sou · GRB364d1 · 2004-01-01 00:00:00 — Om dessa arbetstagare redan fått en plats, skall den undantagna platsen i stället tilldelas arbetstagarna i den stat som har flest anställda av dem som vid den proportionella fördelningen inte får någon. En proportionell fördelning kan ske enligt följande. Antalet anställda i var och en av de EES-stater där europabolaget, dess dotterbolag och filialer har anställda beräknas för varje stat för sig (d), divideras med antalet anställda i alla EES-stater (h) och multi- pliceras med antalet tillgängliga platser (x). En avrundning får sedan ske på lämpligt sätt beroende på det antal platser som är tillgängliga. Varje stat får fastställa hur platser som tilldelats dess arbetstagare skall fördelas. Genom denna reglering ges staterna möjlighet att i den nationella regleringen fördela de platser som tilldelats arbets- tagare inom dess territorium mellan de olika enheterna i landet (europabolaget, dotterbolag och filialer). Vi anser att denna fråga bör hanteras av dem som utser ledamöterna till de platser som tilldelats arbetstagare i svenska enheter. Därför anser vi att det inte finns något behov av lagreglering i den delen. Sedan arbetstagarrådet fördelat platserna mellan arbetstagarna i de olika staterna måste ledamöter utses. Direktivet säger inget om vem som skall välja dessa ledamöter eller vilka personer som är valbara till uppdragen19. I kommissionens arbetsgrupp har fram- kommit att vissa länder avser att ge denna uppgift till arbetstagar- 19 De allmänna reglerna för ledamöter i förvaltnings- respektive tillsynsorgan gäller dock även för de arbetstagarrepresentanter som utses till dessa uppdrag. T.ex. föreslås aktie- bolagslagens obehörighetsgrunder att bli tillämpliga genom hänvisning till dessa i den bolagsrättsliga regleringen. Se vidare Ds 2003:15 s. 60 68 och 113 118. Genomförandet av direktivet i rådet, medan andra avser att införa nationella regler för val av de ledamöter som tilldelats arbetstagare från enheter inom dess ter- ritorium. Av detta följer att varje stat i vart fall måste införa regler som gäller i de fall ledamöter skall utses från stater som inte har nationella regler för hur val skall ske. Vi föreslår därför att arbets- tagarrådet ges rätt att välja ledamöter från de stater som inte har infört nationella regler om att val skall företas i någon annan ordning. måste naturligtvis vid dessa val utgå från den nationella fördelningen av tillängliga platser som tidigare skett. Den föreslagna regeln skall alltså bli tillämplig i de fall europa- bolaget skall ha sitt säte i . När det gäller val av de ledamöter som skall representera arbets- tagarna vid de svenska enheterna anser vi att de svenska lokala arbetstagarorganisationerna bör få disponera över dessa platser om de anser att detta är lämpligt. Vi föreslår därför att de lokala arbetstagarorganisationerna i första hand skall enas om vem av dem som skall välja ledamöterna. De skall även kunna enas om att över- låta valproceduren till arbetstagarrådet. För det fall de inte blir eniga bör samma fördelning som vi föreslår för övriga val av nationella ledamöter vid svenska enheter enligt den nya lagen bli tillämplig. Denna regel skall alltså vara tillämplig för arbetstagare vid enheter i oberoende av var europabolaget skall ha sitt säte. För de ledamöter som utses av aktieägarna är mandattiden angiven i bolagsordningen, förordningen artikel 46. Även för stämmovalda styrelserepresentanter i svenska aktiebolag är mandat- tiden angiven i bolagsordningen, aktiebolagslagen 8 kap. 10 §. För arbetstagarrepresentanter som utses enligt styrelserepresentations- lagen bestäms mandattiden av den fackliga organisation som utsett vederbörande. Vi föreslår att mandatperioden för de arbetstagar- representanter, som utses enligt den nu föreslagna lagen, bestäms av det organ som har utsett dem, dvs. antingen arbetstagarrådet eller lokal arbetstagarorganisation i . skall även besluta om det sätt på vilket arbets- tagarna skall föreslå eller avvisa ledamöter i bolagets förvaltnings- eller tillsynsorgan, i de fall denna form av medverkan skall gälla i europabolaget. Detta skall ske med hänsyn till hur många arbets- tagare i europabolaget, dess dotterbolag och filialer som är anställda i varje EES-stat. Med hänsyn till att arbetstagarrådet som sådant skall vara sammansatt med utgångspunkt i hur många arbetstagare europabolagskoncernen sysselsätter i olika EES-stater, är propor- Genomförandet av direktivet i Vi föreslår därför att arbetstagarrådet som sådant skall föreslå kandidater eller framföra invändningar mot befintliga kandidater inför de val och utnämningar som därefter skall ske i annan ordning. Vårt förslag: I lagen bör slås fast att jäv för arbetstagar- representanter föreligger i vissa speciella situationer. Det bör även slås fast att arbetstagarrepresentanter inte får delta i beslut om bolagets mål och inriktning då verksamheten är ideell eller har opinionsbildande ändamål. En regel bör införas enligt vilken arbetstagarrepresentanter har rätt att delta i beredningen av ärenden som senare skall avgöras i det organ där de är leda- möter. Ledamöterna i förvaltnings- eller tillsynsorgan är ansvariga för skada som de tillfogar europabolaget till följd av att de åsidosätter skyldigheter som är förenade med uppdraget, förordningen arti- kel 51. Arbetstagarrepresentanterna är fullvärdiga ledamöter med samma rättigheter och skyldigheter som de ledamöter som före- träder aktieägarna. De är alltså skyldiga att avhålla sig från åtgärder som är till skada för företaget. Vad som är till skada för bolaget får dock bedömas med hänsyn till bland annat att de anställdas intressen utgör en del av det samlade bolagsintresset. En arbets- tagarrepresentant som i något bolagsorgan försöker tillvarata berät- tigade arbetstagarintressen kan inte därigenom anses tillfoga för- etaget skada.20 Genom den bolagsrättsliga regleringen föreslås allmänna regler för jäv bli tillämpliga för ledamöter i europabolagens organ. Tanken bakom reglerna om jäv är att en ledamot inte skall få delta i organens arbete och beslut i de fall ledamoten har ett väsentligt intresse som kan strida mot bolagets intresse. Arbetstagarrepre- sentanter måste anses ha ett väsentligt intresse som kan strida mot bolagets i frågor som gäller att ingå eller säga upp kollektivavtal mellan parterna på arbetsplatsen. De måste även anses jäviga i frågor som rör uppläggningen av kommande löneförhandlingar i företaget och i frågor om stridsåtgärder. 20 : Arbetstagare i styrelser, 1988 s. 87 88. Genomförandet av direktivet i anses gälla rättstvister som har sin grund i kollektivavtal, arbets- rättslig lagstiftning eller andra rättsförhållanden med anknytning till förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare.21 Vi anser att det är lämpligt att det av lagtexten framgår att det föreligger jäv för arbetstagarrepresentanterna i dessa speciella situationer och förslår därför en särskild reglering i denna del. Enligt direktivet får från lagens tillämpningsområde undantas ett bolags verksamhet som är av religiös, vetenskaplig, konstnärlig eller av annan ideell natur eller som har kooperativt, fackligt, politiskt eller annat opinionsbildande ändamål. Vi har föreslagit att en dylik bestämmelse införs i lagens allmänna del. Då det eventuellt kan bli aktuellt att tillämpa referensbestämmelserna enligt den svenska lagen i något fall då lagen i dess helhet inte är tillämplig, anser vi att en särskild regel bör införas, av vilken det framgår att arbetstagar- representanterna i dylika fall inte får delta i beslut om verksam- hetens mål och inriktning. Vi anser att en dylik regel också är lämplig för att klarlägga att det i detta avseende finns ett undantag från huvudregeln att alla ledamöter har samma rättigheter och skyligheter. Enligt styrelserepresentationslagen får arbetstagarrepresentan- terna närvara och delta i överläggningarna när ett ärende som senare skall avgöras av styrelsen förbereds av därtill särskilt utsedda styrelseledamöter eller befattningshavare i företaget. I de fall ett europabolag bildas genom ombildning och regler om medverkan var tillämpliga före registreringen, skall som tidigare nämnts, arbetstagarnas medverkan i alla avseenden fortsätta att gälla i europabolaget. Eftersom arbetstagarrepresentanternas rätt att delta i beredningen av ärenden som senare skall beslutas i styrelsen enligt den särskilda regleringen i styrelserepresentationslagen framstår som ett betydelsefullt inslag i arbetstagarnas rätt till medverkan, anser vi att en motsvarande reglering bör införas i den nya lagens referensbestämmelser för att dessa skall kunna tillämpas i ombild- ningsfallen. Enligt styrelserepresentationslagen får inte utses den, som är arbetstagarrepresentant i ett annat företags styrelse, utan särskilt tillstånd av . Detta gäller inte, om företagen går med på något annat eller om de ingår i samma koncern. Vi har övervägt om det skulle vara lämpligt med någon sådan bestämmelse även i den lag vi nu föreslår. 21 : Arbetstagare i styrelser, 1988 s. 105 110. Genomförandet av direktivet i bolagens förvaltnings- eller tillsynsorgan kan det dock bli vanligt med arbetstagarrepresentanter från olika stater. I vissa av dessa stater finns det sannolikt inte något hinder mot att samma person är representant i flera bolag. Vi anser inte att det är lämpligt att utländska ledamöter skall vara skyldiga att söka dispens inför en svensk myndighet när europabolaget har säte i , om det inte hade varit nödvändigt om europabolaget hade haft sitt säte i någon annan stat. Vi anser inte heller att någon dylik särreglering bör införas för de ledamöter som skall vara valbara som representanter för arbetstagare från . Vårt förslag: Europabolag och deltagande bolag får föreskriva tystnadsplikt för arbetstagarrepresentanter och experter om det är nödvändigt med hänsyn till bolagets bästa. Varje EES-stat har skyldighet att föreskriva om tystnadsplikt för förtrolig information. Den information som avses är sådan som lämnats till förhandlingsdelegationen eller arbetstagarrådet samt experter som biträder dessa. För det fall förtrolig information inom informations- och samrådsförfarandet lämnats till arbetstagarnas representanter på de olika enheterna skall samma tystnadsplikt gälla för denna information. Den tystnadsplikt staterna till följd av direktivets bestämmelser är skyldiga att införa, kan inte vara avsedd att omfatta arbets- tagarledamöter som väljs, utnämns eller föreslås till europabolagets förvaltnings- eller tillsynsorgan. Av direktivets referensbestäm- melse 3 b sista stycket framgår nämligen att dessa ledamöter skall ha samma rättigheter och skyldigheter som de ledamöter som företräder aktieägarna. Vi anser att vår reglering på samma sätt som i lagen om EFR bör utformas restriktivt för att tillgodose arbetstagarnas intresse av största möjliga öppenhet. Tystnadsplikt bör endast få förekomma i fall då det är nödvändigt med hänsyn till bolagets eller enheternas bästa. En sådan begräsning ansågs inte strida mot EFR-direktivet.22 Samma bedömning måste kunna göras även här. 1995/96:163 s. 51. Genomförandet av direktivet i Enligt artikel 8.2 skall EES-staterna se till så att europabolag och dess enheter i särskilda fall inte skall behöva lämna information då detta allvarligt skulle skada eller vara till förfång för verksamheten. Att låta bolagen ensidigt besluta att inte lämna ut viss information förefaller vara ett sätt att undergräva den rätt till information och förhandling som arbetstagarna enligt tradition har i svensk rätt. Enligt artikel 8.2 ges emellertid staterna möjlighet att låta bolagens befrielse från informationsskylighet bli beroende av ett admi- nistrativt eller rättsligt förhandstillstånd. I lagen om EFR infördes inte någon bestämmelse av mot- svarande innebörd, trots att en artikel med samma innehåll fanns i även det direktivet. Som skäl till detta anfördes att det enligt svensk rätt redan finns en möjlighet att i särpräglade situationer, rena