sou · GRB3114 · 2004-01-01 00:00:00 — tillkallades ett antal sakkunniga som gavs i uppdrag att pröva om de riktlinjer för polisens verksamhet som hade lagts fast vid polisorganisationens förstatligande svarade mot de krav som måste ställas på verksamheten. I uppdraget ingick dessutom att undersöka om polisverksamheten var rätt avvägd och organise- rad inom ramen för resurserna samt att se över polisens rekrytering och utbildning. De sakkunniga antog namnet polisutred- ning. avlämnade utredningen betänkandet Polisen (SOU 1979:6). I betänkandet lade utredningen fram principförslag för polisens verksamhet, organisation och utbildning. När det gällde polisens verksamhet redovisade utredningen över- väganden beträffande den brottsförebyggande verksamheten, över- vakningsverksamheten, utredningsverksamheten samt serviceverk- samheten. Utredningen lämnade därefter förslag på åtgärder för att avlasta polisen vissa uppgifter. Det gällde handräckningsuppdrag, ärenden om underhållsbidrag m.m. lämnade även förslag beträffande den lokala och regionala polisorganisationen samt decentralisering av vissa uppgifter. Beträffande det sistnämnda (decentralisering) fann Po- lisutredningen bl.a. att grundutbildningen och övrig reguljär ut- bildning även i fortsättningen skulle bedrivas centralt. Den praktis- ka delen av grundutbildningen ansågs dock alltjämt kunna förläggas till lokal nivå. Beträffande annan polisutbildning som då bedrevs centralt föreslogs en decentralisering av denna till regional eller lo- kal nivå. Enligt utredningen borde dock bl.a. tillgången på lämpliga instruktörer beaktas i denna decentraliseringsprocess. När det gällde rekryteringen till polisyrket föreslog Polisutred- ningen att länsstyrelserna och polisdistrikten i större utsträckning skulle medverka vid annonsering och rekryteringsfrämjande infor- mation. Detta var tänkt som ett komplement till de åtgärder som RPS vidtog inom ramen för sin informationsverksamhet. Utred- ningen föreslog att den rekryteringsfrämjande informationen dess- utom skulle intensifieras i svårrekryterade områden. Målsättningen skulle där vara att fylla det beräknade behovet med personal som hade faktisk anknytning till den aktuella orten. Länspolischefen i sådana områden föreslogs få särskild personal tilldelad för den upp- giften. Därutöver föreslogs att efter det att en polisaspirant antagits till polisskolan det skulle beslutas om vilket polisdistrikt han eller hon skulle tillhöra. När det gällde villkoren för antagning till polisyrket föreslog Po- lisutredningen att kravet på ordentligt levnadssätt skulle behållas men att den praktiska tillämpningen av detta krav skulle mjukas upp något. Vidare föreslogs att tidigare arbetslivserfarenhet skulle tilläggas meritvärde vid anställningsprövningen. Kravet på att man- lig sökande skulle ha genomgått allmän militär utbildning föreslogs slopat. Dessutom föreslogs bl.a. att s.k. direktrekrytering till polis- väsendet skulle kunna äga rum. Det gällde t.ex. rekrytering av eko- nomiskt utbildad personal till enheter som har till uppgift att be- kämpa den organiserade och den ekonomiska brottsligheten. Polis- utredningen framhöll dock att det inte borde kunna komma i fråga att anställa personal utan polisutbildning på tjänster med vilka po- lisiära befogenheter var förenade. lämnade även förslag på en ändrad grundut- bildning för polisstuderande. Utbildningen föreslogs dessutom samordnad med den allmänna högskolan. Vissa delar av utbildning- en ansåg utredningen kunde förläggas till universitet eller annan högskola. Polismansutbildningen föreslogs dessutom få tillgodo- räknas på vissa linjer vid den allmänna högskolan. Vidare borde förutsättningarna för att samordna antagningsförfarandet vid polis- skolan och högskolan undersökas enligt . Behovet av vidareutbildning skulle enligt till- godoses genom dels funktionsinriktade specialkurser, dels reguljär vidareutbildning. Slutligen föreslogs att polisskolan skulle ändra beteckning till . 