sou · GRB336 · 2004-01-01 00:00:00 — Bilaga 12 till LU 2003 antyder att införandet av pappamånaden minskade familjens sammanlagda uttagna tid under barnets första två levnadsår. Hur andelen pappor som tar föräldraledigt påverkas går inte att uttala sig om utifrån tillgänglig data. Det troliga är kanske att effekten skulle bli begränsad, allra helst i de fall som en ökning av antalet pappamånader inte sker på mammans bekostnad. Ett argument för detta är att införandet av pappamånaden införde ett tvång som inte fanns tidigare. En ytterligare pappamånad ökar bara tvånget för de som sett sig föranledda att ta dagar vid första förändringen. Det är inte självklart varför de som inte tyckte sig behöva ta ut dagar i första förändringen skulle påverkas annorlunda av en fortsatt utökning. Å andra sidan kan en ökad press från andra fäder medföra en positiv utveckling även här. Tabell 6.3 Skattning av vilka faktorer som påverkar antalet uttagna föräldraledighetsdagar för fadern Förlust vid omvänd fördelning, (/100) -4,4983 Pappans bruttoinkomst (log) Mammans bruttoinkomst (log) -20,9078 -19,1425 -4,4157 Summa tid som familjen är hemma Anm.: *** Signifikant på 0,001-nivå, ** Signifikant på 0,01-nivå, * Signifikant på 0,05-nivå. Tabellen redovisar marginaleffekter, från med en Heckman sample selection modell. Probitestimaten redovisas i tabell 6.2. Estimationen har begränsat antalet förklarande variabler till variabler som är direkt kopplade till föräldrarnas sysselsättning, samt en indikator för om uttaget tas före eller efter pappamånadens införande. Övriga variabler antas huvudsakligen påverka beslutet att ta ledigt. Bilaga 12 till LU 2003 Att påverka familjens fördelning av föräldrapenningen Tabell 6.4 Effekt av pappamånaden fördelat pappan tog ut för första barnet, samt vi andra barnet Uttagna dagar för första barnet Effekt vid andra barnet -0,1 -8,5 -7,7 -4,8 -24,0 Anm.: Skattningarna är gjorda med en paneldatamodell, med samma förklarande variabler som i föregående modeller. Urvalet har begränsats till föräldrar som fött sitt första barn –1997 och som dessutom födde sitt andra året därpå. En viktig slutsats är att ökad inkomst leder till att pappor dels tar ut ledighet, dels tenderar att ta ut fler dagar. Taket i föräldrapen- ningen leder dock till att uttaget av pappaledighet avstannar. En minst lika viktig slutsats ifrån analysen är att pappor med låga inkomster tar ut färre föräldraledighetsdagar. Att påverka denna grupp skulle kunna ge större effekter på pappauttaget än att höja taket. Det är möjligt att påverka denna grupp genom att höja faderns kompensationsgrad, men effekten hämmas om även modern får motsvarande höjning. En individualiserad föräldrapen- ning och en differentierad kompensationsgrad skulle vara ett sätt att åstadkomma denna situation. Som tidigare forskning nämnt kan moderns situation vara en viktig faktor bakom detta inkomstmönster. Det finns en korrelation mellan föräldrarnas inkomster. Ju högre inkomst fadern har desto högre inkomst tenderar modern att ha, eller omvänt, i familjer där mannen har låg inkomst har oftare kvinnan detsamma. Det kan inte uteslutas att kvinnan i sådana förhållanden har få incitament att påverka mannen till att ta en större del av föräldraledigheten. Värdet av att återvända till arbetsmarknaden kan bedömas som litet i förhållande till värdet att vara hemma med nästan lika stor inkomst. Insatser som förbättrar kvinnornas situation på arbetsmarknaden kan också leda till ett jämnare uttag av föräldraförsäkringen. Detta är en central aspekt i hela bilagan, att kvinnornas position på arbetsmarknaden ska närma sig männens. Dessvärre kan det vara svårt att bryta båda dessa mönster, att kvinnor stannar hemma och att de har en sämre position på arbetsmarknaden, utan att först förändra Familjens fördelning av föräldrapenningen Bilaga 12 till LU 2003 En individualiserad föräldrapen- ningen skulle kunna påverka situationen. Det finns också stöd för att införandet av pappamånaden minskade pappornas