sou · GRB386 · 2004-01-01 00:00:00 — I propositionen anges att avsikten med bestämmelsen är att varje djurarts särskilda biologiska beteende skall beaktas. Vad som skall anses utgöra ett djurs naturliga biologiska beteende får avgöras uti- från gjorda erfarenheter och vetenskapliga rön. Genom ökade forskningsinsatser kan det förutsättas att kunskapen om djurens beteende kommer att vidgas (prop. 1987/88 s. 53). Om pälsdjurs- uppfödning anförs särskilt följande: Pälsdjursuppfödning innebär att djur i stor omfattning hålls under för djuren extrema förhållanden. De djur det i allmänhet rör sig om, dvs. minkar och rävar, är utpräglade rovdjur med stort rörelsebehov. Att hålla sådana djur instängda i burar ställer krav både på goda insikter om uppfödningen och på personliga och materiella kvalifikationer hos uppfödarna. Jag vill i detta sammanhanget påpeka att också pälsdjur omfattas av de särskilda bestämmelserna till skydd för animalieproduktionens djur som föreslås. Detta innebär bl.a. att djurens naturliga beteenden skall tillgodoses. Detta bör föranleda en översyn av nuvarande riktlinjer för djurhållningen, bl.a. vad gäller förvaringsutrymmenas storlek. 30–31). Av det anförda kan man utläsa att med naturligt beteende avses biologiskt beteende. Vad som är biologiskt beteende tycks dock vara svårgripbart. Av uttalandena i propositionen om pälsdjur kan man dra den slutsatsen att rovdjurs rörelsebehov kan vara ett. Därutöver får man gå till uttalandena om andra djurs behov för att söka ledning. I propositionen anförs för kor att betesgång ger möjlighet till naturligt beteende. För grisar anges att systemet att fixera suggor bör upphöra. System som innebär att djur under långa perioder hålls fixerade kan inte anses förenliga med kravet på att djurhåll- ningen skall tillgodose djurens naturliga beteendebehov. Om höns anförs att burarna inte tillgodoser ens några av de mest grund- läggande behoven hos hönorna som t.ex. att kunna röra sig, sprätta, flaxa, sandbada och putsa fjädrarna och att kunna lägga sina ägg i reden. I samband med hönsen beteendebehov utvecklas vidare tids- perspektivet. Det anges att burhållningssystemet måste avvecklas, men att det inte finns några alternativa system utvecklade. Bursystem bör därför först avvecklas (a.prop. 21– 23). Vad gäller pälsdjur kan vidare anföras att den tidigare för rävar angivna bestämmelsen i djurskyddsförordningen om att rävar skall ges möjlighet att gräva och att vistas tillsammans med andra rävar borde ha sin juridiska grund i 4 §. Det skulle betyda att för rävar skulle grävning och vistelse med artfränder vara ett naturligt bete- ende. Vad kan man då sammantaget dra för slutsats om innebörden av 4 § om att djur skall ges möjlighet att bete sig naturligt? Innebör- den är att det är biologiska beteendebehov som avses. Vilka är då dessa? Enligt uppgift från forskare vid är det svårt att definiera biologiska beteendebehov på ett positivt sätt. I stället måste man dra slutsatsen från motsatt ståndpunkt, om ett djur inte ges möjlighet att utöva sina beteendebehov uppvisar det stressymptom eller tecken på depression eller sjukdom. Enligt senare diskussioner inom välfärdsforskningen kan även positiva paramet- rar mätas, såsom exempelvis undersökande beteende. Inledningsvis måste det stå klart att tillgång till mat och vatten samt vila i lya måste vara biologiska behov. Av propositionen kan vidare utläsas att det stora rörelsebehovet för rovdjur skulle vara ett sådant biologiskt beteende. Därutöver kan även andra behov vara biologiska beteendebehov. Vid en jämförelse med andra djur visar det sig att beta är ett biologiskt behov för kor och att gräva och vistelse med artfränder är det för rävar. Det betyder att simma skulle kunna vara ett sådant behov för minkar. Det som vidare är anmärkningsvärt