sou · GRB384d1 · 2004-01-01 00:00:00 — Utvecklingen har inneburit en större konkurrens och högre krav på effektiv användning av kapital. Den ställer också ökade krav på solvensreglernas utformning och funktion. Som redan framgått pågår solvens inom EU med nya solvensregler för försäkringsbolagen. Inom ramen för detta projekt skall en genomgripande översyn av reglerna ske. En central del är att utforma solvensregler som bättre motsvarar de verkliga riskerna i rörelsen, bl.a. genom att hänsyn skall tas till den verkliga finansiella risken i försäkringsbolagens tillgångar. Andra viktiga frågor är beräkning av de försäkringstekniska avsättningarna, placeringsreglernas utformning och vilka tillgångar dessa skall om- fatta, samt frågor relaterade till tillsynsprocessen. Både i och utanför har regleringen och tillsynen av försäkringsbolag utvecklats i syfte att hantera utvecklingen på försäkringsmarknaden. I har nya solvens- regler varit ikraft . Även och har infört nya solvensregler för försäkringsbolag. Ett antal medlemsstater inom EU har också funnit det nöd- vändigt att utveckla mer sofistikerade regler för att hantera utveck- lingen på försäkringsmarknaden. De nationella regelverken tillämpas antingen som en del i tillsynen eller som regler utöver de minimi- regler som gäller för medlemmarna i unionen. Inom EU är vidare- utvecklingen mest framträdande i , , och . Solvensregleringens utveckling i och några andra länder Inom det pågående solvens sker en diskussion på EU- nivå om förutsättningar och prioriteringar för den framtida regleringen och tillsynen av försäkringsföretag. I en promemoria till försäkrings- kommittén föreslås en övergripande struktur för ett framtida solvenssystem inom EU.2 I promemorian framhålls att det framtida systemet syftar till en ökad harmonisering för att skapa samma konkurrensmöjligheter för försäkringsbolag i olika medlemsländer. Solvens II-arbetet är inriktat på att skapa en mer riskrelaterad reglering som skall ligga till grund för en mer förebyggande tillsyn av försäkringsbolag. Marknadsdisciplin är en annan aspekt som är viktig i detta hänseende. Förslaget är utformat utifrån det s.k. tre pelare som har anpassats till försäkringsområdet. Dessa pelare motsvarar i tur och ordning regelverk, tillsynsprocess och marknadsdisciplin. Fördelarna med ett sådant angreppssätt anges vara att det åstadkoms en koppling mellan kvantitativa regler (första pelaren), kvalitativa bedömningar (andra pelaren) och marknadsdisciplin (tredje pelaren). När det gäller den första pelaren bygger solvens II-modellen på att två olika kapitalkrav eller kapitalnivåer fastställs. Den högsta kapitalkravsnivån benämns målkapital och skall återspegla kapital- behovet givet en låg risk för insolvens. Målkapitalnivån skall vara känslig för de viktigaste risker som försäkringsbolaget bär och uppmuntra försäkringsbolagen att själva mäta och hantera sina risker. Den andra kapitalkravsnivån benämns minimikapital. Denna nivå skall återspegla behovet av riskkapital med ett kortare tidsperspektiv än målkapitalnivån. Detta skall vara ett lägre krav som skall beräknas på ett enkelt och objektivt sätt. För att detta skall uppnås bör denna nivå beräknas oberoende av målkapitalnivån även om det finns praktiska fördelar med att relatera de två kraven till varandra. Enligt förslaget bör båda kapitalkraven definiera ingripande- nivåer för tillsynsmyndigheten. Därutöver kan det finnas ett behov av att definiera ingripandenivåer mellan dessa nivåer. Under normala omständigheter kommer målkapitalet att vara viktigare än minimi- kapitalet i tillsynen. Minimikapitalnivån skall däremot definiera den viktigaste ingripandenivån, dvs. när tillsynsmyndigheten skall begränsa försäkringsbolagets fria förfogande över bolagets tillgångar. 