sou · GRB353d7 · 2004-01-01 00:00:00 — Utbildningen av vårdpersonal om amalgamskadade och andra tandvårdsskadade ska vara initierad och styrd uppifrån, dvs. Mer forskning om alla dentala material och vilka biverkningar de kan ge. Mer klinisk forskning för att utvärdera och förbättra befintliga vårdmetoder, till exempel C-vitamindropp och effekten av cheleringsterapi. Utforma bättre testmetoder av tandfyllningsmaterial så att innehållet i fyllningsmaterialen är kända och patienten däri- genom kan avgöra om han eller hon tål dem. Mer forskning om skillnaden mellan kvinnors och mäns reak- tioner på dentala material. Mer forskning om olika behandlingsmetoder och omhänder- tagandemodeller. Sprid forskningsresultat om behandlingsmetoder och om- händertagandemodeller till allmänheten och se till att denna forskning kommer ut till tandläkarmottagningar. Utveckla den alternativa vården, den är till hjälp för många. Öka forskningen om hur dentala material påverkar initiering av elöverkänslighet. Hälso- och sjukvården måste ha en helhetssyn på patienter som är tandvårdsskadade och inte enbart titta på symtom i mun- hålan. Tandstatus bör skrivas in i sjukvårdens patientjournaler. Läkare och tandläkare måste lära sig att samarbeta, gärna också tillsammans med patienten. Inför obligatoriskt Melisa-test vid misstänkt metallöverkänslig- het. Sluta skicka patienterna till psykiatrin. Läkare och tandläkare måste informera patienterna bättre om möjliga biverkningar av dentala material. Öka kunskaperna inom den offentliga vården för den komple- mentära medicinen och dess kunskaper om hur vitaminer och mineraler stärker kroppen. Bättre kontroll vid fyllningsbyte av vad en patient är allergisk emot eller känslig för. Skapa en enhet inom primärvården för omhändertagande av tandvårdsskadade med bred yrkeskunskap och kompetens i form av läkare, tandläkare, näringsterapeuter, toxikologer m.fl. Läkare som behandlar tandvårdsskadade bör ha anknytning till den offentliga vården. Privata läkare kan ha avtal med lands- tinget. Bygg elsanerade läkarmottagningar dit även elöverkänsliga kan gå. Inför en bestämmelse om att ett läkarintyg måste skrivas . Val av dentala material ska skrivas in i patientens tandläkar- journal. Inrätta speciella tandvårdskliniker i landstingen med god sane- rad miljö, dvs. med bra luftväxling, effektiva utsug och genom- förd elsanering. Tandläkare måste lära sig att inte sätta in två olika metaller i en patients mun. Utforma ett informationsblad avsett för patienter om olika tandfyllningsmaterial. Skriv om allmänna råd så att de blir tydligare. Kräv innehållsdeklaration av alla material som innehåller kvick- silver. Information till alla inom vården, särskilt barnmorskor, om problemen med dentala material och i första hand då amalgam. Rehabilitering bör kunna göras inom den alternativa medicinen. Bättre möjligheter till rehabilitering av de tandvårdsskadade behövs, särskilt om de har blivit neurologiskt skadade. Den bör ske i samarbete med patientorganisationen. Inför rätt till ersättning för tandläkarkostnader i efterhand. Förhandsbedömningen tar alltför , många sjuka kan inte vänta. Sanering av dentala material som ett led i en sjukdomsbehand- ling ska hanteras och bedömas på samma sätt som andra grupper som får stöd enligt tandvårdsförordningen. Förtydliga och förenkla bestämmelserna i 6 och 7 §§. Ta bort kravet på bevis i 6 § och kravet på läkarintyg i 7 §. Generella guldallergier bör omfattas av tandvårdsförordningen. Inför krav på patologisk undersökning vid alla tveksamheter när det gäller slemhinneförändringar. Stöd till bettskena borde ingå i tandvårdsförordningen. B I L A G A 9 P A T I E N T B E R Ä T T E L S E R Det har till utredningen inkommit ett 50-tal brev från patienter med synpunkter på omhändertagande och bemötande inom vården. Dessa brev finns diarieförda och arkiverade hos utredningen. Här återges vissa delar från ett urval av dessa, ofta mycket långa och detaljrika brev. Jag är nu och har levat ett mycket aktivt liv med arbete som lärare och skolledare, akademiska studier som vuxen, fiolspel, idrott, ideellt och politiskt engagemang, husbygge, båtbygge, seg- ling etc. Jag har i stort sett arbetat tills jag stupat i säng av trötthet, och kroppen har alltid fungerat – med ett undantag: allergi, och jag kan nu i efterhand se att denna debuterade i samband med mina första amalgamfyllningar . 