sou · GRB334d1 · 2004-01-01 00:00:00 — Registerkontroll skall därför även göras om det behövs för skyddet mot terrorism. Registerkontrollen till skydd mot terrorism är inte knuten till säkerhetsklasser. Registerkontroll i detta syfte får endast ske om det finns särskilda skäl. Föreskrifter om detta meddelas av regeringen. Försvarsmaktens försvarsunderrättelseverksamhet och den militära säkerhetstjänsten Den som säkerhetsprövningen gäller skall ha gett sitt samtycke innan registerkontroll och särskild personutredning får göras. Syftet med denna bestämmelse är att den som avses bli kontrol- lerad skall ha möjlighet att återkalla sin ansökan om anställning, om han eller hon har anledning att befara att ofördelaktiga uppgifter om honom eller henne skulle komma fram vid registerkontrollen. Samtycket bör normalt lämnas skriftligen. Något uttryckligt krav på skriftlig form föreligger dock inte. Ett lämnat samtycke skall anses innefatta ett godkännande av förnyade registerkontroller så länge den kontrollerade avses ha samma anställning. Särskild personutredning (18 §) Om registerkontrollen avser en anställning eller annat deltagande i verksamhet som har placerats i säkerhetsklass 1 eller 2 skall en särskild personutredning göras. Detta gäller också när en fram- om registerkontroll har gjorts av en annan stat eller mellan- folklig organisation. skall omfatta en undersök- ning av den kontrollerades ekonomiska förhållanden och i övrigt ha den omfattning som behövs. Säkerhetsskyddsavtal (8 §) När staten avser att begära in anbud eller träffa avtal om upphandling där det förekommer uppgifter som med hänsyn till rikets säkerhet omfattas av sekretess, skall staten träffa ett skriftligt avtal, säkerhetsskyddsavtal, med anbudsgivaren eller leverantören om det säkerhetsskydd som behövs i det särskilda fallet. Detsamma gäller för kommuner och landsting. Tillsyn och föreskrifter om verkställighet Den som regeringen bestämmer skall kontrollera säkerhetsskyddet hos myndigheter och andra som lagen gäller för samt hos anbuds- givare och leverantörer som har träffat ett s.k. säkerhetsskydds- avtal. Därutöver skall staten, kommuner och landsting se till att det finns ett tillfredsställande säkerhetsskydd hos aktiebolag, handels- bolag, föreningar och stiftelser över vilka de utövar ett rättsligt bestämmande inflytande samt hos anbudsgivare och leverantörer med vilka de har träffat ett säkerhetsskyddsavtal. SOU 2003:34 Försvarsmaktens försvarsunderrättelseverksamhet och den militära säkerhetstjänsten Enligt 39 § första punkten säkerhetsskyddsförordningen (1996:633) skall Försvarsmakten kontrollera säkerhetsskyddet när det gäller samt de myndigheter som hör till Försvarsdepartementet utom , Krisberedskaps- myndigheten, och Styrelsen för psykologiskt försvar. Regeringen eller den myndighet som regeringen utser meddelar de närmare föreskrifter som behövs för lagens tillämpning. Enligt 44 § säkerhetsskyddsförordningen får Försvarsmakten meddela ytterligare föreskrifter om verkställigheten av säkerhets- skyddslagen inom myndighetens tillsynsområde. har inrättats för att som särskild myndighet handlägga frågor om utlämnande av uppgifter från polisens register. Enligt 1 § i förordningen (1996:730) med instruktion för register- nämnden har nämnden till uppgift att i ärenden om registerkontroll enligt säkerhetsskyddslagen pröva frågor om utlämnande av 1.uppgifter från register som omfattas av lagen (1998:620) om belastningsregister, 2.uppgifter från register som omfattas av lagen (1998:621) om misstankeregister, 3.uppgifter från register som omfattas av polisdatalagen (1998:622), eller 4.