sou · GRB318d2 · 2004-01-01 00:00:00 — Jag har emellertid ej ansett lämpligt att återkomma till saken i avvaktan på att Ni i hinna samla och begrunda alla de upplysningar, som de hemvändande Budapest-svenskarna sitter inne med (HP 80 Ea, 19/4-1945). hänvisning till tragiska försvinnande låter onekligen antyda att han ansåg att hade omkom- mit. Återigen, för fjärde gången återkom han till att måste samla och begrunda alla de upplys- ningar som den hemvändande Budapest-beskickningen nu förde med sig. Innan så hade skett hade inte velat agera för sak. Brevet avslutades enligt följande: Vad jag fruktar är, att ryssarna med bästa vilja i världen icke kunna skapa klarhet om vad som inträffat. För det första hava de truppför- band, som stodo i , nu säkerligen flyttat fram sina staber och kvarter till . Vidare måste man tyvärr tänka sig möjlig- heten av att marskalk högkvarter och underlydande staber i nuvarande stund svårligen kunna förmås ägna större uppmärksamhet åt ett ärende av detta slag. Slutligen är det tänkbart, att för den hän- delse råkat ut för en dödlig bilolycka eller mördats under färden från österut, hans försvinnande i den rådande oredan, Bild III: död i den väldiga Budapest-drabbningens närmaste etappområde, faktiskt skett spårlöst (HP 80 Ea, 19/4-1945). Det sammantagna budskapet var således, som för att förekomma Budapest-svenskarnas skildringar, att det i praktiken var omöjligt att skapa klarhet i ärendet och att det följaktligen var meningslöst att framgent ta upp det, åtminstone i . 9.7Budapest-beskickningens personal anländer till Vad gör utrikesledningen? anlände Budapest-personalen till . Det är inte helt klart vilka åtgärder UD vidtog för att utreda legations- personalens upplevelser i och frågan om försvinnande. I den svenska arbetsgruppens rapport konsta- teras att medlemmar ur legationspersonalen har lämnat rätt fylliga skildringar av skeendet i till UD, att det inte tycks ha förekommit några muntliga utfrågningar om just , att det för legationspersonalens sammanträffande med utri- kesministern saknas dokumentation eftersom aldrig förde anteckningar vid möten och ingen tjänsteman var närvarande, samt att aldrig tycks ha hörts av UD (UD II: 52, 2001: 52). Helt i enlighet med rekommendation (som i brev givits vid fyra tillfällen) författade Per Anger vid hem- komsten en rapport (PM angående Pilkorsöverfallet på beskick- ningen m.m.) som är daterad redan till . Huruvida han också, som rekommenderade i telegrammet av , föredrager händelseförloppet för utrikesministern är inte helt klart. I den svenska arbetsgruppens rapport hävdas att hela legationspersonalen vid hemkomsten skall ha sammanträffat med utrikesministern. Varken i , eller Bauers egna böcker och skrifter nämns emellertid något möte med utrikesministern. Per Anger, som egentligen är den ende som ger någon utförligare skildring av hemkomsten till i sin bok, skriver att en presskonferens inleddes på UD efter ankomsten till . Att ett möte med utrikesministern ägde rum finns emellertid dokumenterat i ett brev från till av Bild III: död 1949, vari skrev att han tillsammans med de övriga beskick- ningsmedlemmarna blev uppkallad till excellensen , som därvid icke blott framförde regeringens tack för vårt arbete utan även lovade att göra sitt bästa, om det var något han kunde hjälpa oss med (P 1, , , 17/8-1949). Det finns ingen säker dokumentation på att en föredragning direkt av Anger inför utrikesministern själv skulle ha ägt rum . Det synes också, givet visserligen korta ögonblicks- skildring, osannolikt. Emellertid framhåller Anger i sin bok att hemma blev jag naturligtvis utfrågad om och vad som kunde ha hänt honom (Anger, 1979: 134). Utredningen har även, från , fått tillgång till ett odaterat och osignerat dokument som förefaller vara ett protokoll från en föredragning av Per Anger rörande bl.a. för- svinnande. Föredragningen uppges ha ägt rum . Originalet (eller möjligtvis en avskrift) av detta dokument har lokaliserats i författaren som