sou · GRB3121d1 · 2004-01-01 00:00:00 — Etablerandet av starka kulturinstitu- tioner, ett fritt kulturliv baserat på mänskliga rättigheter, lång- siktiga kontakter, nätverksbildning och utbyte utgör grundelement i det svenska utvecklingssamarbetet på kulturområdet. och svenska kulturorganisationer får därmed tillgång till kontakter inom kultur och media från fattiga länder, vilket ökar kunskap och engagemang för att förstå internationella frågor. För att stärka den internationella förmågan och kunskapen erbjuder Sida ett brett ut- bud av fortbildningar för alla samarbetspartners i , i vilka många kulturorganisationer har deltagit. Anslagsstrukturen är indelad i bilateralt utvecklingssamarbete, biståndsförvaltning, samarbete med samt fredsfrämjande verksamhet. genomfördes bilaterala kultur- och medieprogram i flera länder i , och Syd- , samt även i länder på . Regionala program genomfördes i , , och Central- . Sidas kultur och mediesamarbete med enskilda länder eller regioner är en integrerad del av det strategiarbete som utformas av Sida, lokal ambassad och i nära dialog med berört samarbetsland eller berörd region. I den process som leder fram till en landstrategi genomförs bl.a. en fördjupad analys av den aktuella situationen i landet eller regionen. I ökande grad har kultur och medieinsatser kommit att bli ett erkänt och relevant område för genomförande av de biståndspolitiska målen och inkluderat i olika strategier. Ett exempel är , där den vietnamesiska regeringen identifierat kultur och medieområdet som angeläget, och även efterfrågat svenskt institutionssamarbete. har stött arbetet för en ny kulturpolitik i i enlighet med de riktlinjer som utarbetats i , med bl.a. en internationell expertpanel. har ett nätverk för utbyte av information om inter- nationell kulturpolitik och forskning etablerats på initiativ av och Sida. Nätverket koordineras av Sida. Förutom nämnda institutioner ingår även repre- sentanter från , , , Svenska och Dag Hammarskjöldfonden. Kultursamarbete med fattiga länder har bidragit till ett flertal internationella nätverk. Ett exempel är SAMP (–). och har en regelbunden dialog och erfarenhetsutbyte av vänortskaraktär. Ett långvarigt utbyte med finns, med nätverk etable- rade inom musiksektorn, museisektorn, bildområdet, teater- området m.m. Samarbetet har inkluderat utbildningar, gemen- samma utställningar, teaterutbyte och övrigt erfarenhetsutbyte. När det traditionella biståndsamarbetet med upphör 2003 kommer grunden att ha lagts för vidare kulturkontakter. För att utveckla dessa kommer en kulturfond att inrättas som ska drivas gemensamt av och (se kapitel 12.4). () ägs gemensamt och till lika delar av staten och näringslivet. Staten representeras av Utrikes- departementet, näringslivet företräds av . Totalt har cirka 350 anställda och representa- tion eller egna kontor i 39 länder. arbetar ofta genom svenska ambassader, konsulat och handelskammare i länder där det inte har egna kontor. I regleringsbrev från UD uppgår ramanslaget till . fick i uppdrag av regeringen att stödja Internationell marknadsföring strategiska branscher. Av totalt öronmärktes 3 miljoner för några delområden (främst musik, design, mode, mat) inom upplevelseindustrin som bedömdes ha exportmöjligheter. Detta nya branschprogram inom ska också medverka till att via upplevelseindustrin profilera . avsatte regeringen i projektbidrag för dessa branscher. i utlandet (NSU, ) är ett forum för dialog, samråd och samarbete kring ett effektivt och långsiktigt Sverigefrämjande, med uppgift att ge råd till regeringen om inriktning, omfattning och resursbehov. Verksamheten ska omfatta nära samverkan mellan NSU-organisationernas företrädare i och utomlands, samt med övriga aktörer inom det svenska internationella nätverket. Nämnden inrättades genom ett regeringsbeslut . Medlemmar i nämnden är UD (UD:s press- chef är ordförande) samt cheferna för , Invest in , , (TuristRådet), UD:s samordnare för handels- och investerings- främjande