sou · GRB380d1 · 2004-01-01 00:00:00 — Länder med stor andel kraftvärme (exempelvis ) har en relativt hög systemeffektivitet i denna be- märkelse. Länder med hög energiintensitet per capita är , , de nordiska länderna exklusive , samt och . Den höga energiintensiteten beror delvis på klimatet, men i högre grad av förekomsten av energiintensiv industri, energi- systemets och transportsektorns struktur, den allmänna levnads- standarden och energiprisnivåer. Kondenskraft och kärnkraft leder till hög primärenergitillförsel per capita, liksom en stor mängd transporter, särskilt vägtransporter. Kvot mellan slutlig energianvändning och primärenergi- tillförsel som funktion av primärenergitillförsel per capita Primärenergitillförsel per capita (MWh/capita) De ovan redovisade diagrammen syftar till att sätta energi- system i relation till andra länders energisystem. Energipolitikens mål är bl.a. att ställa om energisystemet i en hållbar riktning. Som framgår av figurerna 4.2 och 4.3 har ett utgångsläge med en relativt hög andel förnybara energikällor, men också ett stort elberoende. När tillförsel och användning relateras till effektivitet i omvandling kan figur 4.4 ge ett kompletterande perspektiv på problematiken. Det finns en effektiviseringspotential i det svenska systemet. Mer el skulle kunna produceras genom t.ex. kraftvärme som elberoendet på också skulle kunna minskas något, genom t.ex. ökad användning av fjärrvärme, eller annan omställning från eluppvärmning. Figur 4.4 tar inte hänsyn till utsläpp av växthusgaser. Inom IEA som helhet, även i , står dock fossil energianvändning, som till största del sker i transportsektorn, för den dominerande andelen av koldioxid- utsläppen. 4.2EFUD i olika länder Nedan görs först en jämförande beskrivning av statliga EFUD- satsningar i IEA-länderna (4.2.1). Därefter beskrivs energipolitiska mål och EFUD:s organisering i ett urval länder (4.2.2). 4.2.1Översikt över statliga EFUD-satsningar i IEA-länder4 De statliga EFUD-anslagen i IEA:s medlemsländer var som störst , med ca , och har i stort sett halverats (se figur 4.5). En anledning till att insatserna avmattades var att oljepriserna sjönk . Total EFUD-budget inom IEA:s medlemsländer 1974 2001 (miljoner US dollar) Kommentar: Data saknas för IEA som helhet efter 1999. Observera att posten enbart inkluderar de länder som inrapporterat data till IEA och att data saknas vissa år (särskilt ) för några av län- derna. har inte rapporterat till IEA, men har genom de fjärde och femte ramprogrammen () bidragit med ca till energiforskning i vid mening. 4 För jämförbarhets skull är alla data i avsnittet hämtade från IEA:s databas över EFUD-sats- ningar i medlemsländerna (). Varje land har rapporterat in data i sin valuta, som sedan har räknats om centralt till 2001 års priser och växelkurser. Då IEA:s siffror används kan det finnas vissa avvikelser jämfört med de data som presenteras i kapitel 3 för . Som framgår av figuren gjordes störst insatser i och , med 3,5 respektive . har satsningar ökat , medan satsningarna i (exklusive vad som kanaliseras via EU) och hade minskat jämfört med . I är , , , och de länder som i absoluta tal gör störst statliga EFUD- satsningar (se figur 4.6).5 investerade , och . anslag uppgick till 59 miljoner dollar.6 EFUD-satsningar inom EU och EES Kommentar: Observera att några länder (, , och ) saknas p.g.a. att deras EFUD-satsningar var små eller mycket små. Data för saknas för . Här har antagits att utveck- lingen var linjär 1998-2000. 5Senare data saknas, men det är rimligt att anta att och har behållit sina toppositioner. Dels har deras satsningar varit konstanta (NL) eller ökande (FR) och dels har inga större förändringar skett i övriga länders satsningar. 6Sveriges satsning inom det energipolitiska programmet uppgick till (se ka- pitel 3), varav andel var . IEA använder växelkurs (per dollar), vilket kan förklara avvikelsen om endast andel av statens satsningar på EFUD inrapporterats till IEA. Aggregerat för samtliga här studerade länder har fördelningen mellan de olika energislagen varit relativt över åren (se figur 4.7). En övervägande del av investeringarna går, liksom tidi- gare, till kärnkraft (framför allt fission), trots att anslagen till detta område har minskat något mer än genomsnittet. Även finansie- ringen till fossila bränslen och förnybara energikällor har minskat, medan anslagen till energieffektivisering har ökat något. Uppdelning mellan olika teknikområden 1998 (total EFUD-budget, alla IEA:s medlemsländer) Annan teknik/forskning Inom området förnybara energikällor syns samma trend som för den övergripande bilden (se figur 4.8), även om minskningen har varit betydligt större inom detta område (ca 77 pro- cent). Totalt har av investeringarna gått till sol- energiområdet, som dock har minskat mer än genomsnittet . Framför allt är det områdena solvärme och termisk sol- elproduktion som fått minskade anslag. Även övriga områden har minskat, med undantag av biomassa som har ökat med ca 20 pro- cent. EFUD-budget för förnybara energikällor i IEA:s med- lemsländer 1974 1998 Miljoner US dollar, priser och växelkurser Solenergi -- värme och kyla Inriktningen på EFUD-satsningarna varierar dock mellan olika länder, med avseende på såväl graden av diversifiering som fördel- ningen mellan olika teknikområden/energislag (se figur 4.9). Fördelning av EFUD-investeringar per teknikområde och land Annan teknik/forskning Kommentar: Med undantag av (1999), (1999), (1999), (1999) och Neder- länderna (2000) är data . (För alla länder är data senast tillgängliga för respektive land.) Som framgår av figuren har och fler än tre relativt stora (av investeringarna) insatsområden, medan flertalet övriga länder har ett eller ett par stora områden där ett står för av de totala investeringarna. , där fissionsområdet får , är det mest extrema exemplet på det . Andra länder som fokuserar på samma område är och . Energieffektivisering är ett viktigt område framför allt i , och . Förnybar energi är relativt sett störst i , och . Fusionsområdet är i fokus i , och . tillhör även de länder som satsar störst andel av anslagen på kraft- och lagringstekniker. Slutligen går en stor del av investeringar- na i bl.a. och till andra tekniker. Figuren har konstruerats så att länderna ordnats uppifrån och ner utifrån de absoluta belopp som satsas på forskning om förnybar energi. Trots en relativt stor andel sådan forskning satsar alltså ändå mindre än exempelvis och , men mer än t.ex. . 4.2.2Energipolitiska mål och EFUD:s organisering i några länder De viktigaste övergripande energipolitiska målen för flertalet IEA- länder är försörjningstrygghet och säkerhet, begränsad klimat- och miljöpåverkan, industriell konkurrenskraft, samt utveckling av energiteknisk exportindustri. Detta överensstämmer för övrigt med IEA:s gemensamma mål. Som framgår av nedanstående redogörelse skiljer sig dock målen i viss mån åt mellan olika länder, på grund av exempelvis varierande naturgeografiska förutsättningar, skilda politiska och förvaltnings- mässiga traditioner, m.m.. Det finns knappast något land som har energipolitiska mål som helt överensstämmer med de svenska. Länderna har valts på grundval av att de är våra grannländer, att de dominerar EFUD i absoluta tal eller att de har en EFUD-politik av särskilt intresse. I har energiteknisk export, inte omställning, varit ett högt prioriterat mål. har dock klimatfrågan tagit över som den viktigaste frågan, och energipolitiken ses som en del av klimat- politiken. skiljer sig från många andra europeiska länder genom att investera i ny kärnkraft. har ett omställningsprogram som går ut på att minska fos- silberoende och öka tillförseln av förnybar energi, samt att minska elanvändningen för uppvärmning. Energipolitiken präglas av att är en stor nettoexportör av fossil energi som man har mycket stora vattenkraftstillgångar. övergripande energipolitiska mål är att minska klimat- påverkan genom att fasa ut kol ur elproduktionen. har därför ett