sou · GRB36d1 · 2004-01-01 00:00:00 — Importen av livdjur är mycket låg, endast ett fåtal avelsdjur har importerats sedan EU- inträdet. importerades 6 nötkreatur och 3 får. Inga grisar importerades. 3.6.2Tvätt- och desinfektionsanläggningar vid svenska gränsen Djurtransportfordon som kommer in i landet är en smittrisk. Detta gäller både för utländska bilar som kommer till och svenska fordon som transporterat djur till kontinenten. Genom Svenska Djurbönders Smittskyddskontroll (SDS) försorg finns biltvättar i och . I dessa biltvättar får transportören kostnadsfritt tvätta och desinfektera sitt fordon. Dessa tvättnings- anläggningar finansieras av näringen i syfte att undvika att dåligt rengjorda djurtransportfordon bär smitta med sig in i . Cirka 2–3 bilar tvättas och desinfekteras i dessa anlägg- ningar. finns beskriven i kapitel 2 avsnitt Grisar i . För att undvika direktkontakt mellan svenska besättningar och utländska djurtransportbilar finns speciella uppsamlingsplatser, dit till exempel kalvar först transporteras för veterinärbesiktning och sedan omlastning till utländska fordon för utförsel till exempelvis . Skillnaden mellan uppsamlingsplats och det som kallas handelsanläggning är att på en uppsamlingsplats kan det vara flera ägare till djuren, medan det på en handelsanläggning bara är en. Det finns fyra godkända uppsamlingsplatser och två handels- anläggningar. Regler för tömning, tvätt och desinfektion finns och anlägg- ningarna står under kontroll av en officiell veterinär. Stationerna godkänns av . Sjukdomen virusdiarré (BVD) är vanlig hos nötkreatur över hela världen och har uppmärksammats som en av de mest kost- samma sjukdomarna för lantbruksnäringen. Infektion kan till exempel resultera i omlöpningar, aborter, stenfoster och miss- bildade, döda eller svagfödda kalvar. Det vanligaste sättet för en besättning att bli smittad med BVD-infektion är genom inköp av kroniskt infekterade djur, eller hondjur som bär på ett kroniskt infekterat foster.13 Det finns därför regler för inköp av djur till besättningar som är med i BVD-programmet. När det gäller liv- djursförmedlingen delas djuren in i två kategorier, BVD-fria djur och icke fria djur. Besättningarna som är anslutna till programmet skall köpa fria djur. Svensk Mjölk, de svenska mjölkböndernas och den svenska mejeriindustrins branschorganisation, ansvarar för BVD-programmet och informerar förlöpande berörda parter, inte minst livdjursförmedlingen. var totalt av besättningarna i anslutna. är friförklarade och ligger i utredningsfas. tog föreskriften om obligatorisk bekämpning av BVD. kommer med detta att få ett tvingade program. Vad gäller det internationella läget uppger Svensk Mjölk att och knappast har någon infektion och att 13 För vidare beskrivning se bilaga 7. ligger något före i bekämpningen. På har aldrig infektionen påvisats. I övriga världen uppges BVD-infektion vara mycket spridd, även om variationer ses beroende på djurtäthet och handelsstruktur. Intresset för sjukdomen ökar internationellt med insikten om de problem och produktionsförluster sjukdomen medför. Den svenska livdjursförmedlingen vad gäller gris finns beskriven i kapitel 2. En välkontrollerad avelspyramid och avsaknaden av marknader och auktioner är en mycket viktig förutsättning för att förebygga smittspridning. På nötkreaturssidan har livdjursauktio- ner och gårdsauktioner varit en viktig del av livdjursförmedlingen. Gårdsauktioner där hela besättningar säljs är fortfarande relativt vanligt förekommande i . I samband med utbrottet av mul- och klövsjuka i skärptes smittskyddsrutinerna kring dessa, när det gäller direktkontakt mellan besökare och djur. Vidare upplyses oftast auktionsbesökarna i annonsen om att särskilda smittskyddsregler gäller för personer som haft kontakt med utländska klövbärande djur. I anslutning till utbrottet av mul- och klövsjuka i upphörde den ledande livdjursförmedla- ren med sina livdjursauktioner där djur samlades från olika besättningar som sedan såldes i en livdjurshall. 