sou · GRB383d2 · 2004-01-01 00:00:00 — Vaccinet består av levande vaccinia-virus. Det finns några olika vaccintyper och jämfört med vacciner mot andra sjukdomar är biverkningsrisken vid smittkoppsvaccination mycket hög, oberoen- de av vilken typ av smittkoppsvaccin som ges. Smittkoppsvaccina- tion av en ovaccinerad befolkning beräknas ge cirka 1–5 dödsfall per miljon vaccinerade, hjärninflammation (encephalit) i samma storleksordning och cirka 350 personer per miljon vaccinerade får spridd vaccinia-infektion. I befolkningen finns många fler personer med nedsatt immunförsvar än förr, vilket medför att antalet allvarliga biverkningar kan bli ännu högre. Det har () internationellt uppmärksammats att smitta av vaccinia överförts från vaccinerade personer till personer i deras närmaste omgivning. Uppskattningsvis från 10 av den svenska befolkningen har kontraindikationer mot smittkopps- vaccination. Vid livshotande komplikationer av vaccinationen kan möjligen cidofovirbehandling ge ett lindrigare sjukdomsförlopp. Immunglobulin mot vaccinia () finns inte tillgäng- ligt för behandling av patienter. P.g.a. biverkningarna kan allmän smittkoppsvaccination inte till- lämpas när ingen smittkoppsjukdom finns i världen. Det görs en fortlöpande avvägning om nyttan med vaccination överväger risker- na. Uppträder smittkoppor i världen så som situationen var före utrotningen av smittkoppor kan det bli nödvändigt med allmän vaccination. Världens samlade smittskyddsresurser kommer att användas för att hindra att en sådan situation skall uppstå. Från det att en person insjuknar tar det till det att ett sekundärfall kan förekomma. Om man inom dessa kan identifiera och isolera alla personer som kan ha blivit smittade, så kan vidare smitt- spridning hindras. Om dessa vaccineras , så kallad ringvaccination (vaccination runt den sjuke), så kan vaccinationen hindra utbrott av sjukdom. Smittkoppsplaneringen har aktualiserat en rad juridiska frågeställ- ningar som kräver sin lösning – på kort och på lång sikt. Vissa av de juridiska spörsmålen behandlas av en särskild utredare som reger- ingen tillsatt för ändamålet (Dir. 2003:12). Smittskyddslagen – karantän – restriktion av rörelsefriheten Variola kan införas som samhällsfarlig sjukdom i smittskyddslagen genom regeringsbeslut, vilket sedan underställs . Nedan- stående plan förutsätter att så sker om ett sjukdomsfall med smittkoppor inträffar i världen. Enligt gällande lag (smitt- skyddslagen 37 §) kan en person som är misstänkt smittad, efter smittskyddsläkarens beslut, tillfälligt omhändertas i . Vid misstanke om smittkoppor behöver en misstänkt smittad observeras . Detta bör ske med restriktion av rörelse- friheten. Frågan om en förändring av lagen prövas f.n. WHO avser inte att införa smittkoppor i IHR. Regeringen kan under speciella omständigheter besluta om person- kontroll vid inre gräns. Smittade eller sjuka personer kan inte kontrolleras särskilt med nuvarande lagstiftning. Avspärrning av geografiskt område inom landet De juridiska möjligheterna att spärra av ett geografiskt område för att förhindra smittspridning utreds f.n. För att ge möjlighet till vaccination krävs ett tillstånd av Läke- medelsverket att vaccinet får användas. söker till- stånd. Regeringen kommer att vara ansvarig för försäkringsfrågor- na och ansvarsfrågorna avseende biverkningar. Krav på obligatorisk vaccination upphörde . Finns det juridisk möjlighet till isolering av personer tillräckligt (restriktion av rörelsefriheten ) är det osannolikt att obligatorisk vaccination behöver tillämpas. Initialt sker utbildning och planering för vaccination, omhänder- tagande av misstänkt smittade och sjukdomsfall såväl centralt som lokalt ute i landet. Vaccinationer kommer dock inte att utföras i innan ett verifierat fall finns någonstans i världen med anledning av biverkningarna. håller Social- styrelsen informerad om det epidemiologiska läget i världen. har samlat en myndighetsgrupp för att diskutera de olika myndigheternas uppdrag och för att samordna insatserna. I myndighetsgruppen ingår förutom också , Försvars- makten, , , Kust- bevakningen, , , Rikspolis- styrelsen, , , och . har kontakt med . Smittskyddsläkaren i varje landsting samordnar de lokala aktivi- teterna. kommer att ge ut rekommendationer om vilka grupper som skall erbjudas vaccination om fall inträffar i världen. Planeringen utgår från olika scenarier: Läget utan sjukdomsfall i världen Första fallet av smittkoppor utanför Första fallet av misstänkt kontakt till smittkoppspatient Första fallet av smittkoppor inom men utanför Första fallet av smittkoppor i Läget utan sjukdomsfall i världen En grupp på är vaccinerade. Metoder för diagnostik finns utarbetade på där analysen tar 2–från det att prov anlänt till laboratoriet. Ingen vaccination påbörjas av andra personer. Alla myndigheter enligt ovan skall se över vilka personalkategorier inom sitt ansvarsområde som kan komma ifråga för vaccination. Smittskyddsläkaren har det lokala samordningsansvaret. Enbart personer i verklig risksituation kan komma ifråga för vaccination. Vid behov skall personal kunna erbjudas annan tjänstgöring om personen inte vill eller inte får (på grund av kontraindikationer) vaccineras. Första fallet av smittkoppor utanför ansvarar för landets vacciner. Personalgrupper kommer erbjudas vaccin ger ut rekommendationer om vilka som bör erbjud- as vaccination. Detta kan ändra sig mycket snabbt beroende på utvecklingen i världen. Tills vidare gäller det i första hand personer i nedanstående yrkeskategorier. Vid tillräcklig kontroll av gränserna och restriktion av rörelse- friheten för riskutsatta (se s. 3) är det tillräckligt att vaccinera i områden med trafikförbindelser med omvärlden (gränsövergångar samt flygplatser och hamnar med internationell trafik). Här kan alternativa strategier behövas (även lokalt) beroende på hur om- världen agerar. T.ex. kan en ev. stängning av flygplats påverka många flygplatser i . Vaccinatörerna rekryteras av smittskyddsläkaren och vaccineras först. Därefter vaccineras delar av vårdpersonalen därför på vissa akutmottagningar, infektionskliniker och av ambulanspersonalen för att på ett tryggt sätt kunna omhänderta den första patienten. Team som kan rycka ut till gränskontroll vid behov (definieras av varje smittskyddsläkare) vaccineras liksom all personal som arbetar operativt i smittskyddet. Personal med direkt personkontakt med resenärer såsom viss tull- personal, kustbevakning, personal vid terminaler, polis vid terminaler samt annan personal vid gränserna vaccineras. Ett mindre antal poliser vaccineras. Smittskyddsläkaren samman- ställer lokalt behovet (antal doser) av sådan vaccination. Generalläkaren har utarbetat riktlinjer. Även andra personalgrupper kan komma ifråga. Personer skall erbjudas vaccin Smittskyddsläkaren sammanställer behovet av vaccin (antal doser) inom sitt landstingsområde efter hörande av berörda myndigheter och organisationer. Detta arbete pågår. Ett mindre antal personer behöver i detta läge vaccineras för att kunna omhänderta ett misstänkt fall vid någon mottagning per landstingsområde. I första hand revaccineras tidigare vaccinerade personer för att möjligen minska antalet biverkningar. Vaccination ska alltid ordineras av läkare med goda kunskaper om kontraindikationer och biverk- ningar. Själva vaccinationen kan utföras av leg. sjuksköterska med utbildning i vaccinationstekniken. I ett normalstort landsting bör denna första vaccinationsinsats kunna begränsas till några tiotal personer. Personer som inte bör/vill vaccineras Kontraindikationerna för smittkoppsvaccination är omfattande. Det beräknas att 10–av befolkningen har kontraindika- tioner. När det finns kontraindikationer ska personen omplaceras till riskfritt arbete. Varje organisation och myndighet ska se över sin personal och ha utrett omplaceringsmöjligheterna . Vid vaccination av personer i omgivningen till person med påtaglig kontraindikation mot vaccination ska risken för accidentell sprid- ning av