sou · GRB354d1 · 2004-01-01 00:00:00 — Om arbetstagaren har varit helt eller delvis frånvarande av anled- ning som anges i första stycket 3–7 utan längre avbrott i frånvaron än i en följd under ett helt intjänandeår, är därefter infallande frånvaro i samma frånvaroperiod inte semesterlönegrun- dande. 13 § Semesterlönen utgör av arbetstagarens förfallna lön i anställningen under intjänandeåret. I lönesumman skall inte inräknas semesterlön eller permitte- ringslön med anledning av driftsuppehåll för samtidig semester. Inte heller ersättning för dag då arbetstagaren helt eller delvis har haft sådan ledighet från arbetet som är semesterlönegrundande enligt 12 § skall inräknas. För varje sådan dag ökas istället löne- summan med ett belopp motsvarande arbetstagarens genomsnitt- liga dagsinkomst i anställningen av intjänandeåret. Vilken frånvaro som skall inräknas i anställningstiden anges i 11 § andra stycket. Har arbetstagaren inte haft någon inkomst i anställ- ningen av intjänandeåret skall semesterlönen beräk- nas med hänsyn till den inkomst det kan antas skulle ha utgått om arbetstagaren hade arbetat för arbetsgivarens räk- ning. Förmån av fri bostad och löneförmån som är avsedd att utgöra ersättning för särskilda kostnader skall inte räknas in i beräknings- underlaget för semesterlön. 14 § Arbetstagare som får fri kost i arbetsgivarens hushåll, har rätt till skälig kostersättning för de semesterdagar då förmånen inte har utnyttjats till någon del. 15 § Arbetsgivaren skall betala ut semesterlönen till arbetstagaren i samband med semesterledigheten. För arbetstagare med tidlön, beräknad för vecka eller längre tidsenhet, får arbetsgivaren i sam- band med semesterledigheten utge den lön som hör till den betalda semestertiden och utge den semesterlön som återstår senast vid semesterårets utgång. 16 § Arbetstagare får avstå från rätt till semesterledighet som inte är förenad med semesterlön. Arbetstagare skall på begäran lämna arbetsgivaren besked i vilken omfattning semesterdagar utan semesterlön skall tas ut eller avstås. Besked behöver inte lämnas innan arbetsgivaren har meddelat hur många semesterdagar utan lön arbetstagaren har eller kan beräknas få rätt till. Har semesterledighet utan lön lagts ut med anledning av arbets- tagarens besked enligt andra stycket, får arbetstagaren inte senare avstå från ledigheten utom i fall som avses i 22 §. Medbestämmande och samråd om semesterledighetens förläggning 17 § Mellan parter som träffar kollektivavtal om löner och allmänna anställningsvillkor bör, om arbetstagarparten begär det, även träffas kollektivavtal om medbestämmanderätt för arbetstagarna i frågor som rör förläggningen av semesterledighet. I fråga om arbetstagare för vilken sådant avtal inte har träffats gäller bestämmelserna i andra och tredje stycket. Vad som föreskrivs om arbetsgivares förhandlingsskyldighet i 11 § lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet skall tillämpas på motsvarande sätt beträffande förläggningen av sådan semesterledighet som avses i 20 §. Om arbetstagaren inte företräds av förhandlingsberättigad organisation eller om sådan inte önskar förhandla, skall arbetsgivaren samråda med arbetstagaren om ledig- hetens förläggning. Beträffande förläggningen av annan semesterledighet skall arbetsgivaren samråda med arbetstagaren, om förhandling med dennes organisation inte har ägt rum. Om överenskommelse inte nås om semesterledighetens förläggning 18 § Kan överenskommelse om förläggning av semesterledighet inte uppnås, bestämmer arbetsgivaren om förläggningen i den mån inte annat har avtalats. 19 § Har beslut om förläggning av semesterledighet träffats på annat sätt än genom överenskommelse med arbetstagare eller dennes företrädare, skall arbetsgivaren underrätta arbetstagaren om beslutet. Underrättelsen skall lämnas senast före ledighetens början. När särskilda skäl föreligger får den lämnas senare, dock om möjligt minst en månad före ledighetens början. Närmare om hur semesterledigheten skall förläggas 20 § Om inte annat har avtalats, skall semesterledigheten förläggas så, att arbetstagaren får en ledighetsperiod av minst –augusti. Även utan stöd av avtal får sådan semester- period förläggas till annan tid, när särskilda skäl föranleder det. 21 § Semesterledighet skall förläggas så att arbetstagare med lägre sysselsättningsgrad än heltid får lika lång ledighet som hade utgått om arbetstagarens sysselsättningsgrad hade varit heltid. Semesterledighet för arbetstagare med oregelbunden förläggning av arbetstiden skall förläggas så att ledigheten blir lika lång som den hade blivit om arbetstagarens arbetstid hade varit förlagd regelbun- det. Semesterledighet i samband med permittering, uppsägning och sjuk- dom 22 § Beslutar arbetsgivare om permittering som arbetstagare inte hade anledning räkna med när besked lämnades enligt 16 §, har arbetstagaren rätt att avstå från utlagd semesterledighet utan semesterlön, i den mån ledigheten sammanfaller med permitte- ringsperioden. Detta gäller dock endast om arbetstagaren under- rättar arbetsgivaren senast före ledighetens början. arbetstagaren först senare kännedom om permitteringen, får ledig- heten avstås om arbetstagaren utan dröjsmål underrättar arbets- givaren. Har ledigheten då inletts, upphör den med utgången av den dag då arbetsgivaren underrättades. 23 § Semesterledighet får inte utan arbetstagarens medgivande förläggas till uppsägningstid. Skulle vid uppsägning från arbetsgivarens sida uppsägningstiden helt eller delvis infalla under redan utlagd semesterledighet och beror uppsägningen på förhållande som inte hänför sig till arbets- tagaren personligen, skall ledighetens förläggning i samma mån upphävas, om arbetstagaren begär det. Första och andra styckena gäller inte i den mån uppsägnings- tiden överstiger . 24 § Infaller under semesterledigheten dag då arbetstagaren är oförmögen till arbete på grund av sjukdom eller dag som i övrigt är semesterlönegrundande enligt 12 § första stycket skall, om arbets- tagaren utan dröjsmål begär det, sådan dag inte räknas som semes- terdag. Semesterdagar som återstår på grund av att första stycket har tillämpats skall utgå i ett sammanhang, om arbetstagaren inte med- ger annat. Sparande av semesterledighet och semesterlön Rätten att spara semester 25 § Arbetstagare, som under ett semesterår har rätt med lön, får av överskjutande sådana dagar spara en eller flera till ett senare semesterår. Sparad semesterdag skall läggas ut från utgången av det semesterår då den sparades, om inte annat följer av 27 § tredje meningen. Semesterdagar får inte sparas under semesterår då arbetstagaren får ut semesterdag, som har sparats . Underrättelse om sparande och uttag av sparade dagar 26 § Vill arbetstagare spara semesterdagar eller ta ut sparade semesterdagar i anslutning till semesterledigheten i övrigt, skall arbetsgivaren underrättas i samband med att förläggningen av årets Underrättelse behöver dock inte lämnas förrän arbetsgivaren har meddelat hur många semesterdagar med lön arbetstagaren har eller kan beräknas få rätt till. Arbetstagare som vill ta ut sparade semesterdagar utan sammanhang med semesterledigheten i övrigt skall underrätta arbetsgivaren senast i förväg. Första stycket gäller endast i den mån inte annat har avtalats. Förläggning av sparade semesterdagar 27 § Sparade semesterdagar skall förläggas till det semesterår som arbetstagaren väljer. Detta gäller dock inte om annat har avtalats eller det finns särskilda skäl mot att semesterdagarna förläggs till . Har arbetstagaren avsett att sparade semesterdagar skall förläggas till det femte året efter det semesterår då de sparades och skulle sådan förläggning medföra betydande olägenhet, får över- enskommelse träffas att semesterdagarna skall läggas ut under det sjätte året. 28 § Vill arbetstagare få ut minst fem sparade semes- terdagar, skall dessa och hela semesterledigheten för semesteråret utgå i en följd, om inte annat har avtalats. Semesterlön för sparade semesterdagar 29 § För varje sparad