sou · GRB331 · 2004-01-01 00:00:00 — har på allvar tagit itu med klimatproblemet och arbe- tar för att minska användningen av fossila bränslen på flera fronter. Utsläppen från kommunens transporter och energiförsörjning ska minskas genom effektiviseringar, övergång till biobränslebaserad värme, utbyggnad av fjärrvärme från värmeåtervinning i närliggande pap- persbruk och konvertering av mindre står åtta biobränsleanlägg- ningar klara, vilka sparar kommunen la bostadsbolagets övergång till fjärr- värme har reducerat koldioxidbelast- ningen med . Utöver konvertering till biobränslen satsar kommunen också på ett energieffektiviseringspro- gram. Kommunen anslöt sig till Svenska nätverk Utmanarkommunerna, inom vilket fem kommuner antog kraftfulla koldioxidmål. Utmanarkommunerna träffades regelbundet och diskuterar hinder, fallgropar och lösningar, de ordnade gemensamma utbildningar, delade med sig av sina egna erfarenheter och skapade opinion. En grov uppskattning visar att utsläpp skulle minska med , räknat , om de fem kommunerna lyck- as uppnå sina mål. har fått en fortsättning i ett svenskt klimatnätverk där ingår. Kommunen gick också till final och erhöll ett hedrande andrapris i tävling som syftade till att ett långsiktigt och strukturerat energiarbete i kommuner- nas egna förvaltningar och bolag skulle skapas eller vidare- utvecklas. En mängd åtgärder kan genomföras i det befintliga fas- tighetsbeståndet för att minska energianvändningen och miljöpåverkan. Kontors- och bostadsbeståndet svarar för en stor del av energianvändningen och en minskning av fossilbränsleanvändningen i fastighetsbeståndet är därför angelägen. En målkonflikt som ofta förs fram i detta sam- manhang är att sådana åtgärder kan leda till att taxe- ringsvärdet och därmed fastighetsskatten kan öka, vilket motverkar intresset att genomföra förändringar som i sig är till nytta för miljö och hållbarhet. Genom utbyggnaden av fjärrvärmenät i många sven- ska kommuner har stora miljöförbättringar och minsk- ningar av klimatpåverkande utsläpp kunnat uppnås. Energin och framtiden i i har i samverkan med energikontor – som samlar flertalet av länets kommuner – näringslivet, kraftproducenter, högskolor m.fl. tagit fram ett omfattande underlag om länets framtida energiförsörjning. Syftet har varit att kartlägga energikällor och energianvändning som grund för ett strategiskt arbete för hållbar energiförsörj- ning, byggd på såväl en effektivare energianvändning som en ökad användning av förnybara energikällor. Ett led i arbetet har varit att diskutera en vision för den framtida energiförsörjningen, Vision 2020, utifrån såväl tätorternas specifika förutsättningar som förhållandena i mindre samhällen och byar på landsbygden. En sammanfattande slutsats av projektet var att , med en förhållandevis hög energianvänd- ning per capita, har en stor potential för en omställ- ning till förnybara energikällor och energisparande. ökat problem såväl internationellt som i är det ökade behovet av kylning av framför allt kontorslokaler, datasalar och liknande. I flera städer pågår nu också en utbyggnad av fjärrkyla. På detta sätt kan också miljövin- ster göras genom skalfördelar, minskade mängder köld- medier, färre pumpar och liknande. Det kommunala internationella samarbetet Som ett led i ett mer långtgående internationellt samar- bete har många svenska kommuner utvecklat samverkan kring frågor om och hållbar utveckling. Vänortssamarbete inom , dvs. en direkt samver- kan mellan nordiska kommuner, är en väl etablerad arbetsform, där drivkraften har varit ömsesidigt lärande och kompetensutveckling. Det traditionella vänortssamarbetet har utvidgats både geografiskt och i fråga om syfte och inriktning. Samarbetet omfattar även kommuner i länderna i och samt i viss mån kommuner i utvecklingsländerna. har samarbetet allt oftare karaktär av stöd till kapacitetsuppbyggande, där syftet är att genom direkt samverkan med kommunala företrädare stödja en utveckling av den lokala