sou · GRB391d8 · 2004-01-01 00:00:00 — Personer som i förhållande till andra har större möjligheter att disponera sin tid och som befinner sig en större del av sin tillgängliga tid i bostaden tenderar att se mer TV. Gränsen går härvid inte vid pensionsåldern utan . Mönstret förefaller stabilt (Mediebarometern, 2002). Mycket TV-tittande bland äldre innebär inte ett urskiljningslöst tittande. Det är i hög grad nyhets- och samhällsprogram som dominerar. Andelen regelbundna nyhetstittare bland pensio- närer ligger , i jämförelse med mellan bland ungdomar. Även här har skillnaderna varit i stort sett desamma , även om en viss uppgång i de yngres nyhetstittande kan noteras efter tillkomsten av TV4:s . Mönstret är detsamma även för lokala TV- nyheter, där särskilt andelen regelbundna tittare bland ungdomar är låg. De äldres prioritering av nyheter och information bekräftas även av deras val av radiokanaler. Varannan person () lyssnade på och var fjärde () på P1. Bland personer var andelarna . Det dagliga lyssnandet på privat lokalradio låg i de senare åldersgrupperna på mellan , medan det bland äldre inte kunde uppmätas något statistiskt säkerställt lyssnande (Strid, 2003). Också i fråga om morgontidningsläsning är andelarna högre bland äldre än bland yngre. Här är dock skillnaderna mellan olika ålders- grupper inte lika markanta som i fråga om TV-tittande eller radio- lyssnande, utan det är främst personer i åldern 15–som skiljer ut sig genom klart lägre andelar regelbundna – läsning 6–– tidningsläsare. Den förändring som skett i fråga om morgontidningsläsningen är att tidningarna tappat terräng bland personer i yngre medelåldern (31– ). Tendensen blir ännu tydligare om vi utgår från andelen som har en morgontidningsprenumeration i hushållet (, 2000). Det finns även en stor skillnad i den tid som ägnas åt morgon- tidningen. Bland de yngsta uppgår den genomsnittliga tiden bland läsarna till mellan 10 och , bland de äldsta till mellan 40 och . En förklaring till de ökade skillnaderna är lågkonjunkturen , en annan är förändringar i sociala vanor och livsstilar i de yngre generationerna – 50- och 60-talisterna. En analys av tidningsläsning inom olika ålderskohorter ger stöd för den senare förklaringen. Den visar också att läsvanorna inom de yngre generationerna är mindre stabila och påverkas mer av olika yttre omständigheter, medan 40-talister och äldre överlag är mycket stabila och engagerade tidningsläsare vars benägenhet att hålla sig med en hushållsprenumeration i relativt liten utsträckning påverkas av exempelvis försämrad hushållsekonomi. För det som vi brukar kalla kvällstidningar – alltså de lösnummer- försålda, rikstäckande tidningar som utvecklades i syfte att attrahera unga och rörliga läsare – finns inte samma mönster. Det är en tendens som gäller även . Äldre personer som inte i samma utsträckning som andra rör sig ute i samhället är mindre regelbundna kvällstidningsläsare. Skillnaderna är emellertid mindre än de var på exempelvis . Kvällstidningsläsarna har genomsnittligt åldrats, framför allt genom att kvällstidningarna tappat stora andelar bland de yngre (Mediebarometern, 2003). Också sedan mitten av 1980- talet är det tydligt att åldersskillnaderna minskat och kurvorna för olika åldersgrupper närmat sig varandra. Det som utmärker de äldres medievanor är således att de ägnar medierna och att de prioriterar nyheter och samhälls- material. Ett annat typiskt drag är att äldre ägnar större uppmärk- samhet åt traditionella kanaler (SVT, SR och morgontidningen) men också att de inom varje typ av medium ägnar ett relativt större intresse åt det lokala materialet än vad andra åldersgrupper gör. Mönstret, som också framträder internationellt (jfr. , 1996), har sin bakgrund både i aktuell livssituation och i etablerade vanor. De äldre är socialiserade in i ett mediesystem som dominerades just av det vi numera kallar traditionella medier, men det är också så att mer tillgänglig tid och mindre aktivitet utanför hushållet