sou · GRB335d1 · 2004-01-01 00:00:00 — Det finns därför anledning för oss att i vårt fortsatta arbete analysera på vilka grunder denna organisatoriska förändring sker. Den historiska genomgången ger oss en generell bild av särsko- lans framväxt och utveckling. Dessutom framgår det tydligt, inte minst av våra kommunbesök, att värderingar och attityder styr organisationen även på regional och lokal nivå. Detta är en viktig bakgrund för att förstå varför särskolan och undervisningen för elever med utvecklingsstörning organiseras så olika i skilda delar av landet. 5Särskolan och särvux – organisation och innehåll Vi inleder detta kapitel med en allmän beskrivning av de olika skol- formerna. Vi redogör för särskolans och särvux organisation och inne- håll. I kapitlet beskriver vi också kortfattat innehållet i läroplaner och kursplaner. Stora delar av skolväsendet har varit föremål för utredning. Skollagen har setts över av (SOU 2002:121), Skollag för kvalitet och likvärdighet. Gymnasieskolan har utretts av (SOU 2002:120), Åtta vägar till kunskap – En ny struktur för gymnasieskolan. Gymnasieskolans pro- graminriktade individuella program har utretts av en arbetsgrupp inom som har presenterat sitt förslag i en slutrapport (U2003/532/G), Ökade möjligheter för elever i gymna- sieskolan att följa undervisningen på ett programinriktat individuellt program. Vuxenutbildningen slutligen, har utretts av en intern arbets- grupp inom (Ds 2002:66) Om översyn av lagreglering av det offentliga skolväsendet för vuxna. Delar av de för- slag som lagts redovisar vi i detta kapitel. I lagstiftningen skiljer sig mål och syfte med undervisningen åt i vissa avseenden. Det allmänna ordnar utbildning för barn, ungdomar och vuxna i olika former (1 kap. 1 och 8 §§ skollagen). Förskoleklassen, sär- skolan, och gymnasieskolan är skolformer som är delar av det offentliga skolväsendet för barn och ungdomar. För vuxna ordnar det allmänna utbildning i bland annat särvux (vuxen- Särskolan och särvux – organisation och innehåll utbildning för utvecklingsstörda) och komvux (vuxen- utbildning). Särskolans och särvux organisation (frivilliga särskolan-) 9(10) år Vi övergår nu till att närmare beskriva framför allt särskolans och särvux organisation och innehåll. De bestämmelser som redovisas i det följande är hämtade ur skollagen och de skolformsspecifika förordningarna. Det bör också nämnas att det finns viss rättighets- lagstiftning, som t.ex. Lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS), som är av central betydelse för många elever i särskolan. Pedagogisk verksamhet för yngre barn anordnas av det allmänna i form av förskoleverksamhet och skolbarnomsorg. Förskolan är ingen egen skolform . Barn med utvecklingsstörning har rätt till förskola och förskoleklass precis som alla andra barn. Någon särskild rättslig reglering för barn med utvecklingsstörning i för- skola eller förskoleklass finns alltså inte. Särskolan och särvux – organisation och innehåll föreslår att förskolan blir en egen skolform. Bestämmelser i skollagen som gäller för skolväsendet som exem- pelvis övergripande mål, ska enligt förslaget bli tillämpliga också i förskolan. Rätt till plats i förskolan ska, precis som , barn ha när de har ett eget behov av plats eller när de behöver plats därför att föräldrarna förvärvsarbetar. Särskolan är till för barn och ungdomar som har en utvecklings- störning och därför inte kan gå i grundskola och gymnasieskola (1 kap. 5 § skollagen). Särskolan syftar till att ge en till varje elevs förutsättningar anpassad utbildning, som så långt det är möjligt motsvarar den som ges i och gymnasieskolan (6 kap. 1 § skollagen). Särskolan omfattar alltså både obligatorisk särskola och gymna- siesärskola (6 kap. 3 § skollagen). Den obligatoriska särskolan kan sägas vara parallell med och gymnasiesärskolan med gymnasieskolan. Inom den obligatoriska särskolan bedrivs under- visning i grundsärskola och träningsskola. Träningsskolan är avsedd för elever som inte kan gå i grundsär- skolan (6 kap. 3 § andra stycket skollagen). I träningsskolan är undervisningen mer inriktad på praktiska färdigheter som att genomföra dagliga aktiviteter och social träning, än på teoretiska kunskaper. Det är styrelsen för särskolan som avgör om en elev som tas emot i den obligatoriska särskolan ska gå i grundsärskolan eller i träningsskolan. Träningsskoleklasser och grundsärskoleklasser finns ofta lokalt integrerade i . Även gymnasiesärskolan har i många kommuner sina program i gymnasieskolan. Det finns även – vilket vi återkommer till senare – elever som studerar i särskolan men rent fysiskt är placerade i en grundskoleklass. Det finns också elever med utvecklingsstörning, som har avstått från undervisning i särskolan och därför går i en grundskoleklass. Rätt att bli mottagen i den obligatoriska särskolan har en elev med utvecklingsstörning som inte bedöms nå upp till mål (3 kap. 3 § skollagen). Med elev med utvecklingsstörning lik- ställs i skollagen elever som har fått ett betydande och bestående Särskolan och särvux – organisation och innehåll begåvningsmässigt funktionshinder på grund av hjärnskada föran- ledd av yttre våld eller sjukdom, samt elever med autism eller autismliknande tillstånd (1 kap. 16 § skollagen). Också de elever som har ett med utvecklingsstörning jämställt förhållande, har rätt att bli mottagna i särskolan om detta förhållande gör att de inte bedöms kunna uppnå mål. När vi i fortsättningen talar om en elev med utvecklingsstörning inbegriper vi också dessa elever. Styrelsen för särskolan avgör om en elev ska erbjudas plats i sär- skolan eller inte. Om ett barn, som har tagits emot i särskolan bedöms kunna gå över till , ska styrelsen för särskolan besluta att eleven inte längre ska vara elev där (3 kap. 4 § tredje stycket skollagen). Genom lagen (1995:1249) om försöksverk- samhet med ökat föräldrainflytande över utvecklingsstörda barns skolgång, kan en vårdnadshavare till en elev som studerar i den obligatoriska särskolan, när som helst anmäla att de vill att deras barn fortsättningsvis ska följa undervisningen i . En närmare beskrivning av särskolans personkrets och av mottagandet i särskolan finns i kapitel 7 i detta betänkande. En elev i särskolan har liksom en elev i nioårig skol- plikt. Grundsärskolan och träningsskolan har tio årskurser. Det tionde skolåret är frivilligt. Rätt att delta i det tionde skolåret har en elev i den obligatoriska särskolan som har slutfört årskurs nio (6 kap. 3 a § skollagen). 1994 fick det obligatoriska skolväsendet, förskoleklassen och fri- tidshemmet en ny läroplan, Lpo 94 (SKOLFS 1994:1). Hela det obligatoriska skolväsendet har således en gemensam läroplan. Läroplanen anger de värden som utbildningen ska vila på, värde- grunden. Läroplanen anger också inriktningen på skolans arbete genom mål att sträva mot, vilka är desamma för alla skolformer inom den obligatoriska skolan. Läroplanens mål att uppnå uttrycker vad eleverna minst ska ha uppnått när de lämnar skolan. Dessa är olika för , träningsskolan och grundsärskolan. Utbildningens syfte och mål för den obligatoriska särskolan anges bland annat i Lpo 94 och i kursplanerna för den obligatoriska särskolan. Särskolan och särvux – organisation och innehåll Kursplaner för grundsärskolan finns för tolv ämnen: bild, engelska, hem- och konsumentkunskap, idrott och hälsa, matema- tik, modersmål, musik, naturorienterade ämnen, samhällorienterade ämnen, slöjd, svenska och svenska som andraspråk. Träningssko- lans kursplan delas in i fem ämnesområden: kommunikation, verk- lighetsuppfattning, motorik, estetisk verksamhet och vardagsakti- viteter. De reviderade kursplanerna för grundsärskolan är upp- byggda och strukturerade på samma sätt som kurs- planer, vilka också har legat till grund för revideringen. I grund- särskolan och träningsskolan är målen att uppnå villkorade utifrån elevens förutsättningar. Timplanerna för den obligatoriska särskolan ger stor handlingsfri- het