sou · GRB335d1 · 2004-01-01 00:00:00 — I gymnasiesär- skolan och gymnasieskolan liksom i särvux och komvux är de disciplinära åtgärderna desamma. har i sitt betänkande anfört att disciplin- åtgärder är så pass ingripande för den enskilde att bestämmelser om sådana åtgärder bör regleras i lag istället för som är fallet i förordning. En arbetsgrupp inom föreslår också att de bestämmelser om disciplinära åtgärder inom vuxenutbildningen, som finns i förordningen, istället ska anges i skollagen. Särskolan och särvux i författningar Betyg – omfattning och betygsskalor De betygsskalor som används är inte desamma i de jämförda skolformerna. I delar av särskolan får inte betyg sättas. Efter avslutad utbildning i den obligatoriska särskolan ska eleven få ett intyg om att eleven har deltagit i undervisningen (7 kap. 2 § särskoleförordningen). Betyg kan utfärdas för en elev i grundsärskolan endast om eleven eller dennes vårdnadshavare begär det (7 kap. 3 § särskoleförordningen, 1995:206). För en elev i träningsskolan får betyg inte utfärdas. I ska betyg sättas fr.o.m. höstterminen i årskurs åtta. Betygsskalan i den obligatoriska särskolan är tvågradig; godkänd (G) och väl godkänd (VG), (7 kap. 5 § särskoleförordningen, 1995:206). Om eleven inte når upp till kravet för betyget godkänt, får inte betyg sättas i ämnet. I är betygsskalan treskalig G, VG och mycket väl godkänd (MVG). Om en elev inte når upp till de mål som enligt kursplanen ska ha uppnåtts i slutet av det nionde skolåret, ska betyg inte sättas i ämnet (7 kap. 9 § grundskoleförordningen, 1994:1194). I sådana fall kan ett skriftligt omdöme om elevens kunskapsutveckling i ämnet utfärdas. En särskoleelev som studerar vissa ämnen i kan få betyg efter särskild prövning i de ämnen som hon läst efter kursplan. I gymnasiesärskolan ska betyg sättas på varje avslutad kurs, med undantag av kurs i verksamhetsträning. Vid verksamhetsträning ska inte betyg sättas (7 kap. 1 § förordningen om gymnasiesärskolan, 1994:741). Gymnasiesärskolan tillämpar samma betygsskala som den obligatoriska särskolan, dvs. G och VG. För den elev som inte når upp till betyget G utfärdas ett intyg om att eleven har deltagit i kursen (7 kap. 2 § förordningen om gymnasiesärskolan, 1994:741). I gymnasieskolan ska betyg sättas på varje avslutad kurs och projektarbete, under förutsättning att detta inte lästs enligt kursplan inom ramen för ett individuellt program Särskolan och särvux i författningar (7 kap. 1 § gymnasieförordningen). Betygsskalan omfattar fyra nivåer dvs. två fler än gymnasiesärskolan. I gymnasieskolan används också betyget icke godkänd (IG) och MVG. Vid särvux sätts betyg på varje avslutad kurs om denna motsvarar utbildning inom grundsärskolan eller gymnasiesärskolan. Betyg ges dock inte om utbildningen motsvarar utbildning vid träningsskola (4 kap. 1 § förordningen, 1992:736, om vuxenutbildning för utvecklingsstörda). De betyg som används är G och VG. Om eleven inte når upp till betyget G utfärdas ett intyg om att eleven deltagit i kursen (4 kap. 1 § 2 stycket förordningen, 2002:1012, om vuxenutbildning för utvecklingsstörda). Vid komvux ska betyg sättas på varje genomförd kurs eller delkurs och projektarbete (4 kap. 1 § förordningen, 2002:1012, om vuxenutbildning). Inom grundläggande vuxenutbild- ning och påbyggnadsutbildning används betygsskalan IG, G och VG. Som betyg inom gymnasial vuxenutbildning används där- utöver MVG (4 kap. 4 § förordningen om vuxenut- bildning, 2002:1020). Förutsättningar för att sätta betyg och betygsskalor är inte desamma som i komvux. Någon möjlighet att överklaga ett betyg finns inte i någon av skolformerna. Detta föreslås inte heller av , som däremot föreslår att det fortsättningsvis ska bli möjligt att begära omprövning av ett betyg. Denna prövning ska grundas på tidigare studieresultat och handläggas skyndsamt. Ett omprövningsbeslut ska enligt förslaget inte kunna överklagas. föreslår att benämningen på betygen i fortsättningen slutar på -t. Betygsskalorna enligt förslaget blir då icke godkänt, godkänt, väl godkänt och mycket väl godkänt. Särskolan och särvux i författningar Studier efter den obligatoriska särskolan En konsekvens av ett mottagande i särskolan är att möjligheterna till fortsatta studier – förutom i särvux – blir väsentligt mindre. Undervisning i den obligatoriska särskolan kan ha konsekvenser för elevens fortsatta studier. För deltagande i gymnasieskolans nationella program krävs i princip att eleven har slutfört sista årskursen i och har godkända betyg i svenska, engelska och matematik. En särskoleelev får inte behörighet för gymnasiestudier på ett nationellt program i gymnasieskolan. Fortsatta studier på gymnasienivå får därför vanligtvis – men inte alltid – ske i gymnasiesärskolan. Elever från den obligatoriska särskolan som bedöms kunna gå i gymnasieskolan och därför inte tas emot i gymnasiesärskolan ska – som tidigare nämnts – erbjudas plats på det individuella programmet i gymnasieskolan (5 kap. 1 § andra stycket och 5 kap. 13 § skollagen). Studier i gymnasiesärskolan ger inte s.k. allmän behörighet, vilket vanligtvis krävs för högskolestudier. Det finns möjlighet att söka dispens från behörighetskraven till högskolan (7 kap. 3 § högskoleförordningen, 1993:100). Undantag får göras om det finns särskilda skäl. I sammanhanget kan nämnas att folkhögskolorna har en relativt stor andel elever med utvecklingsstörning och att möjlighet till vidareutbildning finns också där. Vi beskriver utbildningen vid folkhögskolorna i kapitel 10 i detta betänkande. Överklagande – vad kan överklagas och vart? har till uppgift att pröva överklaganden av vissa beslut på skolväsendets område (1 kap. 14 § skollagen). verksamhet regleras i förordningen (1991:1122) med instruktion för . Nämndens beslut kan inte överklagas. Talerätt, dvs. behörighet att klaga har barnets vårdnadshavare gemensamt. När det gäller särskolan kan ett beslut om att ett barn inte ska tas emot i skolformen överklagas till nämnden. Särskolan och särvux i författningar annat beslut om uppskjuten skolplikt och beslut om att få fullgöra skolplikten i en fristående särskola överklagas. Beslut som fattas av ansvarig nämnd eller rektor med stöd av delegation kan, om inte annat är föreskrivet, överklagas till förvaltningsdomstol för laglighetsprövning. föreslår att grundläggande föreskrifter om tas in i kapitel 20 i den nya skollagen. Enligt förslaget ska en föreskrift om rätten till muntlig förhandling vid nämnden tas in i skollagen. Ett beslut om att fullgöra utbildning efter skolpliktens upphörande föreslås bli möjligt att överklaga. Som vi har redovisat föreslår att en elev ska ha rätt att mottas i en annan kommuns obligatoriska särskola om det finns särskilda skäl. föreslår också att ett sådant beslut ska kunna överklagas till precis som i . Vidare föreslås att beslut om placering av en elev på en annan skolenhet än den vårdnadshavaren har önskat ska kunna överklagas. Avslutningsvis ska också ett beslut av rektor i fråga om åtgärdsprogram kunna överklagas till Skolväsendets överklagande- nämnd. Vår sammanfattning med kommentarer Skolplikten är i princip generell och motsvaras av en rätt till utbildning. Den inskränkning som finns i skolplikten används – såvitt vi har erfarit – inte i praktiken. Det finns skillnader i den rättsliga regleringen för den obligatoriska särskolan, gymnasiesärskolan och särvux å ena sidan och , gymnasieskolan och komvux å den andra. Exem- pelvis skiljer sig bestämmelserna om elevinflytande och betyg åt i de jämförda skolformerna. Undervisningen bedrivs också till viss del utifrån olika mål. Kommunernas skyldighet att anordna egen särskola är inte lika långtgående som kommunernas skyldighet att anordna egen grundskola. En elev i den obligatoriska särskolan har inte en lika långtgående rätt till undervisning i sin närmiljö som en elev i har. En elevs möjlighet att välja skola och Särskolan och särvux i författningar inriktning på sina studier är begränsad i