sou · GRB371d2 · 2004-01-01 00:00:00 — om de i förordningen angivna redovisningsstandarderna skall tillämpas även vid upprättande av årsredovisning, om den svenska redovisningslagstiftningen bör ändras för att på annat sätt ge svenska företag ökade möjligheter att upprätta sina redovisningar enligt internationellt accepterade redovisningsnor- mer, om det finns behov av ändringar i den svenska redovisningslag- stiftningen för att undvika konflikter mellan EG-förordningen och den svenska lagstiftningen, och vilka effekter förordningen kan antas få för det svenska systemet för normgivning på redovisningsområdet. Utredaren skall i dessa delar utarbeta de författningsförslag som hon anser vara påkallade. Utredaren skall vidare analysera i vilken utsträckning övergången till IAS-redovisning gör det nödvändigt med ytterligare ändringar i den associationsrättsliga lagstiftningen. Frågor kring företagens redovisning har varit föremål för arbete inom EU. Det har bl.a. föranlett två redovisningsdirektiv på den allmänna bolagsrättens område, det fjärde bolagsrättsliga direktivet1 och det sjunde bolagsrättsliga direktivet.2 Det finns också ett direktiv om redovisning i banker och andra finansiella institut3 samt ett direktiv om redovisning för försäkringsföretag.4 Direktiven har införlivats i svensk lagstiftning, främst genom årsredovisningslagen (1995:1554), lagen (1995:1559) om årsredo- visning i kreditinstitut och värdepappersbolag och lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag. har redovisningsfrågor varit föremål för ytterligare uppmärksamhet inom EU. Förbättrade redovisnings- regler har inte minst setts som en förutsättning för att påskynda fullbordandet av den inre marknaden för finansiella tjänster, ett arbete som är avsett att vara fullbordat . Ett viktigt steg i arbetet har tagits genom att och Rådet har antagit en förordning om tillämpning av internatio- nella redovisningsstandarder.5 Förordningen skall ses mot bakgrund av den pågående utveck- lingen av globala redovisningsstandarder, främst International Accounting Standards (International Financial Reporting Standards). Dessa standarder utarbetas av ett internationellt privat- rättsligt organ, (), och har vunnit allt större global acceptans. Förordningen innebär i huvudsak följande. Kommissionen skall, i enlighet med ett i förordningen särskilt angivet förfarande, besluta om att vissa internationella redovis- ningsstandarder skall vara gällande inom gemenskapen. De inter- nationella redovisningsstandarder som avses är International Accounting Standards och International Financial Reporting Standards med tillhörande s.k. SIC-tolkningar, inklusive ändringar i sådana stan- darder och kommande standarder, samt tillhörande tolkningar som har utfärdats eller antagits av IASB. Vissa villkor skall vara upp- fyllda för att kommissionen skall kunna besluta att en viss standard 1Rådets fjärde direktiv /660/EEG av om årsbokslut i vissa typer av bolag. 2Rådets sjunde direktiv /349/EEG av om sammanställd redovisning. 3Rådets direktiv /635/EEG av om årsbokslut och sammanställd redovisning för banker och andra finansiella institut. 4Rådets direktiv /674/EEG av om årsbokslut och sammanställd redovisning för försäkringsföretag. 3626/1/2 REV.1. Förordningen har ännu inte publicerats i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. skall vara gällande inom gemenskapen (se artikel 3.2). Standarden får sålunda inte strida mot vad som sägs i redovisningsdirektiven om att redovisningen skall ge en rättvisande bild av företagens resultat och ställning. Den måste också främja den europeiska allmänhetens intressen samt uppfylla särskilda kriterier avseende begriplighet, relevans, tillförlitlighet och jämförbarhet. Av kom- missionen godkända standarder skall offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning i form av förordningar (se artikel 3.4). En av kommissionen godkänd standard måste tillämpas