åt skolan att fördela ämnena på olika årskurser. Grundsärsko- lans och träningsskolans timplan omfattar 7 400 respektive och spänner . Det frivilliga tionde året har inga separata kursplaner utan undervisningen baseras på individu- ella val. föreslår att den obligatoriska särskolan och gymnasiesärskolan blir skilda skolformer och ges varsitt kapitel i en ny skollag. Förslaget innebär att de bestämmelser om gymnasiesär- skolan som återfinns i kapitel 6 i skollagen upphör att gälla. Något förslag på ny reglering för gymnasiesärskolan läggs inte fram. behandlar inte gymnasiesärskolan. Innan en ny skollag i enlighet med förslag trä- der i kraft måste därför nya bestämmelser för gymnasiesärskolan tas fram. Vidare föreslår att den obligatoriska särsko- lan ska heta grundsärskola och att begreppet träningsskola ska för- svinna. Undervisning i grundsärskolan ska enligt förslaget ha två inriktningar; utbildning i ämnen och utbildning inom ämnesområ- den. Det ska också vara möjligt att kombinera undervisningen i ämnen och ämnesområden. Särskolan och särvux – organisation och innehåll Det tionde skolåret i den obligatoriska särskolan föreslås för- svinna. En elev i , som inte tillfredställande har slutfört sista årskursen när skolplikten upphör, men bedöms ha förmåga att fullfölja utbildningen ska beredas tillfälle att göra detta under högst . föreslår att en elev i den obligatoriska särskolan ska ha samma möjlighet. Förslaget innehåller inget krav på – som är fallet för en elev i – att eleven bedöms ha förmåga att fullfölja utbildningen. Vidare föreslås att det av lagen ska framgå att utbildningen i den obligatoriska särskolan, förutom att motsvara den som ges i , också ska ligga till grund för fortsatt utbildning. Det föreslås bli obligatoriskt med en indivi- duell utvecklingsplan för alla elever i särskolan. Av planen ska bland annat den inriktning elevens utbildning har framgå. Planen ska omprövas minst en gång per läsår. Både grundsärskolan och träningsskolan förslås få samma antal timmar som , dvs. För ungdomar som inte kan gå i gymnasieskolan därför att de har en utvecklingsstörning, finns gymnasiesärskolan (1 kap. 5 § skolla- gen). Syftet med utbildningen i gymnasiesärskolan är att ge ele- verna en till varje elevs förutsättningar anpassad utbildning som så långt det är möjligt motsvarar den som ges i gymnasieskolan (6 kap. 1 § skollagen). Gymnasiesärskolan ska också utifrån varje elevs förutsättningar fördjupa och utveckla elevernas kunskaper som en förberedelse för ett meningsfullt vuxenliv i arbete, boende och fritid (Lpf 94, SKOLFS 1994:2). Eleverna ska vidare genom utbildningen få en sådan grund för ett livslångt lärande att de har beredskap för den omställning som krävs när betingelser i arbetsliv och samhällsliv förändras. En elev med utvecklingsstörning har rätt att tas emot i gymna- siesärskolan, om styrelsen för särskolan bedömt att eleven inte kan gå i gymnasieskolan (6 kap. 7 § skollagen). Om eleven bedöms kunna gå i gymnasieskolan, ska han erbjudas plats på gymnasie- skolans individuella program (5 kap. 13 § skollagen). Utbildningen i gymnasiesärskolan är och bygger på den obligatoriska särskolan (6 kap. 9 § skollagen). I gymnasiesärskolan finns nationella och specialutformade samt individuellt program Särskolan och särvux – organisation och innehåll (6 kap. 3 § skollagen). Styrelsen för särskolan avgör på vilket pro- gram eleven ska gå. Nationella och specialutformade program De nationella programmen i gymnasiesärskolan är: Hotell- och restaurangprogrammet, Industriprogrammet, Fordonsprogrammet, Handels- och administrationsprogrammet, Mediaprogrammet, Naturbruksprogrammet, Hantverksprogrammet och Estetiska programmet. De nationella och specialutformade programmen ska innehålla kärnämnena svenska eller svenska som andraspråk, engelska, matematik, samhällskunskap, naturkunskap, religions- kunskap, idrott och hälsa samt estetisk verksamhet (5 kap. 1 § för- ordningen, 1994:741, om