3.6.7Smittskyddet vid de tidigare livdjursauktionerna Innan leukos-programmet och BVD-programmet genomfördes byggde hälsokontrollen vid livdjursauktionerna i föreningsslaktens regi på att korna var juverhälsodeklarerade och att kalvar och ung- djur inte hade kliniska tecken på ringorm. I och med leukos- och BVD-programmen tillkom krav på att djuren skulle vara kontrollerade enligt dessa och senare, att djuren skulle vara dokumenterat fria från dessa sjukdomar. Innan djuren togs in till auktion provtogs de och husdjursföreningen skickade intyg till den berörda slakteriföreningen. Det är utan tvekan så att livdjursförmedlingen, åtminstone inom vissa områden, ökat djur- ägarnas motivation att delta både i leukos- och BVD-programmet. Vad gäller övrig sjuklighet har säljaren, det vill säga bonden inty- gat att djuret varit kliniskt friskt. Det har alltså varit en typ av egenkontroll. Förmedlingspersonal har sedan okulärt besiktigat djuren innan auktionen. Lokalt har det förekommit att veterinär anlitats och det har då varit fråga om juverhälsokontroll. I samband med utrotningsprogrammet av grissjukdomen Aujeszkys sjukdom, som kom , infördes krav i anslutna grisbesättningar på gårdskarantän, utlastningsrum eller annat utslussningssystem samt besättningsegna skyddskläder. Detta gjordes i syfte att bryta smittvägarna in i djurbesättningen. Nyanlända gyltor eller andra avelsdjur skall hållas isolerade från besättningen och under uppsikt i en gårdskarantän . På detta sätt kan eventuella subkliniska sjukdomar som utbrutit av transportstress upptäckas innan djuren förts in i den egentliga besättningen. Genom att slussa ut slaktdjur eller smågrisar för försäljning via ett särskilt utlastningsrum eller dylikt förhindrar man att eventuell smitta på transportbilen överförs till besättningen. Transportören behöver då inte gå in i stallet utan tar emot djuren i utlastnings- rummet. Likaså behöver inte djurägaren gå upp i transportbilen och komma i kontakt med andra besättningars djur. Besättningsegna skyddskläder är framför allt avsedda för veteri- närer, seminpersonal och rådgivare som rör sig mellan många besättningar. Genom att dessa förses med rena stövlar och rock/overall på varje gård minskar risken påtagligt att dessa perso- nalkategorier fungerar som smittspridare. Om en djurtransportör skall gå in i ett stall bör naturligtvis även denne utrustas med gårds- egna skyddskläder. Även övriga besökare förses med skyddskläder. Vid studiebesök som ofta ordnas i LRF:s eller något slakteris regi, tillhandahålls vanligen overaller och skoskydd. Från SDS sida har smittskyddsrutiner för besökare från andra länder drivits hårt. Dessa besökare förses alltid med skyddskläder, vanligen engångs- overall och skoskydd. Sedan EU-inträdet har SDS i annonskampanjer manat till försiktig- het och ökad vaksamhet då epizootisk sjukdom förekommit i vår närhet. Smittskyddsbroschyrer har tryckts och distribuerats till djurägare och andra berörda, till exempel Bo på lantgård. Åter- igen aktualiserades detta när mul- och klövsjukan utbröt i . En speciell broschyr togs fram av näringen under ledning av SDS och information gick ut till bland annat djur- transportörer om smitta och smittskydd i det dagliga arbetet. I den pågående utbildningen av samtliga svenska djurtranspor- törer i TYAs regi (Transportfackens Yrkes- och ),14 ingår smittskydd som en viktig kursdel. 