sou · GRB3110 · 2004-01-01 00:00:00 — Läkemedel läggs ut som genomsnitt per ålder och kön, även här beror progressionen på att kvinnor erhåller högre subventioner än män. Fyra inkomstslag är regressiva i både års- och livsperspektiv: fak- torinkomst, avtalspensioner, äldreomsorg och indirekt beskattning. Faktorinkomster är de inkomster som genereras på marknaden, i SESIM utgörs de av löner och kapitalinkomster. Att dessa in- komster är ojämnt fördelade är föga förvånande, om marknadens fördelning var jämn finns inget behov av offentliga ingrepp av in- komstutjämningsskäl. Regressiviteten är något kraftigare i tvär- snittet. Detta förklaras av mobilitet, en hög inkomst ett visst år behöver inte betyda hög livsinkomst. Pensionärer med hög avtalspension har också relativt höga offentliga pensioner och därmed totala inkomster. En hög offentlig pension tyder även på en hög livsinkomst vilket ger en ännu högre regressivitet över livet. 28 Se t.ex. regeringens proposition [2001/02:100], bilaga 3. Bilaga 9 till LU 2003 Äldreomsorgen har den mest regressiva fördelningen av alla inkomstslag i tvärsnittet, detta resultat erhölls också i den tidigare refererade studien baserad på HINK-data. Även över livscykeln verkar dessa subventioner regressivt. Att den subventionerade äldreomsorgen är så kraftigt regressiv beror på att de värden som påförs mottagarna i vissa fall är mycket stora. Äldreomsorgen är här försäkringsmässigt utlagd. Detta innebär att alla, oavsett egen konsumtion, erhåller genomsnittliga värden för det egna könet och den egna åldersklassen. Trots denna utjämning blir subven- tionerna höga i de aktuella åldersklasserna. Som exempel kan nämnas att män som är eller äldre påförs ett nettovärde (efter betalda avgifter) motsvarande ca . I kombi- nation med (även en låg) pension lyfter detta mottagaren högt upp i fördelningen. Det finns ett positivt samband mellan livsinkomst och livslängd, ju högre inkomst desto längre förväntad livslängd. Även detta bidrar till regressiviteten. Indirekta skatter tas ut på konsumtion. Den andel av disponibel inkomst som konsumeras minskar med ökande inkomst. Att indirekt beskattning verkar regressivt är därför förväntat. 4.2.3Inkomstslag som byter tecken De flesta inkomstslag har samma omfördelningseffekter över livet som . Effekternas styrka påverkas ibland av tidspers- pektivet men ytterst få inkomstslag byter tecken. Ett undantag är efterlevandepension som enligt tabellerna är regressivt i tvärsnittet men progressivt över livet. Detta är dock i huvudsak en effekt av den modellerade perioden. I tvärsnitts- analysen ingår alla individer som återfinns i modellpopulationen (2000–2109). Bland dessa finns änkor med rätt till änkepension och denna verkar regressivt. När livsin- komsterna analyseras ingår endast de som föddes mellan , dessa får aldrig rätt till änkepensioner och efterlevande- pensionerna består då endast av barnpensioner som verkar progressivt. Ålderspensionerna verkar progressivt i tvärsnittet men regressivt över livet. Ålderspensionärer har i snitt relativt låg totalinkomst eftersom de inte har några övriga inkomster29 vilket ger 29 Detta är i viss mån en effekt av modellspecifika omständigheter, SESIM tillåter inte deltidspension och pensionärer kan heller inte erhålla arbetsinkomster. Bilaga 9 till LU 2003 progressivitet i tvärsnittet. En hög pension ger i allmänhet inte en inkomst i toppen av fördelningen utan någonstans mellan mitten och toppen. De som har höga pensioner har dock haft höga inkomster när de var aktiva varför de återfinns i toppen av livs- inkomstfördelningen. Ålderspensionerna verkar därför regressivt över livet. Observera att analysen här endast avser utbetald pension och inte tar hänsyn till inbetalda avgifter. En stegvis analys av ålderspensionssystemet i sin helhet visar att effekten sett i ett livscykelperspektiv är progressiv. Gini-koefficienten för total livs- inkomst uppgår, enligt tabell 4.1, till 0,086. Om hela ålderspen- sionssystemet tas bort30 ökar ojämnheten till 0,110, en ökning . Ålderspensionssystemets progressivitet undersöks med en annan metodik i kapitel 5. Även med denna metod blir resultatet att pensionssystemet i sin helhet verkar progressivt i ett livscykel- perspektiv. Återbetalning av studiemedel verkar i tvärsnittet mer eller mindre neutralt. Detta beror möjligen på att många av de som betalar är föräldrar med en försörjningsbörda som, trots en hög inkomst, pressar ner dem till mitten av fördelningen. Vid en jäm- förelse med övriga subventioner och transfereringar som utgår till universitets- studerande är återbetalningarna det enda inkomstslag som över livet är (lätt) regressiva. Även här är förklaringen avbrut- na studier, de som studerat och tagit studielån men ej examen betalar tillbaka sina lån men får ingen avkastning på sin utbildning. har beskrivningen helt fokuserats på riktningen av inkomstslagens omfördelningsegenskaper, nästa steg är att även ta hänsyn till hur omfattande inkomstslagen är. Det är då kolumnen Gini-bidrag som ska studeras. Då kolumnerna summerar till olika nivåer blir jämförelsen mellan livs- och årsinkomster svår, i tabell 4.4 nedan har ginibidragen normerats med Gini-koefficienten så att kolumnerna summerar till . Detta, i kombination med att den version av SESIM som används här inte heller modellerar privata pensioner, leder till att ålderspensionärernas relativa position underskattas. 30 Total inkomst minskas med utbetalda pensioner och ökas med allmänna egenavgifter samt arbetsgivaravgifter avseende ålderspensioner. Bilaga 9 till LU 2003 Tabell 4.3 Inkomstslagens relativa bidrag till ojämnheten i total års- och livsinkomst Underhåll (mottaget) I tvärsnittet drivs inkomstojämnheten nästan helt av faktor- inkomsterna och i viss mån av äldreomsorgen. Faktorinkomsterna är det överlägset största inkomstslaget, det motsvarar volym- mässigt av total inkomst. Faktorinkomsternas bidrag till ojämnheten överstiger , vilket betyder att övriga inkomstslag sammantaget verkar utjämnande. Äldreomsorgens fördelningseffekt har redan diskuterats. Övriga inkomstslag som lämnar ett märkbart positivt bidrag är ålders- och avtalspensioner Bilaga 9 till LU 2003 Kraftigast utjämnande effekt har inkomstskatten. Över livet är mönstret detsamma men pensioner- nas effekter accentueras, ålders- och avtalspensionernas bidrag ökar på bekostnad av faktorinkomsten. 5Omfördelning mellan individer och över livscykeln Ekonomiska transaktioner mellan de enskilda hushållen och den offentliga sektorn leder till en omfördelning av ekonomiska resurser i samhället. Främst sker detta genom skatte- och trans- fereringssystemen men även genom olika former av subventionerad verksamhet som helt eller delvis finansieras av offentliga medel. I vissa delsystem finns en uttalad målsättning att utjämna fördel- ningen av ekonomiska resurser genom att omfördela dessa från hushåll med en stark ekonomisk ställning till hushåll med en svagare ekonomisk ställning. Andra har en mer försäkringsmässig karaktär och syftar i första hand till att hjälpa hushållen att periodisera sina ekonomiska resurser över livscykeln. I den första kategorin återfinns till exempel systemen för social- och bostadsbidrag samt den progressiva inkomstbeskattningen. Det kanske tydligaste exemplet på ett system av det andra slaget är ålderspensionssystemet i vilket individer sparar pengar under de förvärvsaktiva åren vilka sedan förbrukas som pensionär. I det följande benämns den första typen av omfördelning, mellan olika individer i populationen, interpersonell omfördelning. Den omfördelning som görs från en individ till samma individ benämns intrapersonell omfördelning. Den senare omfattar två delkompo- nenter, omfördelning inom ett och för en och samma individ samt omfördelning över individens livscykel. För vissa komponenter i skatte- och transfereringssystemen kan en klassificering, med avseende på vilken form av omfördelning komponenten huvudsakligen bidrar till, göras på intuitiva grunder. För