av euro- peiska bolag när de upprättar sina koncernredovisningar. Kravet på tillämpning gäller dock inte alla bolag utan – enligt vad som anges i artikel 4 i förordningen – endast bolag som är upptagna till handel på en reglerad marknad i någon medlemsstat enligt det s.k. investeringstjänstdirektivet.6 Som huvudregel gäller att de bolag som omfattas av förord- ningen måste tillämpa de aktuella standarderna fr.o.m. det första räkenskapsår som inleds efter utgången av (jfr artikel 4). En förordning är direkt tillämplig i medlemsstaterna. De svenska bolag som omfattas av den ovan beskrivna förordningen – bolag vars värdepapper är upptagna till handel på en reglerad marknad – kommer därför utan vidare att vara skyldiga att använda sig av de redovisningsstandarder som kommissionen har godkänt när de upprättar sina koncernredovisningar. Svenska införlivandeåtgärder varken behöver eller får vidtas. I några avseenden har det emellertid överlämnats till medlems- staterna att avgöra i vilken utsträckning standarderna skall tilläm- pas. För det första får medlemsstaterna besluta om att de företag som anges i artikel 4, dvs. noterade företag, skall vara skyldiga – eller i vart fall ha möjlighet – att utarbeta sina årsredovisningar enligt de standarder som kommissionen har godkänt (se artikel 5). För det andra ger förordningen medlemsstaterna möjlighet att besluta att också andra företag än de som avses i artikel 4 skall vara skyldiga – eller i vart fall ha möjlighet – att upprätta sina koncern- redovisningar eller årsredovisningar enligt de aktuella standarderna (se artikel 5). 6 Rådets direktiv /22/EEG av om investeringstjänster inom värdepappers- området. För det tredje har medlemsstaterna rätt att själva avgöra om vissa företag bör medges en särskild övergångstid (se artikel 8a). Det gäller dels företag som har enbart skuldebrev upptagna till handel på en reglerad marknad, dels företag vars värdepapper är noterade utanför Europeiska unionen och som redan tillämpar andra inter- nationellt accepterade standarder, t.ex. den amerikanska US GAAP. För dessa båda grupper av företag har medlemsstaterna rätt att före- skriva att standarderna inte behöver tillämpas förrän fr.o.m. det räkenskapsår som inleds efter utgången av . I samtliga nu angivna avseenden fordras ställningstaganden från den svenska lagstiftaren. Det bör överlämnas till en utredare att ta fram underlag och lämna förslag i dessa frågor. Övervägandena bör avse såväl allmänna företag som finansiella företag. Utredaren bör vidare överväga om den svenska redovisningslag- stiftningen bör ändras på något annat sätt för att underlätta en tillämpning av internationella redovisningsnormer. Oavsett vilka ställningstaganden som görs i dessa avseenden kan den svenska lagstiftningen komma att bli oförenlig med EG-rätten i och med att den nya EG-förordningen träder i kraft och kommis- sionen fortlöpande godkänner internationella redovisningsstandar- der. I en del fall kan sålunda de standarder som har godkänts genom det särskilda EG-förfarandet skilja så mycket från vad som föreskrivs i årsredovisningslagen eller annan svensk lag att det tillämpande företaget inte kan följa både standarderna och den svenska lagen. I och för sig är det klart att – såvitt gäller de företag och de redovisningar som avses i artikel 4 i förordningen – de godkända standarderna härvid måste ges företräde. Samspelet mellan det svenska regelverket och redovisningsstanderna kommer emellertid att bli mycket komplicerat och det finns risk för oklar- heter och missuppfattningar. I vissa fall kan det komma att råda osäkerhet om i vilken mån svenska lagregler kommer att kunna fortsätta att gälla vid sidan av de internationella redovisningsstan- darderna. Det finns därför anledning att se över utformningen av årsredovisningslagen, lagen om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag och lagen om årsredovisning i försäkringsföre- tag i