bestämmer intresseprofilen: för den som inte rör sig så mycket ute i samhället blir mediernas rapportering av vad som händer av mycket stor betydelse. Vad som brukar gå under beteckningen ny medieteknik varierar . talades det mycket om video, medan det utmärkande för 1990-talet har varit expansionen i fråga om person- datorer och internet, men också mobiltelefoni. Framväxten har kännetecknats av det typiska spridningsmönstret: den nya medie- tekniken fick sitt första genomslag hos högutbildade och yngre, medan spridningen gått långsamt bland äldre och lågutbildade (jfr. Tillgången till persondator i hushållet är över 80 pro- cent bland personer , bland pensionärer är andelen . Klyftan i persondatortillgång mellan de yngre och de äldre har ökat . Persondator i hushållet är vanligen en förutsättning för internet- anslutning och åldersskillnaderna i dator- och internettillgång är i huvudsak desamma. Bland personer har närmare fyra av fem internet i hushållet, bland pensionärerna är det en av fem och klyftan ökar fortfarande (jfr. och , 2003). Det är svårt att bedöma hur internettillgången kommer att utvecklas bland äldre. Om vi jämför med videoutvecklingen verkade denna nå en mättnadsnivå redan före det att hälften av pensionärerna hade video; den senare tillväxten bland pensionärer var istället en följd av att videoinnehavare blev pensionärer. Å andra sidan kan vi jämföra med utvecklingen av tillgången till mobil- telefon, där tillväxttakten visserligen gick långsammare, men där klyftan mellan yngre och äldre relativt snabbt började utjämnas och där andelen bland pensionärer var , alltså betyd- ligt högre än persondator- respektive internettillgången, låt vara att äldre använder mobiltelefonen mindre än vad yngre gör. Mot bakgrund av de redovisade tendenserna är det rimligt att ställa frågan om vad som ligger bakom skillnaderna att ta till sig olika tekniker. Inom ramen nationella SOM- undersökning ställdes därför en fråga till dem som inte använde internet om orsaken till detta. Det genomsnittligt vanligaste svaret var att man inte ville, men ser vi närmare på åldersskillnaderna framgår att tveksamheten bland yngre oftare har att göra med kost- naden, medan det mest frekventa motivet bland äldre är att man inte vet vad man skall ha internet till. Detta anges som motiv av var tredje pensionär. De äldres avvaktande förhållningssätt ger en god belysning av vad som påverkar viljan att ta till sig en ny medieteknik: man måste veta vad den skall användas till och hur den skall användas. Det är så det kan förklaras att både mobiltelefonen och den nya TV4- kanalen relativt snabbt fick ett genomslag bland äldre, medan videon och internet har haft svårare att nå samma spridning. Detta förklarar dessutom varför internetanvändningen bland de pensio- närer som faktiskt använder nätet är relativt omfattande: de är de verkligt intresserade som ofta är högutbildade med en teknisk inriktning (jfr. , 1996). Det generella mönstret för användningen av medier och nya informationstekniker innebär en ökad ålderssegregation. traditionella medierna ligger förklaringen i att avregleringen skapa- de en marknadsanpassning där medierna valde att profilera sig åldersmässigt. De nytillkommande medierna sökte ofta en yngre publik. Också public service-radion tillämpade samma princip och valde att profilera sina kanaler efter ålder – P3 för yngre och P4 för äldre. För internet förefaller tekniken i sig ha varit en ålderssegre- gerande faktor, vilken troligen förstärkts av att tekniken för att använda mediet är ny och av att innehållet ofta uppfattas som anpassat för yngre. Konsekvensen är att informationskanalerna i ökande grad skiljer sig mellan yngre och äldre vilket i sin tur bidrar till en allmän ålderssegregation i samhället. 