är att lagen innebär att det föreligger ett absolut krav att genast se till att dessa beteendebehov uppfylls. Lagtexten ger inte möjlighet till att en avvägning sker med hänsyn till produktionsfaktorer. är det så att det i praxis sker en avvägning med pro- duktionsfaktorer. Bursystemet för höns har funnits . Alla betesdjur har inte tillgång till bete. Samtliga djur har inte möjlighet till vistelse med artfränder. Sammantaget innebär kravet om biologiskt beteendebehov utan hänsyn till andra faktorer för mink ett mycket långtgående krav, som inte överensstämmer med praxis för andra djur. 2.2.2Övriga bestämmelser i djurskyddslagen I 16 § djurskyddslagen anges att den som yrkesmässigt eller i större omfattning föder upp pälsdjur skall ha tillstånd. Sådant tillstånd meddelas av den eller de kommunala nämnder som fullgör upp- gifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet. Nämnden får också återkalla tillstånd. Vid tillståndsbedömningen skall särskilt hänsyn tas till att den sökande kan anses lämplig att bedriva verksamheten och att de anläggningar i vilka verksamheten skall bedrivas är lämpliga från djurskyddssynpunkt. Det är enligt 24 § nämnden inom miljö- och hälsoskyddsområdet som utövar tillsynen inom kommunen om regeringen inte har föreskrivit att tillsynen skall utövas på något annat sätt. Nämnden skall ha tillgång till djurskyddsutbildad personal i den omfattning som behövs för att nämnden skall kunna fullgöra sina uppgifter på ett tillfredställande sätt. Den kommunala nämndens beslut kan överklagas till . är den myndighet som utövar den centrala till- synen över efterlevnaden av djurskyddslagen. Av djurskyddsförordningens (1988:539) 1 § följer att stall och andra förvaringsutrymmen för djur skall utformas så att djuren kan bete sig naturligt. Det anges vidare i 19 § att får meddela föreskrifter om förbud mot eller villkor för att hålla djur i fångenskap. Av 7 § följer att nya tekniska system och ny teknisk utrustning för djurhållning skall ha godkänts från djurhälso- och djurskyddssynpunkt innan de får användas. Frågor om godkännan- de av ny teknik prövas av . I den tidigare nämnda proposition 2001/02:189, en ny djurskydds- myndighet, har regeringen föreslagit att en ny djurskyddsmyndighet inrättas. Myndigheten bör vara central myndighet för djurskydds- tillsynen och ha ett övergripande ansvar för djurskyddet och före- skrivande myndighet för icke-livsmedelsproducerande djur såsom t.ex. pälsdjur. Propositionen överlämnades till . Miljö- och jordbruksutskottet har behandlat det i betänkande 2002/03:MJU 5. Utskottet föreslog att myndighetens ansvarsom- råde även skulle avse livsmedelsproducerande djur. har bifallit utskottets förslag och myndigheten skall starta sin verksam- het . antog en konvention för skydd av animalie- produktionens djur, European Convention for the Protection of Animals kept for Farming Purposes. har ratificerat denna. I artikel 4 anges att djurets rörelsefrihet inte skall inskränkas på det sättet att djuret orsakas onödigt lidande eller skada. Det skall ges utrymme i förhållande till fysiologiska och etologiska behov. Dessa behov skall definieras genom gjorda erfarenheter och vetenskapliga rön. I konventionens artikel 9 anges att en ständig kommitté skall utarbeta detaljerade rekommendationer grundade på vetenskapliga kunskaper. Rekommendationerna skall som huvudregel bli gällande efter det att kommittén antagit den. Från detta datum skall varje part (alltså exempelvis parten ) antingen införliva rekommendationen i sin lagstiftning eller informera kommittén om varför rekommendationen inte kan införlivas. Om minst två parter eller EU informerat kommittén på det sättet upphör rekommen- dationen att gälla. Den parten som informerat om att den inte kommer att införliva rekommendationen måