sou · GRB3127d2 · 2004-01-01 00:00:00 — Det är angeläget att de myndigheter som får ett tydligare upp- drag att arbeta med områdena idrottsskador, säker och utvecklande utemiljö, drunkning samt skador till följd av våld och själv- destruktiva handlingar, tar ansvar för kunskapsutveckling inom respektive område, bedriver opinionsbildning och lyfter frågan i den allmänna debatten. Det finns ett särskilt behov av att utveckla det förebyggande arbetet inom de olika områdena liksom att ta med barns och ungas kunskaper och åsikter i arbetet. 3.6.1Folkhälsoinstitutet bör utveckla det förebyggande arbetet när det gäller idrottsskador Regeringen föreslås ge i uppdrag att utveckla metoder och strategier för att motverka idrottsskador inom både organiserad idrott och motionsidrott, med särskild inriktning mot barn och unga. saknas en nationell samordning och metodutveckling när det gäller skadeförebyggande arbete inom organiserad, oorganiserad och kommersiell idrott och motion. Att utveckla metoder och strategier för att motverka idrottsskador bör ligga inom Folkhälso- institutets arbetsområde eftersom det i myndighetens instruktion (SFS 2001:309, 1 §) står att institutet har till uppgift att främja hälsa och förebygga sjukdomar och skador. Vidare står att ska vara nationellt för metoder och strategier inom folkhälsoområdet. I regeringens förslag till nationella folkhälsomål (proposition 2002/03:35) handlar målområde 5 om sunda och säkra miljöer och produkter såväl inom- som utomhus. Även detta målområde gör till en viktig aktör inom området. har institutet inte prioriterat idrottsskadeproblematiken i sitt arbete. Utifrån den problembild som idrottsskadorna visar och utifrån institutets utvecklingsarbete kring ökad fysisk aktivitet föreslår vi därför att regeringen ger i uppdrag att utarbeta metoder och strategier för att motverka idrottsskador inom Det framtida arbetet med säkerhet och utveckling både organiserad idrott och motionsidrott, med särskild inriktning mot barn och unga då mer än hälften av idrottsskadorna drabbar den åldersgruppen. ska genom samarbete med idrottens aktörer skaffa sig en helhetsbild av idrottsskadeproblematiken och arbeta fram strategier för att minska skadorna. Vidare ska institutet ansvara för att kunskap och information om skadornas epidemiologi och förebyggande metoder sprids när det gäller idrottsskador. Vi före- slår i kap. 12.3 att delar av statens anslag Stöd till idrotten, som fördelas av , ska användas i arbetet för att förebygga akuta idrottsskador bland barn och ungdom. Den positiva betydelsen av fysisk aktivitet ska betonas, men idrottsskadeproblematiken får inte glömmas. , och är exempel på aktörer genom vilka det konkreta arbetet bör ske. Många idrottsskador inträffar inom skolidrotten och därför är även och Myndigheten för skolutveckling viktiga samarbetspartners. Exempel på ytterligare aktörer kan vara expertis inom idrottsmedicin och skaderegistrering, , specialidrottsförbunden, Svensk idrotts studie- och utbildningsorganisation (), med flera. En samordning är viktig för att aktörerna ska kunna delge varandra kunskap, för att upprätthålla de framgångar som görs och för att utveckla det skadeförebyggande arbetet. Aktörerna kan gemensamt arbeta för att sprida förebyggande metoder som kan minska idrottsskadorna. 3.6.2Boverket huvudman för utvecklingsarbete kring säkra och utvecklande utemiljöer för barn och unga Regeringen föreslås införa i regleringsbrev ett över- gripande ansvar för kunskapsutveckling och kunskapsspridning om säkra och utvecklande utemiljöer med särskild inriktning mot barn och unga. Vi har blivit uppmärksammade på att det saknas ett samlat nationellt ansvar för barns rätt till säkra och utvecklande utemiljöer i förskola, skola och bostadsområde. På lokal nivå är kommunerna huvudman för planering och utformning av utemiljön, men på Det framtida arbetet med säkerhet och utveckling nationell nivå har frågorna i stort sett lämnats obearbetade då ersattes av . hade först (1971–79) och sedan (1980-93) uppgifter att bedriva kunskapsutveckling och opinions- bildning om barns möjlighet till utvecklande lek. Målen för bostadspolitiken är vägledande för arbete. I målen anges att alla skall ges förutsättningar att leva i goda bostäder till rimliga kostnader och i en stimulerande och trygg miljö inom långsiktigt hållbara ramar. Boende- och bebyggelsemiljön skall bidra till jämlika och värdiga levnadsförhållanden och särskilt främja en god uppväxt för barn och ungdomar. I instruktion (SFS 1996:124) 1 § anges att verket är en central förvaltningsmyndighet för frågor om byggd miljö och hushållning med mark- och vattenområden, fysisk planering, byggande och boende. Vi menar att kunskapsutveckling och kunskapsspridning när det gäller utemiljöns utformning för att tillgodose barns och ungdomars rätt till säkra och utvecklande miljöer har tydlig anknytning till verkets verksamhetsområde och att verket därför är en lämplig huvudman för dessa frågor. För att ge möjlighet att utveckla sitt arbete krävs en förstärkning av såväl miljöpsykologisk som pedagogisk kompetens och vi föreslår därför en resursförstärkning. Vi ser att flera nationella aktörer på olika sätt har ansvar inom området. I detta betänkande föreslår vi exempelvis att en ny paragraf införs i skollagen (1985:1100) avseende krav på ändamåls- enlig utemiljö för lärande och utveckling. Med ett sådant förslag får skolmyndigheterna ett tydligt ansvar för utvecklingsarbete respektive kvalitetsuppföljning av utemiljön i förskola, skola och fritidshem. Därför bör samordna arbetet med exempelvis de båda skolmyndigheterna, och Svenska Kommunför- bundet. bedriver ett utvecklingsarbete om hur barns och ungas delaktighet i fysisk planering kan stärkas och vi menar att detta arbete ger en god grund för hur man kan ta tillvara den kunskap som barn och unga själva har. En annan angelägen uppgift för verket är att vidareutveckla samarbete med forskningsinstitutioner för att ta tillvara och omsätta den kunskap som finns till praktiskt arbete. Det framtida arbetet med säkerhet och utveckling 3.6.3Räddningsverket huvudman för att förebygga drunkning Regeringen föreslås ge ett nationellt sektors- ansvar för drunkningsförebyggande insatser med särskild inriktning mot barn och unga. Barnsäkerhetsdelegationen har på olika sätt gjorts uppmärksam på att frågor om drunkning och livräddning saknar en nationell huvudman. är det huvudsakligen (), en frivilligorganisation, som arbetar med frågan på nationell nivå. SLS har drivit detta arbete på ett förtjänstfullt sätt, men för att säkerställa det långsikta arbetet bör huvudansvaret ligga hos ett statligt organ. upphandlar utbildning i vattensäkerhet från SLS inom ramen för verkets verksamhet rörande självskyddsutbildning. Att arbete med att förebygga drunkning innebär bland annat också att arbeta för ökad simkunnighet. Här är också en mycket aktiv aktör. Frågan behöver en nationell uppmärksamhet och drivkraft. SLS statistik visar att antalet barn och unga som omkommit genom drunkning har minskat markant fram till . var det en liten ökning av antalet drunknade från 2001 till 2002. SLS visar i sin årliga simkunnighetsunder- sökning på en fortsatt låg simkunnighet för elever i . Vi menar att är den myndighet som är bäst lämpad att vara huvudman för frågor om drunkning och livrädd- ning. Myndigheten ska enligt sitt uppdrag (SFS 1988:1040) bland annat genom förebyggande åtgärder arbeta för att minska antalet olyckor och skapa ett säkrare samhälle. Enligt den nya Lagen om skydd mot olyckor (2003:778) ska kommunerna utforma lokala handlingsprogram för skydd mot olyckor vilka kräver räddnings- tjänstinsatser. Här bör frågor om drunkning vara ett naturligt insatsområde. enhet återföring från olyckor, NCO, bör inom sitt arbete naturligt kunna utveckla statistiken över drunkningsolyckor. ska genom samarbete med andra aktörer inom området såsom de båda skolmyndigheterna, , , och frivillig- SOU 2003:127 Det framtida arbetet med säkerhet och utveckling organisationer verka för en helhetssyn på det drunkningsföre- byggande arbetet. I ett sådant samarbete kan frågor om simkunnighet, livräddning, vattenvana, föräldrainformation, säkra simhjälpmedel och vatten- leksaker hanteras. 