sou · GRB395 · 2004-01-01 00:00:00 — Från början sköttes arbetet av arbets- förmedlingarna men satsade Arbetsmark- nadsstyrelsen på att utbilda och arvodera en särskild grupp lärare, de s.k. yrkesvalslärarna. I samband med de stora skolreformerna överfördes ansvaret för studie- och yrkesorienteringen 212Kommissionens förordning 2204/2002. 2000/01:96, Sjukersättning och aktivitetsersättning. Arbetsmarknadspolitiska program för personer med nedsatt arbetsförmåga ersattes yrkesvalslärarna av SYO-konsulenter som genomför nästan all vägledning för ungdomar.214 Ungdomar med funktionshinder – utbildningsnivå Av olika undersökningar framgår att personer med funktionshinder och nedsatt arbetsförmåga har en sämre situation på arbetsmarkna- den än befolkningen i övrigt. Utbildningsnivån spelar stor roll för möjligheterna att få ett arbete. Av tabell 3.11.1 framgår utbildningsnivån för arbetssökande ungdomar med arbetshandikapp . Tabell 3.11.1 Utbildningsnivå bland kvarstående arbetssökande med arbetshandikapp i åldersgruppen –29, 2002 Källa: AMS, 2003. av de arbetssökande ungdomarna med arbets- handikapp hade endast grundskoleutbildning. Andelen med gym- nasieutbildning uppgick till . Därutöver tillkommer med högskoleutbildning. Bland övriga ungdomar slutför gymnasieskolan. 215 Arbetssökande ungdomar med arbetshandikapp har alltså en något lägre genomsnittlig utbildningsnivå än övriga ungdomar. En rapport visar att personer med funktionshinder i genom- snitt har lägre utbildning än befolkningen i övrigt. Det är dock skillnader mellan olika grupper av funktionshindrade.216 Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi () har under- sökt hur det har gått för de ungdomar som lämnade med låga eller ofullständiga betyg eller som hoppade av gymna- siet.217 fann att de som hade skolproblem i för- värvsarbetade i betydligt lägre utsträckning än övriga personer i 214Karriärvägledning.se.nu, SOU:45. 215Skolverket, 2001. 216Funktionshinder och välfärd, SOU 2001:56. 217Ds 2003:33, Skolmisslyckande- hur gick det sen? Arbetsmarknadspolitiska program för personer med nedsatt arbetsförmåga De ungdomar som hoppat av gymnasiet hade en bättre situation på arbetsmarknaden än de som endast gått ut och slutat med låga eller ofullständiga betyg. Däremot gick det sämre för avhopparna än för de ungdomar som hade slut- betyg från gymnasiet. Ungdomar med funktionshinder – övergången mellan skola och arbetsmarknad Vid utredningens diskussioner med handläggare vid Arbets- marknadsverket har handläggarna framfört sin oro över att det blir allt fler elever med funktionshinder som går på gymnasiets indivi- duella program. Dessa elever riskerar, enligt handläggarna, att få stora svårigheter att etablera sig på arbetsmarknaden. Enligt Skol- verket är det dock svårt att uppskatta hur många elever på det indi- viduella programmet som har ett funktionshinder men det antas vara ett relativt stort antal.218 För många elever som hoppar av skolan , blir vuxenut- bildningen ett sätt att ta igen den bristande skolutbildningen. Vissa personer med funktionshinder riskerar dock att bli utestängda från vuxenutbildningen, eftersom de i denna utbildningsform, till skillnad från eleverna i ungdomsskolan, inte har rätt att få stöd för att kompensera funktionshindret. Från många arbetsförmedlare riktades också kritik mot skolorna för, vad man uppfattade var, bristande vilja att samarbeta med arbetsförmedlingarna i samband med övergången skola – arbetsliv. För att motverka utestängning från arbetslivet redan efter grund- skolan behöver, enligt dessa förmedlare, arbetsförmedlingen få möta eleverna innan de slutar . Försöksverksamheten Arbete åt unga handikappade /87 inledde AMS en försöksverksamhet med sär- skilda insatser som riktades till ungdomar med funktionshinder. Verksamheten avslutades , för att därefter permanen- tas. Totalt berördes närmare 5 000 ungdomar av projektet. Under projektet tilldelades varje länsarbetsnämnd medel för en tillfällig funktion som ungdomssamordnare. 