undantagsfall, underlåta att informera och förhandla. Någon sär- skild reglering i denna fråga ansågs därför inte behövas.23 Vi anser att motsvarande bedömning skall kunna göras här och föreslår därför att någon reglering inte införs med anledning av innehållet i artikel 8.2. Vårt förslag: Vissa regler i förtroendemannalagen görs tillämp- liga på arbetstagarrepresentanter som utför uppgifter enligt den föreslagna lagen. De arbetstagarrepresentanter som är verksamma enligt lagen skall enligt artikel 10 i direktivet vara tillförsäkrade samma skydd som nationell lagstiftning eller praxis ger arbetstagarnas representanter. I svensk lagstiftning finns ett antal regler som kan bli tillämpliga i detta sammanhang. Medbestämmandelagen innehåller i 7 9 §§ regler om föreningsrätt. De som verkar som arbetstagarrepresen- tanter enligt den nu föreslagna lagen utses av fackliga orga- nisationer, vilket innebär att de nämnda bestämmelserna gäller för dem. Vidare finns ett skydd mot uppsägning på grund av verk- samheten som arbetstagarrepresentant i reglerna om saklig grund för uppsägning och laglig grund för avskedande i anställnings- skyddslagen. 1995/96:163 s. 51, InU 1975/76:45 s. 36 och AD 1981 nr 57. Genomförandet av direktivet i Det finns dock skäl att i denna lag införa skyddsregler efter samma mönster som finns i lagen om EFR.24 Vi föreslår därför att skyddsregler införs genom en hänvisning till vissa delar av förtroendemannalagen. Det gäller regeln i 3 § första stycket om att arbetsgivaren inte får hindra en förtroendeman att fullgöra sitt uppdrag, rätten till bibehållna anställningsvillkor och det s.k. efter- skyddet i 4 §, reglerna om rätt till ledighet och betalning under ledigheten i 6 och 7 §§ och företrädesrätten till fortsatt anställning i 8 §. Dessa regler skall tillämpas även för det fall arbetstagarrep- resentantens uppdrag utförs i ett annat bolag än det han är anställd i, t.ex. som ledamot i en förhandlingsdelegation eller ett representa- tionsorgan i ett moderbolag till arbetsgivarbolaget. Det bör här som i motiven till lagen om EFR särskilt under- strykas att regeln i 3 § första stycket förtroendemannalagen innebär en förpliktelse för arbetsgivaren att i skälig omfattning positivt söka underlätta utförandet av uppdraget. Vårt förslag: Det bör fastslås att reglerna om bildande av europabolag inte får missbrukas i syfte att frånta eller förvägra arbetstagarna deras rätt till inflytande. En presumtionsregel bör införas. Enligt denna skall föränd- ringar inom europabolaget, dess dotterbolag och filialer, som medför att arbetstagarnas inflytande blir mindre än vad som skulle ha blivit fallet om förändringarna förelegat redan vid etableringen av bolaget, anses som ett kringgående av regle- ringen. Presumtionen bör gälla sedan europa- bolaget registrerats. Den skall kunna brytas om bolaget visar att förändringarna skett av andra skäl än att frånta eller förvägra arbetstagarna deras rätt till inflytande. Artikel 11 i direktivet ålägger EES-staterna att vidta lämpliga åtgärder för att förhindra att bolagsformen europabolag används i syfte att frånta arbetstagarna deras rätt till arbetstagarinflytande eller att vägra ge dem sådana rättigheter. Ett europabolag kan etableras på ett sådant sätt att arbetstagarna inte får någon rätt till medverkan eller mycket begränsad rätt till 1995/96:163 s. 50 och 71. Genomförandet av direktivet i Därefter kan strukturella förändringar inom bolaget eller byte av sätesland företas utan att detta förändrar arbets- tagarnas rätt till medverkan. Om en sådan efterföljande strukturell förändring eller ett byte av sätesland ingått i planen redan innan europabolaget etablerades men genomförs först sedan bolaget registrerats i syfte att minimera arbetstagarnas rätt till inflytande, torde det vara ett förfarande som kan angripas genom direktivets missbruksreglering. Här nedan ges exempel på tre situationer som eventuellt skulle kunna anses som missbruk av förfarandet. 