tydligt omställningsmål, om än med andra förtecken än det svenska. nämner varken ekonomi eller försörjningstrygghet i sina övergripande mål. energipolitik har två över- gripande mål: att skapa konsensus kring framtida energisäkerhet och energianvändning, framför allt med avseende på kolets, kärn- kraftens, energieffektiviseringens och de förnybara energikällornas framtida roller, och att säkerställa miljövänlig energitillförsel och energianvändning har historiskt fokuserat starkt på försörjningstrygghet och nationellt oberoende. Detta ledde till ett omfattande kärn- kraftsprogram och har , efter , flest kärnkrafts- reaktorer i världen och störst kärnkraftsberoende per capita. Ytter- ligare ett mycket viktigt energipolitiskt mål, eller snarare över- ordnat statligt förvaltningsmål, är att värna ompublic service. betonar konkurrensfrågor inom energimarkna- derna och var tillsammans med de nordiska länderna, speciellt och , föregångare kring avreglering av elmarknaden. En högre ambitionsnivå när det gäller förnybar energi och klimat- åtgärder har annonserats. Energiforskning har det senaste decen- niet i mycket hög grad lämnats till marknadens aktörer. Även företräder konkurrensutsatta energimark- nader. Genom naturgasberoende tydliggörs en konflikt mellan höga ambitioner såväl i miljöpolitiken som kring avreglerade energimarknader. och betonar energisektorns bidrag till ländernas ekonomiska utveckling. övergripande mål är att öka antalet framtida valmöjligheter inom energiområdet och att skapa en portfölj av rena tekniker för framtida generationer att välja bland. betonar miljöfrågor och nämner även mänsklig hälsa som en egen dimension. Energisektorns konkurrenskraft och innova- tivitet betonas i den kanadensiska energipolitiken. Målen i är starkt inriktade på försörjningstrygghet och energieffektivisering då landet saknar inhemska energikällor. EFUD har länge varit högt prioriterad i . EFUD-organisering i några IEA-länder Nedan ges en översiktlig beskrivning av hur EFUD organiseras i de länder vars övergripande energipolitiska mål redovisades i avsnittet ovan. Av genomgången framgår bl.a. att det är tämligen vanligt att man i andra IEA-länder har ett (eller flera) energiinriktade forsk- ningsinstitut. Den finska forskningsstrukturen är relativ sammanhållen, med Tekniska Utvecklingscentralen (Tekes), och () som de mest betydelse- fulla aktörerna inom energiområdet. Handels- och industriministe- riet (HIM) har ett övergripande ansvar för kommersialisering. Ansvarsfördelning för FUD i Tekes bildades och är länken mellan HIM och de företag och institut som utför tillämpad forskning och utveckling. De officiella målen är att stimulera den finska industrins och tjänste- sektorns konkurrenskraft med teknologiska medel. Energiavdel- ningen har tillhört Tekes , då den flyttades från ministeriet. VTT är ett statligt ägt institut med ca 3 000 anställda. VTT Pro- cesses är den enhet som har hand om huvuddelen av den energi- relaterade verksamheten. VTT Processes bildades som en sammanslagning av enheterna VTT Energy och och har sex institut och 650 anställda. Ansvaret för energipolitiken ligger i första hand på Olje- och , medan forskningsråd har huvud- ansvaret för forskning. är ett helägt statligt företag som bildats för att förverkliga energipolitik. Enovas uppdrag liknar till vissa delar den svenska , men företaget har delvis mer opera- tiva mål. Enovas övergripande mål är att bidra till att ytterligare kapacitet finns tillgänglig , antingen genom effektivisering eller ny produktionskapacitet. Energiförbrukningen skall reduceras väsentligt mer än om marknaden lämnats utan åtgärder. Produktionen av förnybara energikällor skall öka, liksom den miljövänliga användningen av naturgas. mål om ytterligare vindkraft och vattenburen värme inkluderas i målet om ny energiproduktion. En av viktigare energiforskningsmiljöer är Sintef Energi- forskning. Det är ett av åtta forskningsinstitut i Sintef-gruppen. Sintef är största oberoende forskningsorganisation med 1 600 anställda. I har Energistyrelsen det övergripande myndighets- ansvaret för energifrågor. Myndigheten sorterar under Ekonomi- och näringsministeriet. Forskning och utveckling hanteras av Ministeriet för vetenskap, teknologi och utveckling. Energistyrelsen administrerar det nationella Energiforsknings- programmet. En huvudsaklig utförare av EFUD i är Risø-labora- , som är ett nationellt forskningsinstitut under Minsteriet för vetenskap, teknologi och utveckling. Risø är med ca 800 anställda ett ledande för vindkraftsteknologier. På federal nivå ansvarar näringsministeriet för energipolitiken, inklusive energieffektivisering och stöd till förnybara energikällor. FoU-aktiviteter koordineras av utbildnings- och forsknings- ministeriet (Bundesministerium für Bildung und Forschung, BMBF), som även stödjer de flesta energirelaterade FoU-projekt. BMBF administrerar det fjärde programmet för energiforskning och energiteknik. Den praktiska projektledningen av energi- programmet sköts av en särskild organisation, PTJ (Projektträger Jülich) vid . har 16 större institutioner som utför FoU som kräver gränsöverskridande samarbete, koncentration av personal och resurser samt specialiserad utrustning. Dessa nationella forsknings- laboratorier ägs till av BMBF och till av för- bundsländerna. Finansieringen fördelas med samma proportioner. Fraunhoferinstituten, som är primära utförare av tillämpad FoU, består av mer än 50 forskningsinstitutioner. De erhåller viss finansiering från federal nivå och förbundsstatsnivå, men kommer via industrikontrakt. BMBF äger även av . Det övergripande ansvaret för energipolitiken ligger på det neder- ländska närings- och . EFUD finansieras främst från detta departement (med ca två tredjedelar) och större delen av återstående medel administreras av utbildningsdeparte- mentet (knappt en tredjedel). Novem är den viktigaste aktören för att implementera forskning, utveckling och demonstration inom energiområdet. Novem admi- nistrerar huvuddelen av EFUD-budgeten (dock inte naturgas- och kärnkraftsrelaterad forskning) och finansierar därigenom forsk- ningsprojekt, studier och demonstrationsprojekt. Budgeten för- delas ungefär 70 30 mellan FoU och demonstration. I finns ett relativt stort antal organisationer som utför energiforskning. De är oberoende, men samverkar kring ge- mensamma intressen. Sådan samverkan främjas även av staten. De flesta statliga FoU-program kräver att privata företag deltar och samverkar med andra aktörer och den privata sektorn utför 30 pro- cent av all offentligt finansierad EFUD. Privata företag samarbetar med någon annan aktör i av FoU-projekten avseende energi. I av dessa fall är samarbetspartnern ett annat privat företag. De halvoffentliga forskningsinstituten är också viktiga sam- arbetspartners. Ett sådant är Energieonderzoek Centrum Neder- land (ECN), som är inriktat på långsiktig forskning och utveckling på medellång sikt inom energiområdet samt på tjänster och kun- skapsöverföring inom relaterade områden. Forskningsprogrammet följer statliga riktlinjer och omfattar energieffektivitet, policy- studier, solenergi, vindkraft, bioenergi, kärnkraft, fossila bränslen, energiomvandling och miljö. ECN är internationellt ledande inom bl.a. solenergi och vindkraftteknik. har departementet för Ekonomi, finans och industri ansvaret för energifrågor i . Under detta ansvarar general- direktoratet för energi och naturresurser för energipolitik och organisationer inom området, särskilt de nationella energiföre- tagen: Électricité de , Gaz de och Charbonnages de , samt myndigheten senares uppgift är att genomföra politik inom energieffektiviseringar, förnybara energi- källor och miljöskydd. Energiforskning är den fjärde största forskningssektorn i Frank- rike efter allmän kunskapsutveckling, rymdforskning och medicin (inkl. bioteknik). De viktigaste aktörerna är ADEME, Atomenergikommisariatet (CEA), () och (). Dessutom finns organisationer för byggnadsforskning, geologi och gruvdrift samt utnyttjande av havsbaserade resurser som ägnar sig åt energirelaterad forskning. I ansvarar Industri- och för energipolitiken. presenterade regeringen en vitbok för energipolitiken, där det förutskickas att ett nytt energiinstitut med ansvar för att genomföra EFUD skall bildas med hjälp av forskningsråden i . Den statliga finansieringen av EFUD har varit blygsam . försvann , som tidigare finansierat energiforskning i stor omfattning. 