sou · GRB347d2 · 2004-01-01 00:00:00 — På TV4 skiftade man innehavare på VD- posten 1995 och företaget flyttade till nya lokaler. Börskursen för sjönk kraftigt. Företagets resultatet försämrades i två steg, först till en vinst på 155 miljoner 1995 (10,i nettomarginal) och sedan till blygsamma 10 miljoner 1996 (0,). Även konkurrenterna till TV4 påverkades. Inom Stenbecksfären bildades MTG som en mediekoncern, i vilken TV3 ingick. tog över tv-bolaget som ägde SBS, majoritetsägaren av Kanal . På Kanal deklarerade man, att man uppfattade TV3 som huvudkonkurrent. För att lyckas bättre i konkurrensen med TV3 skulle man fullfölja omläggningen av sin kanal från en nischkanal för kvinnor till en bred familjekanal men till skillnad från TV4 utan nyheter och sport. Kanal etablerade sig till slut som en bredare kanal. På SVT ställde statsmakterna 1995 ett sparkrav på 350 miljoner . Företaget tilläts göra en gemensam programplanering för sina två kanaler. I stället för en bred och en smal kanal skulle företaget erbjuda två breda kanaler med varierat utbud. Kanalerna skulle inte profileras i förhållande till varandra. TV-distriktens produktion skulle inte längre vara samlad i en kanal. Syftet med omläggningen, som genomfördes , var att stärka i konkurrensen med TV4. Avtalet mellan staten och TV4 förlängdes trots att TV4 systematiskt brutit mot reglerna för sändningsrätten. Det gick inte att göra något annat med ett företag som i sig förenade det gamla kapitalet (), det nya kapitalet (), det gamla (bondekooperationen och Natur & Kultur) och det nya (svenska folket som aktieägare). TV4 kunde också ändra i ägarstrukturen utan att det ledde till några konsekvenser för företaget – som kanalens sändningstillstånd förlängdes. köpte in sig i TV4 via , som för 555 miljoner tog över de aktier som SPP och ägde, sammanlagt . hade tackat nej till att gå in i företaget 1993. Det finländska medieföretaget , ägare av den finländska reklam-tv-kanalen , köpte (Investors post) i TV4 för 710 miljoner. hade en månad tidigare förvärvat en aktiepost i MTV (och kommit in i ). tvingades representant lämna styrelsen för TV4. Konkurrensmyndigheterna hade , i samband med Air Time-affären, haft invändningar mot att det på styrelsenivå i TV3 och TV4 fanns möjligheter till insyn i varandras affärer. startade ett samarbete mellan Bonnierdominerade TV4 och Bonnierägda om ekonominyheter. vände konjunkturen uppåt och därmed utvecklingen på reklammarknaden. Vinstnivån för TV4 steg. Vinstmarginalen blev 6–. Den ökade till 1999 och till 2000. Tv-reklamens andel av reklamkakan växte från 18,5 via . Konkurrenten MTG gjorde 1998 om TV6, kanalen som skulle komplettera grabbiga TV3, från gratiskanal till betalkanal. TV3 fortsatte trots det i den stil som blivit kanalens . SVT som 1994 blev den främste konkurrenten till TV4 fick lägga mer resurser på att fylla public servicekrav och bands därmed upp något i konkurrensen med TV4. Statsmakterna ställde krav på SVT att göra en så kallad public service-uppföljning av verksamheten. Den första redovisningen gjordes 1997. SVT fick särskilda kvalitets- medel 38 miljoner (1998) och 79 miljoner (1999). startades SVT24, en digital nyhetstjänst. genomförde SVT en omprofilering av sina kanaler. SVT1 fick en allmän profil medan SVT2 skulle stå för ett smalare utbud. Nyhetsprogrammen bytte kanaler. Efter rekordåret 2000 vände det nedåt för företaget liksom för så gott som alla medieföretag. fick reklam-tv känna på en konjunkturnedgång och det märktes nu att finansierades med reklam. SVT klarade sig bättre. Medan reklam-tv-intäkterna sjönk med 450 miljoner , steg licensmedlen med 400 miljoner för SVT. Lönsamhetsutvecklingen för TV4 uppvisar två toppar (bilaga 2). Den ena inträffade (15,i vinstmarginal) och den andra inföll (13,i vinstmarginal). Den första sammanföll med att TV4 etablerade sig som den största tv-kanalen på reklammarknaden. Den andra hängde ihop med att TV4 blev den största tv-kanalen alla kategorier. Medianvärdet för vinstmarginalen –2002 för TV4 är . Detta värde kan jämföras med motsvarande tal för dagspressens förstatidningar, vilket enligt bilaga 2 är . TV4 har alltså en bättre lönsamhetsutveckling än dagspressens ledande företag. är svängningarna större för TV4 än för dagspressen som bransch. Här liknar TV4 mer . I bilaga 2 finns uppgifter för en jämförelse dem emellan. Mönstret är ungefär detsamma för som för TV4. Företagens omsättning är ungefär densamma, det vill säga drygt en miljard. Intressant är att TV4 lyckas bättre än DN såväl 1993 som 1996 (och 2002 enligt prognoserna). Dagens Nyheters medianvärde för perioden är , vilket är flera procentenheter lägre än för TV4. Låter man jämförelsen avse börsnoterade företag, finns enbart att tillgå. Det är ett företag med en omsättning på ca 250 miljoner, ungefär en fjärdedel av omsättningen för TV4. är en landsortstidning, , som inte är lika konjunkturkänslig som . En jämförelse mellan TV4 och VLT visar att VLT –2001 haft en lönsamhetsutveckling som är nästan dubbelt upp i jämförelse med TV4. var lönsamheten bättre för TV4 än för VLT. Riktigt så lönsam som en välmående landsortstidning är alltså inte TV4. Den dominerande konkurrensställning som TV4 har på tv- reklammarknaden uppnådde kanalen tack vare sändningsrätten i marknätet. Av tittartiden för reklam- och betalkanaler, sammanlagt per dag 2002, föll på TV4, på på Kanal . Den dominerande marknadsställningen för TV4 kan läsas av i den internationellt sett, stabilt höga prisnivån på tv-reklam i . Ingen av de mindre kanalerna, TV3 och Kanal , har varit benägna att priskonkurrera. TV3 och Kanal har glädje av att TV4 håller ställningarna som dyraste tv-reklamkanal. Genom påtryckningarna på statsmakterna från TV4 har sändningsrätten i marknätet ökat i värde. Det kan inte sägas vara någon skillnad av större ekonomisk betydelse mellan reklamregelsystemen för å ena sidan TV4 och å andra sidan TV3 och Kanal . Sändningstillståndet för TV4 förlängdes första gången , 2001 och gäller nu till 2005. De eftergifter statsmakterna gjort har, oavsett hur man ser på dem, i varje fall genererat en större koncessionsavgift till det allmänna. Andel av tittartid, alla tv-hushåll i Anmärkning: DR:s markkanaler TV1 och TV2 är licensfinansierade. Reklamfinansierade, och till en mindre del licensfinansierade, TV2 markdistribueras. DR och TV2 ägs av staten. Källa: Nordicom. Bilaga 2 SOU 2003:47 Andel av tittartid, alla tv-hushåll i Anmärkning: NRK:s markkanaler NRK och NRK2 är licensfinansierade. Reklamfinansierade TV2, ägd av tidningsföretag, markdistribueras. TVNorge är en privatägd reklamfinansierad satellitkanal. Ägare är TV2 och SBS, ägare till Kanal i . Källa: Nordicom. Styrelsen för TV4 har som princip att dela ut halva nettovinsten till aktieägarna. fick ägarna dela på 150 miljoner och på ett hundra miljoner. För (TV3), som förvärvade sin aktiepost i TV4 för 10 miljoner, betydde det en utdelning på 30,2 miljoner 2000 och 20,1 miljoner 2001. Resultatet 2002 för TV4 blev 170 miljoner, vilket motsvarade en vinstmarginal på . Utvecklingen på den svenska marknaden kan jämföras med utvecklingen på de norska och danska marknaderna. Jämförelsen är relevant eftersom TV3 funnits som satellitkanal på samtliga tre marknader. I tabell 3 och tabell 4 finns underlag för jämförelser. Tabellerna visar att tittartiden för övriga kanaler har ökat i men minskat i . De licensfinansierade, public service-kanalerna har tappat andelar, mest i . I båda länderna har den närmaste motsvarigheten till TV4, statliga TV2 i och privata TV2 i , tagit av tittartiden, och erövrat en dominerande ställning. TV3 har i en andel och i en något mindre andel. I har TV3 en konkurrent med ungefär samma andel som TV3, nämligen satellitkanalen , som ägs av och , den senare ägare till Kanal i . Nordiska jämförelser visar att ansträngningarna från TV4 att ändra regelsystemet till sin fördel kan uppfattas som ett normalt inslag i verksamheten. Danska TV2 har sedan starten legat på om ändringar i reklamreglerna. Det