dessa hänseenden. Ansvaret för utvecklandet av god redovisningssed – dvs. lämpliga normer för företagens redovisning – ligger i hos . ansvarar för utvecklandet av god redovisningssed i sådana företag som omfattas av lagen om års- redovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag och lagen om årsredovisning i försäkringsföretag i den utsträckning det är påkal- lat av dessa företags särart. När det gäller företagens offentliga redovisning anses emellertid det praktiska ansvaret ligga hos . rekommendationer är dock inriktade på företag som är noterade eller annars av större allmänt intresse. prövar därför fortlöpande i vilken utsträckning de normer som utvecklar också bör gälla för icke-noterade företag. De rekommendationer som har utarbetat har i princip utgjort "översättningar" av International Accounting Standards men har utformats under hänsynstagande till den svenska rättsliga miljön, t.ex. den svenska årsredovisningslagen. Det är oklart hur verksamhet kommer att påverkas av den nu antagna EG-förordningen. Dock står det klart att incitamenten för att fortsätta utveckla en "god redovisningssed" för svenska publika bolag kommer att försvagas. Förändringar i verksamhet får i sin tur bety- delse för och . Om verksamhet dras ner, kan det ställa ökade krav på dessa myndigheter. Utredaren bör därför analysera vilken bety- delse EG-förordningen får för det svenska systemet för utvecklan- det av god redovisningssed. Det kan inte uteslutas att övergången till redovisning enligt internationella redovisningsprinciper får effekter även för annan lagstiftning än sådan som direkt tar sikte på redovisning, främst viss associationsrättslig lagstiftning. Utredaren bör mot den bak- grunden analysera och inventera behovet av följdändringar i sådan lagstiftning. Utredarens överväganden och förslag bör avse såväl allmänna företag som finansiella företag. Utredaren skall överväga om även andra företag än de som anges i artikel 4 i EG-förordningen skall vara skyldiga eller i varje fall ha möjlighet att upprätta sina koncernredovisningar med tillämpning av de redovisningsstandarder som har antagits genom det särskilda EG-förfarandet. Utredarens överväganden i denna del skall foku- sera på större företag och andra företag av allmänt intresse, där- ibland finansiella företag, där intresset av jämförbarhet med andra företag vars värdepapper är föremål för handel på en reglerad marknad kan tala för likartade regler. Utredaren skall vidare överväga om de bolag som omfattas av artikel 4 i förordningen skall vara skyldiga eller i varje fall ha möj- lighet att utarbeta också sina årsredovisningar med tillämpning av de standarder som kommissionen har godkänt. Motsvarande över- väganden skall göras beträffande de andra företag som enligt utre- darens bedömning bör vara skyldiga eller ha möjlighet att upprätta koncernredovisning enligt de aktuella standarderna. Finner utredaren att övervägande skäl talar för att det införs skyldighet eller möjlighet att tillämpa standarderna också i fråga om årsredovisningen, skall hon redovisa de konsekvenser som detta får på skatteområdet samt lämna förslag till de kompletterande bestämmelser som detta kan ge anledning att införa. Utgångs- punkten skall vara att förslagen sammantagna skall vara statsfinan- siellt neutrala. Kommer utredaren i stället fram till att de aktuella redovisnings- standarderna inte skall tillämpas när årsredovisningen upprättas – annat än då befintliga lagregler ger utrymme för det – skall hon sär- skilt analysera vilka problem som kan följa av att koncernredovis- ning och årsredovisning har upprättats efter skilda redovisnings- principer och ta ställning till om detta ger anledning till någon kompletterande reglering. Om utredaren finner att den svenska lagstiftaren bör utsträcka EG-förordningens tillämpningsområde på det sätt som artikel 5 i förordningen ger utrymme för, skall hon också lämna förslag om hur detta