7 Agence de lEnvironnement et de la Maîtrise de lEnergie. myndighet vid sidan av Industri- och med särskilt ansvar för EFUD. Energiforskningsprogrammet om för- nybar energi administreras av ett privat företag, , på departementets uppdrag. Fusionsforskning finansieras också av Industri- och handels- departementet och administreras av atomenergi- myndighet. är en federation av tio provinser och tre territorier. An- svaret för energipolitiken delas mellan provinserna och den federala ledningen, både geografiskt och funktionellt. De provinsiella myndigheterna har bl.a. ansvar för naturresurser inom provins- gränserna, reglering och lagstiftning med avseende på el- och gasmarknaderna samt policy inom områden av provinsiellt intresse, som t.ex. energiforskning och energiteknik. Den ledande federala myndigheten inom energipolitik och inter- nationella energifrågor är Energy Policy Branch inom (NRC). Av uppdelningen följer att den federala energipolitikens makt att påverka är begränsad. För många åtgärder gäller att de endast kan implementeras med stöd från provinserna. Den statliga finansieringen av icke-kärnkraftsrelaterad EFUD koordineras i huvudsak via Office of , en avdelning inom NRC, i samarbete med andra statliga departement, den privata sektorn och andra organisationer och enheter. Programme for () koordinerar federal EFUD och står för av den federala finansieringen. Pengarna förbrukas genom tio federala avdelningar, som använder dem till att finansiera en mångfald av projekt inom privat sektor, universitet, provinsledningar, forsk- ningsorganisationer och sina egna forskningslaboratorier. Branch (ETB) är den största federala deltagaren i icke-kärnkraftsrelaterade FoU-program och får en stor del av PERD:s pengar. Till skillnad från resten av PERD är ETB:s aktiviteter avsedda att sträcka sig mer mot demonstration och kommersialisering än mot tillämpad FoU. derar tre laboratorier i , vilka har mer än 550 anställda. Energipolitik, lagstiftning och regleringar sker både på federal nivå och på delstatsnivå. () har ansvar för att implementera den federala energipolitiken och bidrar av den federala EFUD-finansieringen. Forskningsprogram hos och Nuclear Regulatory Commis- sion bidrar med resten. Därutöver ryms en del energiforskning inom budgetposten Naturresurser och miljö. har 23 forskningslaboratorier och teknikcentra där mer än 30 000 forskare och ingenjörer bedriver forskning och utveckling inom en mängd olika områden. De flesta laboratorier drivs av universitet, forskningsinstitut eller företag. Utöver nationella energiforskningslaboratorier finns en mängd branschforskningsinstitut och oberoende forskningsinstitut, t.ex. , och Institute i . I ansvarar New Energy and () för energiforsk- ningen. NEDO är en halvstatlig organisation under superdeparte- mentet , Trade and Industry (METI), tidigare känt som . inkluderar förnybar energitek- nik, energieffektivisering, omstrukturering av kolindustri, produktion av energialkoholer och återställande av kolgruve- områden. NEDO verkar även utomlands och har kontor i , , , , och . En annan myndighet under METI är Agency for Natural Reso- urces and Energy, som har operativt ansvar för den övergripande energipolitiken. Kärnkrafts- och industriellt miljöskydd hanteras av Nuclear and . har således en uppdelning av ansvaret för EFUD och andra energipolitiska åtgärder på olika myndigheter. Bland utförarna av EFUD är de statliga industriforskningsinsti- tuten och forskningscentra, som organiseras under , särskilt betydelsefulla. Verksamheten är uppdelad i fyra kategorier: forskningscentra: 30 stycken varav fyra har energi- och klimat- frågor i fokus forskningsinstitut: 21 stycken, varav fem med tydlig energi- inriktning specialdivisioner: två stycken, varav den ena med inriktning mot energi- och miljö särskilda forskningsinitiativ: nio stycken, varav två är energi- forskningsinitiativ – tunnfilmssolceller och bioenergi. 