sou · GRB36d2 · 2004-01-01 00:00:00 — När en officiell veterinär utfärdar ett hälsointyg efter att ha undersökt ett djur eller godkänt en färdplan för ett djur som skall exporteras till ett annat EU-land, skall veterinären som hälsointyget utfärdas skicka ett Animo-meddelande till mottagande medlemsstat med uppgifter om sändningen. Animo-meddelandet skickas på en standardiserad elektronisk blankett. Med Animo- systemet anmäls transportens färdplan till behöriga myndigheter. Meddelandet är en möjlighet för mottagande land att utföra en stickprovskontroll på den aktuella sändningen eller spärra mot- tagarbesättningen om en epizootisk sjukdom utbrutit i avsändar- landet. Vid införsel från tredje land skall gränskontrollveterinären skicka Animo-meddelanden vid all import av levande djur, vid transitering av levande djur från tredje land till tredje land via EU, samt på alla sändningar som skall vidaresändas till annan medlemsstat. Animo- enheter skall finnas på de centrala veterinärmyndigheterna, på gränskontrollstationerna och på regional nivå ute i landet. Animo-meddelanden skickas för alla levande djur som passerar en landsgräns; sällskapsdjur som inte är avsedda för handel är dock undantagna. Animo-meddelanden skall skickas i följande situationer: N Utförsel från en medlemsstat till annan medlemsstat. som hälsointyget för sändningen utfärdas faxar officiell veterinär ett Animo-meddelande till nationell behö- rig myndighet som är kopplad till Animo-systemet. Myndig- heten vidarebefordrar meddelandet till lokal Animo-enhet på destinationsorten. N Export från en medlemsstat till tredje land via andra med- lemsländer. Officiell veterinär faxar ett Animo-meddelande till ansvarig myndighet som vidarebefordrar Animo-meddelandet till lokal Animo-enhet i det område där sändningen lämnar EU eller till: o gränskontrollstationen på utförselplatsen 179EGT L 025 s. 34. 180EGT L 080 25.3. 1992 s. 1. Rättslig reglering kring djurtransporter o den centrala myndigheten i utförsellandet samt o i Animo-meddelandet angivna transiteringsmedlems- staters centrala myndigheter. N Import till EU från tredje land. Officiell veterinär på gränskontrollstationen skickar ett Animo-meddelande till lokal Animo-enhet på destinations- orten. Kopior på Animo-meddelandet skickas automatiskt till nationell veterinärmyndighet, till destinationslandets centrala veterinärmyndighet samt till i Animo-meddelandet angivna transiteringsmedlemsländers centrala veterinärmyn- dighet. Om djuren skall till ett land eller ett område där särskilda krav ställs på djuren (till exempel tilläggsgarantier) eller om prov tagits men resultaten ännu inte är kända, skall detta anges i meddelandet. Om endast dokument- och identitetskontroll utförts på gräns- kontrollstationen och destinationen är en annan medlemsstat, skall ett Animo-meddelande skickas till lokal Animo-enhet på destina- tionsorten. Kopior på Animo-meddelandet skickas automatiskt till den nationella veterinärmyndigheten, till destinationslandets cen- trala myndighet samt till i Animo-meddelandet angivna transite- ringsmedlemsländers centrala myndigheter. Sändningen skall för- seglas innan den vidaresänds. Detta förfarande är dock endast aktuellt om ett medlemsland upprättar ett bilateralt avtal med ett annat medlemsland om att den fysiska kontrollen skall utföras i destinationslandet. N Transitering från tredje land till tredje land genom EU. Officiell veterinär på gränskontrollstationen skickar ett Animo-meddelande till lokal Animo-enhet i det område där utförseln sker eller till gränskontrollstationen på utförselplat- sen. (Kopior på Animo-meddelandet skickas automatiskt till nationella veterinärmyndigheten samt till de i Animo-medde- landet angivna transiteringsmedlemsländernas centrala myn- digheter.) Rättslig reglering kring djurtransporter 4.6Tillsyn i över efterlevnad av djurskyddslagen utövar den centrala tillsynen över efterlevnaden av djurskyddslagen och de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. samordnar övriga tillsynsmyndigheters verksamhet och lämnar vid behov råd och hjälp i denna verksam- het.181 Länsstyrelserna utövar den regionala tillsynen över djur- skyddslagen.182 Den eller de kommunala nämnder som fullgör upp- gifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet utöver tillsynen inom kommunen.183 Vid transport av djur sjövägen till utövas tillsynen av motsvarande nämnd i den kommun från vilken sjö- transporten sker.184 Inom Försvarsmakten har generalläkaren det yttersta ansvaret för tillsynen över djurhälsovården, djursjukvården och djurskyddet. Enligt propositionen185 om djurskyddslagen som antogs av 1988,186 vilar ansvaret för att djuren behandlas väl och skyddas mot lidande primärt på varje enskild människa som har djur i sin vård. Det allmänna har ansvaret för normgivning och en ändamålsenlig tillsyn. Samhällets tillsyn bör enligt propositionen förstås i en mycket vid bemärkelse. Tillsynen skall inte enbart ses som en kontrollerande funktion utan skall i första hand ta sikte på information, upplysning och rådgivning om djurskyddsaspekter på såväl djurhållning i allmänhet som enskilda personers djurinnehav. I regeringens proposition 2001/02:189 En ny djurskyddsmyn- dighet föreslås att en ny myndighet får det övergripande ansvaret för djurskyddstillsynen. I propositionen föreslås att det centrala ansvaret för tillsyn enligt djurskyddslagen, som har , förs över till den nya djurskyddsmyndigheten och att denna ges utökade befogenheter genom möjlighet att utfärda före- skrifter om hur tillsynen skall bedrivas i landet. Propositionen kommer enligt uppgift att behandlas av . 181Se 24 § första stycket djurskyddslagen. 182Se 56 § djurskyddsförordningen. 183Se 24 § andra stycket djurskyddslagen. 184Se 56 a § djurskyddsförordningen. 1987/88:93 s. 15. Rättslig reglering kring djurtransporter Kommunernas ansvar för djurskyddstillsynen omfattar även djur- transporter, och kommunen är beroende av polismyndighetens hjälp för att stoppa djurtransporten för inspektion. Tillsynen över efterlevnaden av djurskyddslagen (1988:534) vid transport av djur sjövägen till eller från utövas av en sådan nämnd som avses i 16 § djurskyddslagen. Tillsynen utövas av nämnden i den kommun från vilken sjötransporten sker. Om det blir aktuellt att ansöka om utdömande av vite, skall det enligt 6 § lagen (1985:206) om vite göras av den myndighet som har utfärdat vitesföreläggandet. Ansökan skall göras hos länsrätten i det län där beslutsmyndigheten är belägen. 4.6.3Åtgärder och sanktionsmöjligheter vid överträdelser Det finns anledning att säga något om dels tillsynen över djur- skyddslagstiftningen, dels vilka sanktioner som eventuella överträ- delser kan leda till. beslutade om vissa ändringar i djurskyddslagen,188 vilka träder i kraft . Nedan redovisas de för utredningen relevanta bestämmelserna och den nya lydelsen i den antagna ändrings- författningen. skall på begäran lämna den hjälp som behövs vid tillsynen.189 Vid tillsynen har tillsynsmyndigheten rätt att få tillträde till områden, anläggningar, byggnader, lokaler och andra utrymmen där djur hålls. Där får man besiktiga djuren, göra undersökningar och ta prover.190 En tillsynsmyndighet får meddela de förelägganden och förbud som behövs för att djurskyddslagstiftningen skall efterlevas. Ett föreläggande eller förbud får förenas med vite. En tillsynsmyndig- het kan vidare besluta om en rättelse på enskilds bekostnad.191 Rätten att meddela förbud att ha hand om djur eller ett visst slag av djur har förbehållits . Ett sådant förbud skall med- delas den som inte följer ett föreläggande eller förbud som medde- 187Riksdagens protokoll nr: 2001/01:110. 188Lag om ändring i djurskyddslagen (2002:550). 189Se 24 § fjärde stycket djurskyddslagen. 190Se 27 § djurskyddslagen. 