1983 hade jag influensa, och distriktsläkare vägrade att sjuk- skriva mig så länge att jag hann bli frisk. Jag fick därför tre omgångar i sträck. Efter det blev jag så trött att jag knappast orkade sköta min tjänst. Arbetsgivaren vill inte ge mig halvtjänst, än mindre halv tjänstledighet. Jag bad då samme L om hjälp. Han sade i stort sett: Är du frisk ska du arbeta. En kvinnlig allergiläkare , som jag blev remitterad till, upp- trädde så arrogant att jag vid återbesök tog min fru med som vittne, och även hon blev mycket obehagligt berörd. Jag får ju förut- sätta, att ni har ont i huvudet. Hon förnekade att allergi kan påverka allmäntillståndet. Hon ordinerade Alvedon (vi hörde just nu i radio om biverkningar av Alvedon) och när jag inte tålde tabletterna, påstod hon att ingen kunde få biverkningar av dem. Jag vet ju att ingenting är givet, när det gäller allergi. (Vår äldste son är t.ex. allergisk mot en viss allergimedicin (!) och har blivit föremål för en särskild uppsats om detta.) Distriktsläkare hade efterträtts av en kvinnlig läkare . Hon var den första som visade tecken på att vara intresserad av mina problem, och hon såg till att sådant som sjukintyg fungerade. Till slut sade hon emellertid att jag var färdigutredd och att hon inte kunde ställa någon diagnos. Min fru hade då hört i radio, att huvudvärk kunde bero på tän- derna, varför jag gick till tandläkaren. Han konstaterade en del ojämnheter i bettet och slipade av dessa. På hemvägen blev jag allt sämre, och sedan låg jag helt utslagen . Vi observerade också att jag fick huvudvärk efter att t.ex. ha ätit äpple eller druckit varmt kaffe. ramlade en provisorisk lagning bort , och jag anlitade en jourtandläkare. Jag sade då, att vi bytte ut amalgamet eftersom jag ansåg att jag var förgiftad av kvicksilvret. Tandläkaren blev då alldeles vild och sade att det visst inte var någon risk med amalgam. Jag hade kanske haft en liten propp! Då hade jag blivit så pass frisk att jag åter började att kunna försvara mig, så jag talade om för henne, att den enklaste bysmed vet, att man inte kan blanda metaller hur som helst, särskilt inte i fuktig miljö och jag frågade henne, hur hon med sin akademiska utbild- ning kunde komma med en diagnos på propp utan att känna mig och utan att ha en aning om vilka undersökningar jag gått igenom. När jag berättade episoden för min tandläkare, blev han helt stum. Ända sedan jag var färdigutredd och själv började misstänka tänderna, har jag bett om en undersökning som kunde visa kvick- silverhalter, men läkarna har vägrat. En vik, distriktsläkare motive- rade detta med att hon i så fall var tvungen att skicka mig till , och där hittade man av princip inget kvicksilver. Det var bara i som man trodde på kvicksilverförgiftningar. Detta inne- bär att man medvetet gjort alla undersökningar utom den adekvata. Man skriver fortfarande misstänkt lösningsmedel trots att man konstaterat att detta inte är orsaken. En förklaring är som sagt psykisk. Man har till och med försökt med mina alkoholvanor, trots att jag är absolutist sedan barndomen. Då går det bra att gissa, men när jag blir tydligt bättre efter amalgamsanering, är det inte vetenskapligt bevisat att det varit kvicksilverförgiftning, och det är omöjligt för läkaren att tro sina egna ögons vittnesbörd. I detta läge kan man misstänka, att jag själv på något sätt provo- cerat fram läkarnas egendomliga beteende. Detta motsägs av att många andra amalgampatienter som kan berätta liknande saker. Den läkare som hjälpte mig att komma underfund med min allergi sade att han lärt sig