218 Rapport 144. Vem tror på skolan. Attityder till skolan, 1997. Arbetsmarknadspolitiska program för personer med nedsatt arbetsförmåga genomfördes ett rikstäck- ande basprojekt riktat till alla personer med förtidspension eller sjukbidrag i åldern 16–. Syftet var att arbetsförmedlingen skulle hjälpa de ungdomar som hade förutsättningar och intresse att få pröva arbete eller utbildning. Den andra stora delen i försöksverksamheten gällde insatser för att utveckla samverkan mellan arbetsförmedlingen och skolan för att förbättra planeringen och förberedelserna för funktionshind- rade ungdomars inträde i arbetslivet. Syftet var att underlätta över- gången från skolan till arbetslivet. Totalt 900 ungdomar deltog i basprojektet. Vid en uppföljning som genomfördes konstateras att av ungdomarna hade arbete.219 Därutöver tillkom de ungdomar som gick i någon form av utbildning och var aktuella på nytt vid med särskilda resurser (Ami-s) och arbetsförmedlingen. Tillsammans uppgick dessa tre kategorier till . När det gällde samverkan mellan skolan och arbetsförmedlingen konstateras efter genomförandet av projektet att: Jämfört med utgångsläget innebar försöksverksamheten att samarbetet skola- arbetsförmedling gavs fastare former och att planeringsut- rymmet för Af:s insatser ökade. Utnyttjandet av resurserna vid Ami-s ökade påtagligt både genom konsultation av olika slag och i form av gruppinsatser.220 Det framhölls att särskilda resurser för unga handikappade behövs även . Vidare presenterades flera exempel på vilka vinster som kan göras med tidig samverkan mellan skola och arbetsförmedling. Dåvarande generaldirektören vid skrev i en kommentar att försöksverksamheten lett till att ungdomarna hade kunnat erbjudas lämpliga utbildningsvägar och därmed hade förtidspension kunnat undvikas. Generaldirektören anförde att det är av största vikt att detta nya arbetssätt förs ut och tillämpas i den reguljära verksamheten.221 219Arbete åt unga handikappade, Delrapport 4. Serie V, 1990:5. 220Arbete och unga handikappade - Slutrapport från en 4-årig försöksverksamhet, Serie V 1991:1. 221Vi har byggt broar, AMS. Arbetsmarknadspolitiska program för personer med nedsatt arbetsförmåga När projektet avslutades bestämdes att verksamheten skulle in- ordnas i det ordinarie arbetet vid . finns det därför särskilda samordnare för unga handikappade vid nästan alla länsarbetsnämnder. Samordnarna arbetar i första hand konsultativt gentemot arbetsförmedlingarna. Vid vissa arbetsför- medlingar finns också särskilda ungdomsförmedlare. I inrättades en särskild arbetsförmedling för unga handikappade. En av de länsarbetsnämnder som utredningen har haft kontakt med har också vidareutvecklat sin samverkan med skolan, kommuner och försäkringskassor i sin verksamhet med unga handikappade. Länsarbetsnämnderna har prioriterat arbetet med ungdomar med funktionshinder olika högt och både inriktning och resurser varie- rar stort över landet. På vissa ställen pågår ett aktivt arbete med bra samverkan för att finna arbete till ungdomar med funktionshinder medan det på andra ställen anslås lite tid och lite resurser för ändamålet. I utredningsarbetet har också frågor om information om de arbetsmarknadspolitiska programmen för personer med nedsatt arbetsförmåga diskuterats i olika sammanhang. Utgångspunkter för utredningens diskussioner och frågor har varit hur vi genom in- formation och kunskap ska kunna förbättra möjligheterna för per- soner med funktionshinder att få fäste på arbetsmarknaden. Det ena gäller behovet av mer allmän information och kunskap på både central och lokal nivå hos de olika aktörerna och organisa- tionerna på arbetsmarknaden. Här handlar det om dels informatio- nen och kunskapen internt, dels om hur man informerar externt. Enligt en undersökning som marknadspolitisk utvärdering (IFAU)222 genomfört saknar många arbetsgivare kunskap om vilka myndigheter de kan vända sig till för att få råd och information om vilka olika stöd som finns och vilka villkor som