uttag för de grupper som tidigare tog ut mer än en pappamånad, men ökade för de grupper som tog ut mindre. En publicerad rapport från bekräftar denna utveckling (RFV, 2002b). De spekulerar i att förklaringen till pappornas minskade uttag skulle kunna hänga samman med att ersättningsgraden minskade med införandet av pappamånaden. Vi kan emellertid inte bekräfta detta. I analysen har hänsyn tagits till hur mycket föräldrarna förlorar genom att göra en annan fördelning av uttaget, vilket borde fånga upp sådana effekter. En sannolikare förklaring är att normbildande faktorer spelar en viktig roll här. Ett angivet antal dagar styr fädernas uttag vilket talar för att en utökning skulle öka fädernas uttag. Det är dock viktigt att betona att pappors ökade uttag inte räcker för att kompensera den minskade tid som mamman tilläts ta ut genom pappamånadens införande. Införandet av pappamånaden minskade familjens sammanlagda uttagna tid under barnets första två levnadsår. Med anknytning till den tidigare analysen förefaller det inte troligt att en eller ett par extra pappamånader skulle få genomslag i form av en mer jämställd arbetsmarknad. För att så ska ske är det troligt att faderns uttag måste läggas koncentrerat i tiden och i större utsträckning likna sättet som modern förlägger sin ledighet. I det avslutande kapitlet kommer vi närmare att resonera kring hur det skulle vara möjligt att motivera en sådan utveckling. 7 Sammanfattning och diskussion Det är inte ovanligt att föräldrapenningens fördelning diskuteras med anknytning till normer som ligger inbyggda i samhällsord- ningen eller utifrån manligt och kvinnligt maktperspektiv. Analysen i denna bilaga har presenterat ett alternativt perspektiv. Den har analyserat situationen där två motsatta ekonomiskt grundade beteenden – arbetsgivarens kontra familjens – verkar i riktning emot samma fördelning av föräldrapenningsuttaget. Att peka ut ekonomiska incitament som en förklarande faktor har en avgörande fördel. Det är enklare att påverka ekonomiska incita- ment än att påverka rotade normer. Mer precist har bilagan studerat effekterna av ett ojämnt uttag av föräldraledigheten för jämställdheten på arbetsmarknaden, jäm- ställdhet i form av löneskillnader och könssegregation. Utgångspunkt har varit att en ojämn fördelning av ansvaret för barn initialt är en viktig orsakskälla till ojämlikheter mellan könen. Vissa arbetsgivare kan göra ekonomiska vinster på att sortera arbetskraften efter frånvarorisk, och föredra att anställa personer med minst förväntad frånvarorisk. Grundhypotesen har varit att med en lika stor sannolikhet för både män och kvinnor att stanna hemma för barnledighet minskar arbetsgivarens möjligheter att göra ekonomiska vinster genom att systematiskt sortera utifrån kön. Bilagan har sedan kapitel för kapitel strävat att finna stöd för att faktorer av detta slag är viktiga för jämställdheten. De viktigaste slutsatserna från respektive kapitel sammanställs i det följande. Kapitel två visar att föräldraledigheten är mycket skevt fördelad mellan könen. Kvinnor tar ut huvuddelen av all föräldrapenning. Deras andel uppgår till , och kvinnor är i genomsnitt borta omkring direkt i anknytning till barnets Bilaga 12 till LU 2003 Mäns föräldraledighet är betydligt kortare och mer utspridd över barnets uppväxt. Inkomstbortfallet är större om män är hemma än om kvinnor är det, som en följd av en ojämn lönestruktur. Skillnaden ökar med inkomst. Med denna fördelning som utgångspunkt fördes i kapitel tre en diskussion om hur arbetsgivare kan göra ekonomiska vinster på att sortera män och kvinnor till olika arbetsuppgifter. Kvinnors större risk att vara frånvarande från arbetsmarknaden kan vara en bidragande förklaring till den yrkesfördelning vi ser i samhället . Arbetsgivare gör ekonomiska överväganden vid valet av vem de anställer och på vilka arbetsuppgifter. Med återkommande perioder av frånvaro från arbetsplatsen minskar en persons produktivitet sett över en längre tidshorisont. Detta