att allergi var en psykosomatisk åkomma, och tyckte att det verkade egendomligt när han såg, hur lugn jag kunde vara trots mina fruktansvärda eksem och den klåda de orsakade. Jag tror alltså inte att jag i någon sorts hysteri inbillat mig en sjukdom – som några läkare insinuerat. Jag har dessutom varit så eländig att jag inte förrän varit i stånd att säga emot en läkare eller reta upp vederbörande. Brevskrivaren har skrivit två gånger. Ur brev 1: Hej, jag heter och är man. Dentalmaterialutred- ningen är angelägen för mig och den grupp människor som har fått hälsoproblem pga. dentala material. I mitt fall handlar det om amal- gam. Jag minns hur jag efterhand blev allt sämre efter varje amal- gaminsättning. Det började redan när jag var –. Sväljningsproblem, ökad salivutsöndring, allergier och yrsel. Pga. ofta förekommande halsflussinfektion fick jag till slut operera bort mandlarna. Det hjälpte i och för sig men ändå, än kan jag känna att en halsinfektion är på gång. började jag få problem med migrän som tyvärr har blivit vardaglig. Har snurrat i sjukvårdssystemet och blivit utredd ordentligt. Man fann att jag hade en barriärskada som man ej kan finna orsaken till. B12 och folsyrabrist hade jag också. Har på egen hand gjort en fecesanalys som visar att jag har en exponering för kvicksilver. Många migränmediciner har jag tagit, men ej hjälpt. Då jag läste en artikel i en veckotidning om amalgamsjuka, för- stod jag att det möjligtvis var mina amalgamplomber som orsakade mina hälsoproblem. När jag tog upp detta för min läkare så blev jag kränkt på alla sätt. Blev tvungen att gå till många läkare, men fick ingen hjälp. Fick därför acceptera en annan diagnos än amalgam- sjuk för att bli sjukskriven, eftersom jag ej kunde arbeta eller stu- dera pga. svåra hälsoproblem (migrän, allergier, magkrångel, yrsel, värk i leder, nackvärk, tungsveda och mycket mera). Min diagnos blev psykisk insufficiens. Har ej fått hjälp att få min amalgamsanering bekostad eftersom läkare vägrar tro att det finns amalgamsjuka. är jag sjukskriven med diagnosen psykisk insufficiens och har blivit remitterad till psykiater. tandläkaren och bett honom skydda mig med cofferdam och clean up-sug. Har tagit bort en amalgamplomb var sjätte vecka och har bara en plomb kvar. Har faktiskt börjat bli bättre men jag tror att allt amalgam måste bort för att jag ska bli bättre eller helt bra med hälsan. Tyvärr har jag fått bekosta saneringen själv. Ur brev nr 2: Jag hade gjort ett besök på () hos en neurologläkare som heter . Tog upp för honom mina symtom och att jag misstänkte att det hade med mina amalgamplomber att göra. Han sa till mig att jag inte borde oroa mig för att jag är kvicksilverförgiftad pga. mina amalgamplomber och att jag borde vara ännu mer glad för att jag inte är arsenik- och blyförgiftad. Han utförde ett balanstest som jag hade svårt att klara, men ändå ansåg han att jag hade utmärkt balans. Plötsligt går han ut från rummet och smäller till dörren ordentligt så att jag hoppar till. satt jag på britsen med endast kalsonger och strumpor utan att veta om besöket är färdigt eller vad som skall hända. kommer han tillbaks med en sjukgymnast som tillsammans undersöker min ryggrad. Sjukgymnasten konsta- terar att jag är lite sned i ryggraden och att det troligen är medfött, men det är inget jag skall oroa mig för. blir neurologläkaren lite förbannad och börjar en dispyt med sjukgymnasten att min sneda rygg är allvarligare än så. Till slut ger sig läkaren och sjukgymnas- ten därifrån. Läkaren ber mig ta på mig mina kläder och tycker att jag borde gå ut och jobba. När jag förklarar för honom hur pass dålig jag är, så säger han till mig att jag skall gå ut och springa . Jag kände mig så ledsen inombords, kränkt och förbannad. Hans sista mening innan jag gick därifrån var: du är ju så ung och frisk. Efter att ha varit hos neurologläkaren på tog jag hos en annan läkare för mina hälsoproblem. Den här läkaren heter Y och här specialist i allmänmedicin. Berättade för honom om mina amalgamplomber som jag misstänkte orsakade mina hälsobesvär. Det första han sa till mig är att jag är psykiskt sjuk. Han ansåg att amalgam är inget som man kan få hälsobesvär av. Det är folk som degar ner sig sa han. Läkaren remitterade mig till en psykiater som skall utreda min psykiska insufficiens. Detta var oerhört kränkande. Jag har blivit tvungen att acceptera andra diagnoser än amal- gamförgiftning. Dessa diagnoser är: Migrän, B12-brist. Oklar neurologisk barriärskada efter infektion. Faktum kvarstår att det enda som har hjälpt är ändå min sanering. Har en plomb kvar som jag skall ta bort . Min högsta önskan är att jag blir frisk så att jag kan börja studera. Med anledning att jag har mött motstånd under min sjukdomstid vill jag lämna in en del uppgifter på hur jag blivit bemött . Skadan har anmälts till patientskadenämnden. Jag trodde att man skulle vända sig dit om man ville ha hjälp. Men så fungerar det inte i verkligheten. Har fått avslag 2 gånger. Sedan 97 har jag haft verkliga problem efter att jag fått 2 plomber urborrade. Sedan bröt eländet ut. Det började med utslag på hän- derna, som kliade outhärdligt. Men eftersom jag satt i en kassa trodde jag att det var nickelallergi. blev det värre och spred sig över stora delar av kroppen. Då kopplade jag ihop det med tandläkarbesöken. Högra benet värkte som om benpipan höll på att sprängas. Sedan fick jag utslag från knäna ner till fötterna som kliade, vätskade och blödde så jag fick linda in benen i frotté- handdukar för att inte bloda ner i sängen och jag var så trött att jag kunde sova . Tröttheten har jag fortfarande kvar. De läkare som jag kontaktade var inte inne på samma linje. Jag behandlades med penicillin och kortison och blev bara tröttare och sjukare. Jag kom i kontakt med två läkare som trodde att det kom ifrån tänderna, men de skrev inte ut ett intyg för sanering. Efter en massa olika behandlingar ute på X-sjukhuset skrev överläkaren på hud ut ett förslag på sanering. Det blev avslag på det. Sedan hade X (bedömningstandläkare, utred- ningens anmärkning) mage att gå ut i tidningen och säga att det inte var så många som var intresserade av tandsanering. Jag började sanera hos en tandläkare här i X-stad. Men det blev bara värre och när jag visade honom benet vägrade han att göra något mera (benet var som en blodig massa). Då kom jag i kontakt med Z. Det var min räddning. Hon övertygade X om att jag var i behov av hjälp till sanering. Hon testade fram vad jag tålde (varken amalgam eller kompositer). Innan jag drabbades av detta elände var jag sällan sjuk. har jag fått sjukpension och känner mig slut som människa (en spillra av ingenting). Jag har väldigt bra grundkondition. När jag var som sjukast orkade jag inte gå 200–300 m utan att stanna och kippa efter andan. Jag hade även minnesluckor när jag satt i kassan. Det blev bara som en svart fyrkant. Först har jag blivit sjuk, sedan har jag inte blivit trodd. I slutänden har jag fått betala både pengar och livskvalitet. . Jag hade aldrig trott att det fanns möjlighet att bli så sjuk och överleva. Amalgamsaneringen var klar men jag hade fortfarande en hel del somatiska besvär som yrsel, magproblem, ledvärk och muskel- värk, ännu mer än jag har , på gränsen till det outhärdliga! Jag hade fått insatt metallbundet porslin. Jag blev utredd och arbets- anpassad m.m. Om det här skulle jag kunna skriva en hel roman men jag tänker nu berätta om vad som hände 1996. Patienten hade ont i en tand som en tandläkare ansåg behövde rotfyllas. Jag hamnade på X-tandpoliklinik i X-stad hos docent . Jag fick ett formulär rörande min egen hälsa som jag fyllde i. Jag talade om att jag amalgamsanerat, att jag var hyperreaktiv och inte tålde vissa tandlagningsmateriel. När X såg detta for han runt i undersök- ningsrummet och vevade upprepade gånger med armarna och utstötte det här måste utredas . Jag svarade honom att jag inte var i form för att utredas utan måste först behandlas. Jag