samt chefen för för exportfrämjande och inre marknaden. Dessa möten förbereds av informationscheferna och motsvarande funk- tioner vid de organisationer som ingår i NSU. Målet för Sverigefrämjandet/Sverigepresentationen genom NSU är att medverka till bilden av som: en pålitlig handels- och samarbetspartner en attraktiv marknad för utländska direktinvesteringar en ledande nation inom högteknologi, forskning och utveckling ett uppskattat land att arbeta, studera och forska i en framstående aktör inom arkitektur, formgivning och design NSU förfogar över en mindre budget (2003 och samma belopp ) till stöd för Sverigeprofilering. också bidragit till att finansiera den Sverigeportal, , som tagit fram och ansvarar för. Utlandsmyndigheterna är en betydande resurs i den internationella kulturverksamheten. I en majoritet av utlandsmyndigheterna är dock de samlade personella och ekonomiska resurserna så små, att PIK-verksamheten huvudsakligen blir efterfrågestyrd. I åtskilliga fall saknar utlandsmyndigheterna egna medel för PIK-verksamhet och tvingas därför av detta skäl avböja förfrågningar om bidrag. har spelat en betydelsefull - i vissa fall en central och avgörande - roll för kulturutbytet mellan och andra länder. Det är utlandsmyndigheternas viktigaste resurs i PIK-verk- samheten. Institutet står för det omfattande tryckta material om som utgör grundverktyg i utlandsmyndigheternas PIK-arbete. Den nya Sverigeportalen () och intranätet () är viktiga nya komplement till detta. SPF bygger på en kontinuerlig registrering av framför allt utlands- myndigheternas verksamhet och långsiktiga planering av främ- jandeaktiviteter. Under förutsättning att detta arbete upprätthålls kan SPF bli en mycket användbar verktygslåda för planering, samordning och utvärdering. Ett aktivt engagemang från utlands- myndigheterna är avgörande. Institutet tyngs i sin verksamhetsutövning av att dess anslag från UD inte klargör hur stor del som skall avsättas för förvaltning respektive verksamhet. Detta har lett till en otydlighet i den eko- nomiska redovisningen, och att olika områden fått skjuta till medel för administration som istället borde ha gått till verksamhet. SI:s verksamhet har också förändrats kraftigt , från att tidigare varit mer en traditionell ordermottagare till att vara initiativtagare till projekt och aktiviteter. SI kan sägas alltmer ha utvecklats till en myndighetshybrid, med skiftande verksamhet och med en komplicerad anslagsstruktur. Det har många olika anslag av likartad karaktär, vilket innebär att det är svårt att styra verksamheten på ett effektivt sätt. I regleringsbrevet för SI: s verksamhet framstår de mål som regeringen angett för myndighetsanslaget som snarlika de ändamål som de olika sakan- slagen anger. Många anslag kräver även en omfattande administra- tiv uppföljning, vilket i sin tur leder till en tungrodd administration totalt sett. Ett annat problem är att verksamhetens organisation skär över anslagen, eller att anslagen skär över SI:s olika organisations- enheter. Detta bidrar till otydlighet i styrningen och kan även för- svåra uppföljningen av verksamheten. Anledningen till detta är att SI:s basverksamhet blandas ihop med den verksamhet som avser sakanslagen: bidragsverksamheten. För att få en bättre styrning och uppföljning av SI:s verksamhet är det viktigt att skilja på förvaltningsanslag och sakanslag. Med förvaltningskostnader avses de kostnader som myndigheten har för att kunna bedriva den egna verksamheten (kärnverksamheten). Om en myndighet skall få belasta ett sakanslag med förvalt- ningskostnader bör detta tydligt framgå i regleringsbrevet eller i annat regeringsbeslut. Det bör även framgå exakt vilka kostnader som får belasta anslaget och till vilket belopp. För några av anslagen är detta avtalat , men för de flesta anslag tas en administra- tionskostnad ut endast enligt praxis. Ett exempel: anslaget för området Utrikes- och säkerhetspolitik utgör det s.k. myndighetsanslaget, avsett dels att täcka