har gällt till exempel reklamtidens längd, dess fördelning över året och de produkter som får förekomma i tv-reklam. Jämförelsen med grannländerna stärker slutsatsen att TV4 är en framgångsrik reklamkanal och att denna framgång grundar sig på tillgång till markdistribution och därmed till samtliga tv-hushåll. TV4 har liksom danska TV2 och norska TV2 skickligt utnyttjat det försteg som denna nationella räckvidd erbjudit. Tack vare tillgången till marknätet tog TV4 snabbt ledningen på tv-reklammarknaden. Genom attraktiva program kunde kanalen hävda sig också i konkurrensen med de väletablerade och resursstarka SVT-kanalerna. Konkurrensen på den digitala tv-marknaden Det är ett kärt diskussionsämne vilket som betytt mest för TV4, distributionen eller programmen. TV4 brukar lyfta fram programmen (content is king) genom att påstå att dess position på tv-marknaden inte skulle försvagas om företaget använde sig av satellitdistribution. Mot en sådan slutsats talar den relativt stora andel av tv-hushållen – förmodligen en stor skara av Bingo-Lottos tittare – som bara kan nås via marknätet. Ytterligare stöd för att distributionen betytt mest (distribution is king) kan hämtas i att andra reklamfinansierade tv– kanal, Nelonen (Fyran), som lanserades 1997, genom tillgång till marknätet på några åt skaffat sig en marknadsandel av tittandet på och lagt beslag på en fjärdedel av reklammarknaden. Stödet för slutsatsen om distributionsnätets betydelse förstärks av att tv–tittandet genom Nelonen lyfte till en något högre nivå och att tittartid erövrades från övriga kanaler. Av tabell 5 framgår också att MTV3 förlorat reklamintäkter till Nelonen. Bilaga 2 SOU 2003:47 Andel av tittartid och tv–reklamintäkter i Källa: , medieanalytiker på rundradion (YLE), i Internationales Handbuch Medien 2002/2003, . erbjuder ett något äldre, ännu tydligare exempel på distributionens betydelse. I syfte att öka konkurrensen på tv- reklammarknaden etablerades i en tredje markdistri- buerad tv-kanal, Kolmostelevisio (TV3), ägd av det licensfinans- ierade, statliga tv-bolaget (), det reklamfinansierade, privata tv-bolaget () och elektronikföretaget (). TV3 skulle finansieras med regional reklam och bedömdes därmed inte bli konkurrent till MTV om reklamintäkter, eftersom MTV endast sålde riksreklam. Det gick inte som planerat. TV3 blev så framgångsrik att MTV hamnade i ekonomiska problem. Annonsörerna utnyttjade sitt övertag genom att börja boka reklam allt i förväg. Detta tvingade MTV att ständigt försöka sända program som lockade så stor publik som möjligt och därmed drog till sig så mycket reklam som möjligt. Sensationerna och attraktionerna avlöste varandra. Utvecklingen ansågs oroande i politiska kretsar och togs konkurrensen bort. TV3 gjordes till ett dotterbolag till och (1993) slogs de kommersiella kanalerna samman till MTV3. Marknadsandelarna för MTV och TV3 under det första kommersiella kanalkriget utvecklades som visas i tabell 6. Källa: Nordicom. På den digitala tv-marknaden kommer TV4 att möta konkurrens men den finländska konkurrenssituationen kring 1990 inträder inte . Konkurrenstrycket på TV4 ökar inte gradvis utan språngvis, det vill säga när det digitala marknätets publikandel passerar vissa tröskelvärden. Hänsyn får också tas till tidigare konstaterade fördröjningsmekanismer. En kvalificerad gissning, något annat kan det inte bli tal om, är att det första språnget för en ny konkurrent kan tas när publikandelen passerar 30–. Ingenting talar för att reklamen på en digital marknad kommer att fördela sig lika på kanalerna – på TV4, TV3, Kanal och andra kanaler. I har MTV3 , även efter lanseringen av , behållit en stark ställning på marknaden för reklam-tv. Nelonen är nummer 2. Det mesta talar för att den digitala tv- reklammarknaden kommer att utse en vinnare, som alla andra reklammarknader gör. Den pågående digitaliseringen av televisionen innebär ett systemskifte. Det skiljer sig från bytet från svartvit till färg-tv som gjordes inom samma analoga