ger arbetsgivare incitament att sortera. Om det inte är möjligt att avgöra varje enskild individs frånvarorisk kan arbetsgivaren finna det lönt att diskriminera kvinnor i fertil ålder som grupp, eftersom de vanligtvis tar ut den största delen av föräldraledigheten. Med en ojämn fördelning av föräldraledighetsuttaget drabbas särskilt kvinnor. Om det däremot var män som i stället tog huvuddelen av föräldraledigheten skulle incitament finnas till en omvänd sortering på arbetsmarknaden. I yrken med arbetsuppgifter som kräver förhållandevis kort upplärningstid, och/eller där utbudet är förhållandevis stort, borde man finna en överrepresentation av grupper som har stor sannolikhet att vara borta från arbetet . I yrken som kräver längre upplärningstider och/eller där utbudet är relativt mindre bör man finna grupper som mer sällan är borta . Detta är också ett mönster vi kan skönja på arbetsmarknaden. För att arbetsgivare inte ska finna det lönt att sortera efter kön krävs att kostnaderna för att anställa endera könet upplevs som lika. Detta skulle exempelvis vara uppfyllt i de fall som män var frånvarande i samma utsträckning som kvinnor. Det skulle i sådana fall inte finnas någon grund för sortering mellan kön. Däremot går det inte att utesluta att arbetsgivare då i stället kommer att sortera andra grupper i förhållande till varandra, exempelvis personer utan barn i stället för personer med barn, ensamboende i stället för sammanboende, äldre i stället för yngre. Det kan också vara värt att poängtera att sortering i unga åldrar inte är en isolerad händelse sett ur ett livsperspektiv. De möjligheter individen ges initialt på arbetsmarknaden får sannolikt Bilaga 12 till LU 2003 betydelse för individens hela fortsatta yrkesliv i många fall. Att byta till ett karriäryrke senare i livet är inte självklart enkelt utan kräver både rätt utbildning och erfarenhet. Med perioder av frånvaro under delar av yrkeslivet blir erfarenheten direkt lidande. Om ny kompetens krävs för att byta yrkesbana krävs också utbildningsinsatser som är kostsamma för både familj och individ, vilket kan verka hindrande. Tidig sortering bör således verka i riktning mot att mäns försprång gentemot kvinnor ökar under hela yrkeslivet, ett försprång som inte har motiverats av någon initialt större kompetens utan bara är en följd av närvaro och fler utvecklingschanser. Kapitel fyra är en internationell utblick. Här finner vi stöd för att föräldraförsäkringens generositet har en självständig betydelse för arbetsmarknadens utseende. Mer generös föräldraförsäkring tycks generera högre sysselsättning bland kvinnor, vilket är en positiv effekt. Den påverkar, i bästa fall, inte lönefördelningen alls. Det finns emellertid studier som funnit att löneskillnaderna tenderar att öka med en generös och skevt fördelad föräldraförsäkring. Slutligen tycks länder med en generös föräldraförsäkring ha en mer könssegregerad arbetsmarknad. En förklaring kan vara att arbetsuppgifter som utförs i hemmet har institutionaliserats i länder med hög kvinnlig sysselsättningsgrad. I kapitel fem studerades sedan föräldrapenningens relation till lönesättningen. Löneskillnaderna är stora mellan män och kvinnor men de kan inte förklaras av direkt lönediskriminering, dvs. att män och kvinnor blir betalda olika lön för samma arbete. Däremot finns ett tydligt samband, arbetsmarknaden är starkt könssegregerad och kvinnor arbetar inom lägre betalda yrken och de har sämre position i karriärstegen. Kvinnodominerade yrken har också flackare löneprofiler vilket är liktydigt med ett relativt lågt vidareutbildningsinnehåll i arbetet. Detta implicerar att kvinnor förlorar mindre än män på att vara frånvarande ifrån arbetet, och arbetsgivare förlorar också mindre på att kvinnor är hemma i stället för män. Om det är ett val ifrån kvinnornas sida eller en selektion ifrån arbetsgivarens sida är svårt att avgöra. Däremot bör det vara svårt att finna hållbara rationella argument för att kvinnor frivilligt väljer