sou · GRB3121d2 · 2004-01-01 00:00:00 — 11Översikt av utlands- organisationen De 102 utlandsmyndigheterna under har vanligtvis en mycket nära kontakt med de kontor som och Invest in () kan ha inom ett visst land. På åtskilliga platser delar ambassader och generalkonsulat lokaler med dessa myndigheter (bl.a. i , , och ). Storleken på ambassaderna varierar mycket. De mindre ambassa- derna kan ha två–tre tjänstemän utsända från UD , medan de större kan ha mellan 15 och 35 utsända. Bland dessa kan finnas tjänstemän som är anställda av andra departement än UD. De kan vara kulturråd, försvarsattachéer, lantbruksråd, arbetsmark- nadsråd osv. Deras uppgift är att bevaka endast sina special- områden. Vid alla utlandsmyndigheter finns också lokalt anställd personal, som normalt arbetar med konsulära frågor, informa- tionsfrågor eller har administrativa uppgifter. Exempel på städer med större ambassader är , , , och , medan betydligt mindre ambassader finns i exempelvis , och . På flera platser i utvecklingsländer är utlandsmyndigheterna finansierade över biståndsanslaget, och ambassadören ofta en högre tjänsteman från Sida. Sida har f.ö. ett antal mindre kontor i utlandet utan anknytning till . Samtliga utlandsmyndigheter ska ha ett s.k. främ- jandeuppdrag och en tjänsteman med ansvar för press-, informa- tions- och kulturfrågor (PIK). Graden av uppgifter och uppdrag inom PIK-området varierar dock kraftigt mellan utlandsmyndig- heterna. Verksamheten planeras på grundval av den s.k. utsignal som ges från en gång . I dessa utsig- naler har man starkt understrukit vikten av Sverigefrämjandet och prioriterar aktiviteter inom områdena mode, mat, design, IT och bioteknik. Tilldelningen av de medel för PIK- verksamheten som utlandsmyndigheterna mottagit styrs således i hög grad av i vilken mån de planerat aktiviteter inom de av depar- tementet prioriterade områdena. Planering och genomförande av främjandeverksamheten, där program inom kulturens område kan utgöra en viktig del, sker normalt i nära samverkan med andra svenska myndigheter på plats (, , TuristRådet osv. För majoriteten av utlandsmyndigheterna utgör PIK-frågorna av inte minst personella resursskäl en mycket liten del verksamheten och är till största delen efterfrågestyrd. I EU:s kandidatländer och i tredje land förekommer därtill ofta breda gemensamma EU-initia- tiv inom kulturens område, där ambassaderna förväntas svara för sitt lands medverkan eller representation. Vid ett fåtal s.k. integrerade ambassader, där UD och Sida delar administration och lokaler, t.ex. i , arbetar utsända biståndshandläggare med kulturbiståndet. Lokalanställda kultur- biståndshandläggare förekommer också. Totalt rör det sig om högst tio personer i Sidas organisation. Sidas kultursamarbete styrs av biståndsmålen och innehållet är efterfrågestyrt från mottagar- sidan, med en sekundäreffekt att information och erfarenheter av samarbetet tillgodogörs kulturlivet i via svenska samarbets- partners i projekten. Utlandsmyndigheternas kansli- och representationslokaler (SFV, ) äger av stats- ägd egendom och fastigheter i utlandet, varav UD hyr något mer än hälften för sin utlandsverksamhet.1 Utrikesrepresentationen dispo- nerar ca 200 lokaler runt om i världen för kontorsarbete och repre- sentationsutövning. Var och en av dessa lokaler förmedlar en bild av . Inredningsfrågor handläggs vid UD:s fastighetssektion av inred- ningsarkitekter i samarbete med externa arkitekter på konsultbasis och i enlighet med ett särskilt kvalitetsprogram. Chefsbostäderna (residensen) förses med utrustning för representationsverksam- heten och speciellt utformat för utrikesförvaltningen av svenska formgivare och framställt i . Även inredning och övrig utrustning i kanslilokaler och allmänna utrymmen såsom väntrum ska vara av svensk design och tillverkning. 