gymnasiesärskolan). En elev, som går på ett nationellt eller ett specialutformat pro- gram i gymnasiesärskolan, får efter rektors beslut läsa kurser enligt gymnasieskolans kursplaner i karaktärsämnen som har en yrkesin- riktad eller estetisk profil (5 kap. 2 a § förordningen 1994:741 om gymnasiesärskolan). Det är möjligt att ta in kurser från gymnasieskolan i ett slutbetyg från gymnasiesärskolan. Ett specialutformat program ska i fråga om utbildningens nivå motsvara ett nationellt program och bestå av delar av de nationella programmen. Både på nationella och specialutformade program ska det finnas arbetsplatsförlagd utbildning. Det individuella programmet är till för dem som inte vill eller kan följa utbildningen i ett nationellt eller specialutformat program i gymnasiesärskolan. Ett skäl till att låta en elev gå på ett individuellt program kan vara att eleven har en mycket ojämn begåvningsprofil. Eleven kanske klarar yrkeskurser på ett nationellt program, men inte alla kärnämnen. Precis som i gymnasieskolan kan det individuella programmet också vara en förberedelse för att komma in på ett nationellt pro- gram. Programmet kan också ge eleven yrkesträning och verksam- hetsträning. Det är styrelsen för särskolan som avgör om en elev inom det individuella programmet ska få yrkesträning eller verk- samhetsträning (6 kap. 9 § skollagen). Särskolan och särvux – organisation och innehåll Läroplanen för de frivilliga skolformerna, Lpf 94, anger precis som Lpo 94 den värdegrund utbildningen ska vila på, vad skolan ska sträva mot och vad eleverna ska uppnå. Mål att sträva mot ger möj- ligheter till lokala beslut i urvals-, innehålls- och metodfrågor. Kursplaner för nationella- och specialutformade program De nya kursplanerna för gymnasiesärskolans program har utarbe- tats med den obligatoriska särskolans kursplaner. En viss samverkan och synkronisering har skett mellan kursplanerna i den obligatoriska särskolan och den frivilliga särskolan. Särskilt har progressionen mellan ämnen i grundsärskolan och kärnämnen i gymnasiesärskolan betonats. Kursplanemålen har dessutom tydli- gare anpassats efter elevernas behov och förutsättningar. Gymnasiesärskolan ska förbereda de studerande för arbete, boende och fritid. Därför finns det särskilda kurser som är allmänt förberedande för vuxenlivet som ett komplement till kärnämnena. Dessa är valbara i alla nationella program. Kursplaner för det individuella programmet Kursplanerna för det individuella programmet har omarbetats utifrån samma principer som övriga programs kursplaner. Det finns utarbetade kursplaner för yrkesträning och verksamhetsträ- ning. Individuell studieplan i gymnasiesärskolan För att kunna anpassa undervisningen till varje enskild elev krävs en bedömning av elevens behov och förutsättningar. Sedan upp- rättas en individuell studieplan av vilken elevens kursval ska framgå. Studieplanen ska upprättas efter samråd med elever och föräldrar, och här kan utvecklingssamtalen vara en bra bas. Det är rektors ansvar att se till att varje elev får en individuell studieplan. Särskolan och särvux – organisation och innehåll Den minsta garanterade undervisningstiden för varje elev i gymna- siesärskolan skall utgöra (6 kap. 11 § skollagen). Det allmänna ordnar också utbildning för vuxna med utvecklings- störning, särvux. Särvux syftar till att ge kunskaper och färdigheter som motsvarar de som ungdomar kan få i den obligatoriska sär- skolan och på nationella eller specialutformade program i gymna- siesärskolan (12 kap. 1 § skollagen). Särvux ska också – med elever- nas tidigare utbildning och erfarenheter som utgångspunkt samt utifrån varje elevs förutsättningar – fördjupa och utveckla elevernas kunskaper som grund för deltagande i samhällsliv och yrkesliv (Lpf 94). Behörig att tas emot i särvux är den som saknar sådana kun- skaper som utbildningen avser att ge och som har förutsättningar att följa utbildningen (3 kap. 3 § förordningen, 1992:736, om vux- enutbildning för