191Se 26 § djurskyddslagen. Rättslig reglering kring djurtransporter lats av någon tillsynsmyndighet och som är av väsentlig betydelse från djurskyddssynpunkt. Det skall vidare meddelas den som all- varligt har försummat tillsynen eller vården av ett djur eller har misshandlat ett djur. Förbud skall dock inte meddelas om det kan antas att ett upprepande inte kommer att ske. Myndigheterna har också vissa möjligheter att besluta om omhändertagande av djur.192 Bestämmelserna om när förbud att ha hand om djur eller ett visst slag av djur skall meddelas har ändrats (se ovan). gäller att den som dömts för djurplågeri eller vid upprepade tillfällen dömts för brott mot djurskyddslagen eller mot föreskrifter enligt lagen att ta hand om djur eller ett visst slag av djur, skall meddelas förbud att hålla djur. Ändringen innebär där- med en skärpning. Endast om det är uppenbart att ett upprepande inte kommer att inträffa skall förbud inte meddelas.193 Enligt nuvarande lydelse av djurskyddslagen gäller att den som med uppsåt eller av oaktsamhet 1)bryter mot någon av ett antal i djurskyddslagen uppräknade bestämmelser, till vilka hör lagens bestämmelse om vad som skall iakttas vid transport av djur, 2)bryter mot någon föreskrift som har meddelats med stöd av lagen eller, 3)underlåter att följa vissa förelägganden eller förbud skall dömas till böter eller fängelse i högst . I ringa fall skall inte dömas till ansvar. Om någon uppsåtligen eller av grov oakt- samhet, genom misshandel, överansträngning eller vanvård eller på annat sätt, otillbörligen utsätter djur för lidande skall denne i stället dömas för djurplågeri till böter eller fängelse i högst två år.194 192Se särskilt 31–32 § § djurskyddslagen. Även dessa bestämmelser föreslås skärpas (se a. prop. s. 7, 21 och 27 f). 2001/02:93 Ändringar i djurskyddslagen, . 2001/01:MJU20. 194Se 36 § djurskyddslagen och 16 kap. 13 § . Straffbestämmelsen i djurskyddslagen föreslås i nämnda proposition skärpt på i huvudsak två sätt. Dels föreslås en höjning av maximistraffet till fängelse , dels föreslås att böter tas bort ur straffskalan om överträdelsen avsett en förpliktelse som varit väsentlig från djurskyddssynpunkt. I propositionen uttalar regeringen bland annat att överträdelser av de EU-gemensamma bestämmelserna om transport av djur är brott som generellt kan sägas ha ett högt straffvärde. Även de nu berörda ändringarna föreslås träda i kraft (se a. prop. på s. 8, 22f och 28). Rättslig reglering kring djurtransporter Efter den ändring som träder i kraft har en utvidgning och skärpning av straffbestämmelserna vid brott mot djurskyddsbestämmelserna införts. Härefter gäller att maximi- straffet för brott mot djurskyddslagen är fängelse i högst . För brott som har begåtts med uppsåt och som avsett försummelse av väsentlig betydelse från djurskyddssynpunkt skall inte kunna dömas till böter. Vidare har bland annat bestämmelse om hur djur skall hanteras vid slakt straffbelagts. 4.6.4Övriga bestämmelser av intresse I djurskyddsförordningen (1988:539) regleras på vilket sätt djur skall hållas. I förordningen föreskrivs bland annat vilka krav som ställs på stallar, teknik som skall användas på djur och annan djur- hållning. Djurstallar och utrustning i hägn skall vara utformade så att djuren inte tillfogas skador eller så att det medför någon risk för djurens hälsa. De får inte heller vara utformade så att djuren hind- ras från att bete sig naturligt, eller på annat sätt otillbörligt inskränka deras rörelsefrihet eller verka störande på dem.195 I förordningen anges också att den som transporterar levande djur skall ha tillsyn över djuren och vidta de åtgärder som behövs för att djuren inte skall skadas eller orsakas lidande under lastning, transport och urlastning.196 kräver att alla transportfordon som skall användas för transporter i kommersiellt syfte skall besiktigas och godkännas av miljö- och häl- soskyddsnämnd. Besiktningen kan göras enligt ett särskilt besikt- ningsprotokoll som upprättat. Vid godkännande skall ett standardiserat intyg utfärdas, vilket bekräftar att transportfordonet godkänts för ändamålet. befogenheter att kontrollera införsel eller utförsel av varor från eller till ett annat EU-land regleras i lag (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom den Europeiska unionen. Lagen brukar kallas befogenhetslagen eller 195Se 3 §, ändrad genom SFS 2002:723. 