förvalt- ningskostnaderna och dels bidragsutbetalningar (sakanslag), huvudsakligen i västvärlden. I regleringsbrevet anges varken hur stor del av anslaget som skall utgöra förvaltningskostnader eller hur stor del som skall utgöras av bidragsutbetalningar. Det anges inte heller hur stor andel av bidragsutbetalningarna som skall stödja kulturen. gav i uppdrag åt Ekonomistyr- ningsverket (ESV) att göra en översyn av institutets anslags- och styrningsmässiga förutsättningar. I ESV:s slutrapport från föreslås en renodling av Svenska institutets an- slag. Detta skulle medföra att ett förvaltningsanslag anslöts till räntekontosystemet genom att medel överfördes från ett antal sak- anslag. Den nya anslagskonstruktionen förutsågs att träda i kraft . Så har inte skett. Både i diskussionen kring 2003 och budget säger sig SI ha framfört en önskan om föränd- ring till UD, men vid båda tillfällena fått svaret att detta inte varit möjligt. Enligt SI är detta helt otillfredsställande, eftersom bas- organisationen är beroende av inte bara myndighetsanslaget, utan även av flera anslag för sakverksamheten, främst anslaget för sam- arbete med . Eftersom SI:s personal och drift till stor del finansieras via sak- anslagen bidrar detta till hög sårbarhet vid neddragningar av an- slagen. Inför nästkommande år (2004) finns anledning att tro att både det tidsbegränsade anslaget för samarbetet med och Visbyprogrammet kommer att förändras, med oklara konsekvenser för resursbehovet. Administrativa kostnader, exempelvis lönekostnader och lokal- kostnader, tycks inte kostnadsföras direkt på de olika projekten (i egen regi) eller uppdragen. För att få en bättre styrning av dessa projekt, och verksamheten i övrigt, är det olyckligt att den admi- nistrativa kostnaden inte kostnadsförs direkt på projektet. Kostna- den för det verkliga genomförandet går därför inte att urskilja, inte heller att jämföra med t.ex. en upphandling av genomförandet. Detta försvårar även jämförelsen av förvaltningskostnaden mellan åren och leder även till att det blir svårt att bedöma hur stort per- sonalbehov som krävs för att uppfylla SI:s huvudsyfte. Redovisningen är i övrigt väl ordnad på en detaljerad nivå så att kostnaderna/utgifterna kan härledas till både organisationsenhet, projekt och anslag. krav på upphandling av böcker och annat tryckt material för att tillgodose utlandsmyndigheternas behov av Sverigeinforma- tion ställer höga krav på lagerhållning och arkiv. Vidare har insti- tutets egen bokhandel ansetts fylla en viktig funktion, såväl för utlandsmyndigheterna som för Stockholms- besökande utländska turister. Efter SI:s omlokalisering från till 2002/03 har bokhandeln dock förlorat en stor del av sitt kundunderlag, och därmed en betydande del av sina inkomster. Inte heller e-handeln har gett intäkter av betydelse. har ca 80 anställda (samt ytterligare åtta vid CCS i ), varav ca 57 arbetar i sakverksamheten. De flesta är kvinnor och har en relativt lång anställningstid (). All personal är tillsvidareanställd, förutom några enstaka personer som medverkar i projekt. Detta medför att organisationen inte är speciellt flexibel vid eventuella förändringar av sakanslagens om- fattning eller innehåll. Organisationsstrukturen, med dess nu- varande enhetsindelning, måste uppfattas som förlegad och stöder inte nuvarande verksamhet. dominerar internationella kulturutbyte finansiellt genom att den står för närmare hälften av det totala belopp som avsätts av statliga myndigheter för inter- nationell kulturverksamhet. UD förefaller dock inte ha någon styr- ning av kulturinsatserna inom det internationella utvecklings- samarbetet och har inte angett något särskilt kulturuppdrag inom ramen för Sidas uppdrag. Detta har bl.a. resulterat i att budgetallokeringen för Sidas enhet för kultur och medier görs inom ramen för Sidas interna budgetarbete. driver heller inte frågan om kulturens roll i utvecklingssamarbetet inom ramen för DAC () i . Samordningen mellan UD:s och Sidas