sou · GRB340d2 · 2004-01-01 00:00:00 — I avsnitt 6.10.3 har påpekats att uppgifter som en myndighet har tillgång till genom direktåtkomst till en annan myndighets automatiserade uppgiftssamlingar, blir allmänna handlingar hos den mottagande myndigheten när upptagningarna har gjorts tillgängliga för myndigheten, se 2 kap. 6 § första stycket tryckfrihetsförord- ningen. Alldeles oavsett huruvida myndigheten faktiskt använder direktåtkomsten eller inte, är därför varje åtkomlig enskild person- uppgift utlämnad till myndigheten redan genom att den blir åt- komlig. Direktåtkomst beträffande uppgifter för vilka gäller sekretess förutsätter således att en sekretessbrytande regel är till- lämplig på utlämnandet. Här kan anmärkas att all direktåtkomst som förekommer i verksamhet enligt utlännings- och medborgarskapslagstiftningen grundas på de mottagande myndigheternas behov av uppgifterna. Bestämmelsen i 1 kap. 5 § sekretesslagen om nödvändigt utläm- nande för att den utlämnande myndigheten skall kunna fullgöra sin verksamhet torde alltså inte tillämpas. Som framgått av det tidigare sagda har samtliga myndigheter som har direktåtkomst till personuppgifter i tillgång till mycket stora mängder personuppgifter för vilka sekretess enligt främst 7 kap. 14 § andra stycket sekretesslagen normalt gäller. direktåtkomst till delsystemet , som verket har för sin handläggning av ärenden om ersättning till kommuner och landsting, omfattar även uppgifter för vilka torde gälla sekretess enligt 7 kap. 4 § sekretesslagen. Den direktåtkomst har till LIFOS kan omfatta personuppgifter för vilka gäller sekretess enligt främst 2 kap. 1 § eller 7 kap. 14 § första stycket sekretesslagen. Det bör anmärkas att vägledande beslut i allmänhet avidentifieras innan de görs tillgängliga i LIFOS, varför det i praktiken endast i mycket ringa utsträckning förekommer personuppgifter som är sekretess- belagda enligt 7 kap. 14 § andra stycket sekretesslagen. Nedan beskrivs vilka sekretessbrytande bestämmelser som torde tillämpa vid utlämnandet till de olika myndigheter som har direktåtkomst. Utredningen återkommer i nästa avsnitt till hur man kan se på de mottagande myndigheternas registrering av uppgifter i STAMM. För direktåtkomst till sekretessbelagda uppgifter i STAMM får det förutsättas att tillämpar generalklausulen i 14 kap. 3 § sekretesslagen till stöd för utlämnandet. Visserligen tillåter bestämmelsen i 14 kap. 2 § första stycket 2 att uppgifter lämnas till en myndighet som skall ompröva beslut eller åtgärd av den myndighet där uppgiften förekommer. Den bestämmelsen omfattar emellertid endast uppgifter om personer som är aktuella i överklagade ärenden vid . Nämndens nuvarande tillgång till uppgifter avser, enligt vad utredningen upplysts om, alla i STAMM registrerade utländska sökande. Även när det gäller direktåtkomst till sekretessbelagda uppgifter i LIFOS sker utlämnandet under åberopande av generalklausulen i 14 kap. 3 § sekretesslagen. direktåtkomst avser personuppgifter som behöver som underlag vid sin handläggning av ärenden enligt förordningen (1990:927) om statlig ersättning för flyktingmottagande m.m. Förordningen har ändrats fr.o.m. den (SFS 2002:1056), bl.a. genom att det i 40 § föreskrivs att på begäran skall lämna uppgifter till om uppgifterna behövs i ärenden om ersättning till kommuner och landsting enligt förordningen. Detta innebär att numera kan tillämpa 14 kap. 1 § sekretesslagen i fråga om direktåtkomst. Beträffande och polismyndigheternas samt Wilmaanslutna utlandsmyndigheters direktåtkomst saknas någon sär- reglering av uppgiftslämnande. Direktåtkomsten till de sekretessbelagda uppgifterna förutsätter således för närvaran- de att , enligt en prövning på förhand, lämnar ut uppgifterna med stöd av generalklausulen i 14 kap. 3 § sekretess- lagen. Som nämnts i avsnitt 7.2.3 har en författnings- reglerad skyldighet att lämna vissa uppgifter till Centrala studiestöds- nämnden. Nämnden har direktåtkomst till STAMM. Utlämnandet till nämnden såvitt avser dessa uppgifter kan således ske enligt 14 kap. 1 § sekretesslagen. Uppgiftsskyldigheten omfattar dock endast utlänningar som är parter i ärenden vid nämnden. Åtkomliga uppgifter om andra utlänningar torde lämna ut med åberopande av generalklausulen. 