3.6.4Den framtida huvudmannen får övergripande samordningsansvar för att förebygga skador till följd av våld Regeringen föreslås ge den framtida huvudmannen för barns rätt till säkra och utvecklande miljöer ett nationellt samordnings- ansvar för att förebygga skador till följd av våld bland barn och unga. I arbetet för att öka barns och ungdomars trygghet och säkerhet är det viktigt att uppmärksamma skador till följd av våld. Vi menar att våldsrelaterade skador bland barn och unga är en mycket angelägen fråga ur ett folkhälsoperspektiv, särskilt med tanke på den sociala snedfördelning som finns när det gäller dessa skador (SOU 2003:68). Våldsrelaterade skador bland barn och unga kan därför ses som ett arbetsområde för . I diskussion med myndig- heten framhölls dock att ett nationellt sektorsansvar för dessa frågor ligger utanför institutets verksamhetsområde. Utifrån frågornas art ansåg vi att () naturligen skulle kunna ha ett nationellt samordningsansvar för att förebygga skador till följd av våld bland barn och unga. sker en översyn av BRÅ:s verksamhet (dir. 2003:104). Utredningen beräknas avsluta sitt arbete . Av utredningens direktiv framgår att BRÅ ska bli en stabsmyndighet utan operativa arbetsuppgifter. Enligt Brottsförebyggande rådets nuvarande instruktion (SFS 1997:1056) är rådets uppgifter att initiera och stödja brottsförebyggande insatser inom olika sam- hällssektorer, bedriva forsknings- och utvecklingsarbete, ansvara för officiell statistik samt ge ut rapporter från forsknings- och utvecklingsprojekt. BRÅ:s verksamhet ligger inom politikområde Rättsväsendet och styrs därför utifrån ett kriminalpolitiskt Det framtida arbetet med säkerhet och utveckling perspektiv där ingången i arbetet är brottslighet och inte skador till följd av våld. Sammantaget kan konstateras att BRÅ inte är den myndighet som kommer att vara bäst lämpad för att ta det nationella samordningsansvaret för att förebygga våldsskador bland barn och unga utifrån ett folkhälsoperspektiv. Vi föreslår därför att regeringen ger den framtida huvudmannen för barns rätt till säkra och utvecklande miljöer ett nationellt samordningsansvar för att förebygga skador till följd av våld. Arbetet bör ske i bred samverkan med BRÅ och , liksom , och frivilligorganisationer. I det nationella samordningsansvaret bör också ingå att utveckla samarbete med forskningsmiljöer, såsom exempelvis vid , för att ta tillvara befintlig kunskap och initiera kunskapsutveckling inom angelägna områden. 3.6.5Socialstyrelsen huvudman för att förebygga skador till följd av självdestruktiva handlingar Skador till följd av självdestruktiva handlingar såsom självmords- försök, självmord och självtillfogade skador har fått ökad uppmärk- samhet allteftersom kunskapen ökat, bland annat om den sociala snedfördelningen liksom olikheter i flickors och pojkars utsatthet. verksamhet omfattar politikområdena hälso- och sjukvård och socialtjänst som på olika sätt berör denna problematik. Skador till följd av självdestruktiva handlingar har ofta bakomliggande orsaker i psykisk ohälsa. I ansvars- område ligger att utveckla kunskapen om psykisk ohälsa i befolk- ningen samt hur denna kan förebyggas. I enlighet med detta har regeringen gett i uppdrag att se över flickornas situation bland annat när det gäller skador till följd av självdestruktiva handlingar. På regeringens uppdrag arbetar även med att utveckla mätinstrument att användas i nationella undersökningar för att få mer kunskap om barns och ungdomars psykiska hälsa. Arbetet ska avrapporteras . Av denna genomgång framgår att på olika sätt arbetar med att utveckla kunskapen om skador till följd självdestruktiva handlingar. menar att frågorna ligger inom myndighetens ansvarsområde. 