196Se 22 §. Rättslig reglering kring djurtransporter kan bara agera vid inre gräns om det finns stöd för det i befogenhetslagen eller i någon annan lagstift- ning. Vid införsel eller utförsel av nötkreatur, grisar, får, getter, fjäderfän, fisk och reptiler har , enligt 3 § 11 befogen- hetslagen, möjlighet att kontrollera att anmälningsskyldigheten är uppfylld och att de villkor som finns för införsel eller utförsel är uppfyllda. Vid exempelvis in- eller utförsel av nötkreatur kan Tull- verket kontrollera att de veterinära in- respektive utförselkraven är uppfyllda, exempelvis att transporten åtföljs av: N identitetshandling, N färdplan. Enligt 4 § befogenhetslagen skall en vara som uppräknas i 3 § p. 12 alltid anmälas till . Hästar skall dock bara anmä- las vid införsel om: N särskild sjukdom förkommer, N djuret på annat sätt utgör en allvarlig hälsorisk för människor eller djur, N medföljande dokument är ofullständiga eller felaktiga, N erforderliga dokument saknas, N de villkor som i övrigt gäller för införseln inte är uppfyllda. Vid utförsel av hästar föreligger ingen anmälningsskyldighet och saknar befogenhet att kontrollera transporten. 4.7Pågående initiativ avseende reglering av djurskydd i samband med djurtransporter på internationell respektive svensk nivå I tidigare avsnitt redogjorts för den gemenskapslagstiftning som reglerar djurtransporterna. Nedan följer en redovisning av de pågående initiativ som sker på europeisk nivå, på internationell nivå i övrigt och i . Rättslig reglering kring djurtransporter 4.7.1Initiativ på europeisk och internationell nivå Medlemmarna i beslutade att uppdatera djur- transportkonventionen. har arbetsgruppsmöten hållits cirka . Förutom ändringar i konventionen och uppförandekoderna har förslag om tekniska protokoll lagts fram. Enligt vad som har föreslagits får de tekniska protokollen innehålla regler om utrymmeskrav samt om vattning, utfodring och vila. Ett tekniskt protokoll avses vara bindande för en part som accepterat det. Uppförandekoderna avses, liksom , innehålla icke-bin- dande riktlinjer för transporter av olika djurarter med olika transportfordon. Som ovan nämnts är EG inte fördrags- slutande part till konventionen, men rådet har gett kommissionen mandat att förhandla om EG:s deltagande i den reviderande kon- ventionen. pågår en revidering av djurtransportkonventio- nen, och kommissionen gavs mandat av rådet för jordbruksfrågor att för gemenskapens räkning förhandla om de revideringar som skall göras. I de fall där vissa transportfrågor (till exempel transporter som är kortare än ) regleras av medlems- staterna själva förhandlar varje medlemsstat som anslutit sig till konventionen på egen hand. Rådet för jordbruksfrågor uttalade också riktlinjer för hur kommissionens arbete med revideringen av konventionen skall ske; kommissionen måste försöka uppnå en hög djurskyddsnivå även för transporter utanför EU:s gränser och den reviderade djurtransportkonventionens innehåll skall, om möjligt, inte strida mot gällande gemenskapsrätt. Ett nytt förslag till konvention har utarbetats och presenterats, men konventionen har ännu inte öppnats för ratificering. I det nya förslaget märks särskilt ändringar om att konventionen skall omfatta alla ryggradsdjur och att konventionen inte skall vara tillämplig på transporter mellan EU:s medlemsstater, vilket bland annat förklaras med att konventionen nu i större utsträckning lik- nar djurtransportdirektivet, samt att konventionen uttrycker att det står de ratificerande parterna fritt att föreskriva om högre djur- skyddsstandarder än vad som föreskrivs i konventionen.197 197 EGT 65 (96) 8, godkänd version: Multilateral consultation of parties to convention for the protection of animals during international transport (ETS 65), 18–. Rättslig reglering kring djurtransporter Någon mer detaljerad