skall komma till uttryck i svensk lagstiftning. Vidare skall utredaren överväga vilket behov svenska företag kan ha av en sådan extra övergångstid som artikel 8 a i EG-förord- ningen ger utrymme för i fråga om särskilda slag av företag. Det gäller dels bolag som har enbart skuldebrev upptagna till handel på en reglerad marknad, dels bolag vars värdepapper är noterade utanför EU och som redan tillämpar andra internationellt accepte- rade redovisningsnormer. Finner utredaren att bör utnyttja detta utrymme, skall hon lämna förslag till hur bestämmelser om en sådan övergångstid skall vara utformade. Utredaren skall också behandla frågan om huruvida de företag som enligt hennes bedömning inte skall omfattas av det nya EG- rättsliga regelverket på något annat sätt bör ges bättre möjligheter att upprätta sina redovisningar enligt internationella redovisnings- standarder, i första hand International Accounting Standards och International Financial Reporting Standards. Finner utredaren att det finns behov av lagändringar i detta avseende, skall hon studera olika modeller som kan främja företagens möjligheter att tillämpa internationella redovisningsstandarder i års- och koncernredovis- ningarna. En modell som har kommit till användning i andra länder och som utredaren därför har anledning att pröva är att ge svenska företag eller vissa svenska företag möjlighet att, utan hinder av vad som anges i svensk lag, redovisa enligt internationella redovisnings- standarder, under förutsättning att detta inte står i strid med EG:s redovisningsdirektiv. Vid dessa överväganden skall utredaren sär- skilt beakta vikten av att normeringen på redovisningsområdet präglas av enhetlighet och överskådlighet. Utredaren får i detta sammanhang också ta upp och ompröva enskilda materiella redovisningsbestämmelser i den svenska lag- stiftningen som kan stå i konflikt med befintliga internationella redovisningsnormer. De eventuella nya regler som utredaren före- slår i denna del måste dock givetvis vara förenliga med EG:s redo- visningsdirektiv. Utredaren skall vidare analysera vilka effekter som EG-förord- ningen kan antas få för innebörden i begreppet "god redovisnings- sed". Utredaren skall särskilt analysera hur förordningen kan antas slå på det svenska systemet för normgivning på redovisningsområ- det, i synnerhet samspelet mellan och verksamhet och den verksamhet som bedrivs av (jfr prop. 1998/99:130 s. 188-190). Finner utredaren att systemet i någon del behöver ändras, skall hon lägga fram förslag till åtgärder. Om åtgärderna kan förväntas inne- bära kostnader för det allmänna, skall hon även lämna förslag till finansiering. Utredaren skall vidare göra en bedömning av i vilken utsträck- ning införandet av IAS-redovisning påkallar andra ändringar i asso- ciationsrättslig lagstiftning. I utredarens arbete i denna del ingår dock inte att lämna några förslag till lagändringar utan endast att inventera de frågor som kan behöva analyseras närmare i annat sammanhang. Under utredningsarbetet skall de eventuella konsekvenser som införandet av IAS-redovisning kan få för kommuner och landsting och av dem ägda företag, såsom kommunala bostadsföretag, beak- tas och redovisas. Utredaren skall beakta pågående lagstiftningsarbete i som bedöms vara av intresse. Hon skall även beakta pågående arbete inom EU, i synnerhet pågående överväganden om ändringar i de fjärde och sjunde bolagsrättsliga direktiven. Vid den konsekvensanalys av små företags villkor som skall göras enligt 15 § kommittéförordningen (1998:1474) skall utreda- ren ha kontakt med för regelgranskning. Uppdraget skall vara avslutat . och rådets förordning (EG) nr 1606/2002 OCH RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 1606/2002 om tillämpning av internationella redovisningsstandarder OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 95.1 i detta, med beaktande av kommissionens