sou · GRB391d7 · 2004-01-01 00:00:00 — Olika sätt att belysa omfattningen av de äldres deltagande Seniorpolitiska initiativ i , och ........... Möjliga metoder för skattestimulanser för äldres fortsatta Deltidspension ett sätt att höja antalet arbetade timmar i ekonomin? av professor , .................... Kollektivavtalade tjänstepensioner som incitament för Teknik för hela livet äldres behov, teknikers och av i samarbete med , av professor , doktorand och professor , , Sammanställning av remissvar på diskussions- betänkandet Riv ålderstrappan! (SOU 2002:29) ................. Utåtriktat arbete inom de områden som behandlades i diskussionsbetänkandet Riv ålderstrappan! (SOU 2002:29) ............................................................... Olika sätt att belysa omfattningen av de äldres deltagande i arbetslivet Olika sätt att belysa omfattningen av de äldres deltagande i arbetslivet Olika sätt att belysa omfattningen av de äldres deltagande i arbetslivet Diskussioner om de äldres deltagande i arbetslivet utgår ofta från begreppet genomsnittlig pensionsålder. En fördel med detta be- grepp är enkelheten deltagandet i arbetslivet och dess förändring beskrivs av ett enda tal. Men det finns nackdelar i form av risker för misstolkningar och felaktiga slutsatser. Detta beror dels på att man kan avse olika saker (t.ex. ålder för uttag av en viss grupp av pen- sionsförmåner eller ålder för utträde ur arbetskraften), dels mäter det inte alla intressanta förändringar t.ex. förändring av arbetstid för personer som är kvar i arbetskraften. Även jämförelser med andra länder kan bli missvisande, t.ex. om förekomsten av deltids- arbete och partiell pensionering skiljer sig åt mellan länderna. I denna bilaga görs en genomgång av de olika mått på de äldres deltagande i arbetslivet som tagits fram och publicerats i . De olika måtten kompletterar varandra men det är viktigt med en ökad medvetenhet om att begreppet pensionsålder inte är entydigt. I kapitel 5 illustreras hur ett mått som fokuserar på antalet arbe- tade timmar per person i befolkningen inom olika åldersgrupper kan användas för att noggrant följa de äldres deltagande i arbetslivet. Statistiken kommer från SCB:s arbetskraftsundersök- ningar (). ger goda möjligheter att följa utvecklingen av de äldres deltagande i arbetslivet, särskilt om undersökningen tillförs ytterligare registeruppgifter från och inkomststatistik. Kapitel 5 i denna bilaga kan ses som ett exempel på den typ av löpande statistik och analyser som skulle kunna göras med som huvudsaklig källa. 2 Mått för genomsnittlig pensionsålder 2.1Genomsnittlig ålder då förtidspension/sjuk- ersättning beviljats eller då allmän ålderspension uttagits RFV har beräknat genomsnittlig ålder då för- tidspension (numera sjukersättning) beviljats eller då allmän ålders- pension har tagits ut. Hänsyn tas till samtliga förtidspensioneringar . Beräkningarna grundas på RFV:s statistik över Olika sätt att belysa omfattningen av de äldres deltagande i arbetslivet förmåner under två kalenderår. Genom att jämföra antalet pensionärer kohort för kohort och göra beräkningar av antalet avlidna m.m. erhålls måttet. Resultaten av beräkningarna enligt tabell 2.1. Genomsnittlig ålder för nybeviljad förtidspension/sjuk- bidrag eller ålderspension Den sjunkande pensionsåldern beror i allt väsentligt på den stadiga ökningen av antalet nybeviljade förtids- pensioner under dessa år. Antalet nybeviljade förtidspensioner var mycket lågt den lägsta nivån , men har sedan ökat i rask takt, vilket framgår av figur 2.1. Antalet nybeviljade förtidspensioner/sjukbidrag 1971 2002 Olika sätt att belysa omfattningen av de äldres deltagande i arbetslivet Bakom den utveckling som vi ser i figur 2.1 ligger bland annat demografiska effekter i form av olika storlek på de åldersgrupper där risken för förtidspensionering är stor. Det mått som redovisas i tabell 2.1 är framtaget med en teknik som rensar för sådana effek- ter. Tekniken är densamma som används för att beräkna