utvecklingsstörda). Läroplanen för de frivilliga skolformerna Lpf 94, gäller också för särvux. I läroplanen anges att rektor har ett särskilt ansvar för att utbildningen erbjuds på ett sådant sätt att vuxna kan studera på fri- tid, deltid eller heltid efter individuella behov och önskemål. Pro- grammål finns för de delar av särvux som motsvarar den obligato- riska särskolan och gymnasial särvux. Den utbildning som motsva- rar den som ges inom grundsärskolan anordnas i ämnena svenska, svenska som andraspråk, engelska, matematik, samhällskunskap, religionskunskap, historia, geografi, fysik, kemi och biologi. Den utbildning som motsvarar den som ges i träningsskolan anordnas i ämnena kommunikation och verklighetsuppfattning och omvärlds- kunskap. För gymnasialt särvux gäller de programmål som har fastställts för gymnasiesärskolans nationella program. Detta innebär att det finns en mängd olika kurser att välja på. Kurserna presenteras i ett programhäfte, (GySär 2002:01). Särskolan och särvux – organisation och innehåll PRIV är programinriktade individuella program i gymnasieskolan. En arbetsgrupp inom föreslår en utveckling av gymnasieskolans individuella program och att landets kommuner i första hand ska erbjuda elever, som inte tagits in på något nationellt program i gymnasieskolan eller som har avbrutit utbildningen där, utbildning på PRIV. Förslaget är tänkt att tilläm- pas tills de eventuella ändringar som föranleds av förslagen från , träder i kraft. Förslaget kan ha betydelse för de ungdomar med utvecklingsstörning som studerar på det individuella programmet i gymnasieskolan. En annan arbetsgrupp inom föreslår att benämningen vuxenutbildning (komvux) upphör och att utbildningsformen istället ska heta kommunalt stöd till vuxnas lärande. Någon motsvarande förändring på särvux område föreslås inte. I de bestämmelser som reglerar särvux föreslår arbets- gruppen strukturella förändringar och en viss språklig anpassning. Huvudman för särskolan liksom för skolan i övrigt, är kommunerna. får driva gymnasiesärskola efter över- enskommelse med kommun (6 kap. 10 § 2 stycket skollagen). Sär- vux får bedrivas på entreprenad (12 kap. 9 § skollagen). Special- skolan är en statlig skola. Vid sidan av de skolformer som anordnas av det allmänna finns det fristående skolor (1 kap 3 § skollagen). Huvudman för en fristå- ende skola är en enskild juridisk eller fysisk person. Det finns både fristående obligatoriska särskolor och fristående gymnasiesärsko- lor. Skolplikt kan fullgöras i en fristående särskola om skolan är god- känd och eleven hör till särskolans personkrets (9 kap. 1 och 3 §§ skollagen). Ansökan om godkännande av fristående skolor som motsvarar särskolan prövas av . Särskolan och särvux – organisation och innehåll föreslår att en skola med enskild huvudman inom skolväsendet fortsättningsvis benämns enskild skola och inte fristående skola som . Enskilda skolors verksamhet ska regle- ras i de författningsbestämmelser och styrdokument som gäller för offentliga skolor. De enskilda skolorna blir alltså ingen egen skolform. Termen friskola ska finnas kvar men förbehålls de skolor som drivs med enskild huvudman utanför skolväsendet bland annat utifrån internationella åtaganden. Vår sammanfattning med kommentarer Läroplaner och kursplaner är viktiga styrdokument i det praktiska arbetet i skolan. Kontinuerliga kursplanerevideringar är nödvändiga eftersom vi lever i en föränderlig värld där ny kunskap ständigt skapas och synen på kunskap förändras. Genom revideringen av den obligatoriska särskolans kursplaner har dessa kommit att närma sig kursplaner. En av orsakerna till revideringen av särskolans kursplaner var att dessa skulle vara så lika kursplaner som möjligt. Detta ökar möjligheterna för skolformerna att samverka. De skillnader som förekommer är mera av grad- än artskillnad – med hänsyn tagen till elevgruppen. Innehåll och utformning i de nya kursplanerna är mindre detalje- rade och ger en större frihet för den enskilda