gäller vid anställning av personer med nedsatt arbets- förmåga. Det gäller både arbetsgivare som inte har övervägt att 222 IFAU, Funktionshindrade personer med nedsatt arbetsförmåga – ett arbetsgivar- perspektiv, Forskningsrapport 2001:5, och . Arbetsmarknadspolitiska program för personer med nedsatt arbetsförmåga anställa och arbetsgivare som har anställt personer med nedsatt arbetsförmåga. I detta sammanhang finns det även anledning att återknyta till vad som sägs i avsnitt 3.1 om de statliga myndigheter som på central nivå har ansvar för en samhällssektor och därmed har fått ett särskilt stort ansvar för att de nationella målen för handikappo- litiken ska kunna nås. Dessa s.k. sektorsmyndigheter har till upp- gift att samordna, stödja och driva på andra myndigheter inom den egna sektorn. Inom arbetsmarknadsområdet har Arbetsmarknads- styrelsen sektorsansvaret för handikappolitiken. Enligt är en av uppgifterna inom ramen för sektorsansvaret att formulera krav på insatser (för funktions- hindrade) som riktar sig till myndigheter och verksamheter utanför och som faller inom den arbetsmarknads- politiska sektorn. Enligt är skolan, arbetsplatserna och arbetsgivarna de viktigaste områdena för in- satser som ligger utanför primära an- svarsområde. Angående arbetsgivarnas inställning till att anställa personer med nedsatt arbetsförmåga säger att: Det finns en återhållsamhet hos arbetsgivarna att anställa personer med nedsatt arbetsförmåga. Kunskaper hos arbetsgivarna om funk- tionshinder och om vilket stöd som kan lämnas vid anställning av funktionshindrade har stor betydelse för att undanröja hinder. menar också att det vilar ett stort ansvar på arbetsgivarna och de fackliga organisationerna att förbättra anställningsmöjligheterna för funktionshindrade. AMS ska ha en aktiv roll i överläggningar mellan parterna på arbets- marknaden när det gäller att åstadkomma överenskommelser – särskilt med större arbetsgivare – om att anställa personer med nedsatt arbets- förmåga. insatser för att få fler arbetsgivare att vilja anställa personer med arbetshandikapp genomförs till största delen inom ramen för det ordinarie förmedlingsarbetet. Det ingår i arbetsförmedlingens arbetsgivarkontakter att diskutera möjligheten att anställa personer med arbetshandikapp. Det är i huvudsak i Arbetsmarknadspolitiska program för personer med nedsatt arbetsförmåga dessa pågående kontakter arbetsförmedlingen marknadsför arbets- sökande personer med nedsatt arbetsförmåga.223 Utöver de ordinarie kontakterna genomförs även riktade infor- mationssatsningar till arbetsgivare och intensifierade företagsbesök för att marknadsföra arbetsförmedlingens tjänster och stöd vid an- ställning. I arbetsförmedlingens prognosarbete ingår att fråga om arbetsgivarnas intresse att anställa personer med nedsatt arbets- förmåga. Arbetsförmedlingen har dessutom tillgång till särskild kompe- tens i form av SIUS-konsulenter.224 Konsulenterna har bl.a. upp- giften att arbeta ute på arbetsmarknaden för att påverka arbets- givarna och att ge både den arbetssökande och arbetsgivaren stöd vid anställning av en person med funktionshinder. Enligt Arbets- marknadsstyrelsen har resurserna för förstärkts i flera län. genomför även riktade insatser i pro- jektform för att på så sätt påverka arbetsgivarens vilja att anställa personer med funktionshinder. kommer också att i sina kvartalsvisa undersökningar fråga arbetsgivarna om de har övervägt att anställa en arbetssökande person med nedsatt arbetsförmåga.225 Det andra området rör information i samband med att arbets- givaren anställer en arbetstagare med lönebidrag, eller något annat stöd. Här behövs information och kunskap om vad anställningen respektive bidraget innebär och vilka ytterligare arbetsmarknads- stöd arbetsgivaren och den anställde kan få del av. Ett av kvalitetskraven för handläggning av lönebidrag handlar just om att förbättra informationen i samband med anställningar med lönebidrag.226 223AMS kvartalsrapport 2002:2, , Dnr 02-5078-00, bil. 224Cirka 200 handläggare vid som ger enskilda stöd inom ramen för Särskilt introduktions- och uppföljnngsstöd, . 