörs av lov nr. 416 af 14. om afgift af bekaempelses- midler, med de ändringar som följer av bl.a. lov nr. 417 af 26. , och Punktavgiftsvejledning 2002 i den version som gäller från . Avgift i nuvarande form infördes genom den angivna lagen som trädde i kraft . Syftet med denna lag var i första hand att minska användningen av bekämpnings- medel. Genom lagändringen 1998, som trädde i kraft , höjdes avgiftssatserna med i genomsnitt . Redan före den nuvarande lagen fanns det avgifter på bekämpningsmedel: en avgift på på engrospriset på medel som godkänts och som var emballerade i mindre förpackningar och en avgift för godkännande för den danska marknaden. Dessa avgifter hade ingen betydelse för jordbruksnäringens förbrukning av bekämpningsmedel. (Med varor avses fortsättningsvis avgiftspliktiga bekämpnings- medel.) (1 § 1 st. och 7 §)1 Avgiften omfattar alla varor för vilka det – enligt kapitel 7 i lov om kemiske stoffer og produkter – krävs Miljöstyrelsens godkännande 1 Paragrafhänvisningarna avser lov nr. 416 af 14.juni 1995 om afgift af bekaempelsesmidler. före försäljning, import eller användning. Sådana produkter indelas som bekämpningsmedel, avskräckningsmedel, växtregleringsmedel (tillväxtregulatorer) och växtskyddsmedel. De olika medlen indelas i olika avgiftsgrupper (se 2.2). (fr.o.m. ; 1 § 2 st. och 7 § ) Avgiftsgrupp – ämne/produkt (vilket motsvarar 53,85 % eller 7/13 av värdet exkl. Medel mot ohyra på husdjur m.m. Ogräsmedel (herbicider) (vilket motsvarar 33,33 Svampmedel (fungicider) % eller 1/3 av värdet (vilket motsvarar 3,09 Medel mot bl.a. möss och råttor % eller 3/97 av värdet (avgiften beräknas på Beräkning av avgiften av ett insektsmedel (avgiftsgrupp A) med ett detaljistpris på inklusive alla avgifter (bekämpningsmedels- avgift och mervärdesskatt). Försäljningspris i detaljistledet inkl. Härav mervärdesskatt () = 7/13 (53,) Försäljningspris i detaljistledet exkl. (gäller A- och B-varor; 2 §) Det avgiftspliktiga värdet är varans högsta pris i detaljistledet utan avdrag för rabatter av något slag, inklusive miljöavgift men exklusive mervärdesskatt. Detaljistpriset utgörs av varans pris vid försäljning till förbrukare, inklusive priset för utrustning och emballage. Detta gäller även om emballaget skall returneras. Om egentligt försäljningspris saknas fastställs avgiftsvärdet av (/Skatt) på grundval av ett uppskattat försäljningspris som omfattar inköpspriset med tillägg för omkostnader och den vinst som i allmänhet bedöms ingå i det avgiftspliktiga värdet på sådana varor. Varje förpackning skall förses med särskild prismärkning som anger varans högsta pris i detaljistledet, inklusive både miljöavgift och mervärdesskatt. Prismärkena levereras av /Skatt (se avsnitt 8.1). Varorna får inte säljas till ett högre pris än det som anges på prismärket. Det finns däremot inget hinder för att sälja till ett lägre pris. För varor som förs in från utlandet för eget bruk sker avgiftsuttaget utan föregående prismärkning. Särskilda bestämmelser gäller för introduktionserbjudande samt för varor som förpackas tillsammans med andra varor och för varuprover. 2.4 Avgiftsvärde för C-varor (ej prismärkta; 8 §) Det avgiftspliktiga värdet utgörs av det vederlag som mottagaren skall lämna för varan inklusive miljöavgift men exklusive mervärdesskatt (engrospriset). Vid beräkning av avgiftsvärdet gäller särskilda regler för hur man beaktar agentprovision, rabatter, emballage, frakt m.m., gratis leverans, försäljning till personal m.m. och försäljning direkt till brukare. En verksamhet kan eller skall registreras som lagerhållare eller varumottagare. Med lagerhållare (oplagshavere) avses normalt en verksamhet som framställer avgiftspliktiga varor eller för vidareförsäljning mottar sådana varor från utlandet. En varumottagare (varemodtagere) är en näringsidkare eller en privatperson som mottar varor från utlandet eller som själv hämtar varor i utlandet vilka inte är avsedda för vidareförsäljning. (3, 4, 9 och 10 §§ ) Verksamhet som framställer varor eller för försäljning mottar varor från utlandet skall registreras som lagerhållare hos /Skatt. Avtappning eller förpackning av varor för omsättning till förbrukarledet anses som framställning. Verksamheter med flera fabrikationsavdelningar kan registreras som en verksamhet. Registrerade verksamheter har rätt att från andra verksamheter och från utlandet ta emot varor utan att avgift betalas under förutsättning att varorna är avsedda för försäljning. 