6.2.2Princippropositionen (prop. 1980/81:13) I proposition 1980/81:13 om polisens uppgifter, utbildning och organisation m.m. föreslog regeringen allmänna riktlinjer för en reform av polisväsendet. I fråga om villkoren för antagning till polisyrket föreslogs vissa ändringar som bl.a. innebar att värnpliktskravet för manliga sökan- de togs bort och en del andra krav för antagning mjukades upp. Vidare tillades arbetslivserfarenhet ökad betydelse vid meritvärde- ringen. När det gällde polisutbildningen föreslogs ingripande ändringar. Den grundläggande polisutbildningen föreslogs förändrad till en sammanhållen utbildningsgång med praktik såväl i polisdistrikt som vid andra samhällsorgan, t.ex. inom . Utbild- ningen skulle dessutom ges en mer högskoleinriktad prägel med ökat inslag av psykologi och samhällsorienterade ämnen. Det bedömdes att en förändrad polisutbildning delvis var en förutsättning för ett system med grundläggande organisation och ökat lokalt inflytande över personalresurserna. Genom den föreslagna nya utbildningen skulle de lokala polisstyrelserna till sitt förfogande få polismän som tidigare än vad som då var fallet hade genomgått en grundläggande och allsidig utbildning. Detta bedömdes nämligen kunna ge bättre möjligheter att placera dem i en kvalificerad polisfunktion inom polisorganisationen. Enligt förslaget i propositionen skulle behovet av vidareutbild- ning tillgodoses genom s.k. funktionsinriktade specialkurser samt genom reguljär vidareutbildning för de poliser som fått tjänster inom den grundläggande organisationen. Några organisationsför- slag för utbildningsverksamheten lämnades dock inte i propositio- nen. godkände riktlinjerna för utbildning (JuU 1980/81:24, rskr. godtog vissa grundläg- gande principer för rekryteringen till polisbanan. Vidare lades det fast att juristexamen även fortsättningsvis skulle utgöra ett behö- righetsvillkor för tillträde till polischefsbanan. I enlighet med vad som hade förordats i princippropositionen till- kallades en kommitté med uppdrag att behandla frågor om genom- förandet av reformen om polisens arbetsuppgifter, utbildning och organisation m.m. Kommittén antog namnet polisbered- ning. Polisberedningen presenterade i olika promemorior och betänkanden en rad förslag i skilda ämnen. Således lades fram förslag till bl.a. en polislag (SOU 1982:63) och till själva polisreformens genomförande (Ds Ju 1983:10). Polisberedningen avlämnade också betänkandet Rekrytering och utbildning inom polisväsendet (Ds Ju 1983:15). I det sistnämnda betänkandet lämnades förslag bl.a. om att all central utbildning skulle samlas i en att all central utbildning skulle samlas i en gemensam organisation, , med ställning som en byrå vid RPS. gavs tillfälle att ta ställning till riktlinjerna för en re- form av polisväsendet i två steg (se avsnitten 6.2.4 och 6.2.5). För- slagen till byggde huvudsakligen principbe- slut och på Polisberedningens betänkanden. 6.2.4Proposition 1983/84:89 Som ett första steg i polisreformens genomförande överlämnades till proposition 1983/84:89 om polisens organisation, m.m. Regeringen föreslog där bl.a. att den centrala utbildningsverksamheten inom polisen skulle bli sammanförd i en gemensam organisation, . Skolan, som skulle bli koncentrerad till i , skulle organisatoriskt få ställ- ning som en byrå vid RPS. Vidare föreslogs en ny inriktning och organisation av rekryteringsverksamheten. Antagningen till polis- yrket och polischefskarriären skulle dock även i fortsättningen ske centralt hos RPS. 6.2.5Proposition 1984/85:81 Som ett andra steg i polisreformen överlämnades till proposition 1984/85:81 om polisens arbetsformer på lokal och regional nivå, utbildning och rekrytering. Sedan för- slagen godtagits av genomfördes de . Det innebar bl.a. att en ny utbildningsordning infördes. Syf- tet med denna var att skapa en bättre utbildad polispersonal som skulle kunna användas inom hela polisorganisationen. Dessutom föreslogs en satsning på polisforskning. Förslagen i propositionen vad gällde utbildning avsåg bl.a. den sammanhållna grundutbildningen, polischefsutbildningen, den re- guljära vidareutbildningen samt den funktionsinriktade utbildning- en. I propositionen behandlas även frågan om en integration mellan polishögskoleutbildningen och annan högskoleutbildning. Det konstaterades dock, bl.a. av kostnadsskäl, att det inte var möjligt att åstadkomma någon egentlig integration i den delen. Det be- dömdes emellertid som både lämpligt och möjligt med ett samarbe- te och en samordning på det mer praktiska planet inom ramarna för verksamheten vid . 