225AMS, PM, , AMS återrapportering till regeringen 16/6 enligt regleringsbrevet, Dnr 03-4880-01. 226AMS kvalitetskriterier för handläggning av lönebidrag, 1998. Arbetsmarknadspolitiska program för personer med nedsatt arbetsförmåga Lönebidragsprojekt – som tog fram kvalitetskraven – konstaterade att informationen till arbetsgivare kring lönebidragets syfte och villkor var ett problemområde. I sin slutrapport anförde projektet att: Även om handläggare upplevde att de lämnat information till arbetsgivaren kom i efterhand frågor från arbetsgivaren kring an- ställningsvillkor och arbetsrättsliga frågor liksom rutiner kring den ekonomiska hanteringen. Det visade sig ofta att arbetsgivare inte haft klart för sig att grunden för anställning av en arbetshandikappad per- son var att de gängse arbetsrättsliga reglerna gällde. En vanlig före- ställning var att lönebidragsanställning utgjorde en särskild an- ställningsform som var kopplad till lönebidraget. Ett annat informa- tionsproblem var försäkringsfrågor i de fall en arbetsgivare inte hade de försäkringar som med automatik följde kollektivavtal. Att löne- bidraget i regel lämnas för högst har visat sig vara ett påtagligt informationsproblem.227 Enligt var det svårt att bestämma om det egentliga problemet var brist på information från arbetsförmed- lingen eller om arbetsgivaren glömt bort innehållet i den informa- tion som lämnats. Enligt kvalitetskraven ska arbetsgivaren vid anvisning av en per- son med nedsatt arbetsförmåga få adekvat information om: den arbetssökandes arbetsförutsättningar, lönebidragsåtgärdens syfte och målgrupp – bidragstid med viss möjlighet till förlängning samt uppföljning från arbetsför- medlingen, arbetsrättsliga villkor, arbetsgivare – arbetstagare, avtalsenliga villkor inklusive försäkringar, yttrande från facklig organisation, bidragets storlek – bidragsgrundande lönekostnad, nedsättning av arbetsförmåga (resultat av arbetsanalys), omprövning av bi- dragsnivå – successiv sänkning i relation till ökad arbetsför- måga, rekvisition av bidrag – 60-dagarsregeln, arbetsgivarens redovis- ning till Ekonomitjänster. 227 AMS 2001, Slutredovisning av , Uppdrag 1.4 enligt regeringens regleringsbrev . Arbetsmarknadspolitiska program för personer med nedsatt arbetsförmåga bedömning 2001 var att handläggarna hade blivit betydligt mer medvetna om betydelsen av att arbets- givarna får lämplig information. underströks att detta är ett grundläggande kvalitetskrav och att länsarbetsnämnderna och arbetsförmedlingarna kontinuerligt måste följa upp det. Arbets- marknadsstyrelsen menade även att detta måste ha stort utrymme i utbildningar för nya handläggare. Handläggare vid om information Vid utredningens besök vid olika arbetsförmedlingar diskuterades bl.a. frågan om information i samband med administ- rationen av lönebidragen. Handläggarna som utredningen talade med menade att arbetsgivarna till anställda med lönebidrag får bra information om vilka villkor som gäller för bidraget. menade man att informationen fortfarande kan bli bättre. I SCB-undersökningen fick handläggarna svara på frågan om de uppfattade att informationen om lönebidrag från arbetsförmed- lingen till arbetsgivaren i samband med nyanställningar oftast är tillräcklig. Enligt enkätsvaren anser totalt av hand- läggarna att informationen till arbetsgivarna är tillräcklig. Det är dock viss skillnad mellan handläggarna i storstadskommuner respektive övriga kommuner. I storstadskommuner anser av de svarande att informationen till arbetsgivaren om lönebidrag i samband med nyanställningar oftast inte är tillräcklig. Motsvarande andel hos övriga kommuner är . I enkätundersökningen fick arbetsgivarna frågor om den informa- tion de fått. En fråga gällde hur de fått information om möjligheten att få lönebidrag vid anställning av en person med nedsatt arbets- förmåga på grund av ett funktionshinder. Cirka