särskolan och på särvux jämfört med , gymnasieskolan och komvux. Någon rätt att få grundläggande utbildning i särvux finns inte. Däremot finns en rätt till grundläggande utbildning i komvux för den som uppfyller behörighetskraven. har föreslagit en del ändringar i syfte att likställa de jämförda skolformerna. Om de skillnader som finns är motiverade utifrån pedagogiska, sociala eller andra aspekter avser vi att återkomma till i vårt slutbetänkandet. Avslutningsvis vill vi också nämna att vi använder oss av begreppet barn, ungdomar och vuxna med utvecklingsstörning, vilket är det nu vanligaste och vedertagna sättet att uttrycka sig på. I en del författningsbestämmelser används fortfarande en äldre vokabulär som t.ex. att någon är utvecklingsstörd. Vi kommer därför att överväga en språklig omarbetning för att få en enhetlig terminologi. I detta kapitel tar vi upp frågor som rör särskolans personkrets, bedömningen av utvecklingsstörning, mottagandet i särskolan, elev- ökningen samt elever med invandrarbakgrund. Särvux elevkrets behandlas i kapitel 10 Särvux och folkbildning. Vi kommer i vårt fortsatta arbete att se över bestämmelserna om särskolans personkrets bland annat med hänsyn till: N Den kraftiga ökningen av antalet elever i särskolan, N de stora skillnaderna mellan kommuner när det gäller antalet barn i särskola, N olika ställningstaganden i kommunerna när det gäller att ta emot elever med autism och autismliknande tillstånd, N brister i utredningsförfarandet, N brister i dialogen med och informationen till föräldrar, N det relativt stora antalet elever med invandrarbakgrund som tas emot i särskolan Fokus i det fortsatta kommittéarbetet bör ligga på en analys av vill- kor och förutsättningar för att barn och ungdomar med begåv- ningsmässiga funktionshinder ska kunna få en så bra skolgång som möjligt, oberoende av arten eller graden av funktionshinder. I vårt uppdrag ligger också att utreda förutsättningarna för ett närmande mellan de olika skolformerna. Vi kommer att ta ställning till en eventuell permanentning av verksamheten med ett ökat föräldrainflytande över en elevs mot- tagande i särskolan. /2002 gick totalt närmare 20 000 elever i särskolan, vilket är en ökning med nästan 8 000 elever eller /93. Antalet elever har ökat i särskolans alla former sedan föregående läsår. 1990-talets stadiga elevökning fortsätter således. Tabell 7.1 Elever i den obligatoriska särskolan. Antal elever läsåren 1996/97–2001/02 Summa obl särskola Totalt 1) I uppgifterna ingår elever som studerar det 10:e frivilliga skolåret. Elevantalet i den obligatoriska särskolan har ökat /93 och /91. Av alla elever i grundskoleåldern går i särskolan. Tabell 7.2 Elever i gymnasiesärskolan. Antal elever läsåren 1996/97–2001/02 Antalet elever i gymnasiesärskolan har ökat /93 och om man går /91. I träningsskolan ligger ökningen /93 på . Eleverna i gymnasiesärskolan fördelar sig så att går en yrkesutbildning, i yrkesträning och i verksamhetsträning. Antalet elever i särskolan ökar i förhållande till elevökningen i stort Ökningen av antalet elever i särskolan ska ses mot bakgrund av elevutvecklingen i övriga skolformer. Antalet elever i ökade /93 – 2001/02 , medan elevantalet i gymnasieskolan har varit i stort sett oförändrat . Elevutvecklingen i särskolan skiljer sig markant från utvecklingen . varierade det totala elevantalet i den obligatoriska särskolan mellan 7 000 och 9 000 elever. Lägsta elevantalet uppmät- tes /89, då knappt 6 900 elever gick i den obligatoriska särskolan. Andelen barn och ungdomar i grundskoleålder har varierat kraftigt , främst på grund av en stor variation i födelsetalen, men även migrationen har påverkat siffrorna. Elever mottagna i den obligatoriska särskolan har dock inte förändrats i proportion till förändrade elevantal. Andelen elever i särskolan i relation till antalet elever i grundskoleålder sjönk från till . Figur 7.1 Andel elever i den obligatoriska särskolan och antal elever i Figur 7.2 Andel elever i