övriga uppgifter som eller Säkerhets- polisen behandlar enligt polisdatalagen om de inte ingår i en förundersökning eller särskild undersökning i Nämnden skall pröva frågor om utlämnande av uppgifter även i sådana fall som avses i 10 § förordningen (1998:149) om bevakningsföretag m.m. Nämnden skall vidare granska Säkerhetspolisens behandling av personuppgifter enligt polisdatalagen (1998:622), särskilt med avseende på 5 § polisdatalagen, som avser behandling av känsliga personuppgifter. Avsikten med införandet av är att stärka den parlamentariska och medborgerliga insynen i Säkerhetspolisens verksamhet. Detta ansågs vara av största betydelse när det gäller rättssäkerheten och skyddet för den personliga integriteten i ärenden om säkerhetskontroll. , som bildades , är en central civil förvaltningsmyndighet under Försvarsdepartementet. Försvarets radioanstalts huvuduppgift enligt de beslut och direktiv som stats- makterna givit myndigheten är att bedriva försvarsunderrättelse- verksamhet i form av signalspaning. Härigenom skall myndigheten kartlägga yttre militära hot mot landet och bidra med under- rättelser till stöd för svensk utrikes-, försvars- och säkerhetspolitik. Till huvuduppgiften hör också att genom signalspaningsverksamhet medverka i svenskt deltagande i internationellt säkerhetssamarbete och att bidra med underrättelser för att stärka samhället vid svåra påfrestningar i fred. skall i övrigt bedriva signalspaning enligt den inriktning som regeringen, Försvars- makten och övriga uppdragsgivare ger. Försvarets radioanstalts verksamhet inriktas genom försvars- beslut och de uppgifter som har genom bestämmelserna i lagen (2000:130) om försvarsunderrättelse- verksamhet och förordningen (2000:131) om sådan verksamhet. Mer i detalj inriktas verksamheten dels genom förordningen (1994:714) med instruktion för och genom det årliga regleringsbrevet för myndigheten, dels genom den inriktningen som regeringen, Försvarsmakten och övriga uppdrags- givare anger genom olika uppdrag. I Försvarets radioanstalts underrättelseverksamhet gäller för myndigheten vad som beskrivits i föregående kapitel om försvars- underrättelseverksamhet. Försvarets radioanstalts huvuduppgift och verksamhet såsom försvarsunderrättelseorgan tar emellertid sikte på underrättelseverksamhet i en mer allmän säkerhetspolitisk mening. Myndigheten skall inte enbart ägna sig åt att klarlägga främmande makters rent militära och försvarspolitiska förhållanden eller militära handlingsmöjligheter. I underrättelsekommitténs betänkande Underrättelsetjänsten – en översyn (SOU 1999:37) framhålls att inte omfattas av den grund- princip för försvarsunderrättelseverksamhet som säger att sådan verksamhet uteslutande får avse underrättelser av betydelse för rikets yttre säkerhet. bedriver inte enbart militär underrättelsetjänst utan har även andra uppgifter, bl.a. som ett regeringens utrikes- och säkerhetspolitiska civila inhämtnings- organ. kan också ges särskilda uppdrag att med sin tekniska expertis lämna stöd för annan myndighets- verksamhet än sådan som rör yttre hot (SOU 1999:37 s. 219). genomfördes en förändring av Försvarets radioanstalts organisation. Omorganisationen syftade bl.a. till en samordning av militär och icke militär signalspaning som tidigare bedrivits i olika avdelningar vilka i princip varit helt skilda från varandra. Vardera avdelningen bedrev separat inhämtning, bearbet- ning och analys samt rapportproduktion. Den nya organisationen skall bl.a. möjliggöra en bättre beredskap för att följa upp nya hot och risker inom ramen för en förändrad säkerhetspolitisk situation och ett vidgat säkerhetsbegrepp. Genom att skapa gemensamma avdelningar för militär och civil inhämtning, bearbetning samt underrättelserapportering har det även varit möjligt att göra vissa samordningsvinster. Omorganisationen har medfört att det under generaldirektören finns en ledningsstab och sju avdelningar jämte vissa särskilda funktioner. Med undantag för vad som inryms under en särskild avdelning för teknisk signalspaning så har all inhämtning, bearbetning respektive analys och rapportering samlats under tre särskilda avdelningar. Avdelningen för teknisk signalspaning genomför egen inhämtning, bearbetning och rapportering. Vidare finns avdelningar för administration, drift och