4.3Livsstil, omvärldshot och hälsa Som framgått är medievanor i stor utsträckning knutna till människors livsstil. Med livsstil menas här hur människor lever sitt dagliga liv, men också deras intresseprofiler och aktiviteter. Som antytts redan i det föregående går den viktigaste skiljelinjen mellan yngre och äldre i fråga om rörlighet. De äldres umgänge med andra människor är också i högre grad knutet till den egna bostaden, och pensionärer umgås i betydligt högre utsträckning med sina grannar än vad andra åldersgrupper gör (jfr. nedan), medan förenings- aktiviteten överlag är lägre, utom när det gäller pensionärsorga- nisationer: omkring hälften av pensionärerna är medlemmar i pensionärsorganisationer och omkring en fjärdedel är mötesaktiva. Låt oss ta några exempel från SOM-undersökningen 2002 på aktiviteter som uppvisar särskilt stora åldersskillnader. Pensionärer är i mindre utsträckning ute på restaurang, bar eller pub på kvällstid (, i jämförelse bland personer och bland personer ), går mindre på bio (i jämförelse ), sysslar mindre med sport eller idrott (, i jämförelse ) och äter snabbmat mindre ofta (, i jämförelse ). När det gäller sådant som motion, friluftsliv och teaterbesök är åldersskillnaderna klart mindre. Visserligen är pensionärerna genomsnittligt minst aktiva härvidlag men skillnaden är mycket liten i förhållande till både yngre och äldre medelålders. Deltagande i gudstjänst är något vanligare bland pensionärer än bland yngre. Att pensionärer skiljer sig något i förhållande till andra åldrar i aktivitet är inte kopplat till något missnöje med livet. Tvärtom är ålderspensionärerna de som uppger sig vara mest nöjda med det liv man lever. anger sig vara mycket nöjda med sitt liv, att jämföra med bland personer i lägre medelåldern (31–). Mönstret är i stort sett detsamma , då började mäta subjektiv livstillfredsställelse hos svenskarna. Mycket talar för att livstill- fredsställelse har att göra med de förväntningar man har på livet. Det visar sig att pensionärer också på flera av de frågor som avser bedömningar av vad som är viktigt i livet ligger något lägre än andra åldersgrupper. Särskilt tydligt är det på frågan om betydelsen av ett spännande liv. Bland personer ansåg att detta är mycket viktigt, medan motsvarande andel bland personer var . Skillnaden är likartad , men både bland yngre och äldre har den upplevda betydelsen av spänning i livet ökat . utmärker sig pensionärsgruppen överlag av en större oro både när det gäller det svenska samhället och i fråga om möjliga hot från omvärlden. nationella SOM-undersökning fick svarspersonerna ta ställning till tio olika omvärldshot inför fram- tiden, bland annat terrorism, miljöförstöring, arbetslöshet, ny- nazism, organiserad brottslighet och klimatförändringar (och , 2003). För samtliga hotbilder gällde att de äldre kände större oro än de yngre. De största skillnaderna fanns för terrorism, där de äldsta på en skala mellan 1 och 4 hade medelvärdet 3,4 och de yngsta medelvärdet 2,6. Också i fråga om organiserad brottslighet – det hot som de äldsta främst oroade sig för – var skillnaden stor (3,7 i jämförelse med 2,9), medan den var marginell beträffande synen på fattigdomen i tredje världen som ett omvärldshot (3,2 respektive 3,1). Dessa mönster förefaller mycket stabila över . Också i den nära omgivningen upplever de äldre större hot mot den egna personen än vad yngre gör. Ett av de viktigaste hoten gäller oron för våld och övergrepp, där åldersskillnaderna tradi- tionellt varit relativt stora. Tendensen har dock varit svagt ned- åtgående. En specialstudie från västsvenska undersökning 2001, där det handlade om konkreta exempel på per- sonliga hot, visade sig de yngsta vara lika oroade som pensio- närerna, medan de medelålders lågt klart lägre. Alla åldersgrupper framhåller vikten av god hälsa när det gäller vad som är viktigt i livet, men det framhålls något oftare bland de äldsta och de yngsta. Mönstret är i stort detsamma för hela perioden –2002. i åldersgruppen 65–och knappt 40 pro- cent av 75–85 bedömde sig ha mycket god hälsa (2002). Andelarna kan jämföras med i åldersgruppen 50–och bland dem . Inom ramen nationella SOM-undersökning specialstuderades