system och tar därmed än detta. Testsändningar med färg i svensk television började . Det ansågs viktigt att komma igång med försöksverksamhet till . i fotboll hade skapat rusning efter tv-apparater. Färg-tv introducerades definitivt 1970 och finansierades med en avgift på i tillägg till den ordinarie Den kraftiga avgiftshöjningen minskade inte intresset för att byta till färg. De som ville kunde dessutom avstå. Färg-tv kunde tas emot i apparater för svart-vit television. För att ingen som bytte apparat skulle komma undan den extra avgiften ålades radiohandeln att anmäla varje försåld färg-tv- apparat till . Övergångsperioden från svartvit till färg-tv var lång, . Inte – – slogs de två tv-avgifterna samman och 80 000 eftersläntrare fångades in. Digital-tv kräver nya apparater eller en tillsats till de gamla, precis som det var i början när 1969 fick en andra tv-kanal. Det analoga systemet (överföring av linjer och hela bilder) byts mot ett digitalt (överföring av nollor och ettor och bildföränd- ringar). De hushåll som inte vill byta till det nya ska även här kunna avstå men inte som vid övergången till färg-tv. Det har sagts att det analoga systemet skall stängas av . Digital-tv erbjuder bättre bild och ljud och med digitala tv- apparater även större bildyta. Den digitala tekniken ger möjligheter till ett betydligt större utbud av kanaler men erbjuder därutöver en rad tjänster. Bedömningar av hushållens förväntningar pekar på att det mest efterfrågade är bättre bild och ljud och fler underhållningskanaler, en handfull kanaler snarare än hundratals. Minst efterfrågat tycks vara interaktiva tjänster som banktjänster, elektronisk handel och tillgång till internet. Till skillnad från färg-tv som gjorde televisionen dyrare i alla led medför digital television lägre produktions- och distributions- kostnader för tv-bolagen. TV-tittarna däremot drabbas åter av högre kostnader, vilka kan bli något lägre om tv-avgiften och tv- reklamprisnivån (och därmed prisnivån på annonserade varor och tjänster) sänks och tv-tittarna får del av rationaliseringsvinsten. TV-bolagen har dock inte visat något intresse av att vilja dela med sig av besparingen. Förklaringen till det är att programverksamheten drar höga kostnader. Det är ett återkommande tema sedan televisionens barndom och en orsak till att tv-introduktionen försenades i . De höga kostnaderna är en följetong i alla statliga utredningar om televisionen: stigande ersättning till de medverkande och växande ambitioner hos producenterna. Ett lika säkert återkommande inslag i betänkandena har varit redovisning av metoder att minska kostnaderna: fler utländska program, fler barnprogram, ring-, lek-, spel- och caféprogram, fler repriser, serier inom alla programslag, färre och mindre betydande stjärnor respektive programledare osv. Jakten på lägre kostnader framträder även inom reality-tv, den populära kombinationen av dokumentären och tvåloperan. Genren drog i början höga kostnader genom en hög ambitionsnivå. Ett exempel som brukar nämnas är An American Family . Man spelade in verklighet hos en familj och klippte ned detta . Andra kända produktioner av samma slag är brittiska Airport. Kostnadsjakten inom denna genre kan illustreras med att det i dagens reality-tv inte kastas bort en enda filmmeter. Problemet med den höga kostnadsnivån accentueras genom att tv- bolagen arbetar på volymmässigt mättade marknader. Det finns ingen möjlighet längre att öka antalet tv-avgifter; det gick att växa två gånger på det sättet, den första tv-avgiften och sedan färg-tv- avgiften, men det tycks inte gå en tredje gång, även om en särskild digital-tv-avgift diskuterats. Inte heller för reklam-tv är volymexpansion längre ett naturligt tillväxtalternativ. Mer reklam i kanalerna riskerar skapa kritik mot tv-reklamen. inom båda finansieringsalternativen är avgifts- respektive prishöjningar. Till bilden hör att och praktiskt taget uteslutande finansieras med licensavgifter respektive reklam. Danska TV2 – motsvarigheten