hälften av arbets- givarna som svarat på enkäten hade fått informationen av arbets- förmedlingen medan av arbetsgivarna fått informa- tionen av den arbetssökande. Följdfrågan var om arbetsgivarna ansåg att informationen var tillräcklig. Svaret på den frågan var att av arbetsgivarna Arbetsmarknadspolitiska program för personer med nedsatt arbetsförmåga inom allmännyttan och av övriga arbetsgivare tyckte att informationen var tillräcklig. Arbetsgivarna som ansåg att informationen inte var tillräcklig tyckte att det saknades kunskap hos handläggare vi arbetsförmed- lingen och att informationen vid anställningen inte var tillräcklig. Det saknades detaljerad information om förutsättningarna i sam- band med anställning med lönebidrag. Det saknades även informa- tion om att anställningen är en vanlig anställning – men att löne- bidraget är tidsbegränsat – och att arbetsgivaren har samma ansvar, t.ex. rehabiliteringsansvar, som för alla andra anställda. I utredningens expertgrupp finns representanter för fack, arbets- givare och handikapporganisationer. Experterna har inventerat och presenterat vad respektive organisation har gjort för att förbättra situationen på arbetsmarknaden för personer med nedsatt arbets- förmåga. Av experternas redovisningar framgår att mycket har gjorts men att mycket fortfarande återstår att göra. In- formation var just ett område som samtliga tyckte de kunde bli bättre på. Under arbetets gång har utredningen besökt de nordiska länderna och för att studera och jämföra de arbetsmarknads- politiska insatserna för personer med nedsatt arbetsförmåga. Utredningen har också tagit del av en arbetsmarknadspolitisk länderjämförelse som genomförts av nadspolitisk utvärdering (IFAU).228 IFAU:s länderjämförelse och besöken i de nordiska länderna samt , understryker att det är svårt att göra direkta jäm- förelser mellan de olika ländernas system. Däremot kan utform- ningen av de olika systemen inspirera till nytänkande och förslag till förändringar. Vid besöken träffade utredningen representanter för olika departement och myndigheter samt organisationer och företag med anknytning till det arbetsmarknadspolitiska området. En gemensam utgångspunkt för de arbetsmarknadspolitiska in- satserna i och besöksländerna är att arbetstslinjen hävdas mycket bestämt. I formulerades det på följande sätt: 228 IFAU, , Labour market policies, strategies and statistics for people with disabilities. A cross- national comparision, Forskningsrapport 2001:13 Arbetsmarknadspolitiska program för personer med nedsatt arbetsförmåga Work for those who can, benefits for those who cant. Olika former av insatser I är lönebidraget en stor arbetsmarknadspolitisk insats. I finns ett stöd som liknar lönebidraget. Den danska mot- svarighet till vårt svenska lönebidrag heter fleksjobb. Bidraget till fleksjobb är också direkt knutet till individen, det kan lämnas , och följer med när individen byter arbetsgivare utan att något nytt beslut behöver fattas. Fleksjobben finns hos både privata och offentliga arbetsgivare men strävan är att de i första hand ska finnas hos privata arbets- givare. En stor del av det praktiska ansvaret ligger hos de danska kommunerna och det är kommunen som erbjuder arbetsgivaren att anställa en person på ett fleksjobb. Lön och övriga anställnings- villkor följer vad som gäller i övrigt på arbetsmarknaden. I , och finns olika former av lönestöd men till skillnad från fleksjobben är de begränsade i tiden från några månader till . I är ett program kallat Work Step det dominerande. De personer som deltar i programmet ska steg för steg med hjälp av olika insatser som lönestöd, assistans, kompetensutveckling, m.m. få ett vanligt arbete. Workstep provides support to you and your employer that is tailored to meet your individual requirements, and whenever possible, provides you with the opportunity to progress into unsupported employment. It offers a variety of different job opportunities with a wide range of organisations from small high