4Hur och i vilka miljöer skadas barn och ungdomar? 4.1Förekomst och fördelning av skador i Skador är i , liksom i övriga delar av världen, ett av de stora folkhälsoproblemen. Även om antalet dödsfall till följd av skador, i jämförelse med andra länder, är lågt i utgör skador fort- farande den vanligaste dödsorsaken bland barn och ungdomar. var det 94 barn i åldern med som dog till följd av oavsiktliga och avsiktliga skador och 1999 orsakade skador 112 dödsfall i samma åldersgrupp. Nedan visas den procentuella fördelningen av dödsorsaker i olika åldrar. Bilderna visar att skador och förgiftningar står för en stor del av dödsfallen bland barn och att skador är den dominerande döds- orsaken bland ungdomar. Som diagrammen visar gäller detta både för pojkar och flickor. Hur och i vilka miljöer skadas barn och ungdomar? Fördelning av underliggande dödsorsak 0––2000 Källa: , EpC, Hur och i vilka miljöer skadas barn och ungdomar? Förutom att skador leder till ett stort antal förlorade levnadsår för barn och ungdomar bidrar de också till en stor del av belastningen på sjukvården och inte minst humanitära kostnader för det enskilda barnet och familjen. Antalet barn som dödas till följd av oavsiktliga skador har minskat i . Figuren nedan visar antalet dödade barn per 100 000, till följd av olycksfall, för både pojkar och flickor, fram till . Antal döda till följd av olycksfall per 100 000 barn, 0–, 1969–1999 Källa: , EpC, Hur många skador som totalt sker i är svårt att upp- skatta, även om man utgår från skador som krävt någon typ av sjukvård. Antalet skador ökar med minskande allvarlighetsgrad och kan beskrivas som en pyramid, med de dödliga skadorna i toppen och lindriga skador i botten av pyramiden. Detta har beskrivits i en rapport från , där proportionerna mellan skador som leder till död, sjukhusvård (slutenvård) och öppenvård har beräknats (se Figur 3). Proportionerna mellan olika allvarlighetsgrad skiljer sig mellan olika åldrar. Utifrån data i upp- Hur och i vilka miljöer skadas barn och ungdomar? skattas proportionerna för alla åldrar till 20 slutenvårdade och 200 öppenvårdade per dödsfall. För barn var motsvarande antal ca 200 respektive 4000 per dödsfall (m.fl. 1999). Proportioner mellan skador av olika allvarlighet, . Skador, tot. Källa: Ur CSP KortRapport 1999:4 (m.fl. 1999) Den nationella statistiken omfattar framför allt dödsfall och sluten sjukhusvård, men i vissa landsting genomförs registrering av hem och fritidsolyckor också i öppen vård på sjukhus och på jour- centraler. Detta sker inom ramen för ett europeiskt registrerings- system, EHLASS (European Home and ). I utgör befolkningsunderlaget . Utifrån denna registrering kan sedan nationella skattningar göras. En skattning utifrån detta urval visar att det uppskattningsvis sker ca 200 000 skador för barn (, ). Det finns avsevärda skillnader i skadornas fördelning och storlek mellan olika åldrar, flickor och pojkar samt olika regionala och sociala grupper. Generellt sett skadar sig fler pojkar än flickor. Skillnaden mellan könen har dock minskat från att tidigare vara pojkar och flickor till pojkar och flickor. Anledningen till detta kan vara flera, exempelvis att pojkar och flickor gör mer lika saker än tidigare, men också att typen av skador förändrats . Hur och i vilka miljöer skadas barn och ungdomar? 4.2Skador i ett globalt perspektiv I länderna dödas mer än 20 000 barn i åldern till följd av skador . Det visar en rapport från (2001). Rapporten presenterar en ranking lista över antalet dödsfall till följd av skador i 26 av de rikare länderna i världen. har i jämförelse med de andra länderna lägst antal skadade barn. När det däremot handlar om hur mycket länderna har för- bättrats ligger först på en nionde plats. Rapporten visar att skador är den ledande dödsorsaken bland barn i hela västvärlden. Den pekar vidare på att fattigdom ökar risken att skadas. Andra faktorer som framhålls i rapporten som betydelsefulla för en förhöjd risk att skadas är ensamstående föräldraskap, låg utbildnings- nivå hos mamman, låg ålder hos mamman vid barnafödande, eftersatta hus, familjer med många barn och missbruk hos föräldrarna. 