1 För SFV:s del står UD för av all förhyrning. () har som uppgift att förse lokalerna med god samtidskonst. En särskild kategori residens utgörs av moderna villor. För dessa nybyggnationer ges utrymme för yngre svenska arkitekter, form- givare och konstnärer att skapa miljöer som på alla områden kan ses som exponenter för aktuell design, formgivning och konst. Frågan om de s.k. press- och kulturråden i utlandsorganisationen har berörts i ett flertal utredningar (bl.a. SOU 1978:56). På upp- drag av UD redovisade departementsrådet en studie av press och kulturrådens framtid i en promemoria date- rad . konstaterade att PIK-verksam- heten varit föremål för betydande neddragningar , som den också fått en inriktning mot Sverigefrämjande. De olika besparingspaketen ledde, enligt , till att man i första hand drog in tjänster ägnade åt PIK-verksamheten, inklude- rande lokalanställda informationsassistenter. Dessutom drog man in generalkonsulaten i stora federala stater som , , och , som den särskilda informa- tionsmyndigheten för , , med kontor i , och drogs in och – i kraftigt minskat format – inlemmades i generalkonsulatets i verksamhet. tillsatte regeringen för Sverigeinformation i utlandet, vilken ombildades till i utlandet (NSU) 1995. återupprättades Generalkonsulatet i och gavs ett särskilt främjandeuppdrag. Vidare utarbetades en plan för ett integrerat Sverigefrämjande som skulle beröra hela utlandsorganisationen. Vid varje utlandsmyndighet skall finnas en tjänsteman med ansvar för PIK-frågor. Denne kan också vara anmäld i värdlandet som kultur- och/eller pressattaché. Det finns åtta särskilda s.k. pressråd inom utrikesrepresentationen: i , vid EU-Represen- tationen i , i , , , , samt i Tjänsterna har inrättats av UD efter egen bedömning inom departementet. Som en naturlig följd av press- kontakterna i tjänstgöringslandet får pressråden ofta ansvaret för den inrikespolitiska rapporteringen, men också för informations- och i många fall ren kulturverksamhet. (Ku) är huvudman för de särskilda s.k. kulturråden, som överfördes från UD till Ku enligt avtal . Kulturråd finns vid sex ambassader inom utrikesrep- resentationen: i , , , , och , samt en vakant tjänst i . De arbetar i första hand med kulturverksamhet, i andra hand med Sverigeinformation, dock sällan med pressfrågor. En intern arbetsfördelning finns mellan myndigheterna i , och D.C. I princip fungerar det så att vid ambassaden i D.C. ansvarar för kulturfrågor över hela landet, medan pressrådet vid generalkonsu- latet (Gk) i (som tituleras som chef för ) ansvarar för informationsverksam- heten över hela landet samt kulturverksamheten i New York- området. Den sistnämnda har mycket stor betydelse och genom- slagskraft för Sverigebilden i hela . Generalkonsulatet i har ett ansvar för främjandeverksamhet i ett flertal delsta- ter i västra . En nära samordning mellan myndigheternas verk- samheter och geografiska fokus fordras självfallet. och har vidare kultur-, utbildnings- och forskningsråd stationerade vid ständiga representation vid EU i , för att tillgodose depar- tementens behov av rapportering och beredning inom respektive sakområde. Tjänsterna finansieras av respektive departement. Chefen för i är formellt underställd , men är anmäld som kulturråd vid och står med på diplomatlistan. Såväl pressråd som kulturråd arbetar oftast med konkreta projekt som involverar kulturskapare, media och institutioner i tjänst- göringslandet. Kontaktytorna vänder sig i första hand mot tjänst- göringslandet. Verksamheten är mycket personorienterad och tjänsteinnehavarens personliga intressen och fallenhet har i hög grad präglat verksamheten. Kulturråden har inte någon egen budget för kulturverksamheten, utan tar del av de PIK-medel som tilldelats myndigheten som helhet. De utlandsmyndigheter som har sär- skilda kulturråd har dock genomgående tilldelats större PIK-medel än andra utlandsmyndigheter. kan sägas ha åtta kultur- och forskningsinstitut i utlandet. Centre Culturel Suédois i och i lyder under (CCS via ). ansvarar för i och Hana- holmen utanför . De tre s.k. Medelhavsinstituten, forskningsinstituten i , och , vilka har ett gemensamt kontor på i , lyder under . på är en fri- stående stiftelse utan statligt stöd men med nära anknytning till . Till dessa åtta kan fogas Generalkonsulatets i sektion för turkisk-svenskt samarbete som, liksom i , finansieras direkt över UD:s anslag för internationellt utvecklingsarbete. Sektionen inrättades 2001 och är tänkt som ett fristående centrum för turkisk-svenskt samarbete, men har av praktiska och administrativa skäl ännu inte funnit denna form. Centre Culturel Suédois i Svenska i , Centre Culturel Suédois (), är enda utpräglade kulturhus i utlandet. CCS är en enhet inom och institutets enda utlandskontor. Fastigheten i Maraiskvarteren vari CCS inryms är , uppfört som privatpalats . Fastigheten införskaffades av svenska staten och invigdes som svenskt kulturhus 1971. CCS ska sprida kunskap om svensk kultur samt främja utbyte mellan och inom institutets verksamhetsområde. I presenteras ett utbud av konst, konsthantverk, teater, film, konserter, författarmöten, språkkurser, barnaktiviteter, m.m. IASPIS och Bildkonstnärsfonden bidrar till att utställningsprojekt kan genomföras. tillhandahåller också information om svensk kultur och samhälle. Seminarie- och konferensverksamhet förekommer vid ett flertal tillfällen , främst i samarbete med svenska ambassaden eller andra svenska intressenter. CCS ingår i en internationell sammanslutning av kulturhus i och sam- arbetar om programverksamhet såväl inom ramen för denna som med de finska och danska kulturhusen. CCS får en betydande medial uppmärksamhet i och tog emot drygt 70 000 besökare, huvudsakligen fransmän. Inom verksamhet ryms följande: tre utställningslokaler för konst, form och design, en film/konsertsal med 100 platser för konserter, litteraturpre- sentationer, teaterföreställningar, filmvisningar och seminarier , som bedriver verksamhet året runt kurser i det svenska språket (ca 200 elever/vecka) de s.k. Tessinsamlingarna, med bibliotek om ca 10 000 volymer svensk konstlitteratur Sverigeinformation, dokumentation och referensbibliotek sex gästbostäder för svenska kulturarbetare och forskare konferensmöjligheter och lokaluthyrning. Gästbostäderna disponeras vanligen högst en månad . Antalet sökande uppgår till omkring 120 –130 personer , och normalt söker något fler från kulturlivet än från forskarvärlden. Direktören för CCS har sin bostad i fastigheten. En mindre lägenhet ingår i den löneförmån som tillkommer vaktmästaren. har perso- nal vid SI i varit behjälplig i att koordinera uthyrningen av gästbostäder men detta ansvar överfördes på CCS. valde CCS att fokusera på samtida svensk livsstil och områdena design och form, mode, mat och musik (med ton- vikt på popmusik). Åtta utställningar presenterades, bland dem Utmärkt Svensk Form. Vidare presenterades ett femtontal kon- serter, fyra teateruppsättningar, ett tiotal litterära program, sex olika barnarrangemang och ett mindre antal filmvisningar. CCS har 7,5 heltidstjänster fördelade på tio per- soner. Till detta kommer timanställd personal: utställningsvärdar, svensklärare, cafépersonal m.fl. Svenska institutets finansiering av uppgick till . Detta belopp täckte enbart förvaltningskostnaderna, dvs. hyra, fastighetsunder- håll och personal. Programverksamheten finansierades uteslutande av egna intäkter, huvudsakligen genom uthyrning av gästbostäder, intäkter från avgiftsbelagda svenskkurser, och konferensuthyr- ningar. Intäkterna uppgick till . Varje enskilt projekt delfinansieras av externa medel från t.ex. IASPIS/, , , Paris-ambassadens PIK-budget och särskilda medel för närings- livsfrämjande projekt, NSU, näringslivet samt . I samband med att i utlandet lämnade erbjöds svenska staten att ta över dess lokaler, belägna i det palatsliknande residens som inhyst bl.a. det svenska konsulatet. Detta sammanföll i tiden med ett visst intresse från regeringen att skapa en plattform för dialog om och , inte minst i ett EU-perspek- tiv. Regeringen tog därför initiativet 1998 att inrätta Svenska insti- tutet i () som en myndighet under UD, i linje med den s.k. Barcelonaprocessen att skapa en fast mötesplats för att förstärka dialogen mellan länderna i och . Institutet finansieras över UD:s anslag för internationellt utvecklingssamarbete och ska därför främja de av fast- ställda biståndsmålen. Det ska även ge en möjlighet att höja sin profil inom EU:s samarbete med . Verksam- heten i ska också vara inriktad på framtidsfrå- gor av betydelse för den politiska, ekonomiska och sociala utveck- lingen, och bidra till fred i området (SFS 1998:1218). Vid institutet finns en styrelse som utses av regeringen. Chefen för institutet ingår i styrelsen. Till styrelsens och direktörens för- fogande finns ett vetenskapligt råd. Anslaget uppgår till . Den svenska staten fick () – en byggnad och tomt belägen på i – som en donation av 1960. är en nationalgåva, ett tack för den svenska humanitära hjälpen under och åren närmast därefter, med syftet att stärka norsk-svensk förståelse och samarbete. I praktiken har fungerat som ett konfe- renshotell för möten mellan norrmän och svenskar och stärkande av de norsk-svenska förbindelserna. I verksamheten ingår ett pro- gramsekretariat som arrangerar språk- och kulturkurser, seminarier och symposier i egen regi och i samarbete med andra. I anlägg- ningen ryms 76 hotellrum, 7 konferensrum med högsta kapacitet om 160 personer, 16 grupprum, restaurang, utomhusscen och utomhuspool. Hemmet har plats för mindre utställningar och kan ge konserter och visa film. är organiserat genom ett av svenska sta- ten helägt norskt aktiebolag, Svenskhemmet A/S (SVAS), och sorterar under . Fastigheten ägs av svenska staten och förvaltas av . SVAS har två typer av intäkter; statsbidrag till hyra och kulturverksamhet samt intäkt från driftavtal med entreprenör. är det unionen mellan och upplöstes. UD har gett i uppdrag att utreda hur tillsammans med , genom olika projekt och aktivite- ter, kan visa vad länderna betyder för varandra , under jubile- umsåret och tiden . – 2005: Grannar i utveckling. erhöll 2003 ett anslag om från . Den största delen av anslaget går till hyra. Hanaholmen – Kulturcentrum för och beslutade att efterskänka större delen av de krigs- tida lån upptagit. Som tack för gåvan fattade ett principbeslut om att låta uppföra ett kulturcentrum för och . () i Esbo utanför invigdes . äger fastigheten och marken. Ett avtal om förvaltningen har träffats mellan den och Kulturfonden för och , där den senare fungerar som huvudman för Hanaholmen. Centret har därmed bilateral status, och dess huvuduppgift är att utgöra en plattform för samhällelig och kulturell dialog mellan länderna. I centret ingår även ett bibliotek och hotellverksamhet. Verksamheten har utvidgats till att omfatta även andra europeiska länder. Hanaholmens personal uppgår till ca 30 personer. fördelade ett anslag om till Hanaholmens kulturverksamhet. i () inrät- tades 1926. Det är en stiftelse som sorterar under Utbildnings- departementet. Institutet ska främja svensk humanistisk forskning, främst om antiken (klassisk arkeologi och filologi). Det ger också kurser (80 p.) i antikens kultur och samhällsliv och i konstveten- skap samt utdelar ettårsstipendier för forskarstudier i antikens kultur och samhällsliv, klassisk filologi, konstvetenskap, kulturvård samt i arkitektur. I övrigt ska institutet främja kulturutbytet mellan och . Institutet har sina lokaler i ett byggnadskomplex , ritat av (tillbyggt –64), vilket ägs av svenska staten. Det äger därutöver en bostadsrätt i som används som tjänste- bostad av den biträdande föreståndaren. Under institutets styrelse sorterar också Stiftelsen på (se nedan). Institutets ekonomi vilar i första hand på statlig medelstilldel- ning men också på avkastningen av eget, fonderat kapital. Bety- dande delar av projektverksamheten möjliggörs genom externa bidrag från stiftelser, fonder, organisationer och enskilda. Anslaget 2003 uppgår till . Stiftelsen på () har till