2 MARKT/2509/03. Solvensregleringens utveckling i och några andra länder För beräkningen av målkapitalnivån föreslås att en standardiserad metod utformas för hela EU även om nationella avvikelser i utformningen av modellen får förekomma. Beräkningsmetoden skall ta hänsyn till återförsäkring samt till katastrofrisker, dvs. risker i avtal avseende skadehändelser som i och för sig är sällan förekommande men som om de inträffar leder till stora skadeutfall. För att uppmuntra försäkringsbolagen att själva mäta och hantera risker föreslås att interna modeller helt eller delvis får användas för att beräkna målkapitalnivån under förutsättning att dessa bättre återspeglar riskprofilen än standardmodellen. Utgångspunkten för beräkningen av minimikapitalnivån föreslås vara dagens solvensmarginal. Den nuvarande solvensmarginalen kan däremot behöva utvecklas för att bli mer effektiv. En utgångs- punkt som föreslås är att – som för livförsäkring – beräkna solvensmarginalen som en andel av de försäkringstekniska avsätt- ningarna. För skadeförsäkring bör nivån på minimikapitalkravet storleksmässigt överensstämma med dagens solvenskrav. Interna modeller bör inte tillåtas för att beräkna minimikapitalnivån. När det gäller placeringsrestriktioner föreslås att risken i placeringstillgångarna skall återspeglas i beräkningen av målkapital- nivån. De flesta medlemsstaterna har ställt sig positiva till att mål- kapitalnivån får täckas med placeringsregler. Även om behovet av placeringsregler minskar – genom att målkapitalet är känsligt för finansiell risk – bedöms det finnas behov av ett begränsat antal kvantitativa placeringsregler för att motverka förekomsten av allt- för obalanserade portföljer. När det gäller de försäkringstekniska avsättningarna är utgångs- punkten att de nuvarande reglerna måste reformeras med hänsyn till att solvenssystemet kan komma att rymma de två angivna kapitalnivåerna. Förslaget skall här utgå från de nuvarande redovisnings- reglerna på försäkringsområdet. Reformeringen bör enligt förslaget även ta hänsyn till det arbete som pågår på området inom IASB.3 För livförsäkring anges – mot bakgrund av utvecklingen på redovis- ningsområdet – att det kan finnas behov av att de försäkrings- tekniska avsättningarna inkluderar någon sorts buffert samt en reserv för finansiell risk. För skadeförsäkring föreslås att ett 3 En punkt av särskild vikt där justeringar kan bli aktuella gäller valet av diskonteringsränta vid avsättningsberäkningen. Det framstår – för tillfället – som troligt att IASB kommer att föreslå att framtida kassaflöden skall diskonteras med en riskfri ränta som utgånspunkt. Solvensregleringens utveckling i och några andra länder kvantitativt mått införs i syfte att återspegla graden av försiktighet i beräkningen av avsättning för oreglerade skador.4 2.3Solvensreglering i några länder Som framgått framstår de nuvarande solvensreglerna på EG-nivå till en del som omoderna. pågår det därför aktiviteter i många medlemsstater i syfte att, parallellt med solvens , förbättra reglering och tillsyn av framför allt livförsäkringsbolagens förmåga att möta sina åtaganden. Utvecklingen på de finansiella marknaderna – med fallande räntenivåer och aktie- kurser – har accentuerat behovet av en närmare översyn av reglering och tillsyn för försäkringsbolagens verksamhet. Tillämpningen av EG-rätten har historiskt i de flesta medlems- stater byggt på att skapa dolda buffertar i bolagens tillgångar och försäkringstekniska avsättningar. Dessa har minskat markant vilket har fått till följd att bolag och myndigheter tvingats till åtgärder. Åtgärderna har inte bara syftat till en anpassning till utvecklingen på de finansiella marknaderna utan även till utveck- lingen på försäkringsmarknaden. Regelverk och tillsyn har förändrats i syfte att skapa en ökad genomlysning av försäkringsverksamhet. I det nedanstående beskrivs utvecklingen av några länders solvensreglering. I har livförsäkringsbolag diskonterat liv- försäkringsavsättningarna med en ränta som ligger nära marknads- räntan. Räntesatsen bestäms av tillsynsmyndigheten utifrån några på förhand bestämda kriterier. Åtagandena värderas med en lång marknadsränta () som härleds från tre olika statsobligationer. Till detta läggs också skillnaden mellan en tioårig ränteswap och räntan på en tioårig statsobligation.5 Därefter görs ett s.k. riskavdrag på . Detta avdrag kan under vissa omständigheter beräknas individuellt för bolagen. 