bort välbetalda arbetsuppgifter om det är möjligt att förena detta med familj. Kvinnor har också i allmänhet en högre utbildningsnivå än män vilket också talar för ett intresse att förbättra sin position på arbetsmarknaden. Bilaga 12 till LU 2003 anställningen betingad av vilka möjligheter de faktiskt ges på arbetsmarknaden. Vidare tycks det finnas ett negativt familjegap för kvinnor (att kvinnor med barn har lägre löner än kvinnor utan barn) i , men det är inte särskilt stort. Således har kvinnor redan från början en sämre löneposition på arbetsmarknaden oavsett om de skaffar barn eller inte. Det kan mycket väl tolkas som en internalisering från arbetsgivarens sida av att alla kvinnor förväntas vara frånvarande för vård av barn. Kvinnor som inte har för avsikt att bli förälder och i stället satsa på en karriär på arbetsmarknaden borde ha löner som mer motsvarade mäns om det inte var så att arbetsgivarnas långsiktiga riskbedömningar också var betydelsefulla i sammanhanget. Familjegapet för män är positivt, om mannen avstår ifrån att ta längre tids föräldraledighet. För män som väljer att vara föräldralediga finns däremot en klart markerad negativ effekt i deras löneutveckling. Det går inte att med säkerhet avgöra om det är mindre karriärorienterade män som stannar hemma, eller om det är en respons ifrån arbetsgivarens sida där män som tar föräldraledigt bedöms som en liknande riskgrupp som kvinnor. Med den senare tolkningen gäller emellertid att familjer som önskar att maximera sina tillgångar gör klokt i att inte bryta det könsmönster som gäller på arbetsmarknaden. Kvinnor som avstår ifrån föräldraledighet får inte högre löner, medan män som tar föräldraledigt får en sämre löneutveckling. Detta ger ett straff för familjens sammanlagda inkomstutveckling. Slutligen, i kapitel sex, studerade vi hur mäns uttag av föräldraledighet påverkas av familjens inkomster. En viktig slutsats är att en ökad inkomst för fadern leder till att han dels tar ut ledighet, dels tenderar att ta ut fler dagar. Taket i föräldrapenningen leder dock till att uttaget av pappaledighet avstannar. En minst lika viktig slutsats ifrån analysen är att fäder med låga inkomster tar ut föräldraledighet i mindre utsträckning. Att påverka denna grupp skulle kunna ge större effekter på det totala pappauttaget än att höja taket. Det finns en korrelation mellan föräldrarnas inkomster. Ju högre inkomst fadern har desto högre inkomst tenderar modern att ha, eller omvänt, i familjer där mannen har låg inkomst har ofta kvinnan detsamma. Kvinnor med låg inkomst (läs arbeten som ger mindre stimulans eller ger få utvecklingsvägar) har sannolikt få incitament att påverka mannen till att ta en större del av föräldraledigheten. Bilaga 12 till LU 2003 Det finns också stöd för att införandet av pappamånaden ökade sannolikheten att en man tar föräldraledigt, och för fäder som tidigare tog ut mellan ökade även antalet uttagna dagar. Däremot tycks fäders antal uttagna dagar minska för de grupper som tidigare tog ut mer än en pappamånad. En ökad normbildning, t.ex. mot att fler månader öronmärktes för fadern skulle således kunna ha goda effekter på uttaget. Det är dock viktigt att betona att pappornas ökade uttag i samband med införandet av den första pappamånaden inte räckte för att kompensera den minskade tid som mamman tillåts ta ut. Införandet av pappamånaden minskade familjens sammanlagda uttagna tid under barnets första två levnadsår. En viktig slutsats vi drar ifrån analyserna i kapitlen är att en ge- nerös föräldraförsäkring leder till en högre kvinnlig sysselsätt- ningsgrad. Detta är en grundläggande förutsättning för att nå en jämställd arbetsmarknad. En generös föräldraförsäkring har i andra sammanhang också visats ha en positiv effekt på födelsetalen. Det tycks emellertid inte finnas starka incitament i föräldraförsäk- ringens utformning som driver fram en jämnare fördelad arbets- marknadsstruktur. Kvinnorna arbetar i andra yrken än män och de får inte bättre betalt. Traditionella familjemönster kvarstår och kvinnor fortsätter att ta huvudansvaret för hem och familj. Generösa föräldraförsäkringssystem gör det ekonomiskt möjligt för alla med barn att göra en längre tids uppehåll eller gå ner i arbetstid, men det är huvudsakligen kvinnor som utnyttjar möjlig- heten. För att komma tillrätta med detta krävs en annan utformning av föräldraförsäkringen. Den ska dels motivera kvinnor att ha en nära anknytning till arbetsmarknaden, dels ska den motverka de tendenser till sortering som förefaller finnas. 