6.2.6Förnyelsepropositionen 1989/90:155 I proposition 1989/90:155 om förnyelse inom polisen behandlas i ett särskilt kapitel (12 kap.) utbildnings- och forskningsverksamhe- ten inom polisen. Där redovisas det fortsatta utvecklingsarbetet inom polisen i denna fråga. När det gällde grundutbildningen till polis förordades en ökad teoretisk utbildning bl.a. för att främja kvarterspolisverksamheten. De blivande poliserna skulle dessutom redan under grundutbild- ningen även få kunskaper i det planerings- och budgetsystem som styr polisverksamheten. Detta för att skapa en insikt hos polisper- sonalen om behovet av ett effektivt resursutnyttjande men även om behovet av förnyelse inom polisverksamheten. I propositionen konstaterades att den då gällande ordningen för rekrytering till polischefskarriären och den grundläggande struktu- ren i polischefsutbildningen i stort sett var ändamålsenlig. Vidare sades att den reguljära vidareutbildningen i ökad utsträckning bor- de kunna förläggas till regional eller lokal nivå. Dessutom konstate- rades att de regionala och lokala polischeferna mer nog- grant borde pröva vilken typ av funktionsinriktad utbildning som kunde förläggas till regional eller lokal nivå i stället för centralt. I propositionen uttalades dessutom bl.a. att det fanns goda skäl för att i större utsträckning samordna polisutbildningen med annan högskoleutbildning. Det framhölls att möjligheterna att åstad- komma en sådan samordning därför borde tas till vara och utveck- las. bedömdes det dock att förutsättningarna för en sam- ordning var begränsad med hänsyn till bl.a. de yrkesspecifika krav som gäller för polisutbildningen. Även kostnadssynpunkter mena- de man satt gränser för en samordning. 6.2.7Rekrytering och grundutbildning av poliser (Ds 1996:11) tillkallades en arbetsgrupp inom för att se över rekryteringen och utbildningen av poliser. I arbets- gruppens direktiv angavs att målet för arbetsgruppens arbete var att utarbeta förslag till sådana förändringar i fråga om rekrytering och utbildning inom polisen som behövs för att polisen på effektivast möjliga sätt skulle kunna utvecklas och lösa sina uppgifter också . Det angavs vidare att arbetsgruppen bl.a. skulle överväga vilka förkunskapskrav som bör ställas inför den grundläggande polisutbildningen. När det gällde hur behovet av specialistkompetens inom polisen bör tillgodoses skulle arbetsgruppen överväga olika möjligheter. Bl.a. skulle man pröva om direktrekrytering till polisyrket av exempelvis jurister, ekonomer och tekniker kunde vara en lämplig lösning. Arbetsgruppen skulle även lämna förslag till förändringar i fråga om rekrytering till polisyrket av bl.a. kvinnor och invandrare. presenterade arbetsgruppen sina överväganden i pro- memorian Rekrytering och grundutbildning av poliser (Ds 1996:11). Arbetsgruppen konstaterade att det var önskvärt att framtidens poliskår har en sådan bakgrund att den bättre speglar den samhälls- struktur i vilken den kommer att verka. Olika åldersgrupper med olika arbets- och livserfarenhet borde därför enligt arbetsgruppen finnas representerad inom poliskåren. Arbetsgruppen föreslog att åtgärder borde vidtas för att öka andelen kvinnor och personer med invandrarbakgrund inom polisen. I fråga om antagningskraven till polisyrket föreslog arbetsgrup- pen att samma krav som gäller för anställning som polis borde gälla för antagning till