grundskoleålder som mottagits i särskolan. har det också skett en förändring såtillvida att elever i större utsträckning flyttas till särskolan . kom ca 50 elever per årskurs till särskolan, men mottas ca 100 nya elever per årskurs. upphörde i stort sett övergången efter grundsko- lans år 6, men är övergången lika vanlig i senare år som i de tidiga. Ungefär hälften av dagens särskoleelever har tidigare gått ett eller i . Det antal elever som går det frivilliga tionde skolåret har varit oförändrat eller snarare minskat . Flertalet elever i träningsskolan, , fortsätter det tionde året, vilket inte är någon förändring decennier. Däremot har antalet grundsärskoleelever, som går det tionde läsåret, minskat till färre än hälften. Könsfördelningen i särskolan har alltid varit ojämn och andelen pojkar är högre än andelen flickor. /93 var andelen pojkar och 2000/01 . Den högre ande- len pojkar kan ha flera orsaker. Erfarenheten visar att det föds fler pojkar med begåvningsmässiga funktionshinder. Pojkar råkar också ut för fler och allvarligare olyckshändelser under sin uppväxt och detta kan innebära att fler pojkar har förvärvade hjärnskador. Det finns enligt många bedömare en risk för att tystlåtna och mer inåt- vända flickor inte uppmärksammas i skolan på samma sätt som utåtagerande pojkar och därför inte upptäcks och utreds i samma utsträckning som pojkar. har andelen elever som undervisas integre- rat med grundskoleelever varit . Andelen integrerade elever är ungefär densamma för både pojkar och flickor, 13 respek- tive . 2001/02 visar andelen integrerade grundsärskole- elever en viss uppgång och är . Stor spridning mellan kommunerna när det gäller antalet barn som tas emot i särskolan Spridningen mellan kommunerna och länen är stor, både beträf- fande ökningen och andelen elever i särskola. redovisar att /2000 gick av eleverna i grundskoleål- dern i den obligatoriska särskolan i någon kommun, medan mot- svarande procentandel i en annan kommun var 1,83 procent.1 Möj- ligheterna att låta elever gå integrerade i grundskoleklass utnyttjas inte i alla kommuner. Det finns emellertid i många kommuner en rad specialgrupper för undervisning. En elev som beskrivs som integrerad, kan gå större del av undervisningstiden i specialanpas- sade undervisningsgrupper, om än inom ram. Kommunaliseringen av skolan har avdramatiserat särskolan En viktig faktor när det gäller förändringarna i särskolan är kom- munaliseringen, en process som inleddes redan i slutet på 1980- talet och var helt genomförd 1996. har följt upp konse- kvenserna av kommunaliseringen i sin analys av elevökningen i sär- skolan och bedömer att det förändrade huvudmannaskapet för sär- skolan och särvux i stort sett har haft positiva effekter för skolfor- merna. Särskolan accepteras i högre grad som en alternativ skol- form, en viss samverkan mellan olika skolformer har kommit igång och många elever har närmare till skolan. Rektorerna har successivt skaffat sig kunskap om särskolan, vilket verket ser som en förut- sättning för ett närmare samarbete mellan den obligatoriska sär- skolan och . Det ökande elevantalet i särskolan är såle- des delvis en konsekvens av närheten mellan skolformerna, som har avdramatiserat att gå i särskolan. Kommunaliseringen har också lett till att särskoleundervisning finns på många fler ställen . Många glesbygdskommuner väljer t.ex. att själva ta hand om sina särskoleelever hellre än att skicka dem till en särskola på centralorten. Forskaren konstaterar i en utvärdering av sär- skolans kommunalisering i , att den har medfört att fler och andra tjänstemän än har fått ansvar för bedömningen av vem som hör hemma i särskolan.2 I flera kommuner har dessa tjänstemän inte någon tidigare erfarenhet av eller någon utbildning i särskolefrågor. Därmed har också bedömningarna blivit genom- förda med mindre sakkunskap. konstaterar att en effekt av de kraftiga besparingarna i kommunerna och dess skolor är att eleverna inte får samma stöd som tidigare inom ramen för grund- skolan. Ett sätt att få särskilt stöd är att bli mottagen i särskolan. 