semesterdag skall arbetstagaren få lika mycket i semesterlön som erhålls för var och en av semesterårets ordinarie semesterdagar. När semesterersättning skall utgå 30 § Om anställningen upphör innan arbetstagaren har fått ut den semesterlön som tjänats in, skall arbetstagaren i stället erhålla semesterersättning, i den mån inte annat följer av 33 §. Motsvarande skall gälla om arbetstagares anställningsvillkor änd- ras så att semesterledighet med semesterlön skall utgå redan under intjänandeåret. I sådant fall skall bestämmelserna om semester- ersättning tillämpas som om anställningen upphört vid den tid- punkt från vilken de nya anställningsvillkoren skall gälla. Att arbetstagare som anställs för arbete som avses pågå högst i vissa fall har rätt till semesterersättning framgår av 8 § andra och tredje stycket. 31 § Semesterersättning beräknas på samma sätt som semesterlön. Har arbetstagare mottagit semesterlön i förskott, minskas semesterersättningen med sådan semesterlön. Detta gäller dock inte, om den semesterlön som mottogs i förskott utgick före anställningens upphörande eller om anställningen har upphört på grund av 2.förhållande som avses i 4 § tredje stycket första meningen lagen (1982:80) om anställningsskydd eller 3.uppsägning från arbetsgivarens sida, som beror på förhållande som inte hänför sig till arbetstagaren personligen, utom när upp- sägning sker i samband med en konkurs. 32 § Semesterersättning skall betalas ut till arbetstagaren utan oskäligt dröjsmål och senast efter anställningens upp- hörande. Finns det hinder mot att beräkna semesterersättningen inom efter anställningens upphörande, skall den betalas ut inom efter det hindret upphörde. Övergång av företag till ny arbetsgivare 33 § Arbetstagares rätt enligt denna lag påverkas inte av att ett företag, en verksamhet eller en del av en verksamhet, övergår till en ny arbetsgivare genom en sådan övergång som omfattas av 6 b § lagen (1982:80) om anställningsskydd. inte heller av att ett företag eller en del av ett företag övergår till ny arbetsgivare i samband med konkurs. Vid övergång till ny arbetsgivare inom samma koncern, skall arbetstagaren i semesterhänseende ha samma rätt i den nya anställ- ningen som skulle ha förelegat i den tidigare. Detta förutsätter dock, att arbetstagaren inte får semesterersättning av den tidigare arbetsgivaren och att såväl den tidigare som den nye arbetsgivaren senast efter anställningens upphörande ges besked om att arbetstagaren vill överföra intjänade semesterförmåner till den nya anställningen. I fall som avses i andra stycket är den nye arbetsgivaren berätti- gad att av den tidigare arbetsgivaren få ut ett belopp motsvarande den semesterersättning som denne annars haft att utge till arbets- tagaren. 34 § Arbetsgivare som bryter mot denna lag skall till arbetstagaren utge, förutom den semesterlön eller semesterersättning som arbetstagaren kan vara berättigad till, ersättning för uppkommen skada. Vid bedömning av om och i vad mån skada har uppstått skall hänsyn tas även till arbetstagarens intresse av att erhålla semester- ledigheten och till övriga omständigheter av annan än rent ekono- misk betydelse. Om det med hänsyn till skadans storlek eller andra omständig- heter är skäligt, kan skadeståndet nedsättas eller helt bortfalla. 35 § Arbetstagare som vill fordra semesterlön, semesterersättning eller skadestånd enligt denna lag skall väcka talan om det från utgången av det semesterår då arbetstagaren enligt lagen skulle ha erhållit den aktuella förmånen. Försummar arbetstagaren det, är rätten till talan förlorad. 