finns depo- nerat i i arkiv. Det finns dock ingen information om hur dokumentet hamnat där. Av dokumentet framgår bl.a. följande uppgifter: Legationssekreteraren har vid besök berättat följande: Dagen före 1944 hade Anger och Wallen- berg besökt biträdande utrikesministern för att utverka skydd åt och korsets verksamhet, som hotades av pil- korsmännen. Utrikesministern hade ställt sig mycket avvisande och förklarat, att svenska legationen måste evakuera från sta- den. Anger och begåvo sig då till legationen för att varna ministern. ockuperades legationen av pilkorsmän. Lega- tionstjänstemännen sökte därefter sin tillflykt till olika ställen i all- mänhet i Buda. hade dock uppehållit sig i Pest, där han reste omkring och sökte skydda judarna i de olika svenskhusen, men besökte emellanåt legationsmedlemmarna i Buda. hade och Anger med hjälp av ungerska gendarmer återtagit besittningen av legationen för någon tid. Anger hade rått att under de strider som då pågingo i staden, inställa sin verksamhet, då densamma vore förenad med alltför stora risker Bild III: död Någon dag under förra hälften av hade ministern låtit hälsa , att han fått en anonym varning om att löpte mycket stor fara om han ej inställde verksamheten. hade låtit hälsa, att han erhölle dylika varningar och att han ej kunde taga hänsyn till desamma. Någon dag före , vilken dag Pest helt ockuperades av ryssarna, hade emellertid låtit hälsa till ministern, att striderna tagit en sådan omfatt- ning, att han icke längre kunde göra någon nytta, och att han därför tänkte gå över till de ryska linjerna. Ministern hade låtit hälsa att, om han ansåg sin ställning ohållbar, skulle han gå över till den ryska sidan. Sedan Pest fallit, hade Anger ej haft någon direkt förbindelse med (arkiv, 1:5). Vad som är intressant att fästa uppmärksamhet på i detta doku- ment är diskrepansen mellan påstående att på eget initiativ smög sig över till ryssarna och utsaga att hade erhållit klart mandat av sin chef att gå över till den ryska sidan. Varifrån fått uppgiften att på eget initiativ smugit sig över till ryssarna kan inte med bestämdhet sägas. Klart är dock att , under Buda- pest-svenskarnas vistelse i , nästan uteslutande umgicks med den i rang likställde minister . Kontakten med den övriga personalen var (med möjligt undantag för STAB:s repre- sentant i ), precis som själv skriver, endast kort. version av som agerar utan instruktion från sin chef är uppenbart negativ mot och torde emanera från själv, eller någon annan ur legationspersonalen. Detta är dock en fråga som måste lämnas obesvarad i brist på dokumentation. Någon form av utfrågning eller föredragning rörande Wallen- bergs försvinnande tycks således ha ägt rum efter hemkomsten. Tyvärr går inte Anger i sin bok in på frågan vem som anställde denna utfrågning. Han har också, på en direkt fråga av ambassadör , svarat att han inte kunde minnas hur dokumentet med föredragningen tillkommit (P 2 EuI, 6/7-1999). I finns ingen dokumentation, vare sig i form av regel- rätta protokoll eller uppgifter i den reguljära skriftväxling mellan UD och legationerna, som ger belägg för att UD utfrågat rörande omständigheterna kring försvinnande. Dokumentet av saknar därtill alla de för regul- jära UD-dokument obligatoriska beståndsdelarna i form av doku- menthuvud, ärendebeteckning, dossierbeteckning och instruktion Bild III: död huruvida dokumentet är förtroligt, strängt förtroligt eller mycket strängt förtroligt. Dess korta inledning (Legationssek- reteraren Per Anger har vid besök berättat följande:) kan inte anses vara typisk för UD-dokument rent generellt. Hand- brev, skrivelser och promemorior inom departementet hade som regel tämligen utförliga inledningar som angav ärendets innehåll. Det finns heller ingen uppgift, såsom var obligatoriskt för UD- dokument, om namnet på den UD-tjänsteman som skrivit proto- kollet. Anmärkningen att Per Anger vid besök har lämnat en redogörelse förefaller också lite oväntad för ett UD-dokument. Anger