7.2Diskussion om en annorlunda utformad föräldraförsäkring Vi ska avslutningsvis resonera kring några olika principer för att göra uttaget av föräldraledighet mer jämlikt. Vi vill betona att tankarna är principiella till sin natur och beskriver faktorer som vi tror är viktiga att beakta i denna process. Vi vill också betona att tankarna är författarnas egna och inte behöver avspegla syn på frågan. Vår avsikt är att finna vägar att Bilaga 12 till LU 2003 utforma en föräldraförsäkring som motiverar båda föräldrarna att ta ut lika stor del av föräldraledigheten, och med en tidsmässig struktur som liknar varandra. Vår bedömning är att insatser både kan och bör vidtas parallellt på familjesidan och arbetsgivarsidan. En slutlig utformning av föräldraförsäkringen måste utöver våra idéer också väga in faktorer som barnets bästa, budgetsituationen, effekterna på arbetsutbudet och andra politiska hänsyn som bedöms mer eller lika angelägna som frågan om en jämställd arbetsmarknad. En första åtgärd som många är överens om ger effekt på pappors föräldraledighetsuttag är att höja taket i föräldrapenningen. Taket begränsar familjens möjligheter att dela uttaget om endera föräldern tjänar över taket. Det är således en restriktion som motverkar strävan efter att öka fäders föräldraledighetsuttag, om pappan tjänar över taket. En höjning skulle också öka pappors uttag, vilket våra resultat visar, men det skulle också öka uttaget för de mammor som tjänar över taket. Sannolikheten att ta föräldraledigt är emellertid högre bland höginkomsttagarfäder än bland låginkomsttagarfäder. Det finns många fäder som tjänar under taket som ändå inte tar föräldraledigt. En höjning av taket är således inte tillräcklig som isolerad insats, även om det är en förutsättning för att öka vissa fäders uttag. En ytterligare kompletterande insats som potentiellt skulle kunna bidra till ett ökat manligt föräldraledighetsuttag är en individualisering av föräldrapenningen. Andelen pappor som tar ledigt ökade då första pappamånaden infördes, och det kan då vara intressant att undersöka dess potential. Fäder tar sällan ut långa sammanhängande perioder som på ett av- görande sätt kan tänkas påverka arbetsgivarens sorteringsbeteende. Det är i ljuset av detta intressant att resonera kring effekterna av en individualisering av föräldraförsäkringen. Bilaga 12 till LU 2003 menar vi att delar av föräldraledigheten viks åt endera föräldern, som inte kan överlåtas och som förloras om den inte används. är för respektive förälder. Individualise- ringen kan skärpas antingen genom att utöka föräldraledigheten, och göra varje ytterligare månad individualiserad eller att omfördela individualiseringen av redan befintlig tid. En utökning av föräldraledigheten genom att tilldela familjerna enstaka månader som är individuella kommer utifrån resultaten som redovisats i bilagan sannolikt få små effekter på jämställdheten. Pappor tenderar att ta ut en större del, relativt mamman, då barnet är äldre och därtill under begränsade perioder. Det är därför troligt att pappan inledningsvis väljer att lägga extra pappamånader i samband med semester, något som också kan göras utspritt . Det är svårt att föreställa sig att detta skulle leda till att könsmönstret på arbetsmarknaden bryts. Barnet får mer tid med sina föräldrar, men det är en osäker reform för att påverka jämställdheten på arbetsmarknaden. Vi förställer oss därför att en reform som ökar jämställdheten i stället bör