7.3.2Annat rutinmässigt utlämnande och sekretess För utlämnande av uppgifter på CD-rom till utlandsmyndigheter enligt Almasystemet gäller samma som beträf- fande Wilmaanslutna utlandsmyndigheter, nämligen att uppgifter som omfattas av sekretess enligt 7 kap. 14 § andra stycket sekretess- lagen torde lämnas ut av med tillämpning av generalklausulen i 14 kap. 3 § sekretesslagen. Samma sekretess gäller för personuppgifter som Migrations- verket rutinmässigt lämnar på medium för automatiserad behand- ling till i samband med att skall medverka vid enskilda utlänningars bosättning efter erhållet uppehållstillstånd. I dessa fall inhämtas dock regelmässigt den enskildes samtycke till att uppgifterna lämnas ut till Integrations- verket. Uppgifterna kan därmed lämnas ut med stöd av 14 kap 4 § sekretesslagen. Från sänds uppgifter genom on line-förbin- delse till om alla beviljade arbetstillstånd. Vidare underrättas om alla beviljade svenska med- borgarskap. Uppgifterna avser således endast själva besluten i dessa utlännings- och medborgarskapsärenden. För uppgifter i sådana beslut gäller inte bestämmelsen om sekretess enligt 7 kap. 14 § andra stycket. Inte heller är uppgifterna rimligen av den karaktären att de omfattas av sekretess enligt samma paragrafs första stycke. De utlämnade uppgifterna är alltså offentliga. Enligt folkbokföringsförordningen (1991:749) åligger det Mig- rationsverket och att under vissa förhållanden underrätta skattemyndighet om enskilds adress. På förslag av övervägs en ändring av förordningen som innebär att skall underrätta skattemyndig- heterna om att utlänning, som haft tillfälligt uppehållstillstånd, inte har sökt förlängning av tillståndet från det tillståndet löpt ut. Uppgiftsskyldighet enligt folkbokföringsförord- ning innebär att de i förordningen avsedda uppgifterna, som kan omfattas av utlänningssekretess, lämnas ut med stöd av 14 kap. 1 § sekretesslagen. Även till landstingen lämnar rutinmässigt ut personuppgifter. Det sker på disketter med lagrade personuppgifter om vilka asylsökande som har skrivits in på olika flyktingför- läggningar. Visserligen är logi en form av bistånd som lämnas till en utlänning enligt 13 § lagen om mottagande av asylsökande m.fl., vilket kan tala för att bestämmelsen om socialtjänstsekretess i 7 kap. 4 § sekretesslagen skulle vara tillämplig. Uppgiften hos om på vilken flyktingförläggning en utlänning är inskriven torde emellertid, enligt utredningens bedömning, inte kunna hänföras till ett ärende om bistånd enligt lagen om mottagande av asylsökande m.fl. Däremot kan normalt sekretess gälla för uppgiften enligt 7 kap. 14 § andra stycket sekretesslagen. torde därmed tillämpa generalklausulen vid utlämnandet. Härutöver har framkommit att det finns ett behov av att skall kunna rutinmässigt lämna ut uppgifter om asylsökande barn och ungdomar till kommuner för att kommu- nerna skall kunna uppfylla sina skyldigheter enligt förordningen (2001:976) om utbildning, förskoleverksamhet och skolbarnomsorg för asylsökande barn m.fl. Behovet omfattar uppgifter om barnens och ungdomarnas namn, födelsedatum och bostadsadress. Utan dessa uppgifter kan kommunerna t.ex. inte tillskriva barnens målsman med kallelse till skola. Såsom nämnts tidigare lämnar på CD-rom- skiva ut uppgifter om utlänningars namn, födelsedatum, fotografi, namnteckning m.m. till AB Svenska Pass, som ombesörjer den faktiska framställningen av resedokument och främlingspass. Sekretess gäller hos verket för uppgifterna enligt 7 kap. 14 § andra stycket sekretesslagen. Utfärdande av resedokument och främ- lingspass är emellertid uppgifter som åvilar enligt utlänningslagstiftningen. Enligt uppgift tillämpar 1 kap. 5 § sekretesslagen vid utlämnandet i den mån den