talade om för honom att jag inte tål bedövning innehållande adre- nalin men han säger då till mig att det är så små mängder och att det finns ändå i kroppen och har ingen betydelse! Han sade inget om behandlingen som han tänkte utföra och jag förstod ingenting, han stod och smusslade med någonting som jag inte såg vad det var eftersom jag satt och gapade. Plötsligt sticker han mig med en bedövningsspruta, 4 stick i gommen framför och 4 bakom tand 21. Bedövningen innehöll just det – Adrenalin! Sedan skär han runt tanden för att skära bort en del av tandköttet och jag blev så chockad så jag blev alldeles matt. Han sätter på förband innehållande eugenol och jag får betala, får en återbesökstid och jag försöker ta mig hem. Väl hemma igen ramlar jag i säng och sover varvid jag vaknar av att jag inte får luft. Tar mig till badrummet och sköljer munnen om och om igen med vatten. Jag lyckas på något sätt få bort förbandet som jag sköljer i ännu mera vatten och lyckas trycka upp det igen. är jag tillbaka på återbesök och X rensar ur tanden. Han trycker upp rotfilen i tanden och det gör fruktansvärt ont. Jag förstår inte vad han har gjort, jag får nu dessutom reda på att han tänker rotfylla min tand med tvång! Jag motsätter mig rot- fyllning. Jag försöker sedan ringa honom för att få honom att tala om vad han har tänkt att rotfylla tanden med, han har tänkt sätta in gutta- perkapoints trots mina ihärdiga protester och jag förklarar att jag inte tål guttaperkapoints. Härmed avslutar jag kontakterna med X. Patienten har anmält X till Hälso- och sjukvårdens ansvars- nämnd och skriver i sin anmälan: Jag anser att behandlingen har varit felaktig i följande avseende: Docent diskuterade varken den tänkta behandlingen eller andra alternativ till behandling med mig och han skadade mig med rotfilen. Vidare tänkte han utan mitt medgivande sätta in guttaper- kapoints i tand 21. Vid besöket X-datum avgav jag en skriftlig självanamnes som dock X helt ignorerade. Här uppgav jag att jag är hyperreaktiv i synnerhet för kemiska agens, har allergier, fibromyalgi samt har en kvicksilverförgiftning som långsamt håller på att gå i regress. Tand 21 hade genom tandläkare X:s ihärdiga försök att rensa tanden inflammerat i vävnaden runt rotstumpen och det droppade lymfatisk vätska från vävnaden runt rotstumpen. Detta ignorerade docent som hävdade att tanden var frisk. Jag uppgav för docent att jag vid tidigare tandläkarebesök uppvisat reaktion mot kvicksilver, guld, titan, aluminium, guttaper- kapoints, eugenol samt vid bedövning måste ha bedövning utan adrenalin. Docent ignorerade helt dessa uppgifter. Risk för ana- fylatiska reaktioner föreligger om jag utsätts för dessa ämnen. 1982 gjorde en tandläkare en permanent bro samt ett antal kronor. Efter det gick allting fel i kroppen. Jag gick ner i vikt, tappade hår, fick jättehögt blodtryck, hjärtbesvär, fruktansvärda synbesvär, yrsel, myrkrypningar, domningar i benen, blev darrig – kunde knappt lyfta en kopp. Asmatisk hosta som efter viss sanering blev kronisk bronkit som försvann med förlo- rade tänder. Klåda, värk, ja listan kan göras oändlig. Man var helt enkelt ett vrak. Tandläkaren hade blandat guld och amalgam. Detta erkände naturligtvis inte tandläkaren, det fick jag bevis på . Mycket trött var man ju också. förstod jag varför jag allt sedan skoltandvården haft dålig mage, varit nervös och orolig. På skoltandvården borrade de ju upp praktiskt taget hela tänder och satte dit amalgam. gjorde jag min första sanering. Tandläkaren gjorde ett slarvigt arbete, tog inte bort allt amalgamet och satte dit mera guld. Det senare blev ingen sjuk av, sade han. Det är mycket svårt att hålla koll på saneringen när man har kronor och broar. Åren gick och 97 gick jag till en läkare med min värk. Han ansåg att jag var sjuk av mina tandmetaller och skickade remiss till yrkes- dermatologen. Testen visade att jag var allergisk mot guld, kvicksil- ver och nickel. Detta gick vidare till oral diagnostik