3.6.10Sektionerad grisuppfödning för minskad smittspridning Sektionerad och ålderssegregerad uppfödning har visat sig ha stora produktionsmässiga och hälsomässiga fördelar. Vid en sektionerad uppfödning hålls olika kategorier av växande djur i olika stallavdel- ningar. Denna uppfödning innebär att ett antal suggor, till exempel 40 stycken, grisar . Genom att sedan inte blanda grupper med växande djur minskar risken drastiskt för att äldre djur skall smitta yngre som har en mer outvecklad immunitet. Uppföd- ningsformen har fått stort genomslag och är i dagens grisuppfödning tämligen självklar. Trots skilda avdelningar kan smitta spridas via ventilationen genom att utluft från till exem- pel slaktsvinsstallar når tilluftsintag i tillväxtavdelningar. De luftburna smittämnen som är mest aktuella under svenska förhållanden är framför allt bakterierna Mycoplasma hyopneumoniae och Actinobacillus pleuropneumoniae. Andra virusorsakade luft- vägssjukdomar samt bakterieorsakade sjukdomar som nyssjuka, kan också överföras mellan djurgrupper via ventilation och otill- fredsställande sektionering i form av gödselkulvertar och otäta dörrar. Det kan alltså vara en smittskyddsmässig fördel att öka avståndet mellan olika kategorier av växande djur. Således kan det på en gård med integrerad grisuppfödning, det vill säga smågrisuppfödning ända till slakt, finnas en poäng med att lägga slaktsvinsstallar en bit från smågrisar och tillväxtgrisar. De avstånd det är frågan om är 14 TYA:s utbildning beskrivs närmare i kapitel 4. dock förhållandevis korta, upp till . Ytterligare en fördel med en något mer utspridd produktion är att de olika stallavdelningarna vid eventuella sjukdomsutbrott är lättare att sanera. Zoonoser är sjukdomar eller smittämnen som på ett naturligt sätt kan spridas mellan djur och människor. Smittspridning kan antingen ske vid direktkontakt mellan djur och människor eller indirekt, till exempel genom konsumtion av livsmedel eller vatten som är förorenat med avföring. Smittämnen kan också spridas med vektorer (bärare) som fästingar eller myggor. Kontroll och bekämpning av zoonoser får en allt större betydelse såväl inter- nationellt som nationellt. En effektiv och kontinuerlig salmonellakontroll gör till exempel att svenska djur har låg förekomst av smittan, och svenska djurpro- dukter är praktiskt taget fria från salmonella. Vissa smittämnen har utrotats helt i , såsom nötkreaturstuberkulos, brucellos (=undulantfeber). Sjukdomen ger återkommande febertoppar och värk i huvud och leder hos människa, och hos djur aborter och dödfödslar. Bakterien sprids via opastöriserade mjölkprodukter från djur till människa, och mellan djur (via flytningar från köns- vägarna) och rabies. Andra smittämnen som Campylobacter och verotoxinproducerade E-coli har däremot inte kunnat kontrolleras lika effektivt. Transporter av djur är en viktig riskfaktor för sprid- ning av zoonoser. 3.8Beskrivning av några viktiga transportsmittor De flesta infektionssjukdomar som drabbar djur kan också spridas genom djurtransporter. Det finns dock ett antal som kan få långt- gående hälsomässiga-, djurskyddsmässiga och ekonomiska konse- kvenser, och där transporterna utgör en viktig spridningsväg. Några sådana sjukdomar beskrivs i bilaga 7. 3.9Politiska/vetenskapliga uttalanden Sambandet mellan djurtransporter och smittsamma djursjukdomar har uppmärksammats i olika vetenskapliga och politiska samman- hang . Olika organisationer, och här märks i synnerhet den europeiska paraplyorganisationen för veterinärer (), har framhållit att djurtransporter kan leda till allvarliga hälsoproblem för såväl djur som människor, till exempel genom en snabb sprid- ning av smittsamma sjukdomar.15 3.10Utredningens bedömning angående djurtransporter och spridning av smittsamma djursjukdomar Vetenskapliga och erfarenhetsmässiga data visar tydligt att djur- transporter utgör en mycket stor riskfaktor vid spridning av smitt- samma djursjukdomar. Det stora antal transporter som genomförs inom EU medför lätt att en allvarlig smitta sprids snabbt och till många platser. Detta kan få förödande ekonomiska konsekven- ser för en produktionsgren, en region eller ett land. Det medför också ett stort lidande för de drabbade djuren. Från smittskyddssynpunkt borde därför djurtransporter i all- mänhet och långväga transporter i synnerhet minimeras i största möjligaste mån. Transporter med väl undersökta djur, god hygien och goda transportförhållanden minskar smittorisken, men undan- röjer den inte helt. Djurmarknader och mellanstationer fungerar också som effektiva smittspridningsplattformer, då många djur från olika miljöer blandas för att smitta varandra, och sedan skickas vidare till nya besättningar. Nya system för handel med djur måste därför utarbetas, där djuren inte kommer i direkt kontakt med varandra vid handelstillfället. Generellt bör dock system med så liten förflyttning av djur som möjligt eftersträvas. 