polisutbildningen. Vidare föreslogs att de teore- tiska förkunskapskraven borde ställas högre än vad som då gällde. Arbetsgruppens förslag till ny grundutbildning innebar bl.a. att den kursbundna utbildningen skulle förlängas något och att prak- tiktjänstgöringen skulle minskas från arton . Det inledande studieåret föreslogs bli förlagt till den allmänna högsko- lan och omfatta studier i juridik, beteendevetenskap och kommu- nikation. Resterande del av utbildningen skulle enligt förslaget ske i regi. Den delen av utbildningen skulle bestå av dels en polisiär basutbildning (ca ), dels olika påbygg- nadskurser (sammanlagt ca ). Utbildningen föreslogs avslutad med praktiktjänstgöring vid en polismyndighet. Praktik- tjänstgöringen föreslogs få ett delvis annat innehåll än vad som var fallet när arbetsgruppen presenterade förslaget. Arbetsgruppen lämnade även förslag om utbildning och direkt- rekrytering av specialister till polisväsendet. Bl.a. angavs att poli- sens behov av specialister till viss del borde kunna lösas genom ex- tern rekrytering. 6.2.8Vidareutbildning av poliser (Ds 1997:5) I ett andra steg hade den arbetsgrupp som avses i avsnitt 6.2.7 att se över rekrytering och utbildning av polischefer samt vidareutbild- ningen av poliser. Arbetsgruppen presenterade sina förslag i promemorian Vidareutbildning av poliser (Ds 1997:5). Arbetsgruppen lämnade förslag till ett nytt utbildningssystem. Man konstaterade att det var nödvändigt att personalen inom po- lisväsendet vidareutbildades med viss regelbundenhet. Särskilda utbildningsinsatser borde därför enligt gruppen ske i närpolisverk- samhet, kriminalunderrättelseverksamhet, ekobrottsbekämpning och datakunskap. Vidareutbildningen föreslogs ske regelbundet och omfatta alla poliser. Den första utbildningsinsatsen skulle ske senast efter påbörjad polis- tjänstgöring. Gruppen föreslog dessutom särskilda satsningar på kvalificerad kompetensutveckling för dem som när arbetsgruppens förslag presenterades redan arbetade som poliser. Vidare föreslogs en bättre samordning av polisväsendets vidare- utbildning. RPS skulle ha det övergripande ansvaret för detta. När det gällde möjligheterna till vidareutbildning utanför polisväsendet konstaterades att polisen i större utsträckning borde pröva möjlig- heterna att använda externa utbildningsanordnare för vidareutbild- ningsverksamhet inom vissa områden. Arbetsgruppen presenterade även förslag till en delvis ny chefs- rekrytering och ny chefsutbildning inom polisen samt dessutom förslag om organisation och framtida uppgifter. beslutade regeringen att uppdra åt RPS att detalj- planera en ny grundutbildning för poliser med utgångspunkt i ut- redningen Rekrytering och grundutbildning av poliser (Ds 1996:11) och remissyttrandena med anledning av denna. RPS tillsatte en särskild arbetsgrupp för detta arbete. Gruppen lade fram promemorian Ny grundutbildning av poliser (). Efter det nämnda förslaget från utredningsgruppen fast- ställde regeringen riktlinjer för en ny grundutbildning för poliser, Polisprogrammet. fick i upp- drag av RPS att utveckla en ny polisutbildning enligt riktlinjerna. Den nya polisutbildningen startade . inför- des en central rekrytering till polisutbildningen. 6.3Författningsbestämmelser m.m. som reglerar utbildning inom polisen Inom polisväsendet bedrivs utbildning numera enligt de grundläg- gande regler som finns i polisutbildningsförordningen (1999:740). Av förordningen framgår att RPS bedriver central utbildning och beslutar om antagning till den samt om utbildningsplaner, betyg och examination, om inte annat är särskilt föreskrivet. Till den centrala utbildningen hör polisprogrammet och funk- tionsinriktad utbildning (2 § polisutbildningsförordningen). Med funktionsinriktad utbildning avses enligt polisutbildningsförordningen sådan fortbildning av polisväsendets personal som syftar till att öka personalens förmåga att utföra arbetsuppgifter som normalt fordrar särskilda kunskaper eller särskild kompetens utöver den