1.Två bolag med medverkan etablerar ett europabolag, inte direkt, utan genom några av sina dotterbolag utan medverkan, belägna i samma eller en annan EES-stat. Medverkan etableras därför inte i europabolaget. Europabolaget kan därefter för- värva en dominant position (eller fusionera nationellt) över sina kontrollerande bolag utan att behöva införa medverkan. 2.Om ett bolag från en EES-stat utan regler om medverkan vill etablera sig i en stat, som har regler om medverkan, måste det enligt nuvarande bestämmelser etablera sig på samma villkor, som alla andra nationella bolag har i den staten. Regleringen om europabolag möjliggör dock i exemplet att bolaget, före etableringen i den andra staten, ombildar sig till ett europabolag utan medverkan. Därefter kan bolaget flytta sitt säte till den andra staten, utan att den statens regler om medverkan på- verkar europabolaget. Det kan fortsätta att verka utan någon form av medverkan. 3.Ett bolag etableras utan medverkan då det i de deltagande bolagen inte förekom någon medverkan på grund av att nationella trösklar inte var uppnådda. Europabolaget kan där- efter öka såväl sin egen arbetsstyrka som arbetsstyrkan hos dotterbolag och filialer över dessa trösklar utan att någonsin behöva tillämpa regler om medverkan. Samma resultat kan upp- stå om procentsatserna i direktivets artikel 7.2 (lagförslaget 28 §) inte är uppnådda , då europabolaget etableras men senare förändras. Frågan hur missbrukssituationer skall hanteras har varit föremål för omfattande diskussioner i kommissionens arbetsgrupp. Där har anförts att det i den nationella lagstiftningen bör införas en bevis- Genomförandet av direktivet i lättand i form av en presumtionsregel. Enligt denna bör det presumeras att avsikten varit att frånta eller vägra arbetstagarna deras rätt till arbetstagarinflytande i de fall då inflytandet skulle ha blivit större om de senare tillkommande omständigheterna, exem- pelvis strukturella förändringar eller byte av sätesland, hade varit för handen då europabolaget registrerades. Enligt denna uppfattning bör bevislättnaden gälla om föränd- ringarna sker från det att europabolaget har inregistre- rats. För de fall som inte omfattas av ettårsregeln bör vanliga bevisregler gälla. Vi anser att en presumtionsregel bör införas för att förändringar (strukturella, omfattande nyanställningar, byte av sätesland, och övriga tänkbara fall) som genomförs från det att europabolaget registreras och som skulle ha medfört ett mer om- fattande arbetstagarinflytande om de genomförts före registre- ringen, skall anses vara ett led i ett förfarande för att frånta eller förvägra arbetstagarna rätt till inflytande. Presumtionen bör brytas om bolaget kan visa att förändringarna genomförts utan sådant syfte. Om förändringar genomförs senare än efter registrering av europabolaget och får ovan angivna konsekvenser, bör sedvanliga bevisregler gälla för den som vill påstå att förändringarna utgör ett led i bolagets handlande för att frånta eller förvägra arbetstagarna rätt till inflytande. Om ett europabolag i andra fall etablerats så att arbetstagarna, oberoende av vad som sker efter registrering av europabolaget, fråntas eller förvägras sin rätt till inflytande, bör även i dessa fall vanliga regler för bevisvärdering gälla. Om en missbrukssituation visas, uppstår frågan vilken påföljd detta skall leda till. Två olika alternativ kan tänkas. Det ena är att parterna hänvisas till att genomföra nya förhandlingar om ett arbetstagarinflytande i europabolaget. Det andra är en skadestånds- påföljd. Hur nya förhandlingar skulle kunna tillämpas i praktiken för det fall parterna inte lyckas ingå något avtal och referensbestäm- melserna därför skall bli tillämpliga, framstår som något oklart. När europabolaget etableras och referensbestämmelserna blir tillämp- liga, skall medverkan införas i europabolaget i samma omfattning som var gällande i det av de deltagande bolagen som hade den högsta andelen arbetstagarmedverkan i något bolagsorgan. Om referensbestämmelserna tillämpas på samma