var ju anställd inom utrikesförvaltningen och hans vistelse i bör knappast bland hans kolleger ha uppfattats som ett tillfälligt besök. Å andra sidan är redogörelsen skriven på en mycket korrekt för- valtningsprosa. Språkdräkten låter antyda att någon form av stats- tjänsteman har hållit i pennan. På dokumentet återfinns också två handskrivna bläcksiffror: Nr. 48 och 86. Vad dessa siffror står för går dock inte att säga. Det kan röra sig om någon form av dia- riesiffror (som dock strider mot UD:s rutiner). Två små hål i övre vänstra hörnet visar att ett eller flera papper har varit sammannitade med dokumentet. I övrigt finns inga kännetecken som kan ge oss ledtrådar till dokumentets tillblivelse och upphovsman. Det kan inte uteslutas, för den händelse att dokumentet är en av- skrift, att UD:s dokumenthuvud etc. har funnits på ett original- dokument som därefter har förstörts. Varför man i strid mot gängse rutiner skulle ha gjort en kopia utan obligatoriska bestånds- delar förefaller dock märkligt. Man skulle också kunna tänka sig att den ansvarige handläggaren medvetet har avstått från dokumenthuvud. Dokumentet kan av olika skäl ha uppfattats som känsligt. Det skall dock påpekas att denna utredning inte har påträffat något dokument av liknande slag vid genomgång av arkiv. För den händelse att man inom UD , vid behandling av särskilt känsliga frågor, använde sig av modellen att skriva dokument där upphovs- mannens identitet inte skulle kunna röjas, borde denna utredning ha återfunnit åtminstone något liknande dokument. Så har emeller- tid inte skett. Här skall emellertid understrykas att den amerikanska bestånds- delen i uppdrag också av samtida chefstjänstemän bör ha uppfattats som känslig. Det finns visserligen ingen dokumenta- Bild III: död tion inom UD som ger otvetydigt belägg för att så var fallet. Den totala frånvaron av dokumentation i av Bohemans samtal med låter dock antyda att så var fallet. I ett brev från Kálman till jr. av skriver att det kan konstateras att amerikanska regeringen visade synnerligen stort intresse för Raouls mission samt att de nödvändiga penningmedlen ställdes till förfogande av härvarande amerikanska legationen: jag ber Eder behandla mina uppgifter om amerikanska legationen strängt konfidentiellt, då jag ej är befogad att meddela något härom (Brev från Kálman till jr. 20/4-1945, Skandi- naviska Enskilda Bankens arkiv). Mot detta kan emellertid anföras att det inte förekommer några som helst uppgifter vare sig om amerikanska upp- dragsgivare eller t.ex. om den brittiska legationens intresse för verksamheten i i dokumentet. I promemoria över händelserna i efter den sov- jetiska inmarschen (som upprättades ) förekommer flera mycket känsliga uppgifter bl.a. rörande den sovjetiska plund- ringen av den svenska legationsbyggnaden samt uppgifter från sovjetiska förhörsledare som gjort gällande att och varit tyska spionchefer (2 EuI, 2/5-1945: 6 []). I föredragning nämns däremot att de ryska myndigheterna varit mycket förekommande. Om man antar att föredrag- ning ansetts känslig och gömts undan t.ex. med hänsyn till för- hållandet till är det rimligt att också redo- görelse borde ha behandlats på samma sätt. Så har dock inte skett. promemoria har helt i enlighet med gällande rutiner arkive- rats på dossier Organisationen av diplomati och konsulat- väsen , (P 2 Eu). Anger uppehåller sig således endast ytterst kort i sin bok kring vad som hände dagarna efter hemkomsten till . I finns dock ett brev från Per Anger till skrivet vari Anger ger en kort kommentar kring hemkomsten: Budapesthändelserna börja nu sjunka tillbaka i glömskans värld. vissa av resenärerna synas fortfarande vara gripna av vad vi upplevat och ha lagt ut texten så gott de kunnat trots överenskommelse att den s.k. käften skulle hållas i största möjliga utsträckning. Bild III: död rens vid vår hemkomst lyckades vi emellertid undvika de brännbara ämnena. fick därefter vid hemligt sammanträde utförlig redogörelse för vad som förevarit