till TV4 – hämtar av sina intäkter från reklammarknaden. , ägare till TV3, är till beroende av reklamintäkter, medan BSkyB, det brittiska Murdoch-kontrollerade tv-bolaget, har en intäktsandel för reklamen på . Återstoden kommer genom betal-tv. Danska TV2 hoppas på en volymtillväxt genom fortsatt liberalisering av tv-reklamreglerna men försöker också minska sitt reklamberoende genom att införa betal-tv. På en digitaliserad tv-marknad kommer dessutom konkurrensen om reklamintäkter att, som i under konkurrensen omkring 1990 mellan Kolmostelevisio och MTV, leda till en intensiv jakt på tittare. Såväl som TV4 har lanserat digitala kanaler som finansieras inom ramen för nuvarande finansieringsmodell. Det ter sig i ett internationellt perspektiv som ett stort risktagande. Den naturliga metoden vore betal-tv. Betal-tv lanserades på allvar i och kallades abonnemangs-tv. Tilltaget ogillades av biografbranschen som kände sig hotad av betal-tv. Genom en motkampanj lyckades man stoppa betal-tv men bara tillfälligt. introducerades metoden definitivt av företaget () som erbjöd betal-tv till hushåll anslutna till kabelnät. Det kan nämnas att argumenterade för att få starta en tredje tv-kanal finansierad som betal-tv. Dagens tv-marknad karakteriseras genom kostnads- och intäktsvillkoren av höga etableringshinder och en stark koncentration. En digitalisering av tv-marknaden påverkar inte detta på något avgörande sätt. Det begränsade volymmässiga expansionsutrymmet för tv-bolag och tv-tittare (mätt i tidsåtgång) består. Priskonkurrensen mellan tv-kanalerna om reklamintäkter kommer därför inte att vara intensiv. Det huvudsakliga expansionsalternativet för den digitala televisionen ligger i att bredda intäktsbasen genom betal-tv. Det kostar mer för tittarna men ger dem större inflytande. Tabell B 1. Televisionens intäkter 1988–2001 -1,1 -1,7 -1,8 Anmärkning: Ökningen 1993 av avgiftsmedel till SVT beror på nyordningen att köpa distributionstjänster från inom ramen för medelstilldelningen. Licensavgiften har höjts från 1988 till 2001 (och till 2003). Källor: SVT årsredovisningar (1988 och 1989 pro forma), IRM och SCB. Tabell B 2. och dagspressens vinstutveckling –2001 -11,9 -47,5 -3,4 -1,4 Anmärkning: Nettomarginalen för TV4 och dagstidningsföretagen påverkades 2000 av utbetalning av överskottsmedel på pensioner. Med bransch avses enbart så kallade förstatidningar. Källor: Årsredovisningar för och presstödsnämndens rapporter över dagspressens ekonomi 1991–2001. Reklammarknadens utveckling 1990- 2003 IRM, och mediestatistik har av Utredningen om översyn av reglerna för koncessionsavgift på televisionens område fått i uppdrag att beskriva den svenska reklam- och medie- marknadens utveckling till och med med fokus på TV-reklamens utveckling samt att göra en prognos för TV-annonseringen och annonsmarknaden som helhet för . I marknadsbeskrivningen belyses och analyseras mediemarkna- dens olika drivkrafter samt den inbördes konkurrensen medierna emellan. Underlaget i rapporten baseras på IRM:s statistik avseende nettoinvesteringarna i reklam och media. Fax: E-post: 1Reklammarknadens utveckling till 2003 har den svenska reklam och mediemarknaden genomgått en omvälvande förändring. som medieinvesteringarna ökat har omfördelningen mellan medierna varit omfattande. Nya reklambärande medier har till- kommit såsom TV och radio, vilket har drivit på mediemarknadens utveckling och medfört att reklaminvesteringarna i de traditionella medierna successivt ökat under så gott som med kulmen . En mängd faktorer har bidragit till denna utveckling. Dessa kan delas in i två huvudkategorier som var och en påverkar marknaden på olika sätt. Reklammarknadens cykliska drivkrafter styr föränd- ringstakten i ett kortare perspektiv och påverkas till stor del av det allmänna konjunkturläget. Utvecklingen av privat konsumtion samt lönsamheten i näringslivet är centrala faktorer för reklam- marknadens utveckling på kort sikt. En konsumtionsökning och därmed ökad omsättning i detaljhandeln ger positiva effekter på annonsmarknaden medan en avmattning i konsumtionstillväxten får negativa effekter på annonstillströmningen. Medier med stor andel detaljhandelsannonsering är i huvudsak medier med stark lokal anknytning såsom landsortspress, gratistidningar och annonsblad liksom lokal-radio och lokal-TV. Reklamkategorier som varumärkesannonsering och platsan- nonsering är mer känsliga för näringslivets lönsamhet. Då företagens vinstutveckling normalt utsätts för kraftigare svängningar än vad den privata konsumtionen gör blir effekterna på dessa kategorier mer påtagliga än för detaljhandelsannonseringen vid konjunktursvängningar. Således är de rikstäckande medierna TV, utomhus och tidskrifter, som till största del är bärare av varumärkesannonsering, samt storstadspress som dessutom har stor andel platsannonsering, väsentligt mer konjunkturkänsliga än de medier som har en lokal eller regional annonsörskrets. Det är inte bara det allmänekonomiska läget som påverkar annonseringen. I ett mer långsiktigt perspektiv får också de generiska drivkrafterna, dvs. strukturella förändringar på marknaden eller strukturella förändringar i omvärlden, effekter på reklammarknadens utveckling. Som exempel tillkomst av nya medier, produktutveckling av befintliga medier, förändrad konkurrens och lagstiftning i frågor som rör mediemarknaden. Men också ändrad mediekonsumtion, inte minst viktigt för TV- mediet vars annonsintäkter är så direkt relaterade till TV-tittandet, och trender i marknadsföring och medieval påverkar hur annonsör- erna väljer att spendera sina pengar. När dessa två huvudfaktorer samverkar; tillkomst av ett nytt medium i en gynnsam konjunktur, vilket exempelvis var fallet då Internet etablerades som annonsmedium, kan det ge extraordinärt stark tillväxt för mediet och påverka hela annonsmarknaden och den inbördes konkurrensen mellan medierna. Reklaminvesteringarna i de masskommunikativa medierna; dagspress, tidskrifter, TV, radio, bio och utomhus (lilla reklam- kakan) eller i dagligt tal; annonsmarknaden, har successivt ökat . 1990 då den kommersiella TV:n fortfarande var i sin linda och någon kommersiell radio ännu inte fanns omsattes i annonsering i de traditionella medierna och av annonseringen placerades i dagspress. omsätts och endast lite utgör dagspressannonsering, vilket indikerar den omfattande förändring reklam och mediemarknaden har genomgått i och med etermediernas tillkomst (se figur 1.1 och 1.2). Alltsedan TV-reklamen infördes i har TV:n uppvisat positiva tillväxttal och successivt ökat sin andel av lilla reklamkakan. För dagspressen, som utgör den största mediekategorin, har reklaminvesteringarnas andel minskat . Andra varumärkesintensiva medier som tidskrifter, utomhus och bio har i stort sett behållit sin andel av reklaminvesteringarna (se figur 1.3). 1990 då de satellitsända kommersiella kanalerna kunde ses av av befolkningen omsattes blygsamma i TV-annonsering. I och med att TV4 började sina sändningar 1992 fick den kommersiella TV:n en rikstäckande marksänd kanal och annonsintäkterna steg med tvåsiffriga tillväxttal under loppet av . Ett rejält tillskott kom från nya annonsörskategorier, exempelvis multinationella aktörer inom snabbrörliga konsumentvaror, som redan var aktiva på andra marknader och som också kunde bearbeta den svenska marknaden med hjälp av TV-reklam. uppgick reklam- investeringarna i TV till . Detta då de flesta övriga traditionella medier såg sina reklamintäkter minska till följd av den djupa konjunkturnedgången . En liten konjunktursvacka medförde att tillväxten för TV avtog. 1997 när konjunkturen vände upp ökade reklaminvesteringarna åter kraftigt och TV-mediet uppvisade starkare tillväxt än genomsnittet för de traditionella medierna med kulmen då den kommersiella TV:n tangerar 4 miljarder i annonsomsättning. Ett starkt konjunkturläge, men också engångs- SOU 2003:47 Bilaga 3 företeelser såsom Telias börsintroduktion och PPM-valet genererade omfattande medieinvesteringar.