3.11Import av herrelösa hundar Införsel av hundar till från andra länder, främst södra , har tidigare inte förekommit annat än undantagsvis. uppmärksammades dock i svensk media att fler organisationer tog hand om herrelösa hundar från dessa länder och 15 FVE position paper on transport of live animals. placerade dem i nya hem i . Sedan medlemskapet i EU finns möjlighet att resa med hund på ett helt annat sätt . Att ta med hunden på semesterresan kräver dock inte bara veterinärintyg, förebyggande vaccinationer och medicinering. Det kan också inne- bära risk för hundens hälsa och också att smittor okända i införs i landet. Än så länge har mycket få utnyttjat denna möjlighet och de som reser med hundar till hundutställningar i andra länder har stor kunskap om riskerna och hur dessa elimineras. har det dock börjat förekomma organiserad införsel av tidigare vanvårdade, oönskade och herrelösa hundar från södra till . Hundarna omplaceras och säljs till hundvänner. Många av djuren är hittehundar vars tidigare öden är helt okända. klimat medger att hundar kan överleva mer eller mindre förvildade i närheten av byar och städer där de kan leva på matrester, sopor eller vilda djur som de dödar. Hundarna tas enligt uppgift om hand och vaccineras, avmaskas, blodprovas och veterinärbesiktigas, i enlighet med de regler som gäller för införsel av sällskapshundar till , innan de levereras till sina nya ägare. De svenska införselkraven på vaccination mot rabies, leptospiros och valpsjuka, antikroppskontroll samt avmask- ning mot dvärgbandmask skyddar dock inte hunden från att bli smittad med andra allvarliga sjukdomar. Många av de allvarliga sjukdomar som hundar kan smittas med i kan inte behandlas med de mediciner som finns registrerade i . Kravet på friskintyg utfärdat av veterinär i anslutning till att hunden lämnar ursprungslandet bör utesluta att hundar som har synliga symtom på sjukdom förs in till . Många allvarliga sjukdomar har emellertid en relativt lång inkubationstid, vilket innebär att hunden kan vara smittad, men symtomen visar sig först . Sådana hundar kommer, förutom att de själva blir allvarligt sjuka, att orsaka sina nya ägare stor vånda och höga kostnader. För att upptäcka dessa smittor så länge hunden ser frisk ut, måste man analysera prover från hunden. Många allvarliga sjukdomar, mot vilka vacciner inte finns, sprids av så kallade vektorer, det vill säga myggor, loppor och fästingar. Det enda sätten att förebygga dessa infektioner är att skydda hun- den genom att kontinuerligt skydda den mot angrepp av fästingar, loppor och myggor och regelbundet behandla den mot vissa av smittämnena (hjärtmask). Andra allvarliga hundsjukdomar, som till exempel valpsjuka och smittsam leverinflammation, är en väl omhändertagen hund skyddad mot genom regelbunden vaccination En hund som lever vind för våg, eller som har en ägare som inte bryr sig, är helt oskyddad mot infektioner. Det är därför fullt möjligt att den redan är smittad när den vaccineras i samband med omhändertagandet. Det är ofta mycket svårt att bota en hund som burit på smitta , varför det är inte själv- klart att hittehundarna kan bli friska ens om de kommer under veterinärvård i samband med omhändertagandet. I många fall kan avlivning vara det mest skonsamma sättet att ta hand om en svårt sjuk hittehund. Här beskrivs några av de viktigaste och allvarligaste infektionerna som förekommer i länderna runt . Ju längre söderut i man kommer desto större är risken att hundar blir angripna av den bruna hundfästingen (Rhipicephalus sanguineus). Fästingen ser ut som våra inhemska fästingar, men hundarna får inte en eller två fästingar utan