grundläggande utbildningen. Den funktionsinriktade utbildningen genomförs i form av specialkurser och konferenser (5 § polisutbildningsförordningen). Polismyndigheterna bedriver såväl funktionsinriktad utbildning som aspirantutbildning . RPS har bemyndigats att meddela föreskrifter om sådan utbildning (3 § polisutbildningsför- ordningen). Exempel på sådana föreskrifter finns i RPS föreskrifter och allmänna råd om fortbildning på trafikområdet (RPSFS 2000:37, intagna i FAP 772-1) samt i RPS föreskrifter och allmänna råd om fortbildning i livräddning och konflikthantering med kom- munikation och självskydd (RPSFS 2000:21, intagna i FAP 776:1). Grundutbildning till polis omfattar polisprogrammet (motsva- rande 80 poäng) och aspirantutbildning . Till polisprogrammet får den som är lämplig antas. RPS har be- myndigats att besluta närmare om vilka antagningskrav som ställs (4 § polisutbildningsförordningen). RPS har därvid beslutat att följande antagningskrav skall gälla. Krav på förstudier. För att vara behörig att söka krävs grundläg- gande behörighet för högskolestudier. Därutöver krävs även särskild behörighet i ett antal ämnen, bl.a. svenska, historia och samhällskun- skap med lägsta betygskrav 3 eller godkänt. Dessutom fordras att den sökande, för högst , har genomfört ett högskoleprov. Nå- got sådant prov fordras dock inte för sådana sökande som har minst 20 poäng från högskola eller universitet. Svenskt medborgarskap (jfr 5 § lagen [1994:260] om offentlig an- ställning). lämplig som polis (personliga egenskaper och laglydnad). Fylla lägst under antagningsåret. Inneha körkort för bil (B-behörighet). Ha normal fysisk förmåga. Det innebär att sökanden inte får lida av kroniska sjukdomar eller ha sådana belastnings- eller förslitnings- skador som kan komma att försvåra möjligheterna att fullgöra polisyr- ket. I denna del uppställs krav på att sökanden skall kunna simma 150 m bröstsim, 25 m ryggsim utan armtag samt kunna hämta upp en docka från visst djup genom dykning från vattenytan. RPS har efter samråd med beslutat om medicinska krav på den person som skall antas till grundutbildningen (jfr 5 § anställningsförordningen [1994:373]). I denna del uppställs följan- de krav på sökanden. Sökanden skall ha en synskärpa som uppgår till minst 0,1 på var- dera ögat okorrigerat. Dessutom fordras att sökande med korrek- tion måste se minst 0,8 på vardera ögat. Sökanden måste dessutom ha ett normalt färgseende samt fullgod hörsel. Övriga meriter som räknas den sökande till godo är tidigare aka- demiska studier, ytterligare språkkunskaper, arbetslivserfarenhet samt förtroendeuppdrag. Enligt polisutbildningsförordningen får RPS, om det finns sär- skilda skäl, medge undantag från vad som föreskrivs om utbildning i förordningen (9 § polisutbildningsförordningen). Polisutbildningsförordningen innehåller även bestämmelser om disciplinpåföljd (varning) och avskiljande av en student från polisprogrammet (6 och 7 §§). 6.3.2Förordningen om uppdragsutbildning vid universitet och högskolor m.m. Bestämmelser om universitetens och högskolornas uppdragsut- bildning infördes genom förordningen (1985:1037) om uppdrags- utbildning i anslutning till statlig och högskoleutbild- ning. Förordningen upphävdes och regler om högsko- lornas uppdragsutbildning fördes i stället in i lärosätenas regler- ingsbrev. Uppdragsutbildning författningsreglerades dock på nytt (SFS 1997:845). regleras uppdragsutbildningen i förordningen (2002:760) om uppdragsutbildning vid universitet och högskolor. Förordningen innehåller följande bestämmelser. eller en högskola som har staten som huvudman och som omfattas av högskolelagen (1992:1434) får bedriva upp- dragsutbildning enligt bestämmelserna i förordningen om upp- dragsutbildning vid universitet och högskolor (1 § ). Med högskola avses enligt förordningen såväl universitet som högskola. Med uppdragsutbildning avses enligt förordningen sådan utbildning som anordnas mot avgift från annan än en fysisk person för den