demokratin och en förstärkning av institutioner och administrativa regelverk på den loka- la nivån. Några kommuner har särskilt fokuserat på det lokala Agenda 21-arbetet eller på annat sätt lyft fram sina erfarenheter av ett samlat lokalt arbete för hållbar utveckling. Det kan handla om allt från erfarenheter från att mobilisera boende och kommuninvånare, insatser för miljöanpassning av kommunala verksamheter eller for- mer för informations- och utbildningsinsatser. Alltfler svenska kommuner deltar även i europeiska eller globala nätverk, där syftet är att öka erfarenhetsut- bytet och lyfta fram kommunernas roll i arbetet med och hållbar utveckling. nätverk är EU:s Sustainable Cities, ICLEI () samt () Healthy Cities. Även det gränsöverskridande mellankom- munala samarbetet med inriktning på hållbar utveckling har ökat i omfattning . Inom ramen för Östersjösamarbetet har flera svenska kommuner deltagit i samverkan för att möta problem och hot mot miljön i . Många svenska kommuner medverkar också aktivt i olika EU-finansiera- de projekt och knyter på så sätt värdefulla kontakter och tar del av erfarenheter från andra länder i . V.5.2 Kommitténs överväganden och förslag Under arbetets gång sedan den första världskonferensen i har frågeställningar tillkommit eller vida- reutvecklats på ett sätt som ger dem en naturlig plats i den fortsatta Agenda 21- och Habitatprocessen. Det fort- satta arbetet bör mer systematiskt ta till vara erfarenhe- ter från olika områden som är av betydelse för en hållbar utveckling. Folkhälsofrågorna är ett exempel på ett sådant område med nära samband med frågor som behandlas i Agenda 21-arbetet. Av stor betydelse är att kunskap om hållbar utveckling finns hos beslutsfattare och planerare på alla nivåer och i alla samhällsfunktioner. Världstoppmötet i har fört med sig ett ökat intresse för samverkan mellan samhällsorgan, ideel- la organisationer och företag, och de olika aktörerna har uppmanats till aktiv samverkan (partnerskap). Ett av besluten är att utveckla s.k. typ 2-initiativ, dvs. interna- samverkansinitiativ mellan samhällsorgan, näringslivet och ideella organisationer som inte behöver tas upp i traditionella mellanstatliga förhandlingar. Kommittén anser att det är viktigt att skapa och stimule- ra motsvarande former för sådan samverkan också på regional och nivå. Stora delar av miljöproblemen hänger samman med vår livsstil och våra beteenden. Det finns t.ex. beräkning- ar som visar att de svenska hushållens konsumtion står för ungefär hälften av de totala utsläppen till miljön. Eftersom våra konsumtionsmönster i mångt och mycket bottnar i attityder och värderingar behöver dessa påver- kas för att påfrestningarna på miljön ska minska. Information kan i detta sammanhang användas som ett verktyg, framför allt för att lyfta fram och peka på pro- blem, möjligheter och lösningar. Vidare krävs en bred och långsiktig kunskapshöjning om hållbar utveckling kopp- lat till dagens konsumtions- och produktionsmönster. Här spelar särskilt skolan en viktig roll. Då beteende och livsstil hänger sam- man med den rådande samhällsstrukturen, räcker det inte med informationsåtgärder. Ska hållbara produk- tions- och konsumtionsmönster kunna skapas måste det även finnas väl anpassade och lättillgängliga handlingsal- ternativ. Det är av största vikt att information i högre utsträckning än tidigare anpassas efter målgrupp och frå- geställning för att skapa intresse. Många kommuner, organisationer och föreningar har tagit fram bra grund- material, men det finns möjlighet till förbättrad kommu- nikation. Det är särskilt viktigt att i det praktiska Agenda 21-arbetet involvera olika språkgrupper. Mot bakgrund av vad som har framhållits i detta avsnitt föreslår kommittén följande. Förslag 6: bör ges i uppdrag att i sam- verkan med övriga berörda samhällsinstitutioner och organisationer utveckla idéer och förslag till hur folkhäl- sofrågorna kan integreras i det lokala Agenda 21- och Habitatarbetet. Ett framgångsrikt folkhälsoarbete förut- sätter att folkhälsoaspekterna integreras i de verksamhe- ter som bedrivs av kommuner och landsting samt att arbetet genomförs strategiskt och tvärsektoriellt. Det är vidare viktigt att kommunernas och landstingens arbete med att utveckla metoder för att systematiskt ta hänsyn till hälsofrågorna i samhällsplaneringen och beslutsfattandet fortsätter. Exempel på sådana pågående insatser är hälsokonsekvensbedömningar och lokala väl- färdsbokslut. Kommittén menar att samlade övervägan- den på lokal och regional nivå om olika folkhälsofrågor, bl.a. utifrån de nationella folkhälsomålen, kan bilda underlag för lokala folkhälsomål. Förslag 7: Socialt ansvarstagande och etiska frågeställ- ningar bedöms få en allt större betydelse i företagens pro- duktutveckling och marknadsföring såväl på internatio- nell som på nationell nivå. Flera svenska företag ligger i fronten och det internationella intresset för att utveckla modeller för detta ökar. bör mot bakgrund av överväganden inom bl.a. , samt erfa- renheterna från samarbetsprojektet få i uppdrag att utreda hur initiativ med ökat socialt ansvars- tagande kan stimuleras och knytas till pågående arbete inom det svenska näringslivet med hållbar utveckling. För att i linje med besluten vid världstoppmötet i utveckla konkreta samverkansprojekt (part- nerskap) mellan samhällsorganen och näringslivet bör även uppdras att med stöd i sina pågående aktivi- teter utveckla möjligheterna till en mer systematisk sam- verkan i form av partnerskap mellan näringsliv, organisa- tioner, myndigheter och kommuner, särskilt på lokal och regional nivå. Det handlar bl.a. om att föreslå kriterier och praktiska former för sådana samverkansprojekt. Förslag 8: , , och övriga berörda samhällsinstitutioner och organisationer bör i samverkan med lokala informatörer och Agenda 21- samordnare verka för att underlätta för lokala vidarein- formatörer att påverka beteenden som främjar hållbara konsumtionsmönster. Det kan gälla att underlätta sprid- ning av relevant information som anpassats efter lokala behov samt att undersöka möjligheten att i samarbete med berörda myndigheter och universitet/högskolor erbjuda lokala tjänstemän och förtroendevalda fortbild- ning inom hälso- och miljökommunikation och beteen- devetenskap. Därigenom kan kunskapen om människors förutsättningar till ett hälso- och miljömedvetet agerande öka. Förslag 9: I de kvalitetsgranskningar av skolverksamheten som ansvarar för bör en parameter om hållbar utveckling finnas med. För att hållbar utveckling ska kunna integreras i all pedagogisk skolverksamhet behövs en sats- ning på kompetensutveckling av lärare på alla nivåer och i alla typer av skolor. Myndigheten för skolutveckling bör få i uppdrag att vidareutveckla och sprida erfarenheter om metoder som leder till en tvärvetenskaplig undervisning om hållbar utveckling. Myndigheten bör vidare även fort- sättningsvis stimulera förskolor, grund- och gymnasieskolor att arbeta för utmärkelsen samt med projektet som bl.a. ska fånga upp hur skolan kan utvecklas inom hälsoområdet. Urbanisering och stadsutveckling hör till de stora fram- tidsfrågorna. Ungefär hälften av världens ca sex miljarder invånare bor nu i städer. Den snabbaste ökningen av den befolkningen beräknas ske i utvecklingsländernas städer, ofta med problem som fattigdom, hemlöshet, slumområden och miljöstörningar som följd. I merparten av de industrialiserade länderna sker urbaniseringen inte längre lika hastigt, och städerna utvecklas och förändras främst genom förnyelse och omvandling till följd av strukturella förändringar i näringslivet och sociala förän- dringsprocesser. Förändringsprocesserna riskerar att för- värra sociala olikheter, försämra livsmiljön och skapa nya regionala obalanser i fråga om fördelningen av välfärd och tillväxt. I ett globalt perspektiv är de svenska förhållandena inom boende, bebyggelse och stadsutveckling relativt gynnsamma. De mål, riktlinjer och åtaganden som sätts upp i Habitatagendan och som bekräftades i innebär dock särskilda utmaningar också för . Utifrån Habitatagendans nyckelfrågor En rimlig bostad till alla och En hållbar stadsutveckling vill kom- mittén lyfta fram några sådana problemområden. – av en förhållandevis stabil befolkningstillväxt – har befolk- ningsökningen stagnerat, både till följd av låga födelsetal och av minskad invandring. En minskad befolkningsök- ning och en ökad medellivslängd innebär att andelen äldre personer stadigt ökar, vilket medför en ökad försörjningsbörda för den yrkesverksamma befolkningen. De framtida demografiska förändringarna kommer såle- des i grunden att utmana såväl våra grundläggande väl- färdssystem som det regionala och lokala arbetet för håll- bar utveckling. Till den allmänna bilden av en stagnerande befolk- ningsutveckling bör läggas ökade skillnader mellan olika delar av landet, en utveckling som har pågått . har den traditionella regio- nalpolitiska bilden förändrats, där inte längre enbart industriregioner och glesbygden minskar i befolkning, utan där även flertalet mindre arbetsmarknadsregioner och även vissa högskoleregioner drabbas av en tillbaka- gång. Sambanden mellan arbetsmarknadssituation och omflyttning är inte längre entydiga; flyttmönstren har blivit alltmer beroende av preferenser av livsmiljö och livsstil. Utvecklingen har sammantaget bidragit till en påtaglig förstärkning av de regionala obalanserna mellan olika delar av landet, där närmare två tredjedelar av de svenska kommunerna upplever en befolkningsminsk- ning, medan tillväxten alltmer koncentreras till storstä- derna och några få tillväxtregioner liksom i vissa fall i den tätortsnära landsbygden, där framförallt barnfamiljer önskar bo för att få en bättre livsmiljö. har i många avseenden en jämförelsevis gyn- nad bostadssituation med ett förhållandevis modernt och väl utrustat bostadsbestånd. Ändå står också vi inför problem när det gäller bostäder och boendemiljöer. Ett sådant är tendensen till ökad marginalisering och ökat utanförskap genom att stora befolkningsgrupper ställs utanför väsentliga delar av samhällslivet. Lågkonjunkturen senare del, nedskär- ningarna i den offentliga sektorn och förändringar i väl- färdssystemet utsatte det svenska välfärdssystemet för påfrestningar med ökad arbetslöshet och försämringar i livsvillkor för allt fler människor och befolkningsgrupper. Trots de senaste årens högkonjunktur är fortfarande ett stort antal människor utan arbete och allt fler står per- manent utanför såväl bostads- som arbetsmarknaden, som ju är själva grunden för delaktighet i samhället. Detta gäller inte minst det stora antalet personer med utländsk bakgrund, som trots stora samhällsinsatser fort- farande inte har likvärdiga villkor för delaktighet i det svenska samhällslivet. De ökade sociala klyftorna utgör ett problem framförallt i de större städerna, där socialt FOTO: . / Den snabba utvecklingen i landets storstads- och högskoleregioner ställer krav på ett ökat bostadsbyggande. utsatta grupper ofta koncentreras till vissa stadsdelar. De ökade boendekostnaderna gör att många inte har råd att hålla sig med den standard som vi i kom- mit att anse som rimlig. Det finns inte bostäder i till- räcklig omfattning och för vissa grupper, framförallt äldre, funktionshindrade, låginkomsthushåll, flyktingar, studenter och unga som vill flytta hemifrån är situatio- nen särskilt bekymmersam. Antalet hemlösa har vuxit och boendesegregationen har ökat och fördjupats. Detta gäller framförallt i storstadsområdena, men även i större och medelstora städer i andra delar av landet. Den nya regionala utvecklingspolitiken, som antogs av , utgår från att varje region ska utveck- las utifrån sina egna förutsättningar. Målet för politiken är väl fungerande och hållbara lokala arbetsmarknadsre- gioner med en god servicenivå i alla delar av landet. I detta ingår bl.a. betydelsen av ett flerkärnigt och balan- serat system av tätorter och städer och ett stärkt sam- band mellan stads- och landsbygdsområden. Detta reso- nemang ligger i linje med politiska rekommendationer från det informella planeringssamarbete mellan EU:s medlemsländer och Kommissionen, som benämns European Spatial Development Perspective, ESDP, anta- get . Syftet i ESDP är att skapa en motvikt till de starka tendenserna till koncentration till storstadsregio- nerna och att motverka regionala obalanser både på europeisk nivå och inom medlemsländerna. En grund- tanke är att synergieffekter kan åstadkommas genom ökat samarbete mellan städer och omgivande regioner. Vidare betonas att integrerade transport- och kommuni- kationslösningar är centrala för att stödja en flerkärnig stadsutveckling. Att omsätta eller översätta de europeiska riktlinjerna för stads- och regionutvecklingen i ett svenskt perspektiv är en viktig uppgift. Inte minst de regionala obalanserna och den glesa stadsstrukturen med förhållandevis många små och medelstora städer på stort avstånd från varandra talar för att svenska kommuner och regioner måste utveckla metoder och ta fram underlag för att beskriva hur städer och samhällen fungerar i samspel med andra städer och med omgivande landsbygd samt vilka roller stadsregionerna fyller i ett nationellt och regionalt per- spektiv. Det är angeläget att skapa en plattform för kun- skapsutveckling kring funktionella regioner, där både stä- der och omkringliggande landsbygdsregioner behandlas i ett sammanhang. Det finns exempelvis ett stort behov av kunskaper om drivkrafter, processer och effekter av stadsutvecklingen, liksom av analyser av offentliga insat- ser och styrmedel. Målsättningarna för den aktuella svenska bostadspoliti- ken är enligt budgetproposition att alla ska ges förutsättningar att leva i goda bostäder till rimliga kost- nader och i en stimulerande och trygg miljö inom lång- siktigt hållbara ramar. Boende- och bebyggelsemiljön ska bidra till jämlika och värdiga levnadsförhållanden och särskilt främja trygga miljöer och en god uppväxt för barn och ungdomar. Vid planering, byggande och för- valtning ska en ekologiskt, ekonomiskt och socialt håll- bar utveckling vara grund för verksamheten. Kommunernas ansvar för boendefrågorna har förtydli- gats genom en särskild lagstiftning om bostadsförsörjning som trädde 2001. Varje kommun behöver utveckla program eller planer för hur bostadsbyggandet och boendet i olika delar av kommunen ska utvecklas. De varierande förutsättningarna i bostadssituationen – med bostadsbrist i en fjärdedel av kommunerna, som rymmer hälften av befolk- ning, och ett bostadsöverskott i nästan hälften av kommunerna, där mindre en än fjärdedel av befolkningen bor – innebär naturligtvis särskilda problem för kommu- nernas boendeplanering. En grundläggande utgångspunkt är löpande analyser av bostadsmarknadsläget som under- lag för överväganden om utbudet av bostäder och boen- deformer stämmer med både dagens behov och kan svara mot en förväntad efterfrågan. Omfattningen och inrikt- ningen på bostadsefterfrågan beror på flera faktorer, bl.a. på befolkningsutveckling, hushållsstruktur och hushållens ekonomiska förutsättningar samt näringslivsutveckling. Nya flyttmönster och den ökade rörligheten inom allt större arbetsmarknadsregioner ställer krav på att bostads- situationen ses i ett större, regionalt sammanhang. Detta motiverar att boendeplaneringen bör ske i samverkan med grannkommuner. Kommunernas boendeplanering bör emellertid inte enbart hantera bostadsförsörjning och nyproduktion, utan även hur boendet i vid bemärkelse ska utvecklas. Det kan exempelvis handla om hur det befintliga bostadsbeståndet ska förvaltas och utvecklas, såsom insatser för att förbättra den fysiska miljön, anpassning av boendemiljön till befolk- ningsgrupper med särskilda behov, t.ex. barn och ungdo- mar, äldre och funktionshindrade. Att boendeplaneringen samordnas med planer och program för andra verksamhe- ter, såsom den fysiska planeringen och skola och barnom- sorg, är därför grundläggande. Samverkan