redogörelse av de tekniska protokollen kan inte göras, eftersom dessa ännu inte är offentliga. EU har inom ramen för WTO-förhandlingarna försökt införliva djurskyddshänsyn i , men framgångarna har varit små. Kraven på god djurhållning har ofta uppfattats som ett handels- hinder. Från länder med högre djurskyddskrav har hävdats att import av produkter från länder med ett lägre djurskydd skapar konkurrensnackdelar för den inhemska produktionen. För att för- bättra situationen försöker flera länder skapa en bättre samsyn i djurskyddsfrågor genom Office international des épizooties (OIE). Office international des épizooties – OIE OIE är en mellanstatlig organisation som bildades . är 158 länder medlemmar i organisationen, som har till uppgift att garantera internationell kännedom om djursjukdomar och status för djurhälsan världen över. Varje medlemsland har åtagit sig att till OIE rapportera om djursjukdomar inom sitt territorium, som finns på OIE:s lista över smittsamma djursjukdomar. OIE har utvecklat och antagit internationella standarder för djurskydd avseende djur- hälsa. Dessa standarder, liksom de som utvecklas inom en ad hoc-grupp, skall vara till hjälp vid bilaterala konflikter och i dialogen med konsumenter och djurskyddsorganisationer. Standarderna har dock inte samma status som gemenskapsreglering på området eller djurtransportkonvention. EU har godkänt den arbetsplan som OIE presenterat för perioden – 2005, och kommissionen tar i sina överväganden hänsyn till OIE:s arbete. Medlemsländerna antog en resolution om OIE:s djur- skyddsmandat. Resolutionen innebar att OIE skulle inrätta en arbetsgrupp inom sina huvuduppgifter och utveckla standarder och riktlinjer som syftar till en god djuromsorg. Som första prioriterade område angavs transport av djur. Vid europeiska i antogs följande rekommendation från den europeiska grenen (50 med- lemsstater) av OIE: Rättslig reglering kring djurtransporter 1)Arbetet med djurskydd under transport bör prioriteras. 2)OIE bör inrätta ett arbetsprogram för att utarbeta minimi- standarder och riktlinjer för transport av ryggradsdjur, med syfte att säkerställa djurskyddet under transport liksom djur- hälsoaspekter. Detta bör diskuteras vid nästa generalförsamling av OIE i . 3)Man bör överväga inrättandet av ett eller flera samarbetscenter inom OIE, med kompetens för alla typer av djurskyddsfrågor. 4)Standarder och rekommendationer skall särskilt beakta följande: N Tiden för transport skall så långt som möjligt minska. När så är möjligt skall transporter av djur ersättas med transport av kött, sperma eller andra produkter. N Inga djur skall transporteras om inte lämpliga åtgärder har vidtagits för att säkerställa ett gott djurskydd under transporten. N Inga djur skall transporteras om de inte är i rätt kondi- tion för den aktuella transporten. N Eftersom på- och avlastning är de moment som innebär störst risk för skador och stress för djuret, är det viktigt att dessa aktiviteter utförs på ett sådant sätt att man tillgodoser kraven på djurens välfärd. Djur skall hante- ras lugnt och försiktigt. N Djuren skall ges tillräckligt med utrymme under transport. N Under transporten skall djuren skyddas mot omilt kli- mat och ogynnsamma förhållanden. 4.7.2Pågående initiativ inom forskning och gemenskapslagstiftning i EU Kommissionen kallade medlemsstaterna till arbets- gruppsmöten för att diskutera förslag till ändringar i djurtransport- direktivet. Dessa arbetsgruppsmöten syftade till att diskutera och åtgärda problemen med medlemsstaternas införlivande av djur- transportdirektivet och tillhörande transportlagstiftning. Kommis- sionen har även uppmanat medlemsstaterna att inkomma med syn- punkter och förslag till ändring av djurtransportdirektivet. Rättslig reglering kring djurtransporter vad som först aviserades skulle kommissionen lämna sitt förslag . Kommissionen har dock dröjt, vilket har föranlett flera medlemsstater, däribland , att framföra önskemål till kommissionen om att de skyndar på hanteringen