olika indikatorer på hälsostatus. Resultatet visade att det bland de äldre fanns högre andelar med olika besvär, särskilt relaterat till bristande mobilitet. framkom att det fanns en betydande variation med hänsyn till social klass och kön i det att åldern i högre grad inverkade på hälsan bland män och arbetare (, 1999). Socialt umgänge människor emellan är ett kitt som främjar förståelse och inlevelseförmåga i andra människors liv och situation. Det sociala livet blir på så vis mer än en privat angelägenhet; umgänge över olika gränser – kön, ålder, nationalitet, yrke, socioekonomi – ökar insikten om hur samhället och dess olika instanser ser ut och upplevs ur olika perspektiv. På det privata planet vet vi att de som oftast umgås med vänner också är de som säger sig vara mest nöjda med livet. En tredjedel av 15–85-åringar umgås med sina vänner , cirka två tredjedelar gör det åtminstone . Vidgar vi perspektivet till att inkludera allt umgänge som äger rum minst kan vi räkna med att nio av tio svenskar har ett regelbundet socialt liv. Vissa människor är mer sociala än andra; den egna åldern spelar här en mycket viktig roll, särskilt för det mer frekventa umgänget. Tre av fyra 15–19-åringar umgås med vänner ; andelen krymper därefter med stigande ålder till dess vi närmar oss de fyrtio då den är mellan . Det finns en liten generell tendens till att kvinnor är mer socialt aktiva än män, men könsskillnaden varierar betydligt i storlek mellan olika åldrar och ibland till och med i riktning. När pen- sionsåldern är passerad är dock det generella mönstret att kvinnor umgås med vänner i högre utsträckning än män. I samhällsdebatten har ibland framhållits att yngre och äldre umgås i minskande utsträckning. Bakgrunden skulle då vara den att samhällets olika former och funktioner blivit alltmer åldersupp- delade: vi bor isär, vi ägnar oss åt olika fritidsaktiviteter, vi tar del av olika medier, vi närmar oss ny teknologi olika snabbt, vi har olika sätt att utrycka vårt engagemang. Följden blir att de ålders- gemensamma referensramarna krymper. I den nationella SOM- undersökningen 2001 undersöktes människors sociala umgänge med personer i olika livsfaser: 15–, 20–, 35–, 65– samt ålderdom 80–. Socialt umgänge förekommer i första hand inom ramen för den egna – vidare – åldersgruppen. Tonåringar umgås i första hand med människor , unga vuxna med andra unga vuxna osv. För den äldsta åldersgruppen håller dock inte denna generella regel; 80–85-åringar umgås i större utsträckning med yngre pensionärer än med äldre, dvs. än med sin egen åldersgrupp – en rimlig kon- sekvens med tanke på vad dagens genomsnittliga livslängd på kring innebär. Men ser vi tendenser till hur umgänget utanför den egna åldersgruppen börjar rikta sig under snarare än över den egna generationen. Men vi umgås inte bara med våra egna generationskamrater. Yngre människor, 15–19-åringar, umgås flitigast inom den egna gruppen men också generellt – och då med vänner hämtade ur fler åldersgrupper/livsfaser jämfört med äldre. kan konsta- teras att äldre i något större utsträckning än yngre umgås med människor i åldrar långt från den egna; andelen pensionärer, särskilt de äldsta, som umgås med personer är större än andelen under som umgås med pensionärer. Yngre kvinnor umgås i större utsträckning än yngre män med människor som uppnått pensionsåldern. Det gäller vidare i något högre grad dem som är samboende, liksom i viss mån dem med egna barn. Det finns också tendenser som pekar mot att unga som bor utanför storstäderna, särskilt ute på landsbygden, i större utsträckning inkluderar äldre i sitt sociala nätverk än vad unga i storstäderna gör. Det går inte att rakt av använda samma förklaringsfaktorer om vi ska beskriva de äldre personer som brukar umgås med yngre. Exempelvis är andelen ålderspensionärer som umgås med personer under trettiofem i princip densamma bland män som bland kvinnor. Liksom vad gäller för yngre finner vi däremot att egna barn också för äldre främjar