36 § Mål om tillämpning av denna lag handläggs enligt lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister. Denna lag träder i kraft , då semesterlagen (1977:480) upphör att gälla. För semesterdagar som sparats före i kraftträdandet av den nya lagen tillämpas äldre bestämmelser. För frånvaroperioder beroende på sjukdom eller arbetsskada som påbörjats före den nya lagens i kraftträdande gäller äldre bestäm- melser för beräkning av semesterlönegrundande frånvaro. Förslag till föräldraledighetslag () 1 § En arbetstagare har som förälder rätt till ledighet från sin anställning i de former som anges i 2–6 §§och enligt vad som i övrigt följer av denna lag. Samma rätt till ledighet har också en arbetstagare som 1.utan att vara förälder är rättslig vårdnadshavare och har vård om ett barn, 2.har tagit emot ett barn för stadigvarande vård och fostran i sitt hem, 3.stadigvarande sammanbor med en förälder under förutsättning att arbetstagaren är eller har varit gift med eller har eller har haft barn med denna förälder. I 17–20 §§ finns särskilda bestämmelser om rätt till omplacering och ledighet för arbetstagare som väntar barn, fött barn eller ammar. 2 § En kvinnlig arbetstagare har rätt till hel ledighet i samband med sitt barns födelse av minst före den beräknade tiden för förlossningen och efter förlossningen. Om hon inte är ledig på annan grund skall av denna mammaledighet vara obligatoriska före eller efter förlossningen. Mammaledighet behöver inte vara förenad med att föräldrapenning betalas ut. Arbetstagaren har också rätt att vara ledig för att amma barnet. Vid ledighet för att amma barnet gäller inte bestämmelserna i 10– 13 §§. Hel ledighet med eller utan föräldrapenning 3 § En förälder har rätt till hel ledighet för vård av barn till dess barnet är oavsett om föräldern får föräldrapenning eller inte. En förälder har därutöver rätt till hel ledighet medan föräldern får hel föräldrapenning enligt 4 kap. lagen (1962:381) om allmän försäkring. För en arbetstagare som har adopterat ett barn eller tagit emot ett barn i avsikt att adoptera det skall tiden 18 månader i stället räknas från den tidpunkt då arbetstagaren fått barnet i sin vård. Är det fråga om adoption av arbetstagares makes barn eller av eget barn, har arbetstagaren inte rätt till ledighet utöver vad som skulle ha gällt om adoptionen inte hade ägt rum. Rätten till ledighet för adoptivföräldrar upphör när barnet fyllt eller vid den senare tidpunkt då barnet har avslutat det första skolåret. 4 § då en förälder får tre fjärdedels, halv, en fjärde- dels eller en åttondels föräldrapenning enligt 4 kap. lagen (1962:381) om allmän försäkring har föräldern rätt till förkortning av normal arbetstid med tre fjärdedelar, hälften, en fjärdedel respektive en åttondel. 5 § En förälder har rätt till förkortning av normal arbetstid med upp till en fjärdedel för vård av ett barn som inte har fyllt eller som är äldre än så men som ännu inte har avslutat sitt första skolår. Ledighet med tillfällig föräldrapenning, m.m. 6 § då en arbetstagare får tillfällig föräldrapenning enligt 4 kap. 10, 10a, 11 eller 11 a § lagen (1962:381) om allmän för- säkring har arbetstagaren rätt till ledighet. En förälder som behöver vårda sitt barn när den ordinarie vårda- ren blivit sjuk eller smittad har rätt till ledighet även om föräldern inte har rätt till tillfällig föräldrapenning på grund av att barnet är yngre än . 7 § Ledighet enligt 2–6 §§ får tas ut den eller de dagar eller som arbetstagaren begär, med de inskränkningar som följer av 12 §. Överenskommelse mellan arbetsgivare och arbetstagare 8 § Ett avtal som innebär att arbetstagarens rättigheter enligt denna lag inskränks är ogiltigt i den delen. Genom ett kollektivavtal som har slutits eller godkänts av central arbetstagarorganisation får dock göras avvikelser från lagen i fråga om anmälan om ledighet (11 §), arbetsgivarens besked (13 §), tiden för arbetstagarens underrättelse om återgång till arbete (14 § andra stycket) samt i fråga om den tid arbetsgivaren har rätt att skjuta upp arbetstagarens återgång i arbete (14 § tredje stycket). Genom ett kollektivavtal som kommit till stånd på det sätt som anges i andra stycket får även bestämmas den närmare tillämp- ningen i fråga om arbetsgivarens beslut (12 § andra stycket) och skyddet för anställningsvillkoren (16 §). Arbetsgivare som är bundna av ett kollektivavtal enligt andra eller tredje stycket, får tillämpa avtalet även på arbetstagare som inte tillhör den avtalsslutande arbetstagarorganisationen, om arbetstagarna sysselsätts i arbete som avses med avtalet och inte omfattas av något annat tillämpligt avtal. 