med byggherrar, bostadsföretag och fastighetsförvaltare samt dialog med berörda boende är andra grundläggande förutsättningar i boendeplaneringen. Den fysiska planeringen som instrument Den byggda miljön – städer, samhällen och infrastruktur – betraktas numera samstämmigt i de flesta politiska handlingsprogram och planer på alla nivåer som en grundläggande komponent för hållbar utveckling. Både inom EU och i har man diskuterat generella prin- ciper och riktlinjer för hur bebyggelsen ska utvecklas och den byggda miljön utformas i hållbar riktning. De varierande förhållandena i städer och samhällen i fråga om utvecklingsförutsättningar, storlek och karaktär innebär emellertid att sådana generella riktlinjer ofta ger liten vägledning för hur den byggda miljön ska utformas i sitt nationella, regionala eller lokala sammanhang. Målkonflikter mellan olika dimensioner i begreppet håll- bar utveckling är ytterligare en svårighet då principer för den hållbara stadens utformning diskuteras. I ett svenskt perspektiv är det exempelvis uppenbart att skillnaderna i fråga om utvecklingsförutsättningar, storlek, lokal iden- titet, natur- och kulturvärden etc. ger underlag för skilda principer för hur bebyggelsen ska utvecklas och utfor- mas. Generella mål och riktlinjer formulerade på över- gripande nivåer kan naturligtvis fungera som stöd och inspirationskälla i ett sådant arbete. Detta har också skett i många svenska kommuner, som har analyserat och utformat riktlinjer för bebyggelseutveckling, ofta som ett led i den fysiska översiktsplaneringen. Dessa erfarenheter bör kunna tas till utgångspunkt för fortsatta regionala och lokala diskussioner om hur den byggda miljön ska utformas. Den statliga kommittén för översyn av plan- och bygglagstiftningen har här en viktig uppgift. De viktigaste byggstenarna för en hållbar utveckling av städer och samhällen utgörs av de olika insatser och ini- tiativ som sker lokalt – dvs. i stadsdelar, grannskap och samhällen – med mer eller mindre stark koppling till den kommunala verksamheten. Insatserna spänner över ett brett fält; från lokala utvecklingsinsatser och stöd till byautveckling i glesbygder till lokalt Agenda 21-arbete och fysiska förbättringsåtgärder i stadsdelar samt insatser för ökad integration i utsatta bostadsområden. Drivkrafter och motiv i det lokala arbetet är flera; det lokala utvecklingsarbetet på landsbygden är inte sällan en följd av en lokal mobilisering av boende och före- ningsliv, medan det lokala förnyelsearbetet i städer och större samhällen ofta ingår i mer eller mindre omfattan- de satsningar och program, där särskilda kommunala eller nationella medel har avsatts för arbetet. Den kom- plexa problembilden på lokal nivå förutsätter i regel att olika typer av åtgärder för att främja en lokal utveckling eller lyfta ett eftersatt område kombineras, där det hand- lar om att samordna insatser för lokal utveckling, social Det lokala Agenda 21-kontoret i bedrivs ett arbete med att profi- lera – en stadsdel i – som en ekologisk stadsdel. Utvecklingsarbetet har inriktats på förändringar av stadsdelsför- valtningens eget arbete samt på en mobilisering av invånare och verksamma i området. Flera miljösatsningar har skett i sam- verkan med ungdomar och per- soner med utländsk bakgrund och gett en meningsfull syssel- sättning åt arbetslösa. Arbetet länkades tidigt till det lokala Agenda 21-arbetet och det lokala Agenda 21-kontoret har successivt utvecklats till en mötesplats för boende och verksamma, med uppgif- ten att stödja och samordna idéer för en hållbar utveck- ling av stadsdelen. Det framgångsrika arbetet med att bygga upp samverkansformer och utveckla en samsyn bland de boende har tagits till vara även i andra sats- ningar inom stadsdelen. Kontoret har exempelvis fått en samordningsroll både i det lokala storstadsarbetet och i arbetet med lokala investeringsprogram med ansvar att hålla samman kontakterna med boende, föreningslivet och organisationer i arbetet.