skolan att organisera undervisningen. kan sägas att mål att uppnå för den obli- gatoriska särskolan genom revideringen är mer utmanande än tidi- gare, i både grundsärskolan och träningsskolan. ska se till att eleverna har uppnått vissa mål efter genomgången skola. När det gäller mål att uppnå i den obligato- riska särskolan sägs att dessa ska uppnås utifrån elevens förutsätt- ningar. De blir med andra ord både anpassade till den totala elev- gruppen och villkorade för varje elev. Det finns både fördelar och nackdelar med denna skrivning. Den skillnad som finns framförallt mellan och den obligatoriska särskolan när det gäller mål och betygssättning, kan utgöra ett hinder för en inkluderande undervisning och för sam- verkan mellan skolformerna. Vårt fortsatta arbete kommer att innebära en djupare analys av detta. 6Särskolan och särvux i författningar I det här kapitlet jämför vi några viktiga bestämmelser och redogör för de rättsliga skillnader som finns mellan den obligatoriska särskolan, gymnasiesärskolan och särvux å ena sidan och , gymnasie- skolan och komvux å den andra. Delar av de förslag som lagts av Skollagskommitten m.fl. och som berör särskolan och särvux, redovisas i detta kapitel. Lagstiftningen skiljer sig i flera avseenden åt mellan skolformerna. N Kommunernas skyldighet att anordna egen särskola är inte lika omfattande som skyldigheten att anordna egen grundskola, N eleverna i den obligatorisk särskolan, gymnasiesärskolan och särvux har inte samma valmöjligheter som eleverna i grund- skolan, gymnasieskolan och komvux, N mål och syfte med undervisningen skiljer sig åt i vissa avseen- den i de olika skolformerna, N betygsskalorna är begränsade i den obligatoriska särskolan, gymnasiesärskolan och särvux jämfört med , gymnasieskolan och komvux. I träningsskolan får betyg inte sättas överhuvudtaget, N en vuxen person har rätt till grundläggande vuxenutbildning i komvux. Någon motsvarande rätt till grundläggande utbildning i särvux finns inte. N föreslår att reglerna om gymnasiesärskolan i kapitel 6 skollagen ska upphöra. Sådana regler måste utformas innan en ny skollag i enlighet med förslaget börjar att gälla. Innan vi övergår till den jämförande beskrivningen av vissa författningsbestämmelser redogör vi helt kort för principen om Särskolan och särvux i författningar likvärdig utbildning och skolpliktens utformning. Bestämmelsen om likvärdig utbildning är central och ställer särskilda krav på särskolan och särvux eftersom elevgruppen är så heterogen. Utbildningen i ska vara likvärdig var helst den anordnas. Detta framgår av 1 kap. 2 § första stycket skollagen som stadgar: Alla barn och ungdomar skall, oberoende av kön, geografiskt hemvist samt sociala och ekonomiska förhållanden, ha lika tillgång till utbildning i det offentliga skolväsendet för barn och ungdom. Utbildningen skall inom varje skolform vara likvärdig, varhelst den anordnas i landet. Motsvarande bestämmelse för vuxnas utbildning finns i 1 kap. 9 § första stycket skollagen. Allas lika tillgång till utbildning innebär mer än att alla ska ha samma formella möjligheter att få utbildning. I propositionen Om ansvaret för skolan (prop. 1990/91:18 s. 27) uttalas att huvudmännen ska utforma sitt skolväsende och utbildning så att inte någon i realiteten förhindras att få del av denna utbildning på grund av kön, bostadsort eller sociala och ekonomiska förhållanden I olika sammanhang har betonats att kravet på en likvärdig utbildning inte innebär att undervisningen ska utformas på samma sätt överallt eller att skolans resurser ska fördelas lika. Hänsyn ska tas till elevernas olika förutsättningar och behov. Skolan har ett särskilt ansvar för de elever som av olika anledningar har svårigheter att nå målet för utbildningen. Undervisningen kan därför aldrig göras lika för alla. Barn bosatta i har skolplikt enligt föreskrifterna i tredje kapitlet skollagen (3 kap. 1 § skollagen). Skolplikten kan fullgöras i och i den obligatoriska särskolan.