sätt efter eventuella Genomförandet av direktivet i omförhandlingar, skulle detta leda till att arbetstagarna inte får mer inflytande efter omförhandlingarna än vad de fått före dessa. För att komma till något rättvisande resultat måste jämförelse i stället ske med den situation som skulle ha gällt om europabolaget etablerats på ett annat sätt. Vilka bolag som i så fall skulle utgöra jämförelse för vilken medverkan som skulle införas, kan inte anges generellt utan måste avgöras från fall till fall. Inte heller vilken medverkan som skulle införas i de fall missbruket av förfarandet bestått i ett byte av sätesland kort efter registreringen kan anges generellt, eftersom medverkangraden i de nationella regleringarna inte kan anges generellt för alla bolag i landet. Eftersom vi inte kan finna någon heltäckande och rättvisande metod för hur nya förhandlingar skall gå till, föreslår vi i stället skadestånd som sanktion mot missbruk. De belopp som i sådant fall skulle bli nödvändiga för att ge effekt måste dock bli avsevärt mycket högre än vad som tillämpas i andra sammanhang. Vårt förslag: Den som bryter mot lagens regler kan bli skyldig att betala allmänt och ekonomiskt skadestånd. Arbetstagarnas förhandlingsdelegation och arbetstagarrådet kan föra talan vid Arbetsdomstolen. Innan organen bildats förs arbetstagarnas talan av berörda fackliga organisationer. För att lagens bestämmelser skall bli effektiva, måste brott mot dem kunna beivras i domstol. Det mest ändamålsenliga är enligt vår uppfattning att ansluta till det existerande systemet inom svensk arbetsrätt med verkningsfulla skadestånd. Vi anser alltså att skade- stånd bör användas som påföljd för brott mot lagen och de avtal som ingås i enlighet med lagen. I de fall brottet resulterar i att arbetstagarnas fortlöpande rätt till inflytande förminskats i förhållande till vad de varit berättigade till utan brottet, måste dock det allmänna skadeståndet bestämmas till belopp som är väsentligt högre än vad som är brukligt i svensk arbetsrätt. De rättigheter och skyldigheter som tillkommer arbetstagarna enligt den föreslagna lagen kan inte utövas av enskilda arbetstagare. Enskilda arbetstagare kan således varken bli berättigade till skade- stånd eller skadeståndsskyldiga enligt lagen. Genomförandet av direktivet i Arbetstagarnas förhandlingsdelegation och arbetstagarrådet måste ha rättskapacitet, dvs. förmåga att ha rättigheter och skyldig- heter för att kunna göra arbetstagarnas rättigheter och skyldigheter gällande i domstol. Det finns ingen anledning att tillåta förhand- lingsdelegationen och arbetstagarrådet att föra talan var för sig, eftersom de båda är bärare av samma intressen. bör därför när det börjar verka överta förhandlingsdelegationens samtliga rättigheter och skyldigheter. En följd av det ovan anförda är att förhandlingsdelegationen upphör att finnas till när arbetstagarrådet konstituerar sig vid sitt första sammanträde. Det kan vara lämpligt om förhandlings- delegationen och arbetstagarrådet inom sig utser behöriga firma- tecknare. Detta kan vara viktigt bland annat med hänsyn till de korta preskriptionsfrister som föreslås bli gällande. Innan förhandlingsdelegationen har bildats finns det inget organ som kan företräda arbetstagarna. I lagen om EFR gavs i mot- svarande fall alla fackliga organisationer som finns representerade vid företaget eller företagsgruppen rätt att föra talan om skadestånd för brott mot lagen.25 Vi föreslår i likhet med vad som gäller enligt lagen om EFR att samtliga fackliga organisationer som finns representerade vid de deltagande bolagen, berörda dotter- bolagen och filialerna ges rätt att föra talan om skadestånd för arbetstagarnas räkning innan förhandlingsdelegationen är konsti- tuerad. Skadeståndsregleringen bör lämpligen ske, på samma sätt som i lagen om ERF, genom en hänvisning till motsvarande reglering i medbestämmandelagen. Det blir alltså fråga om både ekonomiskt och allmänt skadestånd. 1995/96:163 s. 53. Genomförandet av direktivet i