4.3Internationellt forskningssamarbete inom energiområdet Svensk forskning har omfattande internationella kontakter. Det internationella forskningssamarbetet sker till största delen genom att enskilda forskare eller forskargrupper samarbetar med forskare i andra länder. Inom , EU och IEA sker sam- råd över nationsgränserna för utbyte av idéer och rekommenda- tioner om energiforskningspolitik utarbetas. deltar också i internationella forskningsorga- nisationer, varav ett flertal med starka energiforskningsprogram. Samarbete sker också inom ramen för storskaliga projekt. Sådana är t.ex. den europeiska rymdorganisationen vetenskapliga program, EU:s fusionsforskning genom EURATOM, den inter- nationella kärnforskningsorganisationen , det europeiska sydobservatoriet m.fl. Det officiella nordiska samarbetet kanaliseras genom Nordiska rå- det och . bildades och är parlamentarikernas samarbetsforum. Nordiska minister- rådet, som bildades , är de nordiska regeringarnas sam- arbetsorgan. Inom ministerrådets budget för (som totalt uppgår till , DKK) har till miljö-, resurspolitik och närområdesaktiviteter avsatts , varav energiområdet får . Det nordiska energi- forskningsprogrammet (NEFP) finansieras dock till största delen direkt från länderna (se nedan). Nordiska ministerrådets budget för energiområdet fördelar sig på projektmedel, och bidrag till NEFP, drygt en miljon DKK. projektmedel används för att ta fram utredningar, analyser och förslag samt för att driva energi- samarbetet inom och närliggande områden. har pekat ut tre kärnområden för det nordiska energisamarbetet: elmarknadsfrågor, klimatfrågor och regionalt samarbete inom . Dessa tre kärnområden är också vägledande i den fortsatta utformningen av det nordiska energi- forskningsprogrammet. De nordiska länderna har samarbetat om energiforskning genom det Nordiska energiforskningsprogrammet (NEFP) . etablerades Nordisk Energiforskning som en nordisk institution med huvuduppgiften att ansvara för verksamheten inom NEFP. Institutionen har dock även andra uppgifter, t.ex. som pro- jektförvaltare för viss verksamhet utanför programmet. har NEFP haft fyra programperioder med inrikt- ningar som förändrats i takt med omvärldens utveckling. En hand- lingsplan för perioden 2006 antogs av energiministrarna i . NEFP skall bidra till en gemensam strategi för forskning, utveckling och demonstration inom de delar av energiområdet som är av gemensamt nordiskt intresse. Verksamheten skall stärka de nationella energiforskningsprogrammen och institutionerna i , samt öka konkurrenskraften inom energiområden av gemensamt nordiskt intresse för näringslivet. Samarbetet med länderna i närområdet skall utvecklas. Det övergripande målet för NEFP är att åstadkomma en effektiv och miljöriktig energiproduktion, energidistribution och energi- användning i . Programmet finansieras med (NOK) från de nordiska länderna och från den gemensamma nordiska budgeten. Dessutom tillkommer 2,5 mil- joner NOK från de nordiska länderna för närområdesaktiviteter. Tillsammans med anslagssparande och externa intäkter har det gjort att verksamhetens aktiva omsättning kunde uppgå till ca 30 miljoner NOK. För föregående fyraårsperiod (1999 2002) mottog NEFP 74 an- sökningar med ett totalt belopp på 586 miljoner NOK. Den totala budgeten för fyraårsperioden låg på ca 125 miljoner NOK. Det svenska bidraget finansieras via det långsiktiga energiforsknings- programmet. bidrag till nordiska energiforskningsprogram- met 2002 Som framgår av tabellen används av årliga medel till närområdet, dvs. de baltiska staterna och nordvästra . Dessa medel betalas ut via .