underhåll samt systemutveckling. SOU 2003:34 Försvarets radioanstalts underrättelseverksamhet 3.2Försvarets radioanstalts uppgifter och verksamhet Försvarets radioanstalts verksamhet regleras i första hand genom 1–3 §§ förordningen (1994:714) med instruktion för . Här anges att är en central förvaltningsmyndighet med uppgift att bedriva signalspaning enligt den inriktning som regeringen, Försvarsmakten och övriga uppdragsgivare anger. Det är uppdragsgivarna som på detta sätt styr verksamheten. är således enligt instruktionen en uppdragstagande myndighet som skall utföra signalspaning i enlighet med vad olika uppdragsgivare anger såsom målsättning och syfte med spaningen. Vid utövandet av sin verksamhet skall enligt 2 § i instruktionen särskilt -följa förändringen av signalmiljön i omvärlden, den tekniska utvecklingen och signalskyddet, -fortlöpande utveckla den teknik och metodik som behövs för att bedriva verksamheten, och -utföra matematiska bedömningar av kryptosystem för totalförsvaret. skall också, enligt 3 § i myndighetens instruktion, biträda andra myndigheter vid värdering, utveckling, anskaffning och drift av signalspaningssystem. Verksamhetsmålen för Försvarets radioanstalts försvarsunder- rättelseverksamhet läggs närmare fast i regeringens regleringsbrev för myndigheten. Av regleringsbrevet för framgår att genom sin rapportproduktion skall tillgodose regeringens, Försvarsmaktens och övriga uppdrags- givares behov av underrättelser för att skapa fullgoda underlag för planering, beslut och genomförande av verksamhet. Försvarets radioanstalts verksamhet skall bedrivas så att den snabbt kan anpassas till händelseutvecklingen i omvärlden och produktionen skall vara förankrad i och styrd av uppdragsgivarens behov. Enligt regleringsbrevet skall producera signalreferensbibliotek för i första hand Försvarsmaktens behov. skall även stödja Försvarsmaktens förbandsproduktion och därvid utveckla och anskaffa signal- spaningssystem samt utveckla metodik och fackutbilda personal. Försvarsmakten får ge uppdrag om hur dessa uppgifter skall utföras. skall också stödja Försvarsmakten vad avser uppgiften territoriell integritet. skall vidare stödja svenska förband i internationell tjänst vad gäller signalspaningsutrustning och metodik som behövs främst för att förvarna om omedelbara hot mot förbanden. skall även förbereda underrättelsestöd till svenska förband anmälda till EU:s styrkeregister, ett register som upprättats inom ramen för EU:s krishantering. Målet för verksamheten inom det civila försvaret är enligt regleringsbrevet att värna civilbefolkningen, trygga livsnödvändig försörjning och säkerställa de viktigaste samhällsfunktionerna samt bidra till Försvarsmaktens förmåga vid väpnat angrepp och krig i omvärld. Härvid skall även bidra till fred och säkerhet i omvärlden och stärka samhällets förmåga att förebygga och hantera svåra påfrestningar på samhället i fred. I en särskild bilaga till regleringsbrevet ges riktlinjer för försvarsunderrättelseverksamheten vid bl.a. . Den mer detaljerade inriktningen innefattar i huvudsak en sammanfattning av vad regeringen i tidigare propositioner angivit om de uppgifter som faller på försvarsunderrättelseorganen och som framgår av föregående kapitel. Signalspaning sker genom att med mottagarsystem och andra elektroniska hjälpmedel registrera telesändningar och signaler för att hämta in information som kan användas i underrättelse- verksamheten. Signalerna kan komma från kommunikation genom tal, telegrafi, data och fjärrskrift eller ha andra funktioner i samband med radar, navigering eller överföring av mätvärden. Signalspaningen har av tradition haft till huvuduppgift att vara s.k. larmklocka, vilket innebär att varna för angreppsförberedelser eller hot om angrepp mot . Att upprätthålla denna förmåga har varit en grundläggande uppgift för . Myndigheten har även utvecklat spanings- och bearbetningsmetoder för att rapporteringen skall svara mot det nya