ett åldersöverskridande umgänge – även om barnens funktion i sammanhanget måste antas se annor- lunda ut. Den generellt vanligaste platsen för socialt umgänge utanför familjen är det egna eller den andres hem; här träffas nio av tio svenskar minst . Två tredjedelar umgås lika ofta på krogen, drygt hälften i bostadsområdet, knappt hälften på kultur-/idrottsevenemang och lika många i förenings- livet.1 Hemmet är den vanligaste umgängesplatsen i alla åldrar, men i övrigt skiljer sig bilden något åt. De yngre umgås på kafé/restau- rang/bar/pub i betydligt större utsträckning än de äldsta, men det är framför allt kring 60-årsåldern skillnaden börjar bli påtaglig. Um- gänge inom ramen för kultur-/idrottsevenemang följer samma åldersmönster, men skillnaden är mindre markant. Vad gäller umgänge i förening/samfund ligger andelen tämligen stabil över åldrarna, vanligast är dock umgänge i sådana sammanhang efter pensions- åldern. De yngsta står tillsammans med de för det mest utbredda umgänget i bostadsområdet, men skillnaderna gentemot övriga åldersgrupper är små. Det åldersöverskridande umgänget äger i första hand rum i hem- met. Bland de fyllda har träffat personer i sitt eller deras hem senaste månaden. Motsvarande andel som träffats någonstans utanför hemmet är . Andelarna krymper när vi ser till de äldre pensionärerna. När äldre och yngre umgås i hemmet är det oftare i den äldres hem. Umgängesmönstren tenderar alltså att i stor utsträckning variera med ålder och utmärkas av ett inte oväsentligt mått av ålders- segregering. Vi umgås inte hur som helst över åldersgränserna – och inte heller var som helst. Att yngre, mitt i den socialt mest aktiva fasen av livet, i första hand bygger sitt sociala nätverk på relationer med människor som i ålder inte avviker alltför mycket från dem själva är knappast överraskande. tenderar vi att allteftersom åren går att i högre grad umgås med människor yngre än oss själva. Ungdom attraherar inte bara ungdomar. Frågan som inställer sig är hur länge ungdomsfasen egentligen varar – och hur dagens samhälle kan tänkas skilja sig från gårdagens i detta av- seende. 1 De platser som ingick i frågan nationella SOM-undersökning. 4.5Uppmärksamhet för yngre och äldre Ett annat sätt att belysa förhållandet mellan yngre och äldre i samhället är att utgå från intresset för uppmärksamhet i medierna. Inom ramen för SOM-undersökningen 2002 ingick i ett avsnitt om attityder till medier ett frågealternativ om vikten av att morgon- tidningar skriver om ungdomar respektive äldre. Frågan kan sägas fånga upp ett allmänt intresse för att respektive åldersgrupp skall uppmärksammas i samhället. Bland den svenska allmänheten ansåg det vara mycket eller ganska viktigt att ungdomar uppmärksammas, att äldre uppmärksammas. Inte oväntat finns det i båda fallen ett inte obetydligt samband med ålder. Bland ungdomar mellan ansåg det viktigt att pressen skriver om ungdomar, bland pensionärer är andelen . När det gäller vikten av att skriva om äldre är skillnaderna inte lika stora. av ungdomarna anser att detta är mycket eller ganska viktigt i jäm- förelse bland pensionärerna. En närmare granskning av svarsmönstren visar således att ung- domarna är något mer angelägna än pensionärerna att det skrivs om den egna åldersgruppen. Men, och det kanske är minst lika intres- sant, ungdomarna är lite mer angelägna att det skrivs om äldre än pensionärer att det skrivs om yngre. Bakom detta kan i bästa fall anas en viss samsyn i synen på vikten av ökad uppmärksamhet för äldre. Men visar de stora differenserna mellan vikten av att uppmärksamma den egna åldersgruppen och att uppmärksamma den andra att det även kan finnas skäl att tala om ökande intresse- klyftor mellan yngre och äldre. 