åter- stående medellivslängd i den officiella befolkningsstatistiken. Eftersom måttet i tabell 2.1 påverkas av alla förtidspen- sioneringar är det mindre lämpligt för att belysa vid vilken ålder de personer som tidigare haft en normal anknyt- ning till arbetskraften får pension. För att undvika den under- skattning av pensionsåldern som blir resultatet kan samma typ av beräkning göras men begränsas till personer som inte fått pension vid en viss ålder, t.ex. de som inte har förtidspension (numera sjukersättning) . En annan möjlig utvidgning av denna typ av mått är att även inkludera nybeviljade avtalspensioner (tjänstepensioner) i beräkningarna. 2.2Genomsnittlig ålder för utträde ur arbetskraften RFV har också beräknat genomsnittlig ålder för utträde ur arbets- kraften för personer som är i arbetskraften vid ålder1. Ut- träden påverkar således inte detta mått. Beräk- ningarna baseras på SCB:s Arbetskraftsundersökning (). var utträdesåldern för män och för kvinnor. Beräkningar gjordes dels för födelsekohorter och dels med användning av utträden i olika åldrar under ett givet år. De senare beräkningarna gjordes och utgör ett sammanfattande mått på utträdesfrekvenserna under det givna året. Beräkningarna visade att männens genomsnittliga utträdesålder sjönk med ungefär , medan den ökade något för kvinnorna . Detta mått går inte att jämföra med det under avsnitt 2.1. Vi kan förvänta oss en lägre ålder eftersom man kan utträda ur arbets- kraften via andra försörjningskällor än allmän förtidspension och ålderspension. Å andra sidan beräknas här utträdesåldern för de som är kvar i arbetskraften , vilket leder till högre värden jämfört med en beräkning som inkluderar utträden i alla åldrar. 1 2000, s. 68 70. Olika sätt att belysa omfattningen av de äldres deltagande i arbetslivet Det bör poängteras att gränsen är godtycklig2. Även sker visst utträde ur arbetskraften som helt eller delvis or- sakas av faktorer på arbetsmarkanden, t.ex. arbetsolyckor och för- slitningsskador. EU fastställde ett mål som innebär att den genom- snittliga åldern för utträde ur arbetslivet ska öka med . Med anledning av detta pågår inom ett arbete som syftar till att utarbeta mått på genomsnittlig utträdes- ålder. I promemorian Subject: Measurement of the withdrawal/ exit age diskuteras fördelar och nackdelar med olika tänkbara mått. Samtliga dessa mått bygger på arbetskraftsundersökningarna som datakälla. Det mått som rekommenderas överrensstämmer med det mått som beskrivits i detta avsnitt både i fråga om datakällan och beräkningsmetodiken. Ytterligare förbättringar för att öka precisionen i skattningarna behövs dock innan måttet kan tas i bruk för en löpande redovisning för samtliga EU-länder. 2.3Genomsnittlig ålder för utträde ur arbetslivet SCB har beräknat genomsnittlig ålder för utträde ur arbetslivet i den meningen att hänsyn tas även till långvarig sjukskrivning eller arbetslöshet även i de fall då individen är kvar i arbetskraften. Beräkningarna grundar sig på SCB:s inkomststatistik (LOUISE- databasen). Beräkningarna visar att den genomsnittliga åldern för utträde ur arbetslivet 1996 var . För närmare beskrivning se RFV Analyserar 2002:3, s. 57 59. De mått som beskrivits i avsnitt 2.1, 2.2 och 2.3 mäter olika saker. Åldern då förtidspension (numera sjukersättning) beviljats eller allmän ålderspension tagits ut, åldern för utträde ur arbets- kraften respektive utträde ur arbetslivet. Alla tre måtten är intres- santa att belysa. De genomförda beräkningarna är emellertid gjorda med olika förutsättningar på ett sådant sätt att den genom- snittliga åldern för de tre formerna av utträden inte går att jämföra. 2 Inom befolkningsstatistiken publicerar man normalt det analoga måttet återstående medel- livslängd för samtliga åldrar från födelsen och uppåt. Olika sätt att belysa omfattningen av de äldres deltagande i arbetslivet 3Förekomsten av olika inkomstslag i olika åldrar RFV har även gjort en studie av andelen individer med olika inkomstslag i åldersgrupper eller födelsekohorter. (RFV Analyserar 2002:3, Äldres utträde ur arbetskraften – nu och ). De inkomstslag som undersöktes var arbetsinkomst, förtidspension, avtalspension (tjänstepension), delpension, allmän ålderspension, sjukpenning och arbetslöshetsersättning. Studien visar att för per- soner i åldersgruppen 55 var förtidspension och sjukpenning de vanligaste ersättningarna som kunde förknippas med utträde ur arbetslivet. För åldersgruppen 60 var tjänstepension den ut- trädesväg som efter förtidspension var den vanligaste. En begräns- ning med denna typ av redovisning är att man kan ha flera av inkomstslagen och det framgår inte i vilken mån detta förekommer. Inte heller går det att särskilja långvarig sjukskrivning eller arbetslöshet som ett stadium på vägen ut ur arbetslivet från sjukskrivning och arbetslöshet under begränsade perioder som inte innebär att individen lämnar arbetslivet. 4 Utträdesvägar på individnivå har kartlagt utträdesvägar på individnivå med hjälp av inkomststatistik (LINDA-databasen) (och 2003). Kohorterna 1927 1932 ingick i undersökningen. Först fastställs när individen utträder från arbetslivet med hjälp av uppgifter om löneinkomster och inkomster av näringsverksamhet. Efter utträdet undersöks vilken som är den huvudsakliga försörjningskällan (av inkomsten) för varje kalenderår efter utträdet. Den huvudsakliga försörjningskällan året efter utträdet framgår av tabell 4.1. Olika sätt att belysa omfattningen av de äldres deltagande i arbetslivet Huvudsakliga försörjningskällan första året efter utträde ur arbetslivet för kohorterna 1927 1932. Flertalet av dem som börjar i sjukpenning eller arbetslöshetsersätt- ning går sedan vidare till förtidspension och slutligen till ålders- pension . En kartläggning av detta redovisas i och (2003). Med samma metodik skulle man kunna undersöka betydelsen av partiella utträden (t.ex. finansierade med partiell förtidspension) och förekomsten av temporära utträden (återinträden). 5Olika åldersgruppers bidrag till antalet arbetade timmar åren 1990 2002 I detta avsnitt redovisas utvecklingen av antalet arbetade timmar per person i befolkningen i åldersgrupperna 55 , 60 och 65 och några av dess bestämningsfaktorer. Som jämförelse redovisas motsvarande utveckling för åldersgrupperna 35 och 45 . Uppgifterna baseras på som är den enda befintliga källan till statistik om faktisk arbetstid. Figurerna 5.1 och 5.2 visar antalet arbetade timmar utslaget på samtliga personer i befolkningen i åldersgrupperna 35 , 45 , 55 , 60 och 65 2002. Detta mått sammanfattar resultatet av fyra bestäm- mande faktorer för faktisk arbetstid: Olika sätt att belysa omfattningen av de äldres deltagande i arbetslivet Utanför arbetskraften finns bl.a. för- tidspensionärer, en del långtidssjukskrivna, arbetssökande som inte kan ta arbete , personer som försörjer sig på avtalspension m.fl. 2.Andelen sysselsatta i arbetskraften, dvs. andelen som inte är arbetslösa. 3.Andelen av de sysselsatta som är i arbete. De viktigaste från- varoorsakerna är semester, frånvaro på grund av egen sjukdom och frånvaro för vård av barn. 4.Genomsnittligt antal arbetade timmar för personer i arbete. Beror av graden av deltidsarbete och övertidsarbete. Alla dessa faktorer skulle kunna undersökas i stor detalj. Antalet faktiskt arbetade timmar för män och person i befolkningen. Olika sätt att belysa omfattningen av de äldres deltagande i arbetslivet Antalet faktiskt arbetade timmar för kvinnor och person i befolkningen Män i åldersgrupperna 35 och 45 arbetar mest av alla åldersgrupper och i stort sett i samma utsträckning. Antalet arbetade timmar per person i befolkningen i dessa åldersgrupper sjönk med åren 1990 1993, till . Med små variationer har arbetad tid per capita sedan legat kvar på denna nivå fram . Arbetad tid för 55 59-åringar sjönk också med åren 1990 1993 men har sedan stigit något och låg års nivå. Män i åldrarna 60 hade den kraftigaste sänkningen 1993, , men ökade sin arbetstid återigen redan åren 1995 1996 och ytterligare . Sammantaget betyder det att även för åldersgruppen 60 ligger arbetad tid års nivå. De äldre männen har således utökat sin arbetsinsats sett i förhållande till de åldersgrupper som arbetar mest. Antalet arbetade timmar i åldersgruppen 65 är mycket lågt och det är svårt att dra slutsatser om utvecklingen över tiden. (Urvalsstorleken i för denna åldersgrupp är mycket lägre än för övriga åldrar.) 2002 har 55 59-åringarnas arbetade tid legat mellan av arbetad tid för 45 54-åringar. Olika sätt att belysa omfattningen av de äldres deltagande i arbetslivet Motsvarande siffror för 60 64-åringar är . I båda fallen gäller den högsta siffran för . För kvinnorna fanns inte alls samma kraftiga effekt på antalet arbetade timmar per person i befolkningen under lågkonjunkturen . Den enda åldersgruppen som hade någon större sänkning var 60 64-åringarna, vars arbetstid sjönk . Kvinnor i åldrarna 35 har haft en jämnt sjunkande arbetstid 1997, och låg den års nivå. Kvinnor i åldrarna 45 har arbetat i samma utsträckning , medan kvinnor i åldrarna 55 har ökat sin arbetstid . Precis som för männen fick kvinnorna i åldersgruppen 60 en kraftig återhämtning efter 1990-tals- krisen 1996, och deras arbetstid låg nivå. Sammanfattningsvis har de äldre kvinnorna, åldersgrupperna 55 och 60 , ökat sin arbetstid per capita 2002 och för 60 64-åringarna ser vi en uppåtgående trend . De äldre männen har en lägre arbetad tid per capita än under högkonjunkturen före 1990-talskrisen, men till skillnad från männen i åldrarna 35 har de äldre männen ökat sin arbetstid sedan bottenåren 1993 1994. var arbetstiden lägre än nivå jämfört för män- nen i åldrarna 35 . Vilka faktorer bidrar till den lägre arbetstiden för personer i åldrarna 55 och 60 jämfört med de i åldrarna 45 ? Av tabell 5.1 och 5.2 samt figurerna 5.3 5.6 framgår att samtliga faktorer bidrar lägre arbetskraftsdeltagande, högre arbetslöshet eller frånvaro från arbetet bland de sysselsatta och större grad av deltidsarbete eller mindre grad av övertidsarbete. I åldersgruppen 60 är det lägre arbetskraftsdeltagandet den dominerande or- saken, men nedtrappningen av arbetstid bland de som arbetar är också betydelsefull. Av tabellerna 5.1 och 5.2 framgår också att samtliga faktorer bidrog i ungefär lika mån till den kraftiga nedgången bland männen i åldersgruppen 60 . För kvinnorna i samma åldersgrupp berodde huvuddelen av nedgången på ett lägre arbetskraftsdeltagande. Olika sätt att belysa omfattningen av de äldres deltagande i arbetslivet Bestämningsfaktorer för antalet faktiskt arbetade timmar för män per person i befolkningen åren 1990, 1993 och 2002 Olika sätt att belysa omfattningen av de äldres deltagande i arbetslivet Bestämningsfaktorer för antalet faktiskt arbetade timmar för kvinnor per person i befolkningen åren 1990, 1993 och 2002 Olika sätt att belysa omfattningen av de äldres deltagande i arbetslivet Jämförelse av arbetskraftsdeltagande och arbetstid för män mellan åldersgrupper . Index 45 = 100 Jämförelse av arbetskraftsdeltagande och arbetstid för kvinnor mellan åldersgrupper . Index 45 = 100 Olika sätt att belysa omfattningen av de äldres deltagande i arbetslivet Jämförelse av arbetskraftsdeltagande och arbetstid för män mellan åldersgrupper . Andel av arbetskraften respek- tive arbetade timmar Jämförelse av arbetskraftsdeltagande och arbetstid för kvinnor mellan åldersgrupper . Andel av arbetskraften re- spektive arbetade timmar Olika sätt att belysa omfattningen av de äldres deltagande i arbetslivet SOU 2003:91 Employment and social affairs DG, Subject: Measurement of the withdrawal/exit age. (2002a), 2000. (2002b), Äldres utträde ur arbetskraften – RFV Analyserar 2002:3. , M. and I. (2003), Income security programs and retirement in , i J. and D. Wise (eds.) around the World: Microestimation, : . Seniorpolitiska initiativ i , och Seniorpolitiska initiativ i , och Seniorpolitiska initiativ i , och I , och har regeringarna tagit initiativ till seniorpolitiska insatser i samverkan med aktörerna på arbetsmarknaden. I tillsatte regeringen ett seniorpolitiskt initiativutvalg med uppgift att inspirera och ge råd till arbetsministern om politiska åtgärder på senior- området, öka erfarenhets- och informationsutbytet mellan aktörer- na samt förankra och ge stöd för de åtgärder som vidtas centralt. I utvalget fanns företrädare för arbetsmarknadens parter och berörda departement och myndigheter. tog ini- tiativ till ett femårigt nationellt projekt i syfte att stärka de äldres ställning på arbetsmarknaden. Projektet genomfördes under mottot Erfarenhet är ett nationellt kapital. har haft huvudansvaret för projektet som genomförts i nära samverkan med och . Till programmet var knutet en ledningsgrupp med företrädare för arbetsmarknadens parter, berörda myndigheter och organisationer. I har den norska regeringen givit Senter for Seniorpolitikk i uppdrag att (2001 2005) genomföra ett Nasjonelt krafttak for seniorpolitikk i arbeidslivet. Det övergripande målet för krafttaget är att stimulera till en god arbetsmiljö och en god personalpolitik för att fler ska kunna och vilja vara kvar i arbetslivet längre. Det program som ligger till grund för det nationella krafttaget har ut- arbetats i samverkan med parterna på arbetsmarknaden och berörda myndigheter. Gemensamt för de initiativ som tagits i de nordiska länderna är att de har varit en tydlig politisk markering av vikten av att öka de äldres arbetskraftsdeltagande och stärka de äldres ställning i arbets- livet. Inom ramen för projekten har man bedrivit informations- insatser till befolkningen och till speciella målgrupper. Man har också initierat och stött forsknings- och utvecklingsarbete samt uppmärksammat och undanröjt en del hinder i regelverken. Företrädare för de nationella programmen i , och inbjöds till beredningens sammanträde för att delge sina erfarenheter av de seniorpolitiska initiativ som tagits. Från deltog , Arbeids- direktoratet, från deltog , Socialdeparte- mentet och från deltog , Senter for Senior- politikk. Seniorpolitiska initiativ i , och Olika förutsättningar och utgångslägen och har en högre sysselsättningsgrad för befolk- ningen än och . har den lägsta sysselsättningsgraden, och i är sysselsättnings- graden för den äldre befolkningen någonstans mitt emellan och å ena sidan och å den andra. Gemensamt för de fyra nordiska länderna är att sysselsättningsgraden minskar kraftigt för både män och kvinnor från åldersgruppen 55 till ålders- gruppen 60 . Andelen sysselsatta i åldrarna 55 , 60 och (procent) 55 59 60 64 55 59 60 64 55 59 60 64 I är en bidragande orsak till tidigt utträde ur arbetslivet att personer vid fyllda har rätt att sluta arbeta och få en s.k. efterlön. Efterlön ingår som ett led i arbetslöshetsförsäkringen som till finansieras över statsbudgeten och i övrigt genom medlemsavgifter. Den som omfattades av försäkringen och läm- nade sin anställning vid var t.o.m. garanterad en efterlön motsvarande full arbetslöshetsförsäkring fram till pensionsåldern vid . genomfördes ändringar i efterlöns- och pensionssystemen. Pensionsåldern och efterlönen sänktes till av den maximala dagpen- ningen i arbetslöshetsförsäkringen. Vidare höjdes kravet för rätt till efterlön från 20 till medlemskap i en arbetslöshetskassa. För att göra det mer attraktivt att stanna på arbetsmarknaden infördes dessutom särskilda förmåner för den som väntade med att Seniorpolitiska initiativ i , och avgå med efterlön. Den som väntar med att ta ut efterlön får en skattefri premie på högst . Genom ändringarna blev det också möjligt att arbeta även om man uppbär efterlön. I finns inget anställningsskydd motsvarande de svenska reglerna i lagen om anställningsskydd om först in sist ut. Det finns således inget hinder mot att säga upp äldre anställda vid nedskärningar. Det har, enligt vad sade vid beredningens sammanträde , bidragit till att äldre är mer utsatta än yngre personer. Pensionsåldern i är , men en stor del av de äldre lämnar arbetslivet genom