1 (2000a). Hur särskild får man vara? En analys av elevökningen i särskolan. 2 , (2000). Normalisering och kategorisering. Om handikappideologi och välfärdspolitik i teori och praktik för personer med utvecklingsstörning. Iakttagelserna bekräftas av rapporter om att föräldrar ibland känner sig tvingade att acceptera särskola för sitt barn, därför att det är enda sättet att få extra resurser. Ny läroplan med tydligare mål En bidragande orsak till det ökande antalet elever i särskolan hän- förs i flera skolverksutvärderingar och andra studier till de mål som formulerats i läroplan (Lpo 94) och i kursplanerna. Många grundskoleelever hänvisas till särskolan därför att de inte anses kunna uppnå mål. Andra orsaker, som sam- manhänger med undervisningssituationen i , är kurs- planernas tilltagande teoretisering i högre årskurser, de tydliga målen att uppnå samt den ökade andelen självständigt arbete i , som kan innebära svårigheter för barn i behov av särskilt stöd.3 De nyare arbetssätten ställer större krav på lärare att se och bemöta elevers olika förutsättningar och behov av särskilt stöd. De elever som har behov av ledning, struktur, ordning samt lugn och ro får det allt svårare, om man inte tar särskild hänsyn till deras situation. Möjligheten att arbeta i egen takt och att slippa sitta länge och lyssna kan göra det lättare för en del elever. Förändringarna i skolan kan vara en bidragande orsak till att elever med en lindrig utvecklingsstörning inte kan få tillräckligt stöd i , utan i stället flyttas till särskolan. Utvecklingen visar också att elever med lindrig utvecklingsstörning kan gå kvar i , men flyttas till särskolan efterhand som kraven stiger. har de stora nedskärningarna i många kommuner lett till att undervisningsgrupperna i skolan generellt vuxit och det har blivit fler elever per lärare. Ökat föräldrainflytande påverkar tidpunkten för mottagande i sär- skolan Försöksverksamheten med ett ökat föräldrainflytande över ett barns placering i särskola ledde – 2000 till att för- 3 , (1999). Om barn i särskola – bedömningsgrunder, ställningstaganden och erfarenheter. äldrarna till ett hundratal barn valde att låta sina barn gå i , trots rekommendation om särskola. utvärdering visar att ytterst få av dessa barn nådde mål, av de elever som har följts gick över till särskolan . Föräldrarnas ökade inflytande har lett till att fler föräldrar väljer grundskola för sina barn vid skolstarten. Detta är i sin tur en bidragande orsak till att övergången till sär- skola har ökat i . Andelen elever med olika beteendestörningar har ökat I en studie av förhållandena i skolor beskriver processen vid övergång från grundskola till särskola och vilka de utlösande faktorerna är för att särskolan ska aktualiseras som ett alternativ.4 I studien jämförs de elever som togs emot i särskolan 1993 och 1997 i . beskriver hur andelen ele- ver med en lättare utvecklingsstörning har ökat, liksom elever med en lättare utvecklingsstörning i kombination med en beteendestör- ning. Många elever, som togs emot i särskolan, hade först gått i , för att sedan utredas av skolpsykolog. Faktorer som spelade in för att en utredning skulle sätta igång var: brist på arbetsro i klassen, stor klass, bristande tillgång till speciallärare, mobbning och utanförskap. menar dessutom att intresset för att ställa diagnoser på ele- ver som beter sig annorlunda har ökat . Bloms iakt- tagelser om det ökade intresset för att diagnostisera barn bekräftas i många studier. Diagnoserna kan fylla flera funktioner nämligen att: vara ett första steg i en utredning som syftar till behandling och förbättring, utgöra en moralisk ansvarsbefrielse för både barnet och dess omgivning, undanröja risker för social stigmatisering samt ge förutsättningar för bättre tillgång till resurser. Eventuella sociala förklaringar skyms av de medicinska, som får tolkningsföreträde.5 spårar en attitydförändring i förhållningssättet till annor- lunda barn i skolan. Hon pekar på att de omständigheter och fakto- rer som gör det svårare för annorlunda barn att klara sig i grund- skolan hänger samman med elevens yttre miljö snarare än med ele- vens egna svårigheter. Hon ställer frågan I vilken sorts skola blir man särskoleelev? 