i och dagen därpå erhöll pressen under tysthetslöfte samma orientering av Excellensen. Dags- posten och har i samband härmed haft vissa artiklar vilka tilldragit sig stor uppmärksamhet och knappast äro ägnade att förbättra förhållandet till en viss stat. Jag skrev en p.m. om händelserna i innan jag for på semester. Den omhändertogs då av env. och lär nu ha överlämnats till pol. avd. tillsammans med av andra resenärer författade uppsatser (HP 80 Ea, 17/5-1945). Såsom framgår av detta brev finns inte ett ord om att Anger skulle ha föredragit händelserna i och omständigheterna kring försvinnande direkt inför utrikesministern (eller inför någon annan på UD). Däremot framgår att vid ett hemligt sammanträde fick en utförlig redogörelse för vad som förevarit i . Denna redogörelse gavs av utrikesminis- ter och finns tryckt i boken liga protokoll, (1976). Kan då föredragning möjligtvis trots allt ha skett inom UD inför som ett led i utarbetandet av det anförande höll vid hemliga sammanträde ? Det som talar emot denna tolkning är dock diskrepansen mellan uppgifterna i föredragning och : togs den första kontakten med de ryska trupperna av två beskickningstjänstemän, som begivit sig ut till främsta stridslin- jen. Vederbörande ryske befälhavare erhöll en redogörelse för beskickningens läge, som framställning gjordes om att de ryska trupperna måtte respektera beskickningen samt kvarvarande svenskar och svensk egendom. I detta syfte överlämnnades en förteck- ning över samtliga i befintliga svenska objekt. framträngde ryska förband mot den del av staden, där svenska beskickningen var belägen. Tyskarna bjödo starkt motstånd, och en mindre avdelning förskansade sig, trots protester från den svenska beskickningspersonalens sida i en sidobyggnad till beskick- ningen. I syfte att nedslå detta motstånd tilltvingade sig ett ryskt för- band tillträde till huvudbyggnaden, varifrån de tyska soldaterna angre- pos. Beskickningsbyggnaden var försedd med svenska flaggor samt skyltar på ryska språket. När det tyska motståndet bru- tits, påbörjade ryssarna trots protester en utplundring av beskick- ningen, i första hand på livsmedel och spritdrycker. Påföljande dagar anlände nya förband, vilka fortsatte plundringen. Bild III: död hembiträden våldfördes, och beskickningens personal tvingades vid olika tillfällen ut till gatuarbete. Beskickningen genomsöktes från golv till tak, kassaskåpen sprängdes och allt av värde bortförde, inklusive samtliga beskickningsbilar. Alla protester och hänvändelser till veder- börande befälhavare voro gagnlösa (hemliga protokoll, 1976: 330). uppger i sitt anförande att den första kontakten med de ryska trupperna [togs av] två beskickningstjänstemän, som begivit sig ut till främsta stridslinjen [] . Som fram- gick av redogörelse hade dock givit klartecken åt att ta kontakt med de sovjetiska förbanden redan kring . UD hade därtill fått bekräftat att faktiskt upprättat kontakt med sovjetisk militär personal redan före genom Dekanozovs note. Visserligen fanns de ovan presente- rade uppgifterna som tydde på att försvunnit i bil mot okänd destination, men det framstår alltjämt som ytterst märkligt att utrikesministern inte med ett ord berörde vare sig försvinnande, eller det faktum att kontakt upprättades med sovjetiska militärer före . Detta kan å ena sidan utgöra ett ytterligare belägg för att dokumentet inte har upprättats inom UD. Å andra sidan, kan , av oklara skäl, medvetet ha valt att utelämna kontakt med sovjetiska militärförband. Kálman brev till jr. Det går således inte att med bestämdhet utesluta att UD har upp- rättat protokollet över föredragning. Det finns flera över- tygande tecken på att upphovsmannen fanns utanför utrikesför- valtningen. Å andra sidan finns det tecken som gör att vi inte helt kan utesluta att det rör sig om ett UD-dokument. Vilka aktörer förutom UD kan då ha varit intresserade av upp- gifter rörande försvinnande? Det skall här understry- kas att utredningen har företagit omfattande genomgångar