4.3Statistik och andra kunskapskällor Information om skador och skaderisker bör samlas in fortlöpande, såväl för att följa utvecklingen av skador som för att upptäcka farliga produkter och miljöer i barns vardag. Skadestatistik är en viktig grund för att kartlägga var och hur barn och ungdomar skadar sig. I det skadeförebyggande arbetet är det också viktigt att systematiskt identifiera skaderisker innan skadorna inträffar. Att förebygga skaderisker i barns och ungdomars levnadsmiljö bör utgå från barnens vardagsmiljö och inte begränsas av den statistik om skador som finns tillgänglig. Andra kunskapskällor som exempelvis kvalitativa och kvantitativa undersökningar och forskningsrapporter är också viktiga underlag för att uppmärksamma olika typer av skaderisker som barn möter i dagens samhälle. Hörsel- skador och belastningsskador är exempel på skador, där det är svårt att genom den statistik som finns avgöra hur stora problemen är. Den nationella statistik som finns om skador är framför allt baserad på uppgifter om dödsorsaker och sjukhusvård. Den ger en översiktlig bild av vilka typer av skador som sker, men ger ingen fördjupad bild av en viss typ av skada (exempelvis var skadan har inträffat). Fördjupningsstudier inom speciella grupper eller områden är ett komplement till datainsamling på nationell nivå och där kunskapen sedan kan överföras till andra områden. Hur och i vilka miljöer skadas barn och ungdomar? ett exempel på detta, där statistiken fyller ett stort behov för det lokala förebyggande arbetet, men där kunskapen också kan över- föras till andra områden. 4.4Olika datakällor ger olika skademönster En beskrivning av var och hur barn skadar sig ser olika ut beroende på vilken typ av data man väljer att använda. Det skademönster som framträder för dödliga skador skiljer sig från mönstret för skador som leder till sjukhusvård. Exempelvis står trafiken för den största andelen skador som leder till dödsfall, men när det gäller skador som leder till sjukhusvård är istället olika typer av fallolyckor den vanligaste orsaken till skador. Skadornas allvarlighetsgrad kan också visa olika könsspecifika mönster. Följande exempel tydliggör detta. När det gäller skador som föranlett sjukhusvård har flickor fler skador till följd av avsiktliga självdestruktiva handlingar än pojkar, men för självdestruktiva handlingar som lett till död har pojkar fler skador än flickor. Med andra ord varierar könsfördelningen för denna typ av skada med vilken typ av uppgifter man väljer att studera. Skador till följd av avsiktlig självdestruktiv handling per 100 000 barn, genomsnittlig årlig incidens för perioden –2000. Källa: och , EpC, För att få en helhetsbild av var och hur barn och ungdomar skadar sig kommer presentationen därför att omfatta både skador som leder till dödsfall och vård på sjukhus. Hur och i vilka miljöer skadas barn och ungdomar? 4.5Olika typer av skador i olika åldrar Följande presentation ger en översiktlig bild av hur antalet skador fördelar sig bland barn och ungdomar i åldern med i . I denna presentation redovisas både avsiktliga och oavsiktliga skador. När redovisningen bara omfattar en viss typ av skador klargörs detta i texten. Presentationen inleds med skador som leder till dödsfall och följs av skador som leder till sjukhusvård. 