personal vid ambassaderna skulle vinna på att utvecklas ytterligare. Både UD och Sida kallar återkommande var för sig hem den personal som arbetar med kulturfrågor. Det kunde vara värdefullt för såväl dessa tjänstemän som berörda kulturinstitutioner att mötas, även om syftet med verksamheten kan skilja sig åt. Det internationella kulturutbytet skulle vinna på om Sidas kulturverksamhet hade tätare kontaktytor och utbyte med den helhet som omfattar och berör kulturverksamhet och planering vid t.ex. , UD och andra kulturinstitutioner. De svenska insatserna i skapade en goodwill för som fortfarande lever kvar. Det svenska biståndssamarbetet har dock inte varit tillräckligt synligt. har etablerat samarbete med många andra länder, i regel baserat på ömsesidiga avtal. Exempel på sådana länder är (), , och . Eftersom inte tydligt profilerar samarbetsprojekt och informerar om dessa, finns det risk för att den kunskap och goodwill som byggts upp går förlorad. Detta gäller i synnerhet den yngre generationen, för vilken de svenska insatserna under apart- heidtiden kanske inte betyder något speciellt. Uppmärksamheten kommer då att riktas mot de länder som är mer aktiva i detta av- seende. De konstnärligt inriktade bidragskriterier som förordar för den blivande kulturfonden stämmer väl med inriktningen på de Sida-finansierade projekt som syftade till uppbyggnad av kulturinstitutioner. Dessa projekt synes ha lyckats väl. De bör även kunna ge samarbetsparterna De borde också ha goda möjligheter till fort- satt finansiering via den fond som ska upprättas mellan och . Utvecklingssamarbetet inom kulturens område fordrar en hög internationell kompetens hos de inblandade svenska kulturinstitu- tionerna. Alla Sidas samarbetsinstitutioner erbjuds fortbildning i en rad centrala frågor i det internationella utvecklingssamarbetet (t.ex. metodik, demokrati och mänskliga rättigheter, innebörden av olika , jämställdhetsfrågor, etniska minoriteter osv.). Det är viktigt att de svenska kulturinstitutionerna även fortsätt- ningsvis kan ta del av dessa utbildningsprogram för att ytterligare förstärka och fördjupa sin internationella kompetens. har mottagit medel för att driva ett branschprogram (med en finansiering om ca ) för att öka internationaliseringsgraden inom några utvalda områden inom upplevelseindustrin (främst musik, design, mode och mat), där svenska små och medelstora företag bedöms ha förutsättningar för export. Området är nytt för , som saknar specifik kompetens inom kulturområdet. Upplevelse- industrin står för en betydande del av BNP, varför kompetensupp- byggnad inom kulturområdet skulle vara lämplig även på . Möjligheten att likt utse särskilda kulturhandels- främjare (Cultural Trade Commissioners) vid vissa strategiska ut- landskontor borde studeras närmare. För att skapa ett större djup, och bättre synergieffekter mellan statliga exportsatsningar i utlandet och kulturlivets eventuella önskemål om att medverka i dessa, bör nämnden bredda sin sam- mansättning till att inkludera fler företrädare för kulturlivet. () ansva- rar för alla former och nivåer av statligt stödd utbildningsverksam- het. Inom departementet ansvarar Internationella sekretariatet bl.a. för kontakterna med och Unescoanslutna NGOs; inom det sorterar även Svenska liksom Internationella pro- gramkontoret. Forskningspolitiska enheten har det övergripande ansvaret för samordningen av forskningspolitiken i . Den ansvarar också för det svenska deltagandet i forskningssamarbetet inom EU och i annat internationellt forskningssamarbete. Veten- skapliga bibliotek tillhör också enhetens ansvarsområde. Enheten fördelar även medel till forskningsinstituten – de s.k. Medelhavs- instituten – i , och (se kapitel 11.3). Vidare sorterar Kungl. och Statens ljud- och bildarkiv under denna enhet. ger ca i bidrag till Svenska institutets verksamhet på utbildningsområdet, i första hand som stöd till svenskundervisningen i utlandet. Departementets universitets- och högskoleenhet ger anslag till Svenska studenthemmet i . uppgår anslaget till ca . 