av ärendet och presenterar sitt förslag så fort som möjligt. Rapport om erfarenheter efter genomförandet av rådets direktiv /29/EG om ändring av direktiv /628/EEG Enligt artikel 13.3 i djurtransportdirektivet 91/628/EEG i dess lydelse genom direktiv /29/EG, skall kommissionen lämna en rapport till rådet om de erfarenheter som medlemsstaterna gjort efter genomförandet av direktiv /29/EG om ändring av djur- transportdirektivet. Kommissionen lade fram en sådan rapport198 till rådet för jordbruksfrågor och Europaparlamen- tet. Tre informationskällor har använts vid utarbetandet av rappor- ten: N inspektionsrapporter från medlemsstaterna, N inspektionsrapporter från kontoret för livsmedels- och vete- rinärfrågor, N anmälningar från icke-statliga organisationer. Kommissionens rapport kan sammanfattas i följande iakttagelser: Medlemsstaterna har påtagliga problem med att tillämpa direkti- vet fullt ut. Att döma av rapporterna från kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor har medlemsstaterna gett genomförandet av direktivet låg prioritet. Svårigheter att få in inspektionsrapporter från medlemsstaterna och otillräcklig harmonisering av de uppgifter som kommit in begränsade rapporternas användning. Man anser också att från länder i till Europeiska unionen är transporten av hästdjur särskilt bekymmer- sam. Få långsiktiga förbättringar har säkerställts. Ur teknisk synvinkel är de viktigaste iakttagelserna följande: 198 KOM(2000) 809 slutlig Rapport från kommissionen till rådet och om de erfarenheter medlemsstaterna gjort efter genomförandet av rådets direktiv /29/EG om ändring av direktiv /628/EEG om skydd av djur vid transport. Rättslig reglering kring djurtransporter SOU 2003:6 N bristfälliga vägfordon som inte uppfyller de krav som ställs ur djurskyddssynpunkt, N olagliga färdplaner och åsidosättande av maximala transport- tider, N försumlighet och dålig hantering av djur, N transport av djur som inte är i skick att transporteras, N otillräcklig ventilation i vägfordon, N svårigheter att kontrollera registrering av djurtransportörer. Kommissionen föreslår med utgångspunkt från dessa slutsatser att åtgärder måste vidtas inom följande huvudområden: N Medlemsstaternas ansvarar för det löpande genomförandet av gemenskapens lagstiftning, och de därför måste snabbt anslå tillräckliga resurser för att uppfylla målen i direktivet. N Ett harmoniserat certifikat för registrerade transportörer måste fastställas för att möjliggöra snabba kontroller. N Särskilda förfaranden måste införas för att förenkla de behöriga myndigheternas kontroller, i synnerhet när det gäller genom- förandet av färdplanen och lämplig uppföljning av överträdel- ser. N Gemenskapsbestämmelserna gäller från och med djurens ankomst till unionens territorium. Myndigheterna i länderna i bör anmodas att se till att deras transportörer är medvetna om sin skyldighet att iaktta gemen- skapsbestämmelserna så snart de har passerat unionens gräns. Det ankommer på kommissionen att göra detta, liksom att uppmana de länder som berörs av utvidgningsprocessen att anta förordningar som är förenliga med aktuell gemenskapslag- stiftning. N Gemenskapen bör ansluta sig till den Europeiska konventionen om skydd av djur under internationella transporter. N För att hantera de särskilda problemen vid transport av häst- djur bör bestämmelser om lossning och fastställda viloperioder för hästdjur som passerar unionens gränser göras obligatoriska. N Tekniska ändringar av direktivet är nödvändiga, särskilt för färdplanen, definitionen av djur som inte är i skick att transporteras, djurhälsointyg, ventilationsstandarder för väg- fordon och medlemsstaternas inspektionsrapporter. Rättslig reglering kring djurtransporter N Initiativ på kommer att tas, särskilt med tanke på behovet att uppdatera den vetenskapliga kunskap som kommis- sionen har tillgång till. Åtskilliga grundprinciper i direktivet bör utvärderas på vetenskaplig grund, i synnerhet uppgifter om transporttider och beläggningsgrader.