5 , Per (1999). Medikalisering problem i skolan. I Locus nr 2/1999. Utvidgad personkrets bidrar till elevökningen Efter en ändring i skollagen (prop.1992/93:230) tillhör elever med diagnosen autism särskolans elevkrets. Nästan hälften av de kommuner som ingår i enkät uppger att denna grupp har ökat i särskolan . Våra egna erfarenheter från studiebesök och från kontakter med kommunföreträdare, skolpersonal och andra bekräftar en pågående ökning av antalet barn med diagnosen autism i skolan. Ingen kan dock ge ett entydigt svar på vad ökningen beror på, om det faktiskt är så att gruppen har ökat eller på att fler barn diagnostiseras. Diagnostiken av såväl utvecklingsstörning som autism eller autismliknande tillstånd har i varje fall inneburit att fler elever än har fått en diagnos som gör att de kan räknas in i särsko- lans elevkrets. Andra diagnoser och svårigheter, som Damp, ADHD, koncentrationssvårigheter och emotionella störningar har blivit vanligare som tilläggshandikapp till utvecklings- störning bland elever i särskolan. Variationen mellan kommunerna är stor framhåller att en orsak till variationerna i elevökningen i särskolan är att kommunerna har olika förhållningssätt och möter, tolkar och utreder barns olikheter på olika sätt. identifi- erar fem kritiska punkter som har central betydelse för hur barn i svårigheter bemöts. De fem punkterna är följande: N Särskiljande – Vad orsakar särskiljande av elever och hur särskilda ska elever vara för att bli föremål för utredning? Olika syn på normalitet och avvikelse inom ram blir här tydlig. N Utredningen – Vilka utredningar görs, vad innehåller varje utred- ning och vem/vilka gör dem? N Åtgärden – På vilka grunder kommer just särskolan på tal som lösning? Synen på särskolans roll och uppdrag samt vilka elever som hör dit visar sig här. N Mottagandet i särskolan – Vem/vilka beslutar om mottagandet i särskolan? Vem eller vilka har de relevanta kunskaperna för att besluta om mottagandet i särskolan? N Särskoleplaceringen – Var placeras den särskolemottagna eleven och på vilka grunder? Synen på vilka elevernas behov är och hur de bäst bemöts blir här tydlig. Fallstudier visar skillnader i attityder och hantering har valt ut fyra fallstudiekommuner som representerar ytterligheter i de olikheter som finns i landet när det gäller elevök- ningen i särskolan. Dessa fallstudiekommuner har undersökts när- mare och konstaterar avgörande skillnader dem emellan. De fyra kommunerna är , , och . Fallstudien visar stora skillnader när det gäller ökningen av elev- antalet. Skillnaderna hänger framför allt samman med en mer eller mindre strikt bedömning av vilka elever som tillhör personkretsen. I är ett relativt stort antal särskoleelever integrerade i och där har man också den största elevökningen, sett i ett åttaårsperspektiv. Både i och i prövar man nya sammansättningar av elevgrupper för elever som inte erbjuds sär- skola. I har man tagit ett politiskt beslut om att strama upp personkretsbedömningen. Barn och ungdomar som inte bedöms kunna uppnå respektive gymnasieskolans mål på grund av utvecklingsstörning har rätt till utbildning i särskolan. Detta gäller också barn som inte bedöms kunna uppnå mål därför att de har fått ett betydande och bestående begåvningsmässigt funktionshinder på grund av hjärnskada eller har autism eller autismliknande tillstånd. Utvecklingsstörning och autism i skollagen Någon närmare definition av utvecklingsstörning finns inte i skol- lagen, men i förarbetena definieras psykisk utvecklingsstörning – som det hette tidigare - som en intellektuell funktionsnedsättning som, beroende på grad och miljö, utgör ett handikapp.