vacciniavirus beaktas. Endast smittskyddsläkaren får beställa vaccin från . Anvisningar för beställning är utarbetade av . Vaccin kan beställas efter rekommendationer från . får fakturaunderlag från och fakturerar sedan respektive landsting. beredskapsenhet utreder logistiken och utarbetar de tekniska kraven. Lokal förvaring av vaccin har specificerat de tekniska kraven. Smitt- skyddsläkaren ansvarar lokalt för tillförlitlig förvaring såväl tekniskt som säkerhetsmässigt. En stor del av läkarkåren i ålder kring har tidigare vaccinerat mot smittkoppor. Främst rekryteras vaccinatörer ur denna grupp av smittskyddsläkaren. Dessa vaccineras först. En nationell dag för träning av instruktörer planeras av / och en kort instruktionsvideo eller mot- svarande planeras av samma myndigheter. Smittskyddsläkaren beslutar lokalt hur många vaccinatörer som behöver utbildas. Riktlinjer för bedömning av kontraindikationer utarbetas av Läke- medelsverket. utarbetar frågeformulär som ska användas inför vaccination samt blankett för signering att vaccina- tionen utförts respektive tagit (eller ej utförts pga. kontraindika- tioner, där HIV-infektion är en av kontraindikationerna att ta hän- syn till). Vid lyckad vaccination uppträder en typisk papel/pustel vilket ska avläsas och noteras på vaccinations- formuläret. Patienter med allvarliga biverkningar som kräver sjuk- husvård bör vårdas på infektionsklinik. Vid livshotande komplika- tioner till vaccinationen kan möjligen cidofovirbehandling kunna ge lindrigare sjukdomsförlopp. Denna fråga utreds av Läkemedels- verket. Information om vaccination till den vaccinerade utarbetas av . Lokal rapportering av antalet vaccinerade, ej vaccinerade pga. kontraindikationer, vaccinationer som inte tagit och sammanställ- ning av biverkningar sker till smittskyddsläkaren, som ordnar lokal logistik för detta. Smittskyddsläkaren rapporterar sedan aggreger- ade data till . rapport- erar vidare till och . Socialstyrel- sen i samråd med och utarbetar underlag för vad som skall rapporteras. Planering för karantän av misstänkta kontakter Alla misstänkt smittade skall erbjudas frivillig karantän. Sådan isolering bör ske . Lokaler för detta behöver inte vara sjukhus utan kan vara pensionat, kursgårdar eller liknande. Lands- tinget ansvarar för att förbereda detta. Uppdraget ligger inom landstingens ansvar att vidta nödvändiga smittskyddsåtgärder. är tillfällig isolering möjligt enligt § 37 smittskyddslagen. Enligt § 38 smittskyddslagen kan länsrätten, efter ansökan av smittskyddsläkaren, besluta om längre isolering (upp ).Detta förutsätter uppenbar smittrisk. bör planera för att smittskyddslagen ändras i syfte att medge isolering vid misstanke om smitta av smittkoppor (se 3.1) Skärpt uppmärksamhet för att hitta första fallet i Flyg i internationell trafik Befälhavare på luftfartyg är skyldiga (enligt annex 8, 9 och 16) att över radio rapportera sjukdom, utöver miss- tänkt flygsjuka, till myndigheterna i destinationslandet. I bestäm- melser för luftfart () föreskrivs flygtrafiklednings- personalens underrättelseskyldighet vid mottagning av meddelande från luftfartyg enligt ovan. Rapportering skall ske till: Fartygsbefäl i internationell trafik Fartygsbefäl bör uppmuntras att informera mottagande hamn om misstänkt sjuka ombord. Det motsvarar karantänslagens bestäm- melser för kolera, pest och gula febern. och Sjö- fartsverket initierar detta. Personalen måste känna till hur man identifierar sjukdomen och kunna kontrollera intyg och färska koppärr. Informationsmaterial är utarbetat av , genom KCB, vilket sedan används i utbildning lokalt via smittskyddsläkarna. Personalen måste också ha aktuell kännedom om vilka områden som är smittutsatta. Det förutsätter fortlöpande, aktuell epidemi- ologisk information från /till smittskyddsläkarna för vidare befordran till lokal gränspersonal. Alla läkare måste känna till sjukdomen. Informationsmaterial är utarbetat av , genom KCB, vilket sedan används i utbildning lokalt via