enskilde inte lämnar sitt samtycke till utlämnandet. Vid filöverföring av uppgifter om belopp och enskildas kontonummer till Nordea (Postgirot) i samband med utbetalningar av ersättningar enligt lagen om mottagande av asylsökande m.fl., får det enligt utredningens bedömning anses vara klart att dessa uppgifter kan lämnas ut till Nordea utan att den enskilde eller någon honom eller henne närstående lider men. Sekretess gäller således inte för uppgifterna. När det gäller , polismyndigheternas och Wilmaanslutna utlandsmyndigheters registrering av personupp- gifter i automatiserade uppgiftssamlingar avser det uppgifter som normalt är sekretessbelagda enligt 7 kap. 14 § andra stycket sekretesslagen. Någon särreglering av uppgifts- lämnandet finns inte utan myndigheterna torde tillämpa general- klausulen till stöd för att lämna uppgifterna till . För utlämnande av personuppgifter till genom registrering i delsystem i samband med handläggningen av ärenden om statlig ersättning för kostnader för flyktingmottagande, kan uppgifterna omfattas av sekretess enligt den nya bestämmelsen i 7 kap. 14 § tredje stycket sekretesslagen. I den mån så är fallet, torde tillämpa generalklausulen till stöd för att lämna ut uppgifterna. 7.3.3Utlämnande till utländsk myndighet och sekretess Till följd av och samarbetet enligt Schengen- konventionen lämnar personuppgifter till utländska utlänningsmyndigheter i andra konventionsstater. Enligt artikel 15 i föreskrivs informations- skyldighet beträffande vissa angivna personuppgifter (se avsnitt Inom ramen för informationsutbytet enligt Dublinkonven- tionen har den centrala databasen för uppgifter om finger- avtryck och kön inrättats (se avsnitt 4.1.7). Som sagts (se bl.a. avsnitt 7.2.2) har Dublinkonven- tionen ersatts av en EG-förordning. Denna innehåller samma informationsskyldighet i fråga om personuppgifter som Dublin- konventionen. Samma uppgiftsslag kommer alltså att utlämnas även efter förordningens fulla ikraftträdande. I avsnitt 3.1 har redovisats vilka personuppgifter informationsskyldigheten omfattar. I förarbetena till anslutning till framhölls att de uppgifter som enligt artikel 15 alltid skall delges en annan medlemsstat inte är av den karaktären att de normalt om- fattas av utlänningssekretess. Ofta står det enligt regeringen klart att sådana uppgifter kan lämnas ut utan att den enskilde lider men (prop. 1996/97:87 s. 20). Utredningen är dock något tveksam till den bedömningen, inte minst med tanke på att utlämnandet av uppgifter kan få till följd att den enskildes asylansökan här eller utomlands avslås, vilket måste anses innebära men för den enskilde. Vid de automatiserade konsultationerna i viseringsärenden enligt Schengenstaternas särskilda Visionsystem (se avsnitt 4.1.3) utlämnar väsentligen samma slags personupp- gifter som omfattas av och den nämnda EG- förordningens informationsskyldighet. Enligt utredningens upp- fattning torde även detta utlämnande ibland kunna få menliga följder för enskilda sökande genom konsultationernas inverkan på beslutsfattandet i ärendena. Personuppgiftslämnandet enligt artikel 15 i respektive artikel 21 i EG-förordningen och i samband med konsultationerna enligt artikel 17 i avser således uppgifter som enligt utredningens uppfattning torde omfattas av utlänningssekretess enligt 7 kap. 14 § andra stycket sekretesslagen. Genom vad som framkommit stöder sig på 1 kap. 3 § tredje stycket sekretesslagen vid utlämnandet av uppgifterna. När det gäller uppgifter om grunder för asylansökan och skäl för beslut som lämnas ut enligt tillämpas i stället bestämmelsen i 14 kap. 4 § sekretesslagen om den enskildes medgivande till utlämnandet. Enligt artikel 15.3 i konventionen krävs nämligen den asylsökandes samtycke till kommunikation av dessa uppgifter. 1.I utlänningsdatalagen erinras uttryckligen om sekretesslagen. 