4I denna del kommer IASB:s arbete antagligen att avvika från EG-rättens nu gällande diskonteringsregler för avsättning för oreglerade skador. 5Finanstilsynets vejledning om diskonteringsränta, . . Tillägget i räntan är förmodligen en återspegling av att danska försäkringsbolag till stor del investerar i motsvarande bostadsobligationer. Solvensregleringens utveckling i och några andra länder Närmare beskrivning av scenariotest Beskrivning av de danska scenarierna *Procentsatsen skall beräknas på de justerade värdena enl. kapitaltäckningsreglerna på banksidan. **VaR-beräkning av valutaportföljen (Value at Risk ) med konfidensnivå med 10 dagars horisont. Utgångspunkten för testet är att beräkna hur kapitalbasen påverkas om det gula respektive det röda scenariot inträffar. Testet skall fastställa om kapital- basen – med hänsyn till den finansiella risken i bolaget – är tillräcklig för att klara solvensmarginalkravet för andra risker än finansiell risk. Kapitalbasen justerad för finansiell risk benämns justerad kapitalbas. I detta exempel är solvensmarginalen . Den är framräknat i enlighet med EG- reglerna – enkelt uttryckt som av de försäkringstekniska avsättningarna, varav utgör ett krav för finansiell risk. För att undvika dubbelräkning av den finansiella risken görs ett avdrag motsvarande från solvensmarginalen. Exempel på beräkning av justerat kapitalkrav enligt den danska modellen Avdrag för finansiell risk Som framgår av detta exempel överstiger den justerade kapitalbasen solvens- marginalen efter avdrag i det röda scenariot. I det gula scenariot är däremot den justerade kapitalbasen för liten för att klara scenariotestet. Solvensregleringens utveckling i och några andra länder Även försäkringsbolagens tillgångar marknadsvärderas. Som ett komplement till liberalare placeringsregler har tillsynsmyndigheten infört ett stresstest för att bedöma livförsäkringsbolagens finansiella styrka. Testet definierar två olika ingripandenivåer som bestäms utifrån det s.k. röda respektive gula scenariot. Skulle bolaget hamna under gränsen för det röda scenariot måste bolaget genast rapportera situationen till tillsynsmyndigheten som bestämmer huruvida åtgärder måste vidtas. Utgångspunkten i bedömningen är om försäkringstagarnas intresse är i fara. Skulle myndigheten anse att så är fallet kan de tvinga bolaget att minska den finansiella risken. I det gula scenariot skall bolagen beräkna tillgångarnas värde i förhållande till åtaganden genom ett mer extremt men fullt möjligt scenario för utvecklingen av tillgångsvärdena. Om livförsäkrings- bolagen inte klarar detta scenario intensifieras tillsynen och nya scenariotester skall utföras och rapporteras varje kvartal. Normalt sker beräkningar för det röda och gula scenariot varje halvår. I har åtgärder också vidtagits för att hantera de problem som uppkommit i livförsäkringsbolagen. Tillsynsmyndig- heten har infört ett temporärt krav på att bolaget skall ha tillräcklig med tillgångar för att klara vissa scenarier i utvecklingen av de finansiella tillgångarna. Myndigheten anger att bolagen skall ha tillräckligt med kapital så att aktieportföljen klarar ett fall i aktiekurserna på av det högsta priset , samt ett fall på . För obligationer skall bolagen ha en kapitalbuffert på av värdet på sitt obligationsinnehav vid en marknads- ränta på . Vid fem procents marknadsränta räcker det med en buffert på och vid krävs ingen buffert. Den nederländska tillsynsmyndigheten tillåter också interna modeller för beräkningar av tillräckligt buffertkapital. Myndigheten sätter dock vissa begränsningar för vilka antaganden som får användas. Vidare har tillsynsmyndigheten i en skrift fastlagt en ram för hur solvensreglerna bör se ut i framtiden.6 Syftet med publikationen 6 Principles for a financial