säkerhetspolitiska läget och krav på långsiktighet. Signalspaning riktar sig mot alla typer av eterburna telesändningar och främst mot sådana som är avsedda att överföra information i tal eller skrift. Den information som erhålles spänner över ett brett spektrum, från det utrikes- och försvarspolitiska området till detaljuppgifter om t.ex. enskilda militära förband eller vapensystem och deras kapacitet. Signalspaning måste bedrivas under sträng sekretess. Denna betingas inte, som i andra underrättelsesammanhang, i första hand av behovet att skydda källorna/signalerna. Dessa kan vara tillgängliga även med en ganska enkel utrustning. Den höga sekretessen motiveras främst av behovet av att hemlighålla metoder och teknik som används, bl.a. för att bryta igenom signalskydd. Om dessa röjs försvåras eller omintetgörs fortsatt arbete. Försvarets radioanstalts signalspaning innefattar såväl inhämt- ning som bearbetning och analys samt rapportering till myndighetens olika uppdragsgivare. Inhämtningen sker genom avlyssning och registrering av utvalda signaler. Den sändande parten söker vanligen skydda innehållet i kommunikationen genom ett högt utvecklat signalskydd. Bearbetningen syftar till att forcera signalskyddet och ta fram informationen i klartext eller beskriva sändningarnas innehåll. Teknisk analys, trafikbearbetning och kryptoforcering är verktyg för detta. En fortsatt analys ger sedan de faktiska underrättelser, som är syftet med verksamheten. Signalspaningen bedrivs som kommunikationsspaning (KOS) mot radiokommunikation och som teknisk signalspaning (TES) mot vissa sändningar av annan karaktär. Den utförs från stationer, som med hänsyn till radiovågornas utbredning är placerade på lämpliga platser. Spaning bedrivs även från flygburna stationer och från fartyget . Kommunikationsspaning (KOS) riktar sig mot radiokommunika- tion som bär ett verbalt kommunikationsinnehåll mellan en sändare och en mottagare, dvs. telefoni, telegrafi, fjärrskrift eller dataöver- föring. Informationen kan överföras via t.ex. kommunikations- satellit eller radiolänk. KOS bedrivs av inom alla våglängdsområden där kommunikationssändningar förekom- mer. Främst inom kortvågsområdet är räckvidden mycket god. Signaler kan ofta uppfångas från krisområden på andra kontinenter. Kommunikationsspaningen kan delas in i inhämtning, trafik- bearbetning och kryptoforcering. Inhämtning av långvariga sänd- ningar kan ske på klassiskt sätt, genom att en radiooperatör vrider på sin radiomottagare tills han eller hon hör något som erfarenhetsmässigt är intressant. När det gäller kortvariga eller komprimerade sändningar krävs däremot automatiska spanings- system som endera är bredbandiga eller snabbt skannar sig igenom stora frekvensområden. De uppfångade radiosignalerna läges- bestäms, vilket främst sker genom pejling. För god precision krävs flera avlyssningsplatser lämpligt placerade i förhållande till den pejlade sändaren. Trafikbearbetningen syftar till att bringa ordning i det skenbara kaos som det inhämtade materialet erbjuder. Härigenom kan man konstatera vem som kommunicerar med vem och varför. De uppfångade radiosignalerna identifieras och trafikmönster fastställs. Identifiering av radiosändningar kan ske på ett antal olika sätt. Anropssignaler, frekvensanvändning och trafikprocedur kan identifiera sambandscentralen, analys av signalernas modulation kan identifiera radiosändaren, analys av röst eller personlig stil kan identifiera sambandspersonalen och analys av själva meddelandena kan identifiera korrespondenten, dvs. användaren av radio- stationen. Kryptoforceringens yttersta mål är att i klartext kunna läsa den information som främmande stater och andra organisationer förmedlar i form av t.ex. olika rapporter och order m.m. För att skydda sig mot detta har krypteringstekniken utvecklats snabbt. På motsvarande sätt har även kryptoforceringen utvecklats och blivit allt mer datorstödd. Kunskap om kryptoforcering är också