smittskyddsläkarna. Sjukvårdpersonalen skall ha allmän kännedom om smittkoppssjuk- domen. Första fallet av misstänkt kontakt till smittkoppspatient Den aktuella personen ska remitteras till en infektionsspecialist som gör bedömning i samråd med smittskyddsläkare. genomförs om högst gått efter det misstänkta smittotillfället, men kan ges även om det gått . Någon dokumenterad kontraindikation att vaccinera senare efter smitto- tillfället finns inte. Kontraindikationer, se bilaga. Isolering enligt nedan genomförs oberoende om vaccin getts eller inte. Isolering av misstänkta kontakter Alla misstänkt smittade skall erbjudas frivillig karantän. Sådan isolering bör ske (se ovan). är tillfällig isolering användbart enligt § 37 smittskyddslagen. Enligt § 38 smittskyddslagen kan länsrätten, efter ansökan av smittskyddsläkaren, besluta om längre isolering (upp ). Detta förutsätter uppenbar smitt- risk. Karantän, se ovan. Vaccinia immunoglobulin () och antiviral behandling Immunglobulin mot vaccinia () finns inte tillgäng- ligt för behandling av patienter. Vid livshotande komplikationer efter vaccinationen kan möjligen cidofovirbehandling ge ett lindrig- are sjukdomsförlopp liksom vid livshotande variolasjukdom. Cidofovir- behandlingens effekter när det gäller smittkoppor utreds av Läke- medelsverket. Första fallet av smittkoppor inom men utanför Ett fall i utgör i sig inget ytterligare hot men närheten geografiskt gör att beredskapen inom landet bör öka. Smittskydds- läkaren i varje landsting kontrollerar att vaccin finns tillgängligt, att rätt personer enligt planen är vaccinerade och att man kan ta emot en misstänkt smittad med kort varsel inom sitt landstingsområde på rätt sätt. Första fallet av smittkoppor i Var söker patienten vård? Variationerna i de lokala förhållanden innebär att en patient med (misstänkt) smittkoppsinfektion kan dyka upp på olika typer av vårdinrättningar beroende på var i landet det gäller. Alla läkare måste därför känna till sjukdomen. Informationsmaterial är utarbetat av , genom KCB, vilket sedan används i utbildning lokalt via smittskyddsläkarna. Vem ställer preliminär diagnos? En misstänkt patient remitteras till infektionsklinik eller ett team tar sig till patienten beroende på lokala förhållanden. Infektionsspecialisten rådgör med smittskyddsläkare och eventuell annan läkare med erfarenhet av smittkoppor. I väntan på laboratorie- verifierad diagnos bör patienten vårdas på infektionsklinik. Vid misstanke om smittkoppor meddelas och . Var ska patienten vårdas? infektionsklinik bör ha ändamålsenliga lokaler med isolering och balanserad ventilation med egen frånluft utan kopp- ling till andra vårdavdelningar/huskroppar. Det pågår en översyn av landstingens isoleringsrum på infektionsklinikerna. I samma utred- ning ska hantering av tvätt, avfall också belysas. Om lokalerna inte är helt lämpliga kan transport ske av patienten till annan infektions- klinik. Smittskyddsläkaren ansvarar för detta. Provtagning, provtransport och svarsrutiner har utarbetat rutiner för vilka prover som ska tas (bilaga) och för provtransporten och provsvaren. Laboratorie- metoder för säker diagnos finns redan på där svar kan ges 2–efter att prov anlänt till laboratoriet. ska kontaktas innan prov skickas dit. När diagnosen säkerställts meddelas smittskydds- läkaren, epidemiologiska avdelning och Social- styrelsen. Den Centrala Fältepidemiologiska Gruppen kopplas vid behov in av . Smittskyddsläkaren har ansvar för alla lokala smittskyddsåtgärder. Planering, organisation och lokala ansvarsförhållanden skall vara klarlagda . Regeringen/gör politiska uttalanden. Social- styrelsen sammanställer information och ger riktlinjer för bekämp- ningen av epidemin. svarar för medicinska expertfrågor. Smittskyddsläkaren är ansvarig och bör kunna ta hjälp av lands- tingets informationsavdelning. Budskapet ska samordnas med /. Särskilda informationstelefonlinjer såväl centralt (/ ) som lokalt (smittskyddsläkaren) bemannas med kompetent personal som kan besvara allmänhetens