8.1Myndigheter m.m. under Utbildningsdeparte- mentet Svenska () ska bistå rege- ringen med information och synpunkter rörande program och arbete inom utbildning, vetenskap, kultur och kommunika- tion/medier. Det ska också sprida kännedom om i . Rådets ledamöter utses av regeringen; har en permanent plats. En representant för deltar i rådets möten och konsulteras i frågor som rör kultur. Den löpande verksamheten handhas av ett kansli placerat på Utbildningsdepar- tementets internationella sekretariat. Anslaget uppgår till ca . 8.1.2Internationella programkontoret (EU-programkontoret) Internationella programkontoret () är en statlig myndighet med uppdrag från , och . Den har till uppgift att underlätta för de aktörer i samhället som vill satsa på EU:s utbildningsprogram och andra internationella program. Internatio- nella programkontoret arbetar med information, utveckling, råd- givning, handläggning av ansökningar, utvärdering och resultat- spridning. Programkontoret handhar den svenska administrationen av utbytesprogrammen och , vilka har till uppgift att fördela individuella stipendier. Även Linnaeus-Palme- fonden är knuten dit. Anslaget uppgår till 41 miljoner kro- nor. (KB, ) är . Dess uppgift är att så fullständigt som möjligt samla, bevara, beskriva och tillhandahålla svenskt tryck och vissa elektroniska publikationer och bevaka utvecklingen av nya mediatyper. KB samlar också utomlands utgivna publikationer med svensk anknyt- ning och har även stora, äldre samlingar av utländska böcker, hand- skrifter, kartor och bilder. KB vårdar, förkovrar och tillhandahåller dessa samlingar. KB har ansvar för att förbättra och effektivisera informationsför- sörjningen inom högre utbildning och forskning. Det ansvarar också för den nationella samkatalogen LIBRIS, som är fritt till- gänglig på Internet (). KB bedriver en omfattande internationell verksamhet; många av de problem bibliotek står inför är av gemensamt slag. På det globala området sker samarbetet ofta inom ramen för IFLA (The Interna- tional ). KB före- träder i ett flertal sektioner och arbetsgrupper inom IFLA och deltar i det internationella standardiseringsarbetet inom SIS och ISO. är också aktivt inom CENL (The Conference of Librarians) och CERL (of Libraries) med flera organisationer. är på uppdrag av Sida även engagerat i ett internationellt projekt i syfte att stärka bibliotekens ställning i fyra länder i . KB bedriver också ett samarbete med och i syfte att utforma planer för ett biblioteks- utvecklingsprojekt i . tog KB initiativ till ett samarbetsprojekt med det nya i , administrerat av (/bibalex). På nordisk nivå samarbetar nationalbiblioteken med stöd av det nordiska () för att skapa ett gemensamt nordiskt söksystem för de elektroniska arkiv som byggs upp. 8.1.4Statens ljud- och bildarkiv Statens ljud- och bildarkiv (SLBA, ) är det svenska nationalarkivet för ljud och rörliga bilder med ansvar för att samla in, bevara, beskriva och tillhandahålla i offent- liggjorda radio- och tv-program, filmer, videogram, fonogram och multimedier. Stora delar av dess samlingar är sökbara på Internet genom databaser över fonogram, filmer, videogram och multi- media. SLBA:s internationella verksamhet sker i huvudsak inom tre organisationer: IASA (The Archives), IFTA () och FIAF (International ). I övrigt hänvisas till den av initierade Utredningen för översyn av verksamheten och arbetsformerna vid Statens ljud- och bildarkiv (U 2003:08). () ansvarar för konstarterna, kulturarvet, trossamfunden och media. De interna- frågorna handhas dels av departementets sakenheter (kulturenheten och medieenheten), dels av dess samordningssekre- tariat. Departementet ansvarar för en rad myndigheter, organisa- tioner och bolag.1 övertog huvudansvaret från UD för de av regeringen utsända kulturråden vid svenska utlands- myndigheter. Sådana renodlade kulturråd finns vid ambassa- derna i , , , , och D.C. Direktören för Centre