ändamål att främja och fördjupa kulturella förbindelser med , samt att stödja sådan forskning som lämpligen kan bedrivas under vistelse på egendomen eller med denna egendom som utgångspunkt. Stiftelsen har att upprätthålla ett hem för gästande svenska konstnärer, vetenskapsmän, tonsättare, författare, journalister, högskolestuderande och, i mån av utrymme, andra svenskar med intresse för italiensk och klassisk kultur och huma- nistisk forskning. vistas ett 80-tal gäster på . donerades 1949 i enlighet med Axel testamente till svenska staten och blev museum. Vid sidan om museiverksamheten och gästverksamheten () har också reguljär konsertsäsong () i vilken såväl svenska som italienska (och andra nationaliteters) artister medverkar. Stiftelsen är självförsörjande utan statligt bidrag. är en av ön största attraktioner; den lockar ca tre miljoner besökare , varav omkring 200 000 deltar i de guidade turerna. Institutet i () inrättades 1948 som en stiftelse under . Institutet bedriver forskning och undervisning om antika kultur med föreläsningar, sym- posier, seminarier och stipendieprogram samt fältarkeologiska projekt. Det understöder också kulturutbytet mellan och . Publiceringsverksamheten har utformats i samråd med vid de i och och samfinansierats av de båda instituten. Institutet äger en fastighet i (inköpt med stöd av ), där huvuddelen av verksamheten bedrivs. Därutöver finns en tjänstebostad för föreståndaren i samt en fastighet i utanför (med hjälp av en donation från ), som är ett gästhem för forskare, konstnärliga och litterära utövare m.fl. Stiftelsen har statsbidrag, vilket utgör verksamhetens ekonomiska bas, men är också beroende av bidrag från olika fonder, stiftelser, organisationer och enskilda. Anslaget uppgår till . i () inrättades 1962 och är en ideell förening under . Föreningen har till ändamål att främja svensk forskning, främst humanistisk, i och . Institutet håller kurser, utdelar sti- pendier och ger ut en vetenskaplig årsskrift. Dess fem gästbostäder utnyttjas av forskare, studenter, författare, journalister m.fl. Institutet äger inte någon fast egendom men förfogar för sin verksamhet över det s.k. Dragomanhuset, en byggnad ägd av svenska staten (den senare har f.ö. varit representerad i på denna plats ). Institutets anslag 2003 uppgår till ca . () har som en av sina huvuduppgifter att vara kontakt- och serviceorgan för den undervisning i svenska språket och litteraturen som bedrivs vid universitet och högskolor utom- lands. Det första lektoratet i svenska inrättades i i . Då var det i utlandet (numera ) som hade hand om svenskundervisningen. När bildades gick ansvaret över till SI, som administrerat stödet till den akademiska svenskundervisningen utomlands. Det statliga stö- det till svensklektoraten finansieras över olika anslag. F.n. finns svenskundervisning vid ca 200 universitet i drygt 40 länder. Antalet svenskstuderande på högskolenivå beräknas vara ca 40 000, och antalet svensklärare beräknas till drygt 1 000, varav de flesta är icke-svenskar. förmedlar ca 70 lek- torstjänster. Lektorerna är anställda och avlönade av respektive utländskt universitet, men institutet betalar ett årligt rese- och expensbidrag till de lektorer som det förmedlat. Lektoraten utgör endast en del av SI:s stöd till svenskundervis- ningen i utlandet. För utländska svenskstuderande, forskare, lärare m.fl. anordnas kurser i svenska språket och kulturen. Utländska svenskstuderande erbjuds att söka en friplats under en termin på en svensk folkhögskola med bidrag från SI. Vidare ger institutet stöd åt institutionerna med läromedel, bok- gåvor, prenumerationer m.m. och informerar om lämpliga läro- medel till lärarna. arrangerar regelbundet också regionala konferenser för svensklärare på olika ställen i världen. 