assessment framework, se . Solvensregleringens utveckling i och några andra länder är att tillsynen skall anpassas till utvecklingen på det finansiella området och inom riskhantering och redovisning. I skriften skissas på ett nytt regelverk där åtaganden och tillgångar värderas till marknadsvärde. Man tänker sig tre olika nivåer på solvensen: miniminivå, solvensnivå och kontinuitetsnivå. Miniminivåtestet ställer två krav. De rapporterade försäkrings- tekniska avsättningarna skall vara åtminstone lika stora som det verkliga värdet av åtagandena. Det andra kravet är att det verkliga värdet av tillgångarna skall vara åtminstone lika stort som det verkliga värdet av åtagandena. Solvensnivåtestet syftar till att bestämma om tillgångarna är tillräckliga för att möta åtagandena även vid en oförutsedd utveckling. Testet skall antingen utformas med givna variabler som bestäms av tillsynsmyndigheten eller enligt interna modeller. Kontinuitetsnivåtestet syftar till att bedöma bolagets förut- sättningar att klara sina åtaganden på lång sikt i en pågående verksamhet. Tanken är att testet skall ge insikter i den finansiella uppbyggnaden av bolaget. Testet är ännu inte utformat, men syftet är att faktorer som exempelvis investeringsstrategier, riskhantering och hur avtalen är konstruerade skall ingå i testet. Enligt den nederländska publikationen är de principer som angetts för utformningen av nya solvensregler i enlighet med gällande direktiv på området. Det förefaller dock som om principerna inte kommer att bli föremål för lagstiftning förrän ny EG-rätt finns på plats på området och att principerna därför tills vidare endast kommer att nyttjas av tillsynsmyndigheten. I ljuset av utvecklingen har även den brittiska tillsynsmyndigheten (Financial Supervisory Authority – FSA), som också ansvarar för en stor del av regleringen, vidtagit åtgärder för framför allt livförsäkringsbolagen. Som ett första steg mot en realistisk värdering av åtagandena har FSA gjort en undersökning kring hur bolagens solvens skulle påverkas om åtagandena värderas realistiskt. Undersökningen var en följd av utvecklingen på de finansiella marknaderna och syftade till att myndigheten bättre Solvensregleringens utveckling i och några andra länder skulle kunna bilda sig en uppfattning av livbolagens finansiella ställning och framför allt deras möjlighet att infria sina åtaganden. I de flesta fall visade undersökningen att det finns betydande implicita buffertar i de betryggande marginalerna som finns för värdering av åtagandena. I ett brev till livförsäkringsbolagen har myndigheten också meddelat livbolagen som ligger nära de legala solvenskraven att de bör göra en realistisk värdering av åtagandena.7 FSA har också gjort en översyn av reglerna och tillsynsprocessen för försäkringsbolag.8 Enligt myndigheten bör åtagandena även värderas realistiskt för att synliggöra de implicita buffertar som är en följd av nuvarande reglering. Det hindrar dock inte att bolagen fortsatt skall ha en buffert för händelser som inte går att förutse. En revidering av tillsynsprocessen mot en mer riskorienterad tillsyn har också genomförts. Också i har man ett scenariotest (s.k. resilience test) för livförsäkringsbolag. Testet har modifierats avse- ende aktier för att myndigheterna skall få en uppfattning om situationen i livbolagen.9 Alla livförsäkringsbolag i skall genomföra testet för att se hur tillgångarnas värde förändras givet möjliga ändringar i värdena på bolagens tillgångar. Syftet är att fastställa hur mycket tillgångar som kan krävas för att bolagen skall kunna infria sina åtaganden. Ett minimiscenario är att hänsyn skall tas till att aktiemarknaden minskar i värde. Här avses ett brett aktieindex över Londonbörsen.10 Det finns dock högre krav som säger att försäkrings- bolagen skall klara ett fall i index på . Ett sådant fall behöver dock inte om börsen anses lågt värderad. Då skall aktierna klara ett fall till ett värde som motsvarar en förväntad avkastning i index (P/E-tal) om av den inverterade marknadsräntan.11 Denna restriktion hindrar till viss del att bolagen hamnar i en neråtgående spiral av försäljningar där det bortses från fundamentala värderingar av börsen. Ett kursfall på skall dock alltid av. 7Required Minimum : Letter to CEO:s of life insurance firms 31 january 2002, se FSA/PN/017/2003. 