9 § Som villkor för rätt till ledighet enligt 3–5 gäller att arbetstaga- ren vid ledighetens början varit anställd hos arbetsgivaren antingen eller sammanlagt . Vid beräkningen av anställningstid tillämpas 3 § första stycket lagen (1982:80) om anställningsskydd. 10 § Ledighet som avses i 2–5 §§ får delas upp i högst tre perioder för varje kalenderår. Om en ledighetsperiod löper över ett årsskifte, skall den anses höra till det kalenderår då ledigheten påbörjades. Begränsning enligt första stycket gäller inte ledighet för föräld- rautbildning m.m. enligt 4 kap. 4 § andra stycket lagen (1962:381) om allmän försäkring. Anmälan och beslut om ledighet 11 § En arbetstagare som vill utnyttja sin rätt till ledighet enligt 2– 5 §§ skall anmäla detta till arbetsgivaren före ledighetens början eller, om det inte kan ske, . Anmälan om ledighet enligt 6 § skall lämnas . I samband med anmälan skall arbetstagaren, om så kan ske, sam- råda med arbetsgivaren om ledighetens förläggning samt ange hur länge ledigheten är planerad att pågå. 12 § Kan överenskommelse inte träffas om förläggningen av ledighet enligt 4 och 5 §§, skall arbetsgivaren förlägga ledigheten enligt arbetstagarens önskemål, om en sådan förläggning inte medför påtaglig störning av arbetsgivarens verksamhet. Arbetsgivaren får inte utan arbetstagarens samtycke förlägga sådan ledighet på annat sätt än att sprida den över arbetsveckans samtliga dagar, dela upp ledigheten under arbetsdagen eller förlägga den till någon annan tid än arbetsdagens början eller slut. 13 § Om arbetsgivaren inte förlägger ledighet enligt 4 och 5 §§ i enlighet med arbetstagarens önskemål skall arbetsgivaren under- rätta arbetstagaren och arbetstagarens lokala arbetstagarorganisa- tion om beslutet och skälen för detta. Beskedet skall lämnas senast en månad före ledighetens början. Om det inte kan ske skall beske- det lämnas . 14 § En arbetstagare får avbryta sin påbörjade ledighet och åter- uppta sitt arbete i samma omfattning som före ledigheten. Om arbetstagaren vill utnyttja sin rätt att återuppta sitt arbete, skall arbetstagaren möjligt underrätta arbetsgivaren om detta. I det fall ledigheten varit avsedd att pågå en månad eller mer, får arbetsgivaren skjuta på återgången högst efter det att arbetsgivaren tagit emot underrättelsen. 15 § En arbetstagare får inte sägas upp eller avskedas enbart på grund av att arbetstagaren begär eller tar i anspråk sin rätt till ledig- het enligt denna lag. Sker det ändå skall uppsägningen eller avske- dandet ogiltigförklaras, om arbetstagaren begär det. 16 § En arbetstagare som begär eller tar i anspråk sin rätt till ledighet enligt denna lag är inte skyldig att bara av detta skäl godta 1.några andra minskade anställningsförmåner eller försämrade arbetsvillkor än sådana som är en nödvändig följd av ledigheten, eller 2.någon annan omplacering än en sådan som kan ske inom ramen för anställningsavtalet och som är en nödvändig följd av ledigheten. Särskilda bestämmelser om arbetstagare som väntar barn, fött barn eller ammar 17 § En kvinnlig arbetstagare som väntar barn, fött barn eller ammar har rätt att bli omplacerad till ett annat arbete med bibehållna anställningsförmåner under förutsättning att hon har förbjudits att fortsätta sitt vanliga arbete enligt föreskrift som har meddelats med stöd av 4 kap. 6 § arbetsmiljölagen (1977:1160) eller 8 kap. 6 § fartygssäkerhetslagen (1988:49). 18 § En kvinnlig arbetstagare som väntar barn och som på grund av detta inte kan utföra fysiskt påfrestande arbetsuppgifter, har rätt att bli omplacerad till ett annat arbete med bibehållna anställ- ningsförmåner. Denna rätt till omplacering gäller dock endast från och med den sextionde dagen före den beräknade tidpunkten för förlossningen. 