förtidspension, som i många fall föregås av långa sjukskrivningsperioder. Den norska regeringen ser det som ett allvarligt problem att sjukfrånvaron ökar och att en allt större del av de offentliga utgifterna används för utbetalning av sjukpenning och förtidspension. Mot denna bakgrund träffade regeringen och arbetsmarknadens parter ett avtal (intentions- avtalet) om hur man ska kunna vända utvecklingen att allt fler lämnar arbetskraften . Från har arbetsgivar- avgiften sänkts för arbetstagare för att stimulera arbetsgivare att behålla och nyanställa äldre personer. Denna åtgärd var ett krav från arbetsgivarnas huvudorga- nisation för att godkänna avtalet. I ger AFP-ordningen (ett avtalspensionssystem) möjlig- het att få ut lika stor allmän ålderspension och tjänstepension som om man arbetat fram till . Villkoret är att man arbetat och tillhör de av arbets- kraften som har rätt till avtalspension. Systemet är till viss del sub- ventionerat med statliga medel. En statlig pensionskommitté ser över reglerna och ska lämna sitt slutbetänkande till regeringen . Ett av skälen till det låga arbetskraftsdeltagandet bland de äldre i är ett generöst pensionssystem i kombination med hög långtidsarbetslöshet. En arbetslös person som fyllt och som har tagit ut maximalt antal ersättningsdagar från arbetslöshetsför- säkringen kan beviljas arbetslöshetspension. Individuell förtida pension kan beviljas den som fyllt och vars arbetsförmåga har försämrats till den grad att det inte är skäligt att anta att han eller hon ska kunna arbeta vidare. Pensionssystemet har förändrats. Kraven för att få arbetslöshetspension har skärpts och Seniorpolitiska initiativ i , och arbetsgivarna får ta större kostnader för sina anställda som får arbetslöshets- och förtidspension. tillsatte regeringen en seniorpolitisk kommitté (initiativ- utvalg), som fick i uppdrag att ge råd och förslag till olika åtgärder inom det seniorpolitiska området. Kom- mittén skulle också öka erfarenhets- och informationsutbytet mellan aktörerna på området samt bidra till att förankra de centralt vidtagna åtgärderna på lokal nivå. Utvalget skulle dessutom med- verka till att erbjuda experthjälp och stöd till de arbetsgivare och anställda som vill utveckla en seniorpolitik. I utvalget ingick före- trädare för arbetsmarknadens parter samt företrädare för Social-, Finans- och Arbetsministerierna och . Närmare nittio utvecklingsprojekt startades med statliga bidrag runt om i . Den danska regeringen anslog för ändamålet. Satsningen är utvärderad och redovisad i rapporten – erfaringar og resultater fra Senior- puljen (2000). Teman för projekten var kompe- tensutveckling, omplaceringar och förändringar av arbetsvillkoren i branscher där nedslitningen är stor, nätverk för arbetslösa seniorer och modeller och metoder för att föra över kunskaper och erfaren- heter mellan generationerna. Utvalget avslutade sitt arbete . Seniorerne på arbejdsmarkedet nu og i fremtiden (Arbeidsministe- riet 1999) pekar man på behovet av seniorpolitiska insatser inom en rad olika områden och olika typer av initiativ och åtgärder. Målet med de seniorpolitiska insatserna, enligt utvalget, var att höja den genomsnittliga utträdesåldern och öka de äldres arbetskraftsdel- tagande, stärka de äldres ställning på arbetsmarknaden, främja kompetensutveckling, påverka attityderna hos aktörerna på arbets- marknaden, motverka åldersdiskriminering samt öka erfarenhets- utbytet och information om metoder och best practise i det seniorpolitiska arbetet. De seniorpolitiska insatserna som är aktuella är en konsult- ordning och bidrag (pulje) till självaktiveringsgrupper. Konsultord- ningen är ett erbjudande om gratis rådgivning Seniorpolitiska initiativ i , och till de arbetsgivare som vill utveckla företagets seniorpolitik, utbild- nings- och rekryteringspolitik samt etablera nätverk för erfaren- hetsutbyte mellan olika verksamheter. Självaktiveringsgrupperna har till målsättning att arbetslösa personer får ett arbete på arbetsmarknaden.