kan vara helt fulla av fästingar som bitit sig fast i klasar. Fästingen är vanligare inomhus, till exempel i kennelmiljö eller hittehundstallar, än utomhus. Dessa fästingar sprider också flera allvarliga sjukdomar: Ehrlichia canis är en bakterie som sprids av den bruna hund- fästingen. Denna bakterie förekommer inte i och skiljer sig från den Ehrlichia-art som sprids av vår inhemska fästing både vad avser symtombild och spridningssätt. Ehrlichia canis skadar de vita blodkropparna. Symtomen varierar men vanligast är viktminskning, feber, matvägran, blödningar och ibland kramper, blindhet och rörelsestörningar. Infektionen kan också bli kronisk och ge obot- liga skador på blodbildningen i benmärgen. Babesia canis är en blodparasit som bland annat sprids av den bruna hundfästingen. Samma fästing kan överföra både babesia och ehrlichia. Parasiten skadar de röda blodkropparna. efter infektionen kan hunden få allvarlig blodbrist, feber, mjältför- storing och leverskador. Snabb behandling (licenspreparat) kan ha god effekt, men preparaten ger ofta relativt allvarliga biverkningar. ses istället ett akut chocktillstånd och allmän organförstö- ring som vanligtvis leder till döden oavsett behandling. Hepatozoonos orsakas av en encellig parasit, Hepatozoon canis, som sprids av den bruna hundfästingen och andra sydliga fästingar. Smittan förekommer i . Hundar smittas då de äter upp en smittad fästing. Parasiten angriper vita blodkroppar, monocyter, och celler i blodkärlens väggar. Hunden får ofta feber, blödningar och magrar av, men symtomen varierar beroende på vilka organ som angrips. Sjukdomen leder ofta till döden oavsett behandling. Infektionen kan troligen överföras från en smittad tik till de ofödda valparna. Hjärtmasken, Dirofilaria immitis, sprids av stickmyggor (olika sorter), finns inte i men är vanlig kring och i . Hos hunden utvecklas masken i hjärtats högra förmak och kan bli 10–. Masken orsakar kraftiga störningar i hjärtats funktion och hunden får symtom på allvarligt hjärtfel. Behandling av en hund med hjärtmask är svår och kan leda till att hunden avlider eftersom masken, när den dör av medicinen, kan täppa till viktiga blodkärl. Det är därför praxis att välskötta hundar, i områden där hjärtmask förekommer, behandlas regelbundet med avmaskningsmedel som förebygger utveckling av hjärtmask . Diagnos ställs genom att påvisa antikroppar eller maskstadier i blodet (beroende på hur som förflutit sedan hunden smittades). Brucellos, orsakad av bakterien Brucella canis, är en allvarlig sjuk- dom som sprids via parning och som orsakar abort och testikel- inflammation hos hundar. Smittan förekommer inte i men däremot i . Människor kan också smittas vid kontakt med sjuka hundar. Leishmanios orsakas av en encellig parasit (Leishmania donovani infantum) som överförs av skymnings- och nattaktiva sandmyggor. Smittan är utbredd i och och är i vissa regioner i södra , och mycket vanlig. Parasiten lever i hundens vita blodkroppar. Inkubationstiden från smitta till symtom är ofta lång (månader – år) Hos hundar som insjuknar varierar symtomen, men ofta ses först hårlösa, fjällande fläckar i huden ofta på huvudet. Svaghet i bakbenen, febertoppar, svullna lymfknutor, hudsår och avmagring är symtom som kan ses i senare stadier av sjukdomen. Behandling av sjuka hundar kan dämpa symtomen men parasiten finns kvar och sjukdomen blossar ofta upp i perioder under resten av hundens liv. Även människa kan smittas via bett av sandmyggor. Främst barn och personer med nedsatt immunförsvar insjuknar i leishmanios. Symtomen kan bestå av hudförändringar i lindriga fall till njursvikt, leversvikt, muskelförtvining och blodbrist i allvarliga fall. Leishmanios är ett stort problem i Medelhavs- länderna, och i vissa områden har förslag lagts att avliva alla konstaterat smittade hundar, som är reservoarvärdar för parasiten, för att minska spridningen via myggor till människor. 