sou · GRB3105d5 · 2004-01-01 00:00:00 — Vi förordar en lösning med relativt många moduler och relativt måttlig ersättning per modul bland annat av det skälet att eventu- ella möjligheter till bidragsoptimering blir mindre intressanta ju mindre de enskilda summorna är. Det bör med andra ord inte vara alltför attraktivt att enbart avstå från kemisk bekämpning om man inte kan klara kraven för t.ex. växtföljd eller själv- försörjningsgrad växtnäring. Till denna tröskel bidrar också att grundmodulens krav måste uppfyllas utan särskild ersättning, en insats som betalar sig bättre ju fler moduler brukaren kan delta i. kräver liksom nuvarande en relativt hög nivå på gårdsbesök/rådgivning. I synnerhet vid inträdet i programmet, men även eftersom stödberäkningen delvis sker på grundval av den uppdaterade gårdsanalysen. Vi ser detta i huvudsak som en fördel, eftersom programmets effekt i stor utsträckning ligger i att introducera nya tänkesätt hos lantbrukarna, något som inte är möjligt utan omfattande personliga kontakter. En allmän förenk- ling av miljöprogrammens regelverk bör spara arbetstid som kan omfördelas från kontroll till gårdsbesök. Men det är inte heller orimligt att avsätta något större del av totala budgeten för mera personal på länsstyrelserna. Jämfört med kräver mer standardiserade metoder för gårdsanalysen, eftersom den direkt ska ligga till grund för stödberäkningen. Vi förutser en relativt stor anslutning till . Stödet bör bli attraktivt för merparten av dem som har ekostöd. Dock inte för alla. För en grupp mycket små lantbruk med huvudsakligen vallodling och utan KRAV-certifiering kan dokumentationskraven i grundmodulen vara avskräckande. En KRAV-ansluten lantbrukare uppfyller kraven utan större extra- arbete. En viss andel KRAV-certifierade, särskilt de som inte har gården helt omlagd, kan också få problem att klara kraven på självförsörjning på växtnäring eller balansen växt/djur. Därutöver bör vara tilldragande för en stor del av övriga jordbruket. Vilka moduler som ligger närmast till hands skiftar mellan olika driftsinriktningar. Många traditionellt drivna mjölk- eller köttgårdar har t.ex. lätt att klara växtföljdskraven, medan djurlösa spannmålsgårdar i allmänhet ligger bättre till när det gäller växtnäringsbalans. Det generella vallstödet har en mellanställning mellan de bevar- andeinriktade och de förändringsinriktade miljöstöden. Syftet är både att stötta hotade jordbruksmiljöer och att stimulera till bättre växtföljder. Det kunde vara logiskt att integrera även vallstödet i . Vi tror dock det bör undvikas av flera skäl. Ett principiellt skäl är att vallstödet bör vara generellt och enkelt eftersom det kan betraktas som en kompensation för att missgynnas av CAP i förhållande till ettåriga grödor. Vi menar att detta bör korrigeras genom att får del av de generella CAP- betalningarna på samma villkor som spannmål och andra ettåriga grödor. Men så länge inte arealstöden inkluderar bör miljö- stödsprogrammen inkludera ett separat vallstöd. Ett tungt vägande praktiskt skäl är den massiva anslutning till som skulle bli följden om vallstödet fördes dit. En så stor mängd ansökningar är knappast möjlig att hantera för läns- styrelserna med den individuella behandling som innebär. Däremot bör vallstödet ges en tydligare miljöprofil genom att skötselreglerna skärps. Kemisk bekämpning på vallstödsarealen måste förbjudas, såväl som vid vallbrott. Det bör också införas en begränsning av liggetid, med innebörd- en att endast upp till får vallstöd. Det möter inget hinder att låta ligga längre, men inget stöd betalas ut förrän bryts och nyanläggs. Effekten blir i praktiken en lägre ersätt- ning ju längre genomsnittliga liggetiden är och en högre ersättning om ingår i växtföljden. Vallstödet skulle också kunna differentieras i handelsgödslad och ej handelsgödslad vall. Risken är dock stor att det bara leder till omfördelning av handelsgödsel/stallgödsel inom gården, vilket är poänglöst eller rentav negativt. Dessutom kompliceras administra- tionen kraftigt. Med regelskärpningarna är en viss höjning av hektarersättningen motiverad. Hur stor beror delvis på utgången av CAP-reformen, som kan komma att missgynna avsevärt mer än nu i förhållande till ettåriga grödor. Eftersom kräver så stor administrativ insats vid inträdet bör övergångsreglerna utformas så att framförallt nuvarande ekologiska producenter inte tvingas byta till . Att existeran- de åtaganden kan fullföljas är självklart, men därutöver bör det också vara möjligt med viss utökning inom nuvarande ekostöd, till exempel för den som befinner sig under omläggning till ekologisk produktion eller för en viss ökning av djurantal eller brukad areal. Beslut för tillkommande areal/djur bör dock inte löpa , utan maximalt på det antal år som återstår av existerande beslut. (Jfr hanteringen av vallstödet 1998.) Det ska inte vara möjligt att ha miljöstöd enligt de gamla reglerna och enligt . När övergången sker måste den gälla hela brukningsenheten. Svagheter och möjlig utveckling riktar sig enbart till åkermarken, medan bevarandestöden till öppet landskap och biologisk mångfald riktar sig nästan uteslutande till naturbetesmarken. Detta är en olycklig uppdel- ning som kan ge intrycket att endast åkermarken har betydelse för produktionen medan betesmark ska drivas musealt. vill vi se en bättre integration mellan dessa två delar i miljö- stöden. Betesmarkerna ingår i gårdens produktionssystem och även natur- och kulturvärden är produkter från jordbruket. Förutom de fyra miljömål vi föreslagit för kunde vi också satt upp mål om biologisk mångfald och energianvänd- ning, vilka också nämns i stor samstämmighet av de refererade rapporterna. Vad gäller biologisk mångfald, anser vi att detta mål kan hanteras genom övergång till ett brett basstöd och ett individanpassat toppstöd (se Bakgrund). Energimålet saknas i inte på grund av att det skulle vara mindre angeläget, utan för att vi inte kunde se någon hanterbar metod att mäta/premiera energisnålhet. En fråga för framtida utveckling av . En allmän svaghet med miljöstöden är att de ofta direkt mot- verkas av de generella stödbetalningarna i EU-politiken. I är det uppenbart att exempelvis växtföljdsmålet och djur-/växtbalansmålet premierar rakt motsatt beteende mot de generella areal- respektive djurbidragen. Konflikten kan dock knappast lösas inom miljöstödens ram, bara genom förändring av de generella stödordningarna. En mindre del av de existerande miljöstöden kan inte ersättas med . Dit hör stödet till utrotningshotade husdjursraser, stödet till anläggning av våtmarker och frukt- och bärdelen av eko-stödet. Vissa av dessa är sannolikt mest logiskt att behålla som separata stöd utanför (exempelvis husdjursraserna). Andra kan med fördel samordnas med bevarandestöden till betesmark och äng (exempel våtmarkerna). andra skulle det kunna vara en lösning att skapa en flexibel individuell modul enligt samma modell som toppstödet till betesmark (exempel ekologisk frukt- och bärodling). Det kan tyckas märkligt att Ekologiska Lantbrukarna med- verkar till ett förslag som eliminerar det separata stödet till ekologisk odling. Vi ser emellertid inte eko-stödet som ett självändamål. Trots att den separata etiketten försvinner, tror vi att en bredare lösning av det här slaget är bättre både för de ekologiska producenterna och för miljöanpassningen av jordbruket som helhet. Men självklart får inte förändringen innebära att stimulansen till ekologisk produktion minskar. Nedan följer en möjlig kombination av moduler. Vi vill under- stryka att detta på inget sätt är någon färdig, konsekvensstuderad modell. Grundmodulen är en förutsättning för deltagande i övriga moduler. Det är inte möjligt att enbart välja grundmodul. Den måste kom- bineras med minst en ytterligare modul. dokumentation av odlingsåtgärder, dokumentation av miljöstatus (miljöhusesyn), markkartering en gång , utbildning minst x dagar , hänsynskrav om kemisk bekämpning används på gården (biobädd, kantzoner mot vatten, mot privata trädgårdar, mot ekologiska granngårdar etc.) och gärna ytterligare hänsynskrav (god jordbrukarsed). Ingen särskild ersättning utgår för grundmodulen. Ersättnings- summorna för övriga moduler sätts så att de även kompenserar arbetet med grundmodulen. Detta ger ett extra incitament att utöka sitt åtagande efterhand. Hektarersättning som baseras på den årliga växtnäringsbalansen. Premierar alla gårdar som har en bättre växtnäringsbalans än medel- talet. 