en nödvändig förutsättning för att kunna konstruera egna goda . Det sista momentet i kommunikationsspaningskedjan är analys och delgivning av det bearbetade underlaget. Teknisk signalspaning riktar sig huvudsakligen mot signaler med andra syften än samband, främst målsökar-, radar- och navigerings- system. Teknisk signalspaning följer framförallt främmande militära rörelser i vårt närområde och analyserar delar av den signalering som är associerad med dessa. Den används i huvudsak för att utvinna teknisk information och för att identifiera och lägesbestämma bl.a. flygplan och fartyg. Teknisk signalspaning syftar till att följa motståndarens rörelser och därigenom stödja den egna yt- och luftlägesbilden. Den har också till uppgift att analysera de strålande delarna av motståndarens vapensystem och därmed lämna underlag för att bedöma deras prestanda och kunna anpassa egna vapen, motmedel eller taktik. Utvecklingen inom området för s.k. telekrigföring med elektroniska stridsmedel utgör ett allt större hot, eftersom sådana stridsmedel helt kan såväl förstöra vitala civila informations- och kommunikationssystem som oskadliggöra påkostade militära lednings- och vapensystem. Utvecklingen ställer ökade krav på signalkunskap och på att bl.a. kan förse Försvarsmakten med aktuella s.k. signalbibliotek, som kan utnyttjas i varnar- och motmedelssystem på bl.a. örlogsfartyg och i stridsflygplan (JAS). 3.4Försvarets radioanstalts delgivning av underrättelser är enligt instruktionen en uppdragstagande myndighet som skall utföra signalspaning i enlighet med vad olika uppdragsgivare anger såsom målsättning och syfte med spaningen. Genom signalspaning utvinner myndigheten underrättelser som delges de olika uppdragsgivarna genom flera typer av rapporter. deltar också i det internationella underrättelsesamarbetet som det åligger myndigheten att medverka i enligt lagen (2000:130) om försvarsunderrättelseverksamhet. delger olika underrättelser i enlighet med sin instruktion och respektive mottagares ansvarsområde. Mot- tagarna av Försvarets radioanstalts underrättelser är i första hand regeringen i form av Statsrådsberedningen samt Utrikes- och Försvarsdepartementen. Den underrättelseinformation som delges rör huvudsakligen internationella relationer, krishärdar och de internationella uppdrag i vilka svensk personal deltar. Därutöver delges viss information rörande terrorism, exportkontroll, proto- kollära ärenden och händelser i närheten av svenskt territorium. De nämnda departementens underlydande myndigheter får under- rättelser som hör till respektive myndighets ansvarsområde. () information om bl.a. exportkontrollärenden. Försvarsmakten – främst den militära underrättelse- och säkerhetstjänsten (MUST) och Operativa insatsledningen (OPIL) – samt () och () delges företrädesvis information rörande den militära situationen i närområde. Myndigheterna erhåller också information om de internationella uppdrag i vilka svensk personal deltar samt om frågor rörande spridning av massförstörelsevapen, betydelsefulla vapen, vapen- exportärenden och militär teknologisk utveckling. Övriga upp- dragsgivare, exempelvis Säkerhetspolisen, kriminalpolisens under- rättelsetjänst, och delges information rörande bl.a. terrorism, främmande underrättelseverksamhet och organiserad brottslighet. Försvarets radioanstalts rapportering skall anpassas till regeringens behov i enlighet med vad som anges av Regerings- kansliets samordningssekretariat för säkerhetspolitiska under- rättelsefrågor (). Vidare skall Försvarsmakten genom s.k. inriktningsdokument ge mera generella uppdrag på årsbasis åt Mellan och några uppdragsgivande myndigheter finns avtal om vissa uppgifter som skall ha. Sådana avtal föreligger mellan och Försvarsmakten, Försvarets radio- anstalt och Säkerhetspolisen () samt och (). I övrigt har såsom en uppdragstagande myndighet att utföra de uppdrag som under hand ges av regeringen, Försvarsmakten och andra