Culturel Suédois, som lyder under , är anmäld som kulturråd vid ambassaden i (se kapitel 11.2). har där- utöver ett utsänt kulturråd placerat vid EU-repre- sentationen i . Kulturråd har formell status som special- attachéer med som uppdragsgivare. Inom departementets ansvarsområde ligger det statliga stödet till kulturinstituten i och Hanaholmen i (se kapitel 11.3). har beredningsansvar när det gäller förhållande till , , med flera orga- nisationer inom kulturområdet. Departementet har vidare bered- ningsansvaret avseende kultursamarbetet inom Nordiska Minister- rådet, och . fastställer i regleringsbrev mål och återrap- porteringskrav angående internationell verksamhet till flertalet myndigheter inom kulturområdet. 1 De är bl.a. , (med IASPIS), , Rikskonserter, Operan, , , , , Riksantikvarie- ämbetet, Centralmuseerna och Riksutställningar. ger ett årligt bidrag om ca 2 miljoner kro- nor till till stöd för översättningar och presenta- tion av svensk litteratur på främmande språk. (KUR, ) är en central förvaltnings- myndighet som inrättades 1974. KUR har till uppgift att ge ett samlat underlag för den statliga kulturpolitiken samt bistå rege- ringen vid genomförandet av den. Rådet fördelar bidrag inom tea- ter, dans, musik, bildkonst, museer, utställningar, bibliotek och kulturtidskrifter. har dessutom ett särskilt sek- torsansvar för handikappfrågor med anknytning till rådets verk- samhetsområde. ska dessutom svara för uppfölj- ning och utvärdering av de statliga insatserna, genomföra utred- ningar, samla och sprida information om kulturverksamhet samt ansvara för kulturstatistik enligt en särskild förordning. leds av en styrelse som utses av regeringen och i vilken generaldirektören ingår. De totala statsanslag , som KUR har ansvar för, uppgår till ca . För- valtningsanslaget uppgår till . har ca 70 anställda fördelade på sex avdelningar: teater, dans och musik (TDM), konst, museer och utställningar (KMU), litteratur, bibliotek och kulturtidskrifter (LB), utvecklingsstöd och analys (UA), informationsavdelningen (I) samt samordning och admi- nistration (). I regleringsbrevet fastslås att ska: genom bidragsgivning, information, samverkan och andra åtgärder främja konstnärlig och kulturell förnyelse, främja kulturarvet och bruket av det inom konstarterna, folkbiblio- teksväsendet och museerna samt vidga delaktigheten i kultur- livet och stimulera till eget skapande bidra till att utveckla samspelet mellan de statliga, regionala och kommunala instanserna i syfte att slå vakt om en nationell kulturpolitik, främja kulturell mångfald och geografiskt jämlik fördelning av kulturutbudet verka för att kulturpolitiska aspekter på utvecklingen beaktas inom andra samhällsområden, samt främja kulturpolitisk utvecklingsverksamhet samt förbättra metoderna för uppföljning och utvärdering av kulturpolitiken i syfte att öka och sprida den samlade kunskapen inom kultur- området. Samordningsansvaret för internationell kulturverksamhet ligger på Informationsavdelningen. Där finns också Kulturkontakt – en särskild enhet som informerar om EU-stöd till svenskt kulturliv. har den uppgiften tillsammans med Riksantikva- rieämbetet enligt ett särskilt avtal med . I första hand avser kontaktkontorets verksamhet EU:s . ska också tillsammans med Riks- antikvarieämbetet, och följa utvecklingen vad gäller medel från till svenska kulturprojekt och till regeringen redovisa antalet projekt som får stöd. disponerar en särskild anslagspost för inter- nationellt kulturutbyte och en anslagspost för bidrag till inter- nationella organisationer. Exempel på organisationer och institutioner som får stöd är kulturinstituten () och Hanaholmen (), Svenska , mångkulturella organisationer samt NGO:s (icke-statligt finansierade organisationer). Bland de senare kan nämnas Svensk Teaterunion – Svenska (Internatio- nal ), som är en sammanslutning inom svensk tea- ter med uppgift att vara ett forum för samarbete och information samt att lansera svensk dramatik utomlands.