11.5Andra institutioner och verksamheter Regeringen beslutade att inrätta ett svenskt kultur- och informationscenter i Sankta i . Den svenska staten har över den s.k. första Östersjömiljarden avsatt för renoveringsarbeten i syfte att kunna inrymma lokaler för den svenska församlingen och ett kultur- och informationscentrum. Den renoverade kyrkobyggnaden inrymmer generalkonsulat. Enligt nuvarande planering ska en invigning kunna ske . Inledande diskussioner har även förts om en med svenskt näringsliv gemensam satsning i bl.a. , inför och i samband med besök av den rekonstruerade 2006 och världsutställningen , där svensk kultur och Sverige- information skulle kunna ges plats inom ramen för projektet genom ett samarbete mellan ambassaden, generalkonsulatet, och . Det finns också andra former i utlandet för svensk kulturverk- samhet. Ambassader och konsulat har normalt mycket nära kon- takter med de svenska, skandinaviska eller nordiska föreningar som kan finnas i värdlandet, och som ofta har en både utåtriktad och intern kulturell verksamhet. De allra flesta saknar dock egna fasta lokaler av sådana mått att en löpande utåtriktad kulturverksamhet med rimliga ekonomiska förutsättningar och kvalitativt innehåll är möjlig att bedriva. Ett exempel är (Circolo Scandinavo) i , som får nordiskt stöd. I finns också en aktiv svensk-italiensk kulturförening med ett för allmän- heten öppet kulturcafé kallat Smultronstället (Il Posto delle Fragole). () i , vilket inrymmer café och utställnings- och kurslokal, och skall vara ett centrum för skandi- navisk kultur. , som sägs vara tänkt att bli en motsvarighet till och i , står en rad framför allt skandinaviska företag med verksamhet i . Det uppförda åttavåningshuset – The Nordic Center in på i () ägs och drivs av den privata stiftelsen Stiftelsen grundades av den dansk-amerikanske industrimannen . De nor- diska statscheferna är nominella beskyddare. Byggnaden är värd för nordiska konst- och designutställningar, filmvisningar, konserter, föreläsningar, barnföreställningar m.m. brottas med mycket höga fasta kostnader i kombination med att stiftelsens kapital minskat till följd av den allmänna nedgången på New York- börsen. Detta har också fått allvarliga konsekvenser för verksam- heten. Liknande verksamheter finns på sina håll också i Nord- och , ibland inom ramen för den verksamhet som bedrivs av SKUT (i utlandet, . De svenska Luciakonserterna i , och , samarrangerade av respektive ambassad och SKUT, har en stor utländsk publik. SKUT finns på plats på ett 40-tal olika platser i 25 länder. En annan organisation som de svenska utlandsmyndig- heterna ofta kommer i kontakt med, och som har ett eget program för Promotion of Swedish Culture and Tradition, är (., ), med över 8 000 medlemmar fördelade över 75 lokalföreningar i 33 länder. På utlandsmyndigheterna regleras kulturverksamheten – som all annan verksamhet – genom den planering som varje höst utarbetas i dialog med berörda enheter i , inklusive UD:s press, informations- och kulturenhet. Det är värdefullt att UD förmedlar särskilda medel till utlandsmyndigheterna för att ge dem initiativ- möjligheter i press-, informations- och kulturverksamheten. Det är angeläget att pengarna används inom ramen för en långsiktig stra- tegi, framtagen i samklang med prioriteringar och önskemål bland departement, myndigheter och kulturinstitutioner och organisatio- ner i , och att en utvärdering av verksamheten sker löpande. Det är vidare viktigt att tjänstemän med ansvar för PIK-frågor kallas hem regelbundet för gemensamma möten för att kontakterna dem sinsemellan, med kulturlivet, departement och berörda myn- digheter ska hållas uppdaterade och aktiva. Som nämnts i kapitel 7 äger dessa möten f.n. rum med ett intervall , och kulturråden och direktören vid CCS i deltar. De lokal- anställda PIK-handläggarna utgör utlandsmyndigheternas insti- tutionella minne och bör därför i möjligaste mån också beredas tillfälle att få återkommande möjligheter att delta i utbildnings- program i . De flesta tjänstemännen vid UD är generalister, dvs. de förväntas ha en mycket bred kompetens för att kunna arbeta över ett vitt fält av politikområden.