av dos- sierer hos den militära underrättelse- och säkerhetstjänsten samt hos säkerhetspolisen. Några tecken som gör det troligt att Anger föredragit ärendet inför svensk underrättelsetjänst finns inte. Dokumentet har inte påträffats i säkerhetspolisens eller i C-byråns arkiv. Om vi antar att svensk under- Bild III: död rättelsetjänst skulle ha haft intresse av den svenska Budapest- beskickningens öden efter den sovjetiska inmarschen skulle det åter ha varit rimligare att hemlighålla och arkivera känsliga rap- port. amerikanska uppdragsgivare måste dock rimligtvis ha haft ett intresse av uppgifter kring försvinnande. skrev i ett av sina telegram till att is throwing his full energy into his task and doing remarkably well considering enormous difficulties. thinks official recognition by WRB of 's efforts, which would be forwarded through the Foreign office well justified (30/10- 1944, Nr. 4416, P 2 EuI, 15/4-1998). skrev Pehle ett brev till vari han uttryckte our deep appreci- ation for your splendid cooperation and for the vigor and ingenuity which you brought to our common humanitarian undertaking (6/12-1944, P 2 EuI, 15/4-1998). Det finns också dokumentation (som vi får anledning att behandla mer ingående nedan) som visar att hördes av och efter hemkomsten till . Ett liknande förfarande med Anger från amerikansk sida förefaller fullt möjligt. I ett brev till av skrev , som nämnts, att han hade ätit lunch med Anger som var då befann sig i för (P 2 EuI, 17/2-1994). Såsom framgått ovan hade Anger åtagit sig att vidare- befordra den amerikanska instruktionen till rörande Szentirmay och Bogdanffy som inte ville vidarebefordra via det svenska UD:s kanaler. Det förefaller dock mindre troligt att en eventuell föredragning av Anger inför t.ex. skulle ha protokollförts på svenska. En ytterligare aktör som kan förutsättas ha varit mycket engage- rad i försvinnande är Kálman vars roll i Wallen- bergs uppdrag var påtaglig, både under förarbetena och under själva uppdragets utförande under sommar- och höst- månaderna 1944. I ett brev till av skrev att han varit i kontakt med och att denne bett fråga huru- vida han behövdes i för att deltaga i Enskilda Bankens byggnadsplaner: Frånsett detta vore det med hänsyn till Raouls egen existens mycket önskvärt att han komme hit och återupptoge sin verksamhet i firman. Enligt meddelande från radio ha ryska Bild III: död trupper på tre – fyra olika ställen trängt in i och hela slätten ligger öppen utan naturliga hinder för dem ända fram till huvudstaden. Så snart ryssarna kommit till , kan endast genom komma till , och denna resa är mödosam och alla for- maliteter komma att taga mycket . Om ni anser det vara riktigt, vore jag mycket tacksam om Ni ville intervenera hos UD, så att snart får resa hem. Jag bär ett visst moraliskt ansvar för hans resa, då jag förmått honom att taga på sig denna mission (Brev från Kálman till , 29/9-1944. Skandinaviska Enskilda Ban- kens arkiv). Såsom framgår av detta brev var mycket angelägen om säkerhet och han bör, efter Budapestsvenskarnas hemkomst, ha varit angelägen om att få information rörande försvinnande. Det finns också flera tecken som talar för att föredragning kan ha givits inför Kálman (alt. att var närvarande vid föredragningen). I det tidigare anförda brevet av till jr., vari bland annat redogjorde ingående för omständigheterna kring rekryteringen av till uppdraget i (version två), återkommer nämligen uppgif- terna från föredragning (att skulle ha fått ett förtroligt meddelande att stod under omedelbar fara från och SS, att detta meddelande vidarebefordrades till , samt att det beslöts att [] skulle försöka komma över på ryska sidan med en del av sina skyddslingar. skriver också följande: Enligt sekreterare utsago finns dock hopp om att [] befinner sig hos någon rysk kommendatur utan möjlighet till att få kontakt med sina anhöriga eller UD: Detta hopp baserar jag på föl- jande meddelanden från sekreterare och . var själv borta , och den ryska