sträva efter att få mannens uttag att mer likna kvinnans, dvs. frånvaro under längre och i tiden koncentrerade perioder. En omfattande utbyggnad av föräldraledigheten där antalet individuella månader blir lika för båda föräldrarna, utan omfördelning av befintliga dagar, är en väg att gå. En sådan utbyggnad är emellertid kostsam, under förutsättning att papporna faktiskt tar ut sina dagar (vi återkommer till denna centrala frågeställning). Att omfördela individualiseringen av redan befintlig tid i föräldraförsäkringen är ett mindre kostsamt alternativ. Det kan naturligtvis kombineras med en utbyggnad av föräldraledigheten. Med målet att dela lika på ledigheten har detta direkt koppling till en mer jämställd arbetsmarknad. Fördelningen kan göras på många sätt. I stället som är individuella, och som kan överlåtas till den andra föräldern kan fördelningen exempelvis ändras till fyra individuella månader och fem som får överlåtas. Eller att antalet månader delades rakt av utan möjlighet till överlåtelse. Antalet månader kan också ökas med exempelvis två som görs individuella. fördelning är en pragmatisk övervägning av vad som är politiskt möjligt och hur man faktiskt kan tänkas nå ett så jämnt och likartat uttagsmönster som möjligt. En fråga som direkt inställer sig är i vilken utsträckning som familjen kommer att utnyttja . Om fadern av någon Bilaga 12 till LU 2003 anledning värderar barnets hemmavaro lägre än kvinnan, och inte övertalas att ta ut sina dagar, kan en individualisering medföra att barnet får vara hemma med sina föräldrar. Med stöd i effekterna från den första pappamånadens införande är denna risk en realitet. Den föräldraledighetstid som tagits ut för barnet under dess första två levnadsår minskade. Eventuellt finns också en risk att modern i större utsträckning väljer att avstå ifrån arbete i stället vilket kommer att minska kvinnors sysselsättningsgrad. Denna risk måste undvikas om en individualiserad föräldraförsäkring inte i stället ska leda till ökad ojämlikhet på arbetsmarknaden. Möjligtvis kan man tro att med en fast förankring på arbetsmarknaden är denna risk mindre än då den kvinnliga sysselsättningsgraden var betydligt lägre. Att avstå ifrån arbete skulle också medföra stora ekonomiska bortfall för familjen, inkomstbortfall som sannolikt är större än den löneutvecklingsförlust som mannen riskerar med att vara hemma. För att minska risken för att en ökad individualisering leder till att föräldrar avstår ifrån delar av föräldraledigheten, kan reformen kompletteras med ekonomiska incitament av olika slag. En fullständig individualisering, där dagar inte får överlåtas, kan i stället mildras till att föräldrarna ges differentierade ersättningsnivåer beroende föräldern utnyttjar. Anta, som ett tankeexempel, att vardera föräldern tilldelades sex månaders föräldraledighet med full kompensation för lönebortfallet. Vid överlåtelse reducerades ersättningen, antingen med en andel, eller genom att trappa av ersättningen med längden . Med en differentierad ersättning skulle incitamenten öka för familjen att dela på ledigheten. Ju större avtrappning desto mindre blir incitamenten att överlåta tiden. En helt individualiserad föräldraförsäkring vore samma sak som en fullständig och omedelbar avtrappning. Med syfte att få kvinnor att återvända tidigare till arbete, och att män tar vid, skulle ett ytterligare alternativ vara att premiera återgången till arbete genom någon form av bonus. Ju tidigare kvinnan återvänder till arbete, givet en minsta fastställd frånvarotid, desto större bonus. Den minsta tiden kan anges som ett specificerat antal månader efter barnets födelse. Ytterligare bonus skulle kunna ges om mannen tar vid. Med en tillräckligt stor bonus skulle det ge starka incitament för familjen att fördela föräldrapenningen utifrån utformningen av bonussystemet. Det finns arbetsgivare som har system av denna typ för sina anställda, Bilaga 12 till LU 2003 och det är möjligt att bonusen primärt är ett arbetsgivarintresse.