förslag(1), med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2), i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget(3), och av följande skäl: (1)underströk vid sitt möte i den 23- behovet av att påskynda fullbordandet av den inre marknaden för finansiella tjänster och angav som slutdatum för genomförandet av kommissionens handlings- plan för finansiella tjänster samt framhöll att åtgärder skulle vidtas så att redovisningar som offentliggörs av noterade företag blir lättare att jämföra. (2)För att förbättra den inre marknadens funktion måste det krävas att de noterade företagen inom EU tillämpar en enda uppsättning av internationella redovisningsstandarder av hög kvalitet när de utarbetar sin koncernredovisning. 1EGT C 154 E, 29.5.2001, s. 285. 2EGT C 260, , s. 86. 3Europaparlamentets yttrande av (ännu ej offentliggjort i EGT) och rådets beslut av . dessutom viktigt att de företag inom gemenskapen som del- tar på finansmarknaderna tillämpar redovisningsstandarder som är internationellt accepterade och verkligen globala. Detta förutsätter att man i större utsträckning samordnar de redovisningsstandarder som används internationellt så att man i slutändan kan uppnå en enda uppsättning av globala redovisningsstandarder. (3)Rådets direktiv /660/EEG av om års- bokslut i vissa typer av bolag(4), rådets direktiv /349/EEG av om sammanställd redovisning(5), rådets direktiv /635/EEG av om årsbokslut och sammanställd redovisning för banker och andra finans- institut(6) och rådets direktiv /674/EEG av om årsbokslut och sammanställd redovisning för försäk- ringsbolag(7) riktar sig även mot noterade företag i gemen- skapen. Den redovisningsplikt som fastställs i dessa direktiv kan inte garantera en hög grad av insyn i redovisningarna för alla noterade företag i gemenskapen och att dessa redovis- ningar i hög grad blir jämförbara, vilket är en förutsättning för att man skall kunna upprätta en integrerad kapitalmark- nad som är effektiv, smidig och ändamålsenlig. Det är därför nödvändigt att komplettera det regelverk som tillämpas på noterade företag. (4)Denna förordnings syfte är att bidra till att skapa en ända- målsenlig och kostnadseffektiv fungerande kapitalmarknad. Skydd av investerare och ett bibehållet förtroende för de finansiella marknaderna utgör också en viktig aspekt för att den inre marknaden på detta område skall kunna fullbordas. Förordningen förstärker den fria rörligheten för kapital på den inre marknaden och skapar förutsättningar för företag i gemenskapen att konkurrera på lika villkor om de tillgängliga finansiella resurserna på såväl gemenskapens kapitalmarkna- der som de globala kapitalmarknaderna. 4EGT L 222, , s. 11. Direktivet senast ändrat genom och rådets direktiv /65/EG (EGT L 283, 27.10.2001, s. 28). 5EGT L 193, , s. 1. Direktivet senast ändrat genom och rådets direktiv /65/EG. 6EGT L 372, 31.12.1986, s. 1. Direktivet senast ändrat genom och rådets direktiv /65/EG. 7EGT L 374, 31.12.1991, s. 7. (5)För att gemenskapens kapitalmarknader skall kunna vara konkurrenskraftiga är det av vikt att de standarder som tillämpas i vid upprättandet av redovisningar närmas till internationella redovisningsstandarder som kan användas globalt, när det gäller gränsöverskridande transaktioner och börsintroduktioner överallt i världen. (6)Kommissionen offentliggjorde ett medde- lande med titeln "för finansiell rapportering: den fortsatta inriktningen" där det föreslås att alla noterade företag i gemenskapen senast utarbetar sin koncernredovisning i enlighet med en enda uppsättning redovisningsstandarder, nämligen de internationella redovis- ningsstandarderna International Accounting Standards (IAS). (7)De internationella redovisningsstandarderna IAS utvecklas av den internationella organisationen (), vars ändamål är att utveckla en enda uppsättning globala redovisningsstandarder. I sam- band med omstruktureringen av beslutade den nya sty- relsen , i ett av sina första beslut, att