4.5.1Skador som leder till dödsfall Trafiken står för av dödsfallen till följd av skador för både pojkar och flickor. Skador till följd av avsiktlig själv- destruktiv handling står för av dödsfallen för flickor och av dödfallen för pojkar. Våldsrelaterade skador omfattar av skadorna för pojkar och av skadorna för flickor. Döda till följd av skador 1987–1999. Fördelning av yttre orsak till skadan, pojkar och flickor 0–. Källa: , EpC, Hur och i vilka miljöer skadas barn och ungdomar? Vid en analys av skador i olika åldrar framträder ett tydligt ålders- relaterat mönster. Cirklarna i figur 5 och 6 visar hur olika typer av dödsfall till följd av skador fördelar sig över ålder för pojkar och flickor. Cirklarna visar fördelningen av dödsfallen till följd av skador i varje åldersgrupp. Det är inte antalet skador som jämförs, utan varje cirkel består av olika antal skador (antalet skador i varje åldersgrupp är redovisat som n under varje cirkel), vilket gör att cirklarna för pojkar och flickor inte ska jämföras mot varandra. Pojkar har med några få undantag fler skador än flickor. Vi har i denna presentation valt att inte ta med diskoteksbranden i . Anledningen till detta är inte att, på något sätt, negligera att händelsen kan upprepas, utan att den förändrar för- delningen högst påtagligt och ger en känsla av att det sker fler dödsfall till följd av brand än dödsfall till följd av trafik- skador. Trafiken står för en stor del av dödsfallen i alla åldersgrupper. I den yngsta åldersgruppen orsakar även drunkning, kvävning och våld en stor andel av dödsfallen. För pojkar mellan 4–står drunkning för nästan lika stor andel av dödsfallen som trafiken, medan dödsfall till följd av kvävning minskar i denna åldersgrupp. I de två äldsta åldersgrupperna är trafiken den dominerande orsaken till dödsfallen. Det bör också observeras att i den äldsta ålders- gruppen sker av dödsfallen till följd av avsiktlig självdestruktiv handling. Hur och i vilka miljöer skadas barn och ungdomar? Döda till följd av skador per 100 000 barn, 1987–2000. Fördelade efter yttre orsak. Pojkar uppdelade i fyra åldersgrupper. 0–3 år 4–6 år 7–12 år 13–17 år I dessa värden ingår inte diskoteksbranden i . Källa: , EpC, Hur och i vilka miljöer skadas barn och ungdomar? Även om pojkar överlag har fler dödsfall till följd av skador än flickor uppvisar fördelningen av orsakerna till dödsfallen ett liknande mönster för flickor och pojkar. I den äldsta åldersgruppen orsakar, som tidigare nämnts, skador till följd av avsiktlig självdestruktiv handling en stor del av dödsfallen för både pojkar och flickor. För flickor står dessa skador för en större andel av dödsfallen () än för pojkar (), men antalet dödsfall till följd av avsiktlig självdestruktiv handling är högre för pojkar (3,8 per 100 000 barn) än för flickor (2,7 per 100 000 barn). Hur och i vilka miljöer skadas barn och ungdomar? Döda till följd av skador per 100 000 barn, 1987–2000. Fördelade efter yttre orsak. Flickor uppdelade i fyra åldersgrupper. 0–3 år 4–6 år 7–13–17 år I dessa värden ingår inte diskoteksbranden i . Hur och i vilka miljöer skadas barn och ungdomar? 4.5.2Vägtrafikskador som leder till död Som visats ovan står trafiken för en stor andel av dödsfallen i alla åldersgrupper. En närmare analys av trafikskadorna visar ett ålders- relaterat mönster för olika typer av trafikantgrupper. Nedan visas hur dödsfallen i vägtrafiken fördelar sig mellan olika typer av trafikanter i olika åldersgrupper. I alla åldersgrupper och för både pojkar och flickor dominerar skador i samband med bilåkning. Det bör dock påpekas att det är få barn som dödas i trafiken i de yngsta åldersgrupperna (se antal under varje cirkel som avser hela tids- perioden, 1987–2000). För pojkar i åldersgruppen 4–står skador som fotgängare för nästan lika stor andel av dödsfallen som skador som bilpassagerare. För pojkar i den äldsta åldersgruppen står moped och motorcykelskador för en stor del av dödsfallen. Specifikt för flickorna är dödsfall som ryttare, dvs. skador till följd av transportolycka med ryttare eller person i åkdon draget av djur. Hur och i vilka miljöer skadas barn och ungdomar? Döda i vägtrafikolyckor fördelade på olika typer av trafikant- grupper, 1987–2000. Pojkar uppdelade i fyra åldersgrupper. 0–3 år 4–6 år (n=49) (n=50) 7–13–17 år Källa: , EpC, Hur och i vilka miljöer skadas barn och ungdomar? Döda i vägtrafikolyckor fördelade på olika typer av trafikant- grupper, 1987–2000. Flickor uppdelade i fyra åldersgrupper. 0–3 år 4–6 år (n=52) (n=32) 7–13–17 år Källa: , EpC,