8Financial Services Authority, The future regulation of insurance, A progress report. 9Guidance Note 4 (2002), se . 10FTSE Actuaries All Share Index. 11Antag marknadsränta på . Inverterat ger det ett P/E på 20. När P/E-index är 15eller lägre behöver bolagen bara klara minimiscenariot på 10 procents kursfall. Solvensregleringens utveckling i och några andra länder har FSA remitterat ett förslag till förbättrade solvensregler för livförsäkringsbolag. Förslaget tar mer detaljerad hänsyn till den finansiella risken i försäkringsbolagens tillgångar.12 I har tvingats till särskilda åtgärder med anledning av utvecklingen . I värderas åtagandena med en diskonteringsränta (högsta räntan) som – i princip – fastställs som av den långa marknadsräntan. Denna metod för värdering av åtagandena ger upphov till implicita buffertar i balansräkningen.13 I takt med räntefallet, den påföljande sänkningen av högsta räntan och fallet på aktiemarknaderna har några svenska livbolag en kapitalbas som storleksmässigt hamnat nära solvensmarginalen. En sänkning av högsta räntan innebär att värderingen av åtag- andena stiger vilket både minskar kapitalbasen och ökar solvens- marginalen. Situationen har blivit så allvarlig att några livförsäkrings- bolag bedöms få problem med att klara solvenskraven om Finans- inspektionen fortsätter att sänka räntan. Situationen har mildrats av att ändrat sin tidigare policy under de senaste två räntebesluten genom att bara sänka räntan för nytecknade avtal. Detta innebär att bolagens solvenssituation inte direkt påverkas av förändringar i marknads- räntan vilket har underlättat situationen för bolagen . För gamla avtal har bolagen däremot inte behövt omvärdera sina åtaganden när räntan fallit och därmed har heller inte solvens- marginalen ökat eller kapitalbasen minskat. I de nytecknade avtalen kan bolagen korrigera premien och avtalsvillkoren till den nya räntenivån. Att bara ändra räntan för nya avtal är en metod som man använder i flertalet andra europeiska länder, exempelvis . Metoden kompletteras vanligtvis med en regel som sätter ett tak för räntan på gamla avtal. En formell sådan regel saknas i även om det klargjorts att räntan för gamla avtal inte kan avvika för kraftigt från den aktuella räntenivån. 12Consultation Paper 195: Enhanced capital requirements and individual capital assessments for life insurers, se . 13Se promemoria Högsta diskonteringsräntan i livförsäkring, FI Dnr 02-8505-200200, för en närmare beskrivning av hur den högsta räntan fastställs. Solvensregleringens utveckling i och några andra länder Den ekonomiska situationen har också gjort att Finans- inspektionen inlett en fördjupad tillsyn bestående i att bolagen skall lämna mer detaljerad information oftare . Bland annat har man infört stresstester på bolagens tillgångar. I infördes ett nytt system för att beräkna minimi- storleken på det kapital som bolagen skall ha som buffert. Kapital- kravet beräknas utifrån en s.k. riskbaserad modell (RBC-modell). RBC-modeller är egentligen en naturlig utveckling av de kvot- modeller (Fixed Ratio Models) som t.ex. används i det europeiska solvenssystemet. Skillnaden är att RBC-modeller ger olika vikter åt olika risker som sedan summeras till ett krav på minimikapital. Detta jämförs sedan med bolagets buffertkapital och relationen mellan minimikapitalet och buffertkapitalet avgör om tillsyns- myndigheten skall vidta några åtgärder. Det beräknade kapital- kravet rapporteras till tillsynsmyndigheten. Samma exponering kan ha olika vikt beroende på om försäkrings- bolaget bedriver skade- eller livförsäkring. Hänsyn i den slutliga beräkningen av kapitalkravet tas också till hur de olika