på odonto- logiska institutionen. En tandläkare där skickade remiss till Spe- cialistkliniken, Folktandvården. Skrev akut i remissen. Alla metaller skulle bort, det skulle göras en marginell behandling mot tand- Jag blev glad, tänkte att äntligen skulle jag få hjälp. Ack, vad jag bedrog mig! Det var meningen att jag skulle få hjälp enligt gamla paragraf 9. Tandläkaren skulle skicka in ansökan till Försäkrings- kassan. Vid första besöket fnös han åt metaller, sade att dem blir ingen sjuk av. Han svor och levde ovanför huvudet på mig över alla patienter han skulle ta hand om, verkade mycket irriterad. Han gjorde behandlingar mot tandlossning vilket jag anser var fel. Han skulle först och främst se till så att jag fick bort alla metallerna. Jag hamnade på akuten med svår andnöd (fick nästan ingen luft alls) och därav även hjärtbesvär. Läkaren på akuten sade vi ser många som kommer hit med samma besvär som dina, av samma anledning. Jag berättade för tandläkaren om akuten. Då sade han att nu ville han göra en liknande behandling och för den skulle han ha 7 000. Detta tackade jag nej till och då blev han så ilsken att han försökte smälla en lampa i huvudet på mig. Han låtsades ha skickat ansökan till , han flinade när han sade det och jag förstod att han ljög. Kollade med och någon ansökan hade de ej erhållit. Har genom personal som haft med den tand- läkaren att göra fått höra att han bär sig åt som en galning och behandlar människor mycket illa. Ja, det sägs ju att tandläkare som gått i amalgamångor blir lite tokiga. Det finns en galning i . När han hör att någon är tandvårdsskadad tar han dem i armen, slänger ut dem med kläderna efter. Det finns många tand- läkare som fått både hjärntumörer och hjärtinfarkter. Det kan de naturligtvis få ändå, men amalgamet är säkert anledningen. Så har vi läkarna! När jag först vände mig till sjukvården blev jag, som många andra tandvårdsskadade, skickad till psyket. Skulle gå dit tio ggr. En gång var jag där sedan talade jag om att jag inte alls hade lust att sitta och tala om min barndom, som det inte var något fel på, när eländet satt i munnen. Från att ha arbetat med ekonomi fick jag nu ta arbete inom , deltid, det var allt jag orkade. Man har inte bara fått hälsan förstörd, utan ett förstört liv och förstörd ekonomi med dålig pension som följd. har jag haft återkommande inflammationer. Fått gå med stödkrage vid ett antal tillfällen då inflammationen i nacken gör mycket ont. Vore det inte bättre om samhället betalade sanering åt människor än att de är sjukskrivna , blir förtidspensionärer, får löne- bidrag, ja, jag vet inte allt. Ett problem är att tandläkaren inte ser till hela människan. Hans arbete påverkar inte bara käke och munhåla. Jag anlitade en specia- list 1990, det har förstört av mitt liv. Han såg bara till sin situation att tekniskt lösa problemet. Hur hans lösning kom att påverka patienten lämnades därhän. Jag har träffat flera av hans sort. En annan sa, ibland gör jag ett helt perfekt jobb, ändå är inte patienten nöjd. Har han månne glömt vem han ska jobba för. När vi blir missnöjda med en behandling så har vi en del instanser att vända oss till, som vi till en början tror ska hjälpa oss. Jag har gått igenom alla och sett att ingen verklig hjälp ges till patienten. ha våra problem lösta. Att en tandläkare får en anmärkning löser ingenting. Jag anmälde min specialist till Privattandläkarnas förtroende- nämnd. Mitt möte med dem var ingen lustig tillställning. Jag anser att jag utsattes för övergrepp. Där fanns ingen representant för patienten. Jag sattes i en tandläkarstol, medan tolv tandläkare ställde sig runt oss, uppklädda i vita rockar. När jag sa att jag hade svårt att tala, blev jag hånfullt bemött med: och vad skulle du vilja säga då Egentligen är det så att tandläkare skickar journaler mellan sig och få gör en ny bedömning, de går på varandras utsago. Det kan vara så att den förste i raden gjort en felbedömning eller vill dölja en felbehandling.