andra är uppgiften något svårare. Med hjälp av resultat från SESIM görs nedan en uppskattning av storleken hos de nämnda omfördelningskomponenterna för den offentliga sektorn som helhet. Dessutom görs för några av de Omfördelning mellan individer och över livscykeln Bilaga 9 till LU 2003 viktigaste komponenterna i de analyserade offentliga systemen en uppskattning av omfördelningsegenskaperna hos just dessa komponenter. I analysen utökas individernas inkomster med subventionsvärdet för vissa offentliga tjänster. Detta ger en mer komplett bild av den offentliga sektorns totala resursomfördelning jämfört med att endast betrakta skatte- och transfereringssystemen. En explicit uppskattning av värdet av de offentliga tjänsterna för de enskilda hushållen kan förstås göras på många olika sätt. I dessa analyser likställs värdet med den beräknade nettosubventionen, definierad som tjänstens produktionskostnad minus eventuellt betalda avgifter. Tabell 5.1 innehåller en förteckning över de inkomstslag som inkluderas i analysen. Tabell 5.1 Ingående transfereringar, skatter och subventioner Studiemedel (lån och Ålderspension (offentlig) I analyserna betraktas i första hand individen. Individens eko- nomiska situation är dock beroende av den ekonomiska situationen för övriga hushållsmedlemmar. Ett antagande som görs i dessa analyser, på samma sätt som i föregående kapitel, är därför att hus- hållets samtliga resurser fördelas mellan dess medlemmar. 31 Se avsnitt 2.7. Bilaga 9 till LU 2003 Omfördelning mellan individer och över livscykeln fokus här ligger på storleken av olika omfördelningar och inte hushållens ekonomiska standard i sig görs ingen justering för olikheter i försörjningsbördan. Resurserna delas i stället per person inom hushållen. Detta gäller samtliga komponenter som presen- teras i tabell 5.1. Exempel på konsekvenser av antagandet är att föräldrar kommer att påföras en viss del av sina barns subventioner för utbildning och att barnen påförs en viss del av sina föräldrars betalda skatter. Beräkningen av de inter- respektive intrapersonella omfördelnings- komponenterna görs enligt en metod som tidigare använts av bland andra Hussénius och Selén (1994)32, Falkingham och (1996) samt O´Donoghue (2001b). Enligt metoden antas varje kohort33 balansera sig själv finansiellt över livscykeln, det vill säga att summan av inbetalda skatter och avgifter exakt motsvarar summan av utbetalda transfereringar och subventioner för offentliga tjänster. Genom att låta varje kohort uppnå finansiell balans bortser metoden från eventuella stats- finansiella under- eller överskott (för en given kohort över dess livstid) som uppstår . Sådana kan dock tänkas förekomma inom ramen för de delar av offentlig sektor som inte inkluderas i analysen. Kohorternas totala inbetalade skatter kommer i simuleringen att överstiga summan av transfereringar och subventioner beroende på att skatterna även ska finansiera vissa offentliga kostnadsposter vilka inte inkluderas i analysen. För att uppnå finansiell balans över livscykeln för varje kohort måste alltså en viss anpassning av det totala skatteuttaget göras. Eftersom en sådan anpassning kan åstad- kommas på många olika sätt och resultaten i viss mån kan påverkas av valet av metod kommer två olika metoder att användas i ana- lyserna. Enligt den första metoden finansieras den offentliga sektorns utgifter av samtliga socialavgifter34 och en så stor andel av direkta och indirekta skatter som krävs för att kohorten ska balanseras. 33Med kohort avses här de individer som är födda under samma kalenderår. 