3.11.5Problem vid införsel av hittehundar Det är okänt hur många hittehundar som förts till . rapporterade () flera fall där omplacerade spanska hundar blivit sjuka och fått uppsöka djursjukhus sedan de anlänt till . Exempelvis insjuknade en hund med tecken på blodbrist, trötthet och avmagring. Vid undersökning på djursjukhus visade det sig att hunden var smittad med hjärtmask, leishmania och Ehrlichia canis. Det är okänt om hunden hade ännu fler infektioner. Av det totala antalet hundar som 1/1 2001 – 31/5 2002 diagnosti- serats med någon exotisk infektion förefaller hittehundarna (10 st) vara kraftigt överrepresenterade jämfört med övriga resande hundar som insjuknat (4 st). Det är inte försvarbart att låta en akut eller kroniskt sjuk hund utsättas för den stress som flygtransport (ofta i kombination med lugnande medel) och miljöombyte innebär. Den stressen kan i vissa fall till och med förvärra sjukdomen och försämra hundens chanser att tillfriskna av insatt behandling. Det kan också ibland vara svårt för svenska veterinärer att snabbt ställa rätt diagnos eftersom det handlar om sjukdomar som normalt inte förekommer här. En ytterligare nackdel med att föra hunden till för behandling är att nödvändiga preparat oftast inte säljs på svenska apotek eftersom smittämnena inte förekommer i landet. SVA rekommenderar att endast konstaterat smittfria hundar förs till . Vid import av herrelösa hundar innebär detta, utöver lag- stadgade undersökningar, även analys av blodprov för exempelvis hjärtmask, leishmanios, Ehrlichia, Babesia, och Brucella canis. 3.11.6Utredningens bedömning och förslag angående import av herrelösa hundar Transportstress i kombination med initialt symtomlösa infektioner kan orsaka djurskyddsmässigt oacceptabla situationer under och efter transporten. Införsel av allvarliga smittsamma sjukdomar som normalt inte finns i utgör vidare ett visst hot både mot hundars och människors hälsa. Mot bakgrund av den ökade risken för förekomst av här redo- visade sjukdomar hos importerade hundar från , föreslår utredningen utökade krav på blodanalys vid införsel av alla hundar som är födda i, uppväxta i och förs in från , , , och . Hundar från dessa länder bör genom blodprovstestning konstaterats fria från hjärtmask (Dirofilaria immitis), leishmanios (Leishmania donovani infantum), tropisk ehrlichios (Ehrlichia canis), brucellos (Brucella canis), och babesios (Babesia canis) innan de får föras in i . Krav bör också ställas på att alla hundar är fästingsanerade innan de förs in från ovan nämnda medlemsstater. 3.12Kartläggning av det tillfälliga transportförbudets effekter på transporttider, transportvägar och djurens välbefinnande samt ekonomiska konsekvenser till följd av rådande slakteristruktur med mera Enligt regeringens tilläggsdirektiv (Jo 2001:27) till Djurtransport- utredningen skall den särskilde utredaren utöver det ursprungliga uppdraget kartlägga det tillfälliga transportförbudets effekter på transporttider, transportvägar och djurens välbefinnande samt vil- ken betydelse slakteristrukturen och transportmönstret har för de ekonomiska konsekvenserna av ett transportförbud. Utredaren skall särskilt redovisa vilka konsekvenser de eventuella förslag till förändrad slakteristruktur och förändrat transportmönster som utredaren presenterar kan få i en situation med utvidgade smitt- skyddsåtgärder. Detta skall göras med tyngdpunkt på smittskydd, djurens välbefinnande och ekonomiska aspekter. Uppdraget redo- visas nedan. 3.12.1Statens jordbruksverks föreskrifter med anledning av utbrottet av mul- och klövsjuka i utbröt en mul- och klövsjukeepizooti i . Av vad som framkom genom smittspårningsarbe- tet, var smittan spridd till 43 besättningar den dag diagnosen fast- ställdes. Totalt drabbades över 2 000 besättningar av mul- och klöv- sjuka. Med anledning av det uppkomna smittläget utfärdade Jord- bruksverket en första föreskrift den 2 mars 2001,16 Statens jord- bruksverks föreskrifter om särskilda försiktighetsåtgärder med anledning av utbrott av mul- och klövsjuka i . Föreskriften trädde i kraft .