som uppdragsgivaren utser (2 §). En högskola får bedriva uppdragsutbildning bara om den knyter an till sådan grundläggande högskoleutbildning som högskolan har examensrätt för. Om uppdragsgivaren är svenska staten, en svensk myndighet eller ett svenskt landsting gäller därutöver att uppdraget skall avse personalutbildning eller utbildning som behövs av ar- betsmarknadsskäl eller av biståndspolitiska skäl. När det inte är fråga om en offentlig uppdragsgivare gäller i stäl- let att uppdraget skall avse personalutbildning som är ägnad att få betydelse för deltagarnas arbete åt uppdragsgivaren (3 §). Frågan om vilka examina som får avläggas inom grundläggande högskoleutbildning (examensordning) regleras i 6 kap. 4 § högskoleförordningen (1993:100). Det rör sig bl.a. om yrkesexamina som t.ex. apotekarexamen, civilingenjörsexamen samt juris kandidatexamen. Det är som beslutar vid vilka universitet och högskolor sådana examina får avläggas (1 kapUppdragsutbildning.11 § högskolelagen)får. inte bedrivas på sådant sätt eller i sådan omfattning att den får en negativ inverkan på den grundläggande högskoleutbildning som högskolan skall bedriva. När en högskola anordnar uppdragsutbildning som omfattar mer än 40 studieveck- or, skall underrättas skriftligen om detta (4 §). Vid uppdragsutbildning tillämpas avgiftsförordningen (1992:191). Högskolorna får själva bestämma avgiftens storlek. Avgiften skall beräknas så att full kostnadstäckning uppnås (5 §). De som deltar i uppdragsutbildning får ges betyg och examens- bevis eller kursbevis enligt bestämmelserna för grundläggande hög- skoleutbildning, om samma kvalitetskrav ställs på uppdragsutbild- ningen som på grundläggande högskoleutbildning. Detta gäller även om deltagarna saknar behörighet för tillträde till grundläggan- de högskoleutbildning (6 §). Den som har gått igenom en sådan uppdragsutbildning som av- ses i föregående avsnitt har rätt att tillgodoräkna sig utbildningen som grundläggande högskoleutbildning (7 §). har getts rätt att meddela de ytterligare före- skrifter som behövs för tillämpningen av förordningen (8 §). har meddelat sådana föreskrifter (föreskrifter av om uppdragsutbildning vid universitet och hög- skolor [2003:3]). När det gäller examensbevis och kursbevis har verket i dessa föreskrifter beslutat att ett villkor för att uppdrags- utbildningen skall anses ha samma kvalitet som den grundläggande högskoleutbildningen (jfr 6 § förordningen om uppdragsutbildning vid universitet och högskolor) är att högskolan har kursplaner och utbildningsplaner samt utser examinator på samma sätt som i den grundläggande högskoleutbildningen. fick i uppdrag av RPS att utveckla en ny grundutbildning för poliser enligt riktlinjer fastställda av regering- en. Riktlinjerna innebar krav på en förändring av den dåvarande grundutbildningens mål, innehåll, metoder och organisation. Av- sikten var att anpassa utbildningen omvärldsföränd- ringar och förändringar av polisens arbetssätt, styrning och organi- sation. startade polisprogrammet som en ny grundutbildning för poliser. Polisutbildning bedrivs nu på tre ställen i - vid i och som uppdragsutbildning vid universite- ten i () och (). Sedan star- ten fram till och med sommaren har 1 064 poliser utexami- nerats (prop. 2002/03:1, utg.omr. 4, avsnitt 4.4.6). antogs 790 polisstuderande till polisutbildningens polisprogram. De fördelade sig på så sätt att 168 antogs i , 170 i samt resterande del vid . Det pågår dock förhandlingar mellan RPS och universiteten i och om utökning av antalet utbildningsplatser där. RPS har angett att man planerar att anta sammanlagt 912 personer till utbildningen (Polisens budgetunderlag s. 21 och 23 samt Polisens årsredovisning 2002 s. 32). Närmare 5 000 personer sökte till den utbildningsomgång som började . Andelen kvinnor som sökte uppgick till . Andelen sökande med invandrarbakgrund utgjorde av samtliga sökande (uppgifterna är hämtade från hemsida på Internet och ). startade en distansutbildning till polis.