myndigheter. Rapporteringen av underrättelser från kan t.ex. röra främmande stridskrafters rörelser, övningar och prov av vapen samt kränkningar av svenskt territorium. I underrättelse- verksamheten ingår också rapportering av biografiska under- rättelser. Den dagliga rapporteringen rör information av betydelse för bedömningar av internationell krishantering samt den allmänna utrikes- och försvarspolitiska utvecklingen. Regelbunden rapport- ering sker om bl.a. extremism, terrorism och proliferation (spridning av massförstörelsevapen). rapporterar om förhållandena i vissa regioner som bedöms som kris- eller spänningsområden. En mer långsiktig och bearbetad redovisning sker på månads- eller årsbasis om bland annat underrättelser kopplade till främmande stridskrafters taktik, organisation, struktur och ledning. 4Övergripande rättslig reglering av behandling av personuppgifter regleras den grundläggande ramen för behandling av personuppgifter i personuppgiftslagen (1998:204), som därigenom ersatte datalagen (1973:289). Person- uppgiftslagen har sin utgångspunkt i och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (dataskyddsdirektivet). Detta kapitel innehåller en kortfattad genomgång av vissa internationella överenskommelser jämte dataskyddsdirektivet samt en redogörelse för personuppgiftslagens bestämmelser. Härutöver behandlas artikel 8 i den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna () jämte artikel 8 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Båda artiklarna behandlar skyddet av personuppgifter. Internationella riktlinjer har meddelats för automatisk databehand- ling av personuppgifter. Bestämmelser av betydelse finns i bl.a. konvention om skydd för enskilda vid automatisk databehandling av personuppgifter (dataskyddskonven- tionen). Konventionens innehåll kan ses som en precisering av skyddet vid användning av automatisk databehandling enligt artikel 8 i . Dataskyddskonventionens syfte är att säkerställa den enskildes rätt till personlig integritet i samband med automatisk databehandling av personuppgifter och att förbättra förutsättningarna för ett fritt informationsflöde över gränserna. Dataskyddskonventionen innehåller principer för dataskydd som de konventionsanslutna staterna måste uppfylla i sin nationella Övergripande rättslig reglering av behandling av personuppgifter Personuppgifter som är föremål för automatisk data- behandling skall hämtas in och behandlas på ett korrekt sätt för särskilt angivna ändamål. Uppgifterna måste vara relevanta för ändamålen och får inte senare användas på ett sätt som är oförenligt med dessa. Vidare måste uppgifterna vara riktiga och aktuella och uppgifterna får inte bevaras längre än vad som är nödvändigt för ändamålen. Vissa personuppgifter får behandlas endast om den nationella lagen ger ett ändamålsenligt skydd. Till sådana person- uppgifter hör uppgifter om enskildas ras, politiska tillhörighet, religiösa tro eller övertygelse i övrigt, hälsa eller sexualliv eller uppgifter som hänför sig till misstanke om brott och dom för brott. För att skydda personuppgifter mot oavsiktlig eller otillåten förstörelse m.m. föreskriver konventionen att lämpliga skydds- åtgärder skall vidtas. Vidare skall den registrerade ha möjligheter till insyn i register och till att få uppgifter rättade. I vissa fall får undantag göras från bestämmelserna om uppgifternas beskaffenhet och rätten till insyn. Sådana inskränkningar i den enskildes skydd förutsätter stöd i den nationella lagstiftningen och att inskränk- ningen är nödvändig i ett demokratiskt samhälle för vissa ändamål, t.ex. statens penningintressen och brottsbekämpning samt för att skydda enskildas fri- och rättigheter. Dataskyddskonventionens roll som riktmärke för automatiserad behandling av personuppgifter övertas i princip av dataskydds- direktivet i och med att detta införlivas i EU-ländernas nationella lagstiftningar, på de områden där direktivet är tillämpligt dvs. EU:s första pelare.