3–4 olika ersättningsnivåer beroende på hur mycket bättre. Kan endast sökas för hela brukningsenheten. Växtnäringsbalans definieras här som kvoten införd/bortförd växtnäring på gårdsnivå. Som infört räknas därför alla införda gödselmedel (både handels- och stallgödsel), foder, strömaterial och alla andra produkter som bidrar med substantiella mängder växtnäring. Däremot räknas inte egen stallgödsel, eftersom den cirkulerar inom gården. Inte heller tillförsel genom kvävefixering, som också äger rum inom gården. Av praktiska skäl inte heller kvävenedfall, som är svårt att rättvist fastställa. Bortförsel är i huvudsak de produkter som lämnar gården. Stödet premierar alltså gårdar som utnyttjar införd växtnäring effektivt, det vill säga upprätthåller en relativt hög produktion med relativt liten införsel. Växtnäringsläckage kalkyleras inte direkt, men påverkar givetvis stödet i hög grad, eftersom varje förlust minskar effektiviteten, dvs. produktionen relativt mängden införd växtnäring. Balansen bör av praktiska skäl begränsas till N, P och K. Sammanvägning bör ske till en enda kvot, sannolikt i förhållande till relationen NPK i bortförseln (produkterna). Hektarersättning som utgår till den som förbinder sig att inte använda syntetiska handelsgödselmedel . Handelsgödselmedel definieras i enlighet med EU:s ekoförordning. Stödet kan sökas för del av brukningsenheten, men endast för fasta skiften (handelsgödselfria delen får ej flytta runt). En för- utsättning för stöd är också att alla skiften som varit anslutna till detta stöd eller till eko-stödet är anslutna. Gårdens handelsgödselfria del får alltså inte minska. Eventuellt något högre hektarersättning för gård som drivs helt handelsgödselfritt. Hektarersättning som utgår till den som förbinder sig att inte använda kemisk bekämpning . Kemisk bekämpning definieras i enlighet med EU:s ekoförordning. Stödet kan sökas för del av brukningsenheten, men endast för fasta skiften (bekämpningsfria delen får ej flytta runt). En förut- sättning för stöd är också att alla skiften som varit anslutna till detta stöd eller till eko-stödet är anslutna. Gårdens bekämpningsfria del får alltså inte minska. Eventuellt något högre ersättning för gård som drivs helt utan kemisk bekämpning. Hektarersättning som premierar gårdar med en balanserad växtföljd. Kan endast sökas för hela brukningsenheten. Stödet utgår till den som har en vallandel om minst 25 och högst , och måste vara roterande i växtföljden. Hel ersättning till gårdar vall. Halv ersättning till gårdar vall. Observera att ersättningen betalas på hela gårdens åkerareal, ej endast på vallarealen. Den premierar växtföljden, inte som sådan. Syftet är att stimulera till utnyttjande av de många fördelar som växelbruket ger både ifråga om förebyggande växtskydd, jord- struktur, begränsning av näringsläckage och möjlighet att tillgodo- göra sig kvävefixerande effekt. Balans växtodling/djurhållning Ersättningen beräknas med utgångspunkt i gårdens grad av själv- försörjning med foder och utgår till gårdar med självförsörj- ningsgrad över en viss miniminivå. 2–3 ersättningsnivåer beroende på hur högt över miniminivån. Ersättningen beräknas per DE med utgångspunkt i schablonsiffror för foderförbrukning och betalas antingen per DE eller efter omräkning som hektarersättning om detta är nödvändigt efter CAP-reformen. Modulen är av naturliga skäl endast tillgänglig för gårdar med djurhållning. Udda och eventuellt individuellt? Det kan finnas skäl att skapa en viss individuell flexibilitet i av liknande slag som med toppstödet till betesmarker. Det kan handla om specifika åtgärder som anses extra angelägna att stimu- lera i en viss region, till exempel fånggrödor på lätta jordar i käns- liga områden. Det finns också existerande stöd som inte täcks in av REJO-modulerna men är angeläget att skapa utrymme för, exempelvis utrotningshotade husdjur och ekologisk frukt- och bär- odling. I båda fallen udda, men viktiga stöd som bara rör ett fåtal lantbruk och med fördel skulle kunna hanteras i mer individual- iserade former. I den mån nya EG-förordningen kommer att öppna för investeringsstöd och andra engångssummor behövs också en rutin för dessa, som kanske skulle kunna vara densamma. En tänkbar lösning är att ge länsstyrelserna möjlighet att inom vissa specificerade ramar förhandla fram individuella lösningar.