kommendanten telegraferade till att han stod under ryskt skydd. Emellertid visade det sig senare att telegrammet icke kommit fram (Brev från Kálman till jr., Skandinaviska Enskilda Ban- kens arkiv). Anger uppger i sin föredragning, som nämnts, att den kommen- dant, som omhänderhaft Anger, visserligen [hade] lovat att tele- grafera till den svenska legationen i om att Anger vore väl- behållen, men något sådant telegram hade icke kommit till legatio- Bild III: död nen (arkiv, 1:5). noterar också i brevet till att [skötte sitt krävande arbete] ända in i det sista, ja då redan dragits in i kamp- zonen och striden stor på gatorna arbetade han för att rädda människor – han sade till sina medarbetare, att han inte kunde lämna sina skyddslingar i sticket. I föredragning framgår att sagt att han icke ville att man efteråt skulle säga, att han ej gjort allt vad han kunnat (arkiv, 1:5). Flera av de centrala uppgifter som Anger lämnat vid en före- dragning , förekommer således i ett brev från till jr. Det finns naturligtvis flera tänkbara förklaringar till detta: a) kan ha varit närva- rande vid en föredragning inför utrikesministern (vilket dock förefaller ytterst osannolikt) eller någon annan tjänsteman vid UD, och skrivit sitt brev till jr., b) föredragning kan ha ägt rum inför och t.ex. . utan någon som helst koppling till utrikesförvaltningen. c) Anger kan dels ha hållit en föredragning vid UD, dels sammanträffat med och därvid gjort en föredragning med väsentligen samma innehåll. Mot påståendet att föredragningen har skett inför kan dock anföras att den biträdande pilkorsutrikesministern namn är felstavat: I dokumentet skriver man Vöskundi. Detsamma gäller för den i föredragningen omnämnde kemiske fabrikören (som uppgavs ha sett i en källare i Pest tillsammans med ryska officerare) (rätt ungersk stav- ning är Szöllösi). Å andra sidan kan ha haft en protokoll- skrivare. Slutsatsen av detta resonemang är följaktligen att vi inte med säkerhet kan bestämma inför vilket forum Per föredragning har skett. Det som sammanfattningsvis talar för tolkningen att den skedde inför UD-tjänstemän (eller rentav inför utrikesministern) är att vi med säkerhet vet att uppmanade UD (och kanske Per Anger själv) att just Anger skulle göra en föredragning inför utri- kesministern (valet av Anger motiverades sannolikt med att han var förste sekreterare vid ). Protokollet är därtill skrivet på ett mycket korrekt förvaltningsspråk. Det som talar mot en sådan tolkning är att någon kopia av dokumentet (eller originalhandlingen), trots omfattande genom- Bild III: död gångar inte har gått att återfinna i . Det har heller inte återfunnits några dokumentära spår (t.ex. i form av hänvisningar i andra UD-dokument, diarieuppgifter etc.) till detta dokument. Utredningen har heller inte funnit något liknande exempel på ett UD-dokument utan de obligatoriska komponenterna dokument- huvud, ärendebeteckning m.m. Uppgifterna från Anger förekommer överhuvudtaget inte i något annat UD-material kopplat till efterforskningarna av . Däremot återfinns fyra uppgifter som framförts av Anger i föredragningen i ett brev från som avsänts . Om det trots allt rör sig om ett UD-dokument är det märkligt att det har kommit på avvägar. Man kan i så fall fråga sig om den övriga beskickningspersonalen kan ha hörts på liknande sätt. Vad har i så fall sagts under dessa föredragningar och var förvaras dessa dokument? Det som dock talar mot detta är dels det faktum att i sitt brev av 1949 visserligen nämner ett möte med , men intet om någon föredragning inför utrikesministern, dels att , som nämnts, uppmanade just Anger att föredra ärendet inför utrikesministern, dels att denna utredning, trots omfattande arkivgenomgångar, inte heller här återfunnit ens antydan till dokumentära spår (i form av hänvisningar i andra dokument) på att den övriga personalen skulle ha hörts av UD och att dessa utfråg- ningar protokollförts på liknande sätt. Dokumentet av är intressant också ur en annan aspekt.