frågor. Aktuella telefonnummer annonseras i pressen. Ytterligare vaccination av vårdpersonal I rekommendationer kommer att framgå att alla misstänkt smittade skall vaccineras. Finns dessutom behov av utökad vaccination av personal i detta skede, så skall det också göras. En bedömning görs av smittskyddsläkaren om ytterligare personal som planeras vårda eller komma i kontakt smittkopps- patienter behöver vaccineras. Spårande av patientens samtliga kontakter Den behandlande läkarens har formellt ansvaret för att spåra sin patients kontakter. Smittskyddsläkaren ska dock ha plane- rat en organisation för att kunna spåra alla eventuellt exponerade personer. Smittskyddssköterskor, hygiensköterskor, eller annan personal med erfarenhet av kontakt- spårande kan hjälpa till med detta. Polisen kan bistå dels genom sin professionalism men också med stöd i smittskyddslagen för vissa fall. Behövs ytterligare hjälp? Ytterligare hjälp kan fås av den centrala fältepidemiologiska grupp- en (20–25 personer), smittskyddspersonal från annat landsting (ett fåtal tillgängliga) och (ett fåtal tillgängliga). Kontakter kan delas upp i två kategorier, A och B, enligt engelsk modell. Kontakter ur kategori A, spåras först. Om en risksituation föreligger eller inte bör tolkas liberalt. Vid tveksamhet ligger avgörandet hos smittskyddsläkaren med stöd av riktlinjer från . Isolering enligt nedan genomförs oberoende om vaccin getts. Kontakter ur kategori A: Hos dessa kontakter finns en hög risk för infektion, . Det kan vara hushållskontakter eller andra liknande kontakter. Detta betyder personer som varit i närkontakt med den sjuke (face-to-face eller normalt sam- talsavstånd), men också personer som kan ha utsatts för direkt kontaktsmitta (t.ex. handslag) eller indirekt kontaktsmitta via personliga persedlar som använts av den sjuke, t.ex. textilier (kläder, sängkläder). I realiteten innebär detta familjen, nära arbetskamrater, gäster och sjukvårdspersonal. Kontakter ur kategori B: Här finns lägre risk för infektion. Det kan handla om personer som delat lokal med den sjuke utan att ha haft närkontakt eller som kommit i kontakt med persedlar enligt ovan, dvs. arbetskamrater, andra som varit i samma lokal utan att ha haft, åkt t.ex. samma buss eller tåg samt personer som varit i samma byggnad med luftkonditionering. Personer, som vaccineras efter smittotillfället, insjuk- nar inte i smittkoppor eller insjuknar i en mild, icke dödlig form. Skyddseffekten hos smittade som vaccineras senare än efter smittotillfället är oklar men sannolikt föreligger viss skyddseffekt. Någon kontraindikation att vaccinera senare efter smittotillfället finns inte dokumenterad. En plan för en stor vaccinationsinsats ska Lämpligen ska smittskyddsläkaren ha planerat/organiserat logistik för att åtminstone kunna vaccinera av lands- tingets innevånare . De vaccinerade ska följas upp för bedömning om vaccinationen tagit enligt riktlinjer från Social- styrelsen. Kontraindikationer, se bilaga. Vaccination ges om högst gått efter det misstänkta smittotillfället, men kan ges även om det gått . Någon dokumenterad kontraindikation mot att vaccinera senare efter smitto- tillfället finns inte. Kontraindikationer se bilaga. Karantän erbjuds oberoende om vaccin givits eller inte. Frågeformulär skall användas inför vaccinationen samt en blankett skall signeras av att vaccinationen utförts respektive tagit (eller ej utförts pga. kontraindikationer, där HIV-infektion är en av kontra- indikationerna att ta hänsyn till). Vid lyckad vaccination uppträder en typisk papel/pustel vilket ska avläsas och noteras på vaccinations- formuläret. utarbetar anvisningar och formulär. Har vaccination ej tagit ges ny vaccination. Lokal rapportering av antalet vaccinerade, inte vaccinerade pga. kontraindikationer, vaccinationer som inte tagit och sammanställ- ning av biverkningar sker till smittskyddsläkaren som ordnar logi- stik för detta. Smittskyddsläkaren rapporterar sedan aggregerade data till . rapporterar vidare till och . Riktlinjer för bedömning av kontraindikationer utarbetas av Läke- medelsverket i samråd med och . Kontraindikationer som gällde 1958 (något förkortade), när den senaste lagen om skyddsympning tillkom, var: 1.Infektionssjukdomar i aktivt skede. 