2 Det danska ordet virksomhed har, för att undvika otydligheter, direktöversatts till verksamhet. Utifrån svenska förhållanden kan ordet viksomhed närmast anses motsvara den som bedriver yrkesmässig verksamhet. ta emot ej avgiftsbelagda A- och B-varor från en annan registrerad verksamhet omfattar dock endast ej prismärkta varor. Särskilda regler gäller för verksamheter som köper avgiftsbelagda C-varor. Vidare finns särskilda regler för bokföring, kontroll m.m. (23, 24, 25 och 30 §§) Verksamheter som importerar eller tar emot varor från utlandet som inte är avsedda för vidareförsäljning, t. ex. jordbruksföretag och trädgårdsmästerier, skall registreras hos /Skatt som varumottagare. Verksamheter som importerar eller mottar varor från utlandet avsedda för vidareförsäljning skall däremot registreras som lagerhållare (se 3.1). Privatpersoner som importerar eller mottar varor från utlandet skall inte registreras hos /Skatt utan skall deklarera varorna vid mottagandet. En näringsidkare, t.ex. lantbrukare eller trädgårdsmästare, som själv medför varor från andra EU-länder skall efter hemkomsten hos /Skatt deklarera slag och mängd/värde på de medförda varorna och betala in avgifterna för dessa. Verksamheter som driver postorderförsäljning e.d. från utlandet till kunder i skall registreras hos /Skatt. Sammanställning (opgörelse) av den avgiftspliktiga omsättningen (11–15 §§) Verksamheter som är registrerade som lagerhållare skall lämna en sammanställning av den avgiftspliktiga omsättningen av varor för varje avgiftsperiod, dvs. Den avgiftsfria omsätt- ningen är det samlade värdet av de varor som under månadens lopp har levererats utan att avgift tagits ut. Med avgiftsfri omsättning av A- och B-varor avses endast sådana som inte har prismärkts. (24 §) Verksamheter som är registrerade som varumottagare skall efter utgången av och senast den 15:e i påföljande månad ange värdet på de varor som verksamheten under månaden har mottagit från utlandet. (15 och 16 §§) Avgiftsbefrielse för varor som importeras eller mottas från utlandet föreligger i samma omfattning och under motsvarande förutsätt- ningar som gäller för ej mervärdesskattepliktig omsättning. Verksamheter som är registrerade som varumottagare och verk- samheter som inte är registrerade kan efter särskild ansökning få kompensation (godtgörelse) för den erlagda avgiften vid utförsel m.m. av varor. Bokföring (regnskap) (17 §) Bokföringen kan göras i verksamhetens allmänna affärsbokföring eller i anslutning till denna. Inkommande och avgående varor skall delas upp på prismärkta A- och B-varor, icke prismärkta A- och B- varor resp. C-varor. Bokföringsskyldigheten omfattar inkommande och avgående A- och B-varor som verksamheten har prismärkt. Med inkommande varor avses varor från egen framställning och varor som verksamheten själv har importerat. I varor från egen framställning medräknas varor som färdigställts i den egna verksamheten sedan dessa mottagits som inte avgiftsbelagda från en annan registrerad verksamhet. Med avgående varor avses varor som omarbetas, förstörs, ommärks osv., inkluderande bräckage, samt varor som beläggs med avgift, dvs. har tagits med på den månatliga avgiftsdeklarationen. Bokföringen skall ske på grundval av varornas värde enligt prismärkningen exklusive mervärdesskatt. 6.2 Ej prismärkta varor Bokföringsskyldigheten omfattar inkommande och avgående inte prismärkta A- och B-varor. Varor som framställts i den egna verksamheten skall dock medtas som inkommande endast om dessa inte är avsedda för prismärkning, t.ex. varor som är avsedda för export eller för annan registrerad verksamhet. Bokföringen skall ske på grundval av framställningskostnaden/inköpspriset. Bokföringsskyldigheten omfattar inkommande och avgående C- varor. Med inkommande avses framställning och inköp av varor. Med avgående avses all leverans. Ett konto skall föras för varor som levereras utan avgift och ett för varor för vilka avgift tas ut vid leveransen. Bokföringen av inkommande varor sker på grundval av framställningskostnaden resp. inköpspriset. Bokföringen av avgående delas upp i ej avgiftspliktig försäljning resp. avgiftspliktig försäljning. Bokföring av inköpta prismärken m.m. (17 §) Inköp och förbrukning av prismärken skall bokföras av den enskilda verksamheten. Därvid skall varje avgiftsgrupp (A och B) specificeras med angivelse av datum och det totala pris som tryckts på märket. De olika posterna anges i bokföringen efter verksam- hetens exemplar av beställningssedeln samt interna fabrikations- sedlar, förpackningssedlar e.d. Prismärken som verksamheten inte har användning för, vari inräknas skadade märken, utgår ur verksamhetens räkenskaper om märkena returneras till tull- och skatteregionen tillsammans med en specificerad förteckning över märkena. Tull- och skatteregionen returnerar sedan förteckningen med en bekräftelse på mottagandet. Förteckningen skall bevaras som en bilaga till räkenskaperna. Räkenskaperna över prismärken avslutas med bokslut vid utgången av varje kvartal. Den räkenskapsmässiga behållningen summeras och stäms av med den faktiska behållningen. Eventuella differenser noteras, varefter räkenskaperna förs vidare med den faktiska behållningen. Större differenser skall anmälas till tull- och skatteregionen. Verksamheten skall vid varje leverans av varor ställa ut en faktura. Utöver sedvanliga uppgifter skall fakturan innehålla upplysningar om 1.storleken (mängd) på den levererade enheten,