exponeringarna samvarierar. Inom skadeförsäkring tas det i huvudsak hänsyn till bolagets exponering mot finansiell risk och försäkringsrisk. Exponeringen mot finansiell risk beräknas med olika riskvikter beroende på vilken tillgång som exponeringen är sammankopplad med. Exponeringen mot försäkringsrisk delas in i risken att bolaget inte har reserverat tillräckligt samt risken för att avtal har tecknats med otillräckliga . Utöver dessa risker tas det även hänsyn till åtaganden utanför balansräkningen och för risker i dotterbolag. Inom livförsäkring är den finansiella risken beräknad på samma sätt som inom skadeförsäkring förutom att aktier ges en annan riskvikt. Exponeringen mot försäkringsrisk beräknas utifrån risken att negativa utfall i dödlighetsberäkningar inträffar samt risken för fluktuationer i skadefrekvensen. Dessutom beräknas exponeringen mot risken att åtagandenas värde förändras vid förändringar i marknadsräntan. Om kassaflödestester bevisar att en portfölj är matchad utlöses inte något kapitalkrav i detta hänseende. Det finns fem olika ingripandenivåer för tillsynsmyndigheten. Om buffertkapitalet uppgår till av kapitalkravet lämnas Solvensregleringens utveckling i och några andra länder bolaget utan närmare åtgärder från tillsynsmyndighetens sida. Därefter sker ingripanden i en fallande skala där en buffertkapital- nivå på mellan av kapitalkravet innebär att bolagen måste rapportera skriftligen till tillsynsmyndigheten hur de tänker återställa kapitalet till . Vid buffert- kapitalnivån måste också en plan upprättas – men här måste myndigheten ingripa för att närmare analysera situationen. Myndigheten kan också förelägga bolaget att vidta åtgärder för att förbättra situationen. Vid nivån av kapitalkravet ges tillsynsmyndigheten rätt att förfoga över försäkringsbolagets tillgångar. Vid en nivå sker ett obligatoriskt övertagande av verksamheten. I detta fall är bolaget oftast tekniskt insolvent. bevakar också den trendmässiga utvecklingen av solvensen för bolag som ligger på en buffertkapitalnivå på mellan av kapitalkravet. Om trenden visar att bolaget riskerar att hamna sker samma ingripande som i nivån . I delstaten har en scenariomodell för livförsäkringsbolag utvecklats utöver de regleringar som gäller enligt den amerikanska RBC- modellen. Dessa bolag måste testa sin förmåga att infria sina åtaganden 20 eller fram i tiden givet sju olika scenarier. Den nuvarande ställningen i tillgångar och skulder testas för olika förändringar i räntan. Om bolagen inte klarar fler än två olika scenarier skall den särskilt utsedda aktuarien i bolaget föreslå åtgärder som t.ex. att ändra i kapital- förvaltningens riktlinjer. Testet definierar alltså inte ingripandenivåer för tillsynsmyndigheten. Det är myndigheterna som bestämmer hur testet skall utföras. Vissa anpassningar kan ske i förhållande till vilken typ av affär bolaget meddelar eller hur dess produktutbud ser ut. Aktuarien har en central roll i att bedöma utfallet av scenariotesten samt sannolikheten att bolaget inte skall klara de scenarier som prövas. Solvensregleringens utveckling i och några andra länder Till följd av en större konkurs i ett livförsäkringsbolag har man i arbetat fram ett nytt solvenssystem för försäkringsbolag.14 Till en början ändrades enbart reglerna för livförsäkringsbolagen. För skadeförsäkring infördes ett nytt solvens- system 2001. Systemet är utformat så att kapitalkravet antingen beräknas med interna modeller eller med den standardmodell den australiensiska tillsynsmyndigheten (Australian Supervisor, APRA) tagit fram – alternativt som en kombination av de båda. Det är försäkringsbolagen som avgör vilken beräkningsmetod som skall användas. Om interna modeller helt eller delvis används för att beräkna kapitalkravet måste dock den interna modellen först godkännas av tillsynsmyndigheten. Bedömningen är att få bolag under överskådlig framtid kommer att kunna konstruera interna modeller för hela verksamheten som klarar tillsynsmyndighetens krav.