2.Nedsatt allmäntillstånd i samband med svårare sjukdom eller nutritionsrubbning. 3.Eksem och andra hudsjukdomar, särskilt sådana med ytliga sårnader samt i övrigt allergiska diateser av svårare art. 4.Bestående eller långvariga förändringar i centrala nervsystemet. 5.Känd eller förmodad defekt i den antikroppsbildande apparat- en. 6.Sjukdomar i den ympades närmaste omgivning kan också göra en vaccination kontraindicerad. Alla kontakter, oavsett om de vaccinerats och oavsett tidpunkten för misstänkt smitta skall erbjudas karantän . Alla misstänkt smittade skall erbjudas frivillig karantän. Sådan isolering bör ske . Lokaler för detta behöver inte vara sjukhus utan kan vara pensionat, kursgårdar eller liknande. Lands- tinget ansvarar för att förbereda detta. Uppdraget ligger inom landstingens ansvar att vidta nödvändiga smittskyddsåtgärder. F.n. är tillfällig isolering möjlig enligt § 37 smitt- skyddslagen. Enligt § 38 smittskyddslagen kan länsrätten, efter ansökan av smittskyddsläkaren, besluta om längre isolering (upp ). Detta förutsätter uppenbar smittrisk. bör planera för att smittskyddslagen ändras i syfte att medge karantän vid misstanke om smitta av smitt- koppor (se 3.1). Vaccinia immunoglobulin () och antiviral behandling Immunglobulin mot vaccinia () finns inte tillgäng- ligt för behandling av patienter. Vid livshotande komplikationer efter vaccinationen kan möjligen cidofovirbehandling ge ett lind- rigare sjukdomsförlopp liksom vid livshotande variolasjukdom. Cidofovirbehandlingens effekter när det gäller smittkoppor utreds av . Avspärrning av geografiskt område inom landet De juridiska möjligheterna att spärra av ett geografiskt område för att förhindra smittspridning utreds f.n. (se 3.4). Sekundärfall med känd smittväg Samma rutiner som vid primärfallet används: kontaktspårande, ring- vaccination och restriktion av rörelsefriheten. Sekundär-, tertiärfall utan känd smittväg När sådana fall uppträder intensifieras spårande, ringvaccinationen vidgas, fler får restriktion av rörelsefriheten. Om många sådana sjukdomsfall inträffar kommer frågan om massvaccination tas upp av . När blir det aktuellt med massvaccination av hela befolkningen? När fall uppträder utan känd smittväg. Regeringen eller den myndighet regeringen beslutar fattar ett sådant beslut. Smittskyddsläkaren ska ha en plan för att kunna vaccinera hela befolkningen. Vid allmän vaccination, kan åtgärder kring sjukdomsfall och smittade upphöra då? Nej, alltför många har relativa kontraindikationer och kan inte vaccineras. Smittkoppor kan fortsätta spridas bland de ovaccinerade om man inte hindrar all smittspridning. Utdrag ur lagarna i , och Lov nr 114 af 21/03/1979 om foranstaltninger mod smitsomme sygdomme §2 omfatter de alment farlige sygdomme og de øvrige smitsomme sygdomme, der er optaget på liste A og B som bilag til loven. Indenrigsministeren kan efter indstilling fra sundheds- styrelsen foretage ændringer i de i stk. 1 nævnte lister samt opstille nye lister. Kønssygdomme omfattes ikke af loven. §5 kan påbyde, at enhver, der lider af en alment farlig sygdom, eller som må antages at være smittet med en sådan, skal lade sig undersøge af en læge, og at vedkommende om nødvendigt skal lade sig indlægge til observation på et . Efterkommes påbudet ikke, kan den pågældende ved politiets hjælp fremstilles for en læge til undersøgelse, ligesom den pågældende om nødvendigt ved politiets hjælp kan tvangsindlægges til observation på et . §6 kan påbyde, at enhver, der lider af en alment farlig sygdom, eller som må antages at være smittet med en sådan, skal lade sig isolere og om nødvendigt indlægge på . Efterkommes påbudet ikke, kan isolation af den pågæld- ende ske ved tvangsindlæggelse på ved politiets hjælp.