34Arbetsgivaravgiften betraktas här som en skatt även om det formellt inte är hushållet som erlägger avgiften. Omfördelning mellan individer och över livscykeln Bilaga 9 till LU 2003 Enligt den andra metoden används samtliga indirekta skatter och en så stor andel av socialavgifter och direkta skatter som krävs (se Tabell 5.2). Metod 1 lägger en större finansieringsbörda på individer som har arbetsinkomster då socialavgifterna där väger tyngst. Här kommer alltså hushåll som har låga, eller helt saknar, förvärvsinkomster att ge låga bidrag. Metod 2, som i stället lägger störst vikt vid de indirekta skatterna, fördelar finansieringsbördan något jämnare i populationen. De indirekta skatterna beräknas, som tidigare nämnts, som en andel av hushållens disponibla inkomst vilket inne- bär att i stort sett alla hushåll bidrar i någon utsträckning. Tabell 5.2 Metoder för tilldelning av skatter och avgifter Tilldelade skatter/avgifter35 A+ (D+I) I+ (A+D) Anm.: A, D och I representerar här summor över samtliga levnadsår för alla individer i respektive kohort. Givet denna metod för tilldelning av skatter och avgifter kan de inter- respektive intrapersonella omfördelningskomponenterna beräknas. Individer kan få transfereringar (och subventioner för offentliga tjänster) som de betalar skatter (och avgifter). Om en individ får större transfereringar än hon betalar skatter är individens netto gentemot den offentliga sektorn positivt . Omvänt uppkommer negativa netton genom att individen betalar högre skatter än hon får igen i form av transfereringar. Summan av individens årliga netton över livet är lika med individens livsnetto. Eftersom varje kohort antas betala lika mycket skatter som de får i transfereringar, över livscykeln, är summan av de positiva livsnet- tona lika med (minus) summan av de negativa livsnettona. 35 Låt T beteckna en kohorts totala transfereringar och subventioner över livscykeln. Uttags- andelarna, enligt respektive metod, kan då beräknas som Bilaga 9 till LU 2003 Omfördelning mellan individer och över livscykeln motsvarar de medel som omfördelas mellan individer (interper- sonell omfördelning) inom kohorten. Om en individ under ett visst år får transfereringar som hon betalar skatt kan det ses som om transfereringarna finansieras av de betalade skatterna, här benämnt årlig rundgång. Om skatterna överstiger transfereringarna finansieras dessa helt av de betalade skatterna, det vill säga den årliga rundgången är lika stor som transfereringarna. Om transfereringarna överstiger skatterna finansieras bara den del som inte överstiger skatterna, den årliga rundgången motsvarar då de betalade skatterna. En individ som har ett positivt livsnetto gentemot den offentliga sektorn kan ändå ha negativa netton, det vill säga då skatterna överstiger transfereringarna. Dessa skatter kan då antas finansiera erhållna transfereringar i individens liv, här benämnt livscykelrundgång. Omvänt kan en individ med ett negativt livsnetto ha enstaka år med positiva netton. Dessa års transfereringar kan då ses som finansierade av andra års betalade skatter. Sammantaget ger den årliga rundgången och livscykelrund- gången ett mått på hur mycket av de erhållna transfereringarna som är självfinansierade, det vill säga har finansierats av individen själv i livet. För en mer formell definition av beräkningarna se faktaruta 5.1. Faktaruta 5.1 Beräkning av inter- respektive intrapersonella omfördel- ningskomponenter Beräkningar av inter- och intrapersonella fördelningskomponenter utförs för varje kohort. För att förenkla notationen används dock ingen indexering med avseende på de olika kohorterna. Låt Sit beteckna uttaget av skatter och avgifter från individ i vid ålder t. Låt vidare Tit beteckna summan av transfereringar och subventioner som betalas till individ i vid ålder t. Individens livsnetto, betecknat Ni , gentemot den offentliga sektorn kan nu beräknas som summan av erhållna transfereringar och subventioner minskade med summan av betalade skatter och avgifter: Ni = tK=i0 Tit tK=i0 Sit , Omfördelning mellan individer och över livscykeln Bilaga 9 till LU 2003 där Ki betecknar åldern vid vilken individ i avlider. Den interpersonella omfördelningen i kohorten beräknas som summan av alla positiva livsnetton i kohorten: INTER = iN=1 (Ni | Ni > 0) Observera att detta exakt motsvarar (minus) summan av alla negativa livsnetton i kohorten eftersom kohortens totala