döpa om till IASB () samt att, när det gäller internationella redovisningsstandar- der, döpa om IAS till IFRS (International Financial Reporting Standards). Dessa standarder bör när så är möjligt, och under förutsättning att de säkerställer såväl att en hög grad av insyn i den finansiella rapporteringen i gemenskapen kan ske som att denna rapportering i hög grad kan jämföras, obligatoriskt tillämpas för alla noterade företag inom gemenskapen. (8)De åtgärder som krävs för att genomföra denna förordning bör antas i enlighet med rådets beslut /468/EG av om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter(8). bör vederbörlig hänsyn tas till kommissionens uttalande i om genomförandet av lagstiftning om finansiella tjänster. (9)För att det skall vara möjligt att anta internationella redovis- ningsstandarder för tillämpning i gemenskapen är det först och främst nödvändigt att de uppfyller grundkraven i rådets 8 EGT L 184, , s. 23. ovannämnda direktiv, det vill säga att tillämpningen av dem leder till en sann och rättvisande bild av ett företags finansi- ella ställning och resultat. Denna princip bör betraktas mot bakgrund av rådets ovannämnda direktiv, utan att det för den skull krävs en exakt överensstämmelse med var och en av bestämmelserna i dessa direktiv. Det är även nödvändigt att redovisningsstandarderna i enlighet med slutsatserna från rådets möte bidrar till det europeiska gemen- samma bästa. Dessutom måste de uppfylla grundläggande villkor när det gäller kvaliteten på den information som krävs för att redovisningarna skall vara till nytta för användarna. (10)En redovisningsteknisk kommitté kommer att bistå kommis- sionen med stöd och expertkunskaper vid bedömningen av de internationella redovisningsstandarderna. (11)Genom godkännandemekanismen bör de föreslagna interna- redovisningsstandarderna kunna behandlas snabbt och den bör även vara ett hjälpmedel för att överväga, analy- sera och utbyta information beträffande internationella redo- visningsstandarder mellan de huvudsakliga berörda parterna, i synnerhet nationella organ för utformning av redovisnings- standarder, organ som utövar tillsyn över värdepappers-, bank och försäkringsområdet samt centralbanker, inbegripen, redovisningsbranschen, och användare respektive utgivare av redovisningar. Mekanismen bör vara ett hjälpmedel för att främja en gemensam tolkning av antagna internationella redovisningsstandarder inom gemenskapen. (12)I enlighet med proportionalitetsprincipen är de åtgärder som föreskrivs i denna förordning, och som avser krav på att en enda uppsättning internationella redovisningsstandarder skall tillämpas på noterade företag, nödvändiga för att man skall kunna uppnå målet att skapa verksamma och kostnadseffek- tiva kapitalmarknader i gemenskapen och därigenom full- borda den inre marknaden. (13)I enlighet med samma princip är det nödvändigt, när det gäller årsredovisningar, att ge medlemsstaterna möjlighet att tillåta eller kräva att noterade företag skall utarbeta dessa redovisningar i enlighet med de internationella redovisnings- standarder som antagits enligt förfarandet i denna förordning. Medlemsstaterna får även besluta att utsträcka detta tillstånd eller krav till att omfatta andra företag när det gäller utarbetandet av deras koncernredovisning och/eller årsredo- visning. (14)För att underlätta diskussion och göra det möjligt för med- lemsstaterna att samordna sina ståndpunkter bör kommis- sionen regelbundet informera den föreskrivande kommittén för redovisningsfrågor om pågående projekt, diskussions- underlag, punktredogörelser och utkast på redovisningsstan- darder utfärdade av IASB samt om det därav följande arbetet för den redovisningstekniska kommittén. Det är också vik- tigt att den föreskrivande kommittén för redovisningsfrågor i ett tidigt skede underrättas om kommissionen har för avsikt att föreslå att en internationell redovisningsstandard inte skall antas.