19 § Rätt till omplacering enligt 17 och 18 §§ gäller endast om det skäligen kan krävas att arbetsgivaren bereder kvinnan annat arbete i sin verksamhet. Är omplacering inte möjlig, har kvinnan enligt vad som före- skrivs i 17 och 18 §§ rätt till ledighet så länge det krävs för att skydda hennes hälsa och säkerhet, dock utan bibehållna anställ- ningsförmåner som ledigheten avser. Om det uppkommer möjlighet till en omplacering som bedöms kunna avse minst en månad, skall arbetsgivaren erbjuda kvinnan arbetet. 20 § Den som vill utnyttja sin rätt till omplacering enligt 17 och 18 §§ skall anmäla detta till arbetsgivaren. Beror omplacerings- behovet på att kvinnan på grund av sitt havandeskap inte kan utföra fysiskt påfrestande arbetsuppgifter, skall anmälan göras minst en månad i förväg. I övriga fall skall anmälan göras så snart det kan ske. Sedan anmälan gjorts skall arbetsgivaren möjligt lämna besked om möjligheten till omplacering. Kan omplacering inte ske, skall arbetsgivaren fortlöpande pröva möjligheten till omplacering. 21 § En arbetsgivare som bryter mot denna lag skall betala skades- tånd för den förlust som uppkommer och för den kränkning som har inträffat. Om det är skäligt kan skadeståndet sättas ned eller helt falla bort. 22 § Mål om tillämpningen av denna lag handläggs enligt lagen (1974: 371) om rättegången i arbetstvister. Förs talan med anledning av uppsägning eller avskedande, skall 34 och 35 §§, 37 § 38 § andra stycket andra meningen, 39–42 §§ samt 43 § första stycket andra meningen och andra stycket lagen (1982:80) om anställningsskydd gälla i tillämpliga delar. I fråga om annan talan tillämpas 64–66 och 68 §§ lagen (1976:580) om med- bestämmande i arbetslivet på motsvarande sätt. Denna lag träder i kraft , då föräldraledighets- lagen (1995:584) upphör att gälla. lag () om ledighet för utbildning 1 § En arbetstagare som vill undergå utbildning har rätt till behövlig ledighet enligt denna lag. Har i lag meddelats bestämmelse som avviker från denna lag, gäller den bestämmelsen. Beträffande förläggningen av ledighet kan avvikande bestämmelse meddelas även genom annan författning än lag, om den rör arbetstagare, vars avlöningsförmåner fastställs under medverkan av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer, eller arbetstagare hos eller dess verk. Överenskommelse mellan arbetsgivare och arbetstagare 2 § Ett avtal som innebär att arbetstagarens rättigheter enligt denna lag inskränks är ogiltigt i den delen. Genom ett kollektivavtal som har slutits eller godkänts av central arbetstagarorganisation får dock göras avvikelser från lagen i fråga om anmälan om ledighet (4 §), arbetsgivarens besked (5 § andra stycket), tiden för arbetstagarens underrättelse om återgång till arbete (6 § andra stycket) samt i fråga om den tid arbetsgivaren har rätt att skjuta upp arbetstagarens återgång i arbete (6 § tredje stycket). Genom ett kollektivavtal som kommit till stånd på det sätt som anges i andra stycket får även bestämmas den närmare tillämp- ningen i fråga om arbetsgivarens beslut (5 § första stycket) och skyddet för anställningsvillkoren (8 §). Arbetsgivare som är bundna av ett kollektivavtal enligt andra eller tredje stycket, får tillämpa avtalet även på arbetstagare som inte tillhör den avtalsslutande arbetstagarorganisationen, om arbetstagarna sysselsätts i arbete som avses med avtalet och inte omfattas av något annat tillämpligt avtal. 3 § Som villkor för rätt till ledighet enligt denna lag gäller att arbetstagaren vid ledighetens början varit anställd hos arbetsgivaren antingen eller sammanlagt . Vid beräkningen av anställningstid tillämpas 3 § första stycket lagen (1982:80) om anställningsskydd. Anmälan och beslut om ledighet 4 § En arbetstagare som vill utnyttja sin rätt till ledighet skall anmäla detta till arbetsgivaren . I samband med anmälan skall arbetstagaren samråda med arbets- givaren om ledighetens förläggning samt, om möjligt, ange hur länge ledigheten är planerad att pågå. 5 § Arbetsgivaren får skjuta upp ledigheten efter arbetstagarens anmälan.