5 Ålder och förändring 5.1Vuxna och medelålders människor Det sägs ibland att en människas kön är det första vi registrerar när vi möter en okänd; hennes ålder är något annat de flesta av oss försöker avgöra mer eller mindre automatiskt. Men vilka benäm- ningar rör vi oss med när vi beskriver människor i olika åldrar? För att få en första, enkel bild av detta ställdes inom ramen för de nationella SOM-undersökningarna 2001 och 2002 frågor som gick ut på att svarspersonen skulle fylla i vid vilken ålder man uppfattade att en människa blev vuxen (2002) respektive medelålders (2001). När det gäller uppfattningen om vid vilken ålder vi inträder i vuxenlivet var genomsnittet (med en standardavvikelse på ), ett resultat som drogs upp av ett fåtal svar där respondenten angivit en relativt hög ålder. av svaren låg , mellan 18 och 30 (medianen var ). De allra yngsta svarspersonerna svarade generellt med en något lägre ålder än genomsnittet, i övrigt fanns det inget entydigt samband mellan svaret och den egna åldern. Den tämligen likartade synen på när man blir vuxen är troligen en följd av de regelsystem som finns knutna till gränsen för vuxenåldern, t.ex. möjligheten att ta körkort och göra inköp på systembolaget. Medelåldern är inte knuten till några officiella åldersgränser på samma sätt utan handlar i hög grad om en subjektiv uppfattning. Svaren var i detta fall också mycket spridda – allt , även om bedömningarna i ytterkanterna hörde till ovanlig- heterna. När vi tog bort fåtalet svar som låg under 25 och över 80 framkom ett medelvärde (med en standardavvikelse på ). Nio av tio svar lade sig och hälften mellan 45 och 50. Inte helt överraskande skilde sig bedömningen av människans medelålder mellan unga och gamla. Men samstämmigheten tycks ändå ganska god: bland de yngsta – där gränsen sattes som lägst – blev medelvärdet ; bland de äldsta – där gränsen sattes som högst – . I övrigt varierade synen på medelålderns inträde efter svarspersonens egen ålder: ju äldre man själv är, desto högre sätter man gränsen för medelåldern. Vi tenderar att skjuta ålder- domen framför oss. 5.2Upplevda förändringar – på gott och ont Ett begrepp som förändring kan ges både positiva och negativa förtecken. Att förändras kan på det privata planet innebära att utvecklas som människa, att uppnå uppsatta mål, att inte stelna till. Men ibland upplevs förändringar som hot, eller som en konkret stressfaktor. Bilden av ett samhälle i snabb förändring är tämligen utbredd; de flesta upplever att tempot i dagens samhälle jämfört med för 5–är högre eller till och med mycket högre. En ständigt pågående förändring av annat slag är det mänskliga åldrandet. Åren som går påverkar oss både till kropp och själ. Om vi lämnar det rent kroppsliga, kvarstår fortfarande den viktiga frågan om hur människor upplever att de förändras under åld- randet. Inom ramen för SOM-undersökningen 2002 ställdes frågan om i vilken utsträckning man själv bedömer att man förändrats på en rad olika områden . Svaren gör det möjligt att teckna en bild av var i livet människor tenderar att uppfatta att förändringar sker på olika områden. De områden bland de undersökta där flest människor upplever att de förändrats handlar om stress, förhållandet till mat, synen , synen på livet och den egna hälsan samt intresset för uteliv och att lära sig nytt. Det är till stor del områden som kan sägas vara kopplade till livskvalitet. Här upplever drygt hälften till två tredjedelar av befolkningen att de förändrats i någon riktning. Omkring hälften upplever att de förändrat sig i fråga om nyhetsvanor, intresset för ny teknik, intresset för sociala kontakter och funderingar kring livets mening. upplever att de förändrat sitt intresse för bokläsning, TV-tittande, radiolyssnande och politik. Något färre, en dryg tredjedel, upplever att de förändrat sin politiska övertygelse och sitt intresse för lokala frågor – här är det alltså väsentligt vanligare att man inte upplever någon förändring alls. Ett genomgående resultat är att åldern spelar en viktig roll då det gäller upplevda förändringar. Yngre framstår som generellt mer förändringsorienterade än äldre, även om de allra äldsta också de i högre utsträckning än genomsnittet bedömer att de förändrats .