2.I utlänningslagen (1989:529) införs en sekretessbrytande upp- giftsskyldighet mellan , , och polismyndigheterna samt utlandsmyndig- heterna i fråga om uppgifter som rör utlännings eller annan enskilds personliga förhållanden, om uppgifterna är nödvändiga för den mottagande myndighetens verksamhet enligt utlänningslagen. En motsvarande uppgiftsskyldighet mellan , och utlandsmyndigheterna införs i lagen (2001:82) om svenskt medborgarskap. 3.En skyldighet för att till landsting lämna uppgifter om utlänningar som registrerats vid en mottagnings- förläggning införs i förordningen (1996:1357) om statlig ersättning för hälso- och sjukvård till asylsökande. 4.En skyldighet för att lämna vissa personupp- gifter till kommuner införs i förordningen (2001:976) om utbild- ning, förskoleverksamhet och skolbarnomsorg för asylsökande barn m.fl. 5.Personuppgiftsutlämnandet till utländska myndigheter enligt rådfrågningssystem författningsregleras i utlänningsförordningen (1989:547). 6.Bestämmelsen i 7 kap. 14 § fjärde stycket sekretesslagen ändras genom att den anpassas till den nya EG-förordning som ersatt . En övergångsbestämmelse införs som anger att sekretess enligt bestämmelsens äldre lydelse alltjämt gäller dels för uppgifter som före ändringen mottagits från utländsk myn- dighet, dels för uppgifter som efter ändringen tas emot enligt till följd av EG-förordningens övergångs- bestämmelser. Med tanke på att personuppgifter som kommer att behandlas enligt utlänningsdatalagen i stor utsträckning omfattas av sekretess, är det befogat att erinra om att bestämmelserna i sekretesslagen måste iakttas utöver den prövning som skall göras av om ett utlämnande av en personuppgift är tillåtet enligt utlänningsdatalagen. ningen föreslår därför att en bestämmelse som uttryckligen erinrar om detta förs in i utlänningsdatalagen. Förslaget till utlänningsdatalag syftar, såsom tidigare framhållits, till att möjliggöra att myndigheterna skall kunna utväxla person- uppgifter rationellt och effektivt med hjälp av modern informa- tionsteknik inom den ram som är acceptabel med hänsyn till enskildas personliga integritet. Samarbete och informationsutbyte mellan myndigheter som bedriver verksamhet enligt utlännings- och medborgarskapslagstiftningen gagnar inte bara effektiviteten i verksamheten utan också enskilda i och med att handläggningstider blir kortare och att rättsäkerheten ökar om myndigheterna får snabb tillgång till all relevant information. Detta förutsätter emellertid att sekretessbelagd information kan utväxlas i den omfattning som beskrivits i det föregående. Även när det gäller de beskrivna uppgiftslämnandena till andra än de myndigheter som föreslås omfattas av utlänningsdatalagens tillämpningsområde, anser utredningen att det finns ett påtagligt behov av att informationen kan lämnas ut. Utredningen syftar här bl.a. på landstingens och kommunernas informationsbehov samt på Visionkonsultationerna. Enligt utredningens bedömning är det således motiverat att det informationsutbyte som här avses också fortsättningsvis skall få omfatta sekretessbelagda personuppgifter. Frågan är då om nuvarande sekretessreglering medger det utlämnande som enligt det sagda behövs inom verksamhetsområdet. 7.4.2Uppgiftslämnande som inte påkallar författningsändring Som framgått i det föregående kan utlämnande av sekretessbelagda personuppgifter till genom direktåtkomst till ROSE-systemet ske med stöd av 14 kap. 1 § sekretesslagen på grund av att det finns en författningsreglerad uppgiftsskyldighet som omfattar de lämnade uppgifterna. Med tanke härpå samt till vad som upplysts om att den enskildes samtycke inhämtas innan sekretessbelagda uppgifter lämnas ut till i samband med bosättningsprocessen, anser utredningen att nuvarande sekretessbestämmelser ger tillfredsstäl- lande stöd för personuppgiftsflödet till . Sekretessen hindrar inte heller uppgiftslämnandet avseende enskildas adresser till , vilket också det äger rum i enlighet med en författningsreglerad uppgiftsskyldighet. Bestämmelsen i 14 kap. 1 § första meningen sekretesslagen ger vidare stöd för den direktåtkomst som föreslås få enligt utlänningsdatalagen. Enligt utredningens förslag skall inte längre att ha direktåtkomst till personupp- gifter. Det kan på grund därav förutsättas att utlämnandet inte längre kommer att avse andra enskilda utlänningar än dem som omfattas av författningsreglerade uppgifts- skyldighet enligt förordningen om lån till hemutrustning för flyktingar och vissa andra utlänningar. Uppgiftslämnandet kommer därmed i sin helhet att ske med stöd av 14 kap 1 § sekretesslagen. Något behov av en ytterligare reglering i fråga om utlämnandet till nämnden finns alltså inte. Likaledes anser utredningen att 1 kap. 5 § sekretesslagen ger utrymme för utlämnande av personuppgifter till AB Svenska Pass. Det utlämnandet får nämligen anses nödvändigt för att skall kunna fullgöra sin egen verksamhet. Det kan här erinras om möjligheten för en myndighet, som anlitar ett bolag, att i avtal med bolaget ta in en klausul om tystnadsplikt enligt vilken bolaget sluter avtal med sina anställda om tystnads- plikt (m.fl. s. 1:20 f.). Myndigheten kan också ställa upp förbehåll om att utlämnade uppgifter som företagets arbetstagare får del av inte får röjas för utomstående (jfr 14 kap. 9 § sekretess- lagen). Inte heller när det gäller den direktåtkomst som utredningen föreslår att alltjämt skall få ha och utlands- myndigheterna skall få till datasystem LIFOS anser utredningen att det påkallas någon författningsändring. Såsom tidigare framgått är det inte någon omfattande mängd sekretessbelagda personuppgifter som behandlas för ändamålet. Införandet av dessa personuppgifter i LIFOS sker inte på samma rutinmässiga sätt som när det t.ex. gäller registrering av uppgifter i ett ärendehanteringssystem. Bl.a. prövas i allmänhet informa- tionens värde som vägledande information samt i vad mån personuppgifter kan avidentifieras innan de görs tillgängliga i systemet. I samband med den bedömningen torde en prövning i sekretesshänseende också kunna göras beträffande en i vart fall överskådlig mängd information. Mot den bakgrunden anser utredningen att uppgifterna, i den mån de är sekretessbelagda, bör kunna lämnas ut med tillämpning av generalklausulen. När det slutligen gäller registrering av personuppgifter i via delsystemet , omfattar denna uppgifter om enskilda utlänningar som, enligt utredningens bedömning, i allt väsentligt är av mindre integritetskänslig karaktär. Uppgifterna torde därmed normalt kunna lämnas till utan risk för sådant men som föreskrivs enligt det raka skaderekvisitet i 7 kap. 14 § tredje stycket sekretesslagen. Någon sekretessbrytande bestämmelse behöver således inte tillämpas för dessa uppgifter. I de mindre ofta före- kommande fall då uppgifter bedöms omfattas av sekretess, anser utredningen att generalklausulen bör kunna tillämpas till stöd för utlämnandet. Utredningen lämnar därför inte något förslag till författningsreglering av uppgiftslämnandet från till . 7.4.3Uppgiftsutlämnande som påkallar författningsändring Personuppgiftsutbytet mellan utlänningsmyndigheterna, polisen och utlandsmyndigheterna Det mycket omfattande informationsutbytet mellan Migrations- verket, , och polismyndig- heterna samt utlandsmyndigheterna i samband med handläggning av utlännings- eller medborgarskapsärenden eller annan verksamhet enligt utlänningslagen kan enligt utredningen inte ske enbart med stöd av generalklausulen i 14 kap. 3 § sekretesslagen. Detta gäller såväl beträffande utlämnande av sekretessbelagda personuppgifter genom de andra myndigheternas direktåtkomst som beträffande dessa andra myndigheters uppgiftslämnande genom registrering av sekretessbelagda uppgifter i Migrations- verkets datasystem. Detsamma gäller utlämnande på CD-romskiva till vissa utlandsmyndigheter. Såsom beskrivits i avsnitt 4.1.3 pågår en utveckling mot en allt högre grad av elektronisk informationsöverföring mellan dessa myndigheter. Bl.a. avses fler utlandsmyndigheter anslutas till Wilmasystemet. Vidare planeras polisens direktåtkomst till systemet vidgas. Polisen planeras också få möjlighet att registrera