street shops to national companies. Some employees are also employed in supported factories and business.229 Work Step är inget regelrätt anställningsstöd. Den enskilde be- finner sig på en arbetsplats och deltar i arbetet men behöver inte ha en vanlig anställning. av deltagarna får ett arbete när programmet har avslutas. Tiden med Work Step kan variera . Det utmärkande är att det kombinerar stöd till en arbets- givare med ett antal skräddarsydda praktiska insatser. Det finns en mängd olika utförare av Work Step, som i sin tur har avtal med 229 Make it Work. A guide to specialist services for disabled people. Skrift utgiven av Jobcentre Plus. Arbetsmarknadspolitiska program för personer med nedsatt arbetsförmåga olika arbetsgivare, som tar emot personer och sätter dem I arbete. Bland utförarna finns bl.a. handikapporganisationer. Den största utföraren är , ett företag som närmast kan jämföras med . I ägnades en stor del av besöket åt att studera verksam- heten vid Arbeidmarkedsbedrifterne, AMB, som till en del på- minner om Work Step. AMB:s verksamhet är uppdelad i tre faser. Fas 1 – en väglednings- och bedömningsfas som uppgår . Fas 2 – en yrkesträningsfas på maximalt . Fas 3 – skyddad anställning som kan pågå under individens resterande yrkesverksamma tid. En arbedmarkedsbedrift har på det sättet hand om både vägledning och arbete. Till fas 1 remitteras personer från arbetsförmedlingen för för- djupad vägledning och bedömning. Den fördjupade vägledningen och bedömningen utgår från den enskildes behov. Efter fas 1 kan olika insatser bli aktuella. En sådan kan vara fas 2, yrkestränings- fasen, där den enskilde får prova på olika yrken. Av de personer som lämnar fas två går nästan hälften till ett arbete. Några av de personer som lämnar fas 2 för arbete går till den tredje fasen som är en form av skyddad anställning. Det finns ingen självklar koppling mellan de olika faserna. Länderna har olika praktiska stöd för människor som i sitt arbete behöver särskilt stöd för att kunna klara arbetsuppgifterna. I heter det Access to Work och omfattar allt från hjälp- medel och arbetsplatsanpassningar till färdtjänst för att komma till och från arbetet.230 Arbetsmarknadspolitiska program för personer med nedsatt arbetsförmåga Samordning med andra verksamheter I flera av länderna finns en strävan att samla arbetsförmedlingen och handläggarna från samt socialförsäkringen under ett tak. I pågår ett projekt i åtta kommuner. I projektet samverkar arbetsförmedlingen, socialförvaltningen och folkpen- sionsanstalten. I genomförs liknande samverkan inom ramen för Jobcenter Plus, där arbetsförmedlingen och social- förvaltningens service samlas. För många som söker arbete är det viktigt att få svar på frågor som inte endast gäller arbetslivet utan som också har betydelse för möjligheterna att arbeta. Det kan gälla frågor som rör socialförsäkringens område eller möjligheter att få färdtjänst och barnpassning. I många länder finns det lagar som ska underlätta för människor med funktionshinder att komma in i arbetslivet. Vid besöket i fick utredningen en genomgång av den engelska diskri- mineringslagen231 som har stora likheter med den svenska lag- stiftningen på detta område. I är arbetsgivaren skyldig att kalla den person till anställningsintervju som i sin ansökan talar om att han eller hon har ett funktionshinder. Detta krav har givit resultat. Många får arbete när de väl kommer till anställnings- intervju. I allt fler länder i skapas särskilda bestämmelser för att reglera en företagsform som benämns . När ut- redningen besökte presenterades idéer om lagstiftning på området. är företag som förbinder sig att ta ett extra socialt ansvar genom att t.ex. en viss andel anställda ska vara funk- tionshindrade och/eller ha svårt att få eller behålla ett arbete. Företagen ska verka på en marknad där de säljer sina varor eller tjänster.232 I vissa länder ges dessa företag vissa förmåner t.ex. i form av bidrag eller förmånliga skatter. I är tanken att ett socialt