netto är lika med noll. Den intrapersonella omfördelningen består av två komponenter. Dels den omfördelning som går från en individ tillbaka till samma individ under , här kallad årlig rundgång. Dels den om- fördelning som går från en individ ett visst år till samma individ under ett annat år. Den årliga rundgången uppstår genom till exempel skattepliktiga transfereringar där en viss del av trans- fereringarna kan antas vara finansierade av de skatter och avgifter individen betalar . Den årliga rundgången för individ i vid ålder t betecknas RÅit och beräknas som minimum av erlagda skatter/avgifter och erhållna transfereringar och subventioner: RÅit = min(Tit , Sit ) Den totala årliga rundgången för kohorten beräknas genom att summera den årliga rundgången över kohortens sammanlagda levnadsår: INTRAÅR = iN=1 tK=i1 RÅit Den del av den intrapersonella omfördelningen, för individ i, som görs mellan olika åldrar i individens liv beräknas på olika sätt beroende på om individen har ett positivt eller negativt livsnetto. Bilaga 9 till LU 2003 Omfördelning mellan individer och över livscykeln RÅit ) , om Ni RÅit ) om Ni Summerat över samtliga individer i kohorten ges den totala livscykelrundgången som INTRALIV = iN=1 RLi Sammanfattningsvis gäller , för respektive kohort, att summan av utbetalda transfereringar och subventioner är lika stor som summan av inbetalda skatter och avgifter. Vidare är dessa summor lika stora som summan av de intra- respektive interpersonella omfördelningarna i kohorten: iN=1 tK=i0 Tit = iN=1 tK=i0 Sit = INTER + INTRAÅR + INTRALIV För att åskådliggöra tekniken presenteras i tabell 5.3 ett räkne- exempel för en fiktiv population bestående av två individer vilka observeras under fem perioder. Den första individen har totalt tilldelats 10 enheter i transfe- reringar och subventioner (T) och betalat 20 enheter i skatt (S) vilket ger ett livsnetto om minus 10 enheter. För den andra indi- viden är dessa siffror omvända. Totalt sett har i populationen alltså omfördelats 10+20=30 enheter. Dessa kan dekomponeras i en interpersonell omfördelning om 10 enheter (summan av positiva livsnetton), en årlig rundgång (RÅ) om 8+8=16 enheter samt en intrapersonell livsomfördelning (RL) om 2+2=4 enheter. I exem- pelpopulationen utgör alltså den interpersonella omfördelningen en tredjedel av den totala omfördelningen. Frånräknat den årliga rundgången uppgår den i stället till (10/14). Omfördelning mellan individer och över livscykeln Bilaga 9 till LU 2003 Tabell 5.3 Exempelberäkning av omfördelningskomponenter Anm.: T står för transfereringar, S för skatter, RÅ för årlig rundgång och RL för rundgång över livet. Följande resultat baseras på beräkningar avseende individer födda vilka har simulerats till och med . Resultaten för de olika födelsekohorterna är mycket lika sinse- mellan och presenteras här av den anledningen i stället som ett genomsnitt av de ingående kohorterna. Samtliga belopp anges fasta priser. I nedanstående tabeller presenteras de beräknade beloppen för respektive omfördelningskomponent. I beräkningarna regleras skatteuttaget med hjälp av metod 1. Av tabell 5.4 framgår att det är den årliga rundgången som är den enskilt största omfördelningskomponenten och utgör av samtliga omfördelade medel. Den årliga rundgången uppstår framför allt genom de skattepliktiga transfereringarna och genom att skattebetalande hushåll erhåller offentliga subventioner. Den påverkas därför i hög grad av de antaganden som görs angående resursfördelningen inom hushållen, till exempel genom att föräldrar antas få del av barnens utbildningssubventioner och genom att barn antas betala en del av föräldrarnas skatt. Bilaga 9 till LU 2003 Omfördelning mellan individer och över livscykeln av detta redovisas omfördelningskomponenterna i det följande även frånräknat den årliga rundgången36. Den interpersonella omfördelningen beräknas till , vilket gör att andelen självfinansierade transfereringar och subven- tioner uppgår till . Drygt åtta av