uppgifter i systemet. Sannolikt kommer således med tiden ännu fler sekretessbelagda uppgifter att utbytas mellan myndigheterna. Utlänningars intresse av ett starkt sekretesskydd för uppgifter om sina personliga förhållanden i utlännings- och medborgar- skapsärenden har motiverat presumtionen för sekretess enligt 7 kap. 14 § andra stycket sekretesslagen. Det omvända skaderek- visitet förutsätter en sekretessprövning som sker för varje indi- viduellt fall. Det uppgiftsutbyte som sker mellan här berörda myndigheter med stöd av generalklausulen grundar sig uppen- barligen inte på någon sådan prövning. Med tanke härpå och på det tidigare sagda om att rutinmässigt utbyte av sekretessbelagda upp- gifter mellan myndigheter bör vara författningsreglerat, är det otillfredsställande att uppgifterna lämnas ut enbart med tillämpning av generalklausulen. En författningsändring behövs således. Den vanliga metoden för att få till stånd ett genombrott av en sekretessregel i förhållandet mellan myndigheter är att i lag eller förordning föreskriva om en skyldighet att lämna ut uppgifter. Uppgifterna kan då lämnas ut utan hinder av sekretess enligt 14 kap. 1 § sekretesslagen. Utredningen har dock övervägt ett annat alternativ för att möjliggöra utbytet av sekretessbelagda uppgifter mellan de aktuella myndigheterna. Enligt detta alternativ skulle 7 kap. 14 § andra stycket sekretesslagen kompletteras med en ny bestämmelse av innebörd att , , Rikspolis- styrelsen, polismyndigheterna och utlandsmyndigheterna skulle få lämna varandra uppgifter som avses i andra stycket, om uppgifterna behövdes för verksamhet som gäller kontroll över utlänningar eller medborgarskapsärenden. Sekretess skulle dock gälla för upp- gifterna, om det kunde antas att den enskilde eller någon närstående till den enskilde skulle lida betydande men av om uppgifterna röjdes. Alternativet har närmast sin förebild i 7 kap. 1 § femte stycket sekretesslagen som infördes bl.a. för att utöka möjligheterna till automatiserat och rutinmässigt uppgiftsutbyte mellan myndigheter med gemensamt verksamhetsområde (prop. 1990/91:111 s. 25 f.). Av sistnämnda bestämmelse följer att lands- tingskommunala myndigheter och kommuner med tillämpning av ett rakt skaderekvisit kan lämna uppgifter till varandra för forskning och framställning av statistik eller för administration inom hälso- och sjukvårdsområdet. Genom att regeln är försedd med ett rakt skaderekvisit gäller normalt ingen sekretess för upp- gifterna i förhållandet mellan de aktuella myndigheterna; i vart fall kan de lämnas ut med stöd av generalklausulen. Utredningen har emellertid avstått från att föreslå en ändring av sekretesslagen enligt det redovisade alternativet. Anledningen här- till är de stora tillämpningsproblem som torde uppkomma i sam- band med skadebedömningen, dvs. när det skall bedömas vad som kan antas medföra betydande men för den enskilde eller dennes närstående. Enligt utredningens bedömning talar övervägande skäl för att införa en uppgiftsskyldighet mellan de aktuella myndigheterna för att möjliggöra det rutinmässiga uppgiftsutbyte av sekretessbelagda personuppgifter som sker och som är förutsatt enligt utlän- ningsdatalagen. Utredningen föreslår därför att det i utlänningslagen införs en skyldighet för , , och polismyndigheterna att lämna uppgifter till varandra. Även i medborgarskapslagen föreslås en motsvarande uppgiftsskyldighet mellan och Utlänningsnämn- den. Vidare föreslås beträffande båda lagarna att också utlands- myndigheter som bedriver verksamhet enligt lagarna skall omfattas av uppgiftsskyldigheten. De andra myndigheterna får en mot- svarande uppgiftsskyldighet till sådana utlandsmyndigheter. För att samarbetet mellan myndigheterna skall kunna fungera smidigt, måste uppgiftsskyldigheten omfatta en mängd olika slags uppgifter som skall kunna utlämnas i olika situationer. Inom verk- samhetsområdet sker dessutom ofta förändringar som genererar behov av informationsutbyte avseende helt nya uppgifter.