som individen får i transfereringar och subventioner över livet har, för en genomsnittlig individ, alltså finansierats av individen själv . Frånräknat den årliga rundgången uppgår de inter- respektive intrapersonella omfördelningskomponenterna i stället till 32 pro- cent och . Sammantaget visar dessa resultat att de offent- liga systemen huvudsakligen åstadkommer en periodisering av resurser över livscykeln. Belopp (tkr) Andel (%) Andel, exklusive årlig rundgång (%) INTRA (år) INTRA (liv) Hussénius och Selén (1994) visar i liknande beräkningar på en något högre interpersonell omfördelning, . Från- räknat den årliga rundgången redovisas även där en interpersonell omfördelning på vilket helt överensstämmer med resultaten i tabell 5.4.37 I liknande internationella studier visar Falkingham och (1996) att den interpersonella omfördelningen ligger mellan för samt mellan för beroende på vilken metod som används för att 36 Detta ger en analys där hushållens årliga netton betraktas och inte de faktiska bruttoströmmarna av skatter och transfereringar. 37 Betydande skillnader i beräkningsförutsättningar föreligger dock mellan dessa båda analyser. Hussénius, J. & Selén, J. [Ds 1994:135] baserar sina beräkningar skatte- och transfereringssystem och använder en annan typ av modell för simulering av befolkningen. Vidare beaktas inte värdet av offentliga subventioner. Vissa skillnader finns även i antaganden om delning av medel inom hushållen. Omfördelning mellan individer och över livscykeln Bilaga 9 till LU 2003 Enligt ODonoghue (2001b) är mot- svarande siffror för och respektive . Den förhållandevis låga interpersonella omfördelningen i (åtminstone i förhållande till , och ) kan förklaras av att en stor del av transfereringarna här består av socialförsäkringar som är knutna till den försäkrades inkomster. Endast ålderspensionssystemet utgör till exempel i beräkningarna av samtliga transfereringar. En relativt stor andel av transfereringarna är i skattepliktiga vilket bidrar till den intrapersonella omfördelningen (i form av årlig rundgång). Tabell 5.5 visar genomsnittliga flöden per individ mellan individer och offentlig sektor uppdelat på kvintiler för genomsnittlig livsinkomst. Livsinkomstnivån beräknas som den genomsnittliga justerade disponibla inkomsten per levnadsår. Den genomsnittliga livsinkomsten används här i stället för den summerade för att undvika att kortlivade individer ska hamna långt ned i den relativa livsinkomstfördelningen oberoende av deras faktiska årliga inkomstnivå. Tabellen visar att skatteuttaget ökar med stigande livsinkomst. Jämfört med det genomsnittliga skatteuttaget för samtliga kvintiler är det i den första kvintilen lägre och i den femte högre. Transfereringar och subventioner för offentlig konsumtion är betydligt mer jämnt fördelade över livsinkomstnivåerna. Transfe- reringar till den första livsinkomstkvintilen är högre än det totala genomsnittet medan det för den femte kvintilen är lägre. Offentliga subventioner är störst för den andra och tredje livsinkomstkvintilen, högre än genomsnittet, och lägst för den femte, lägre än genomsnittet. Notera även att den lägsta kvintilen har lägre subventioner än det totala genomsnittet. De genomsnittliga livsnettona är negativa i de högre livsinkomstkvintilerna och positiva i de lägre livsinkomstkvin- tilerna vilket visar att den offentliga sektorn har en utjämnande inverkan även på livsinkomster. För populationen i stort är det genomsnittliga livsnettot noll eftersom kohorterna balanseras finansiellt. Bilaga 9 till LU 2003 Omfördelning mellan individer och över livscykeln Andelen självfinansierade transfereringar och subventioner38 stiger med ökande livskomst. I den första kvintilen uppgår dessa till medan de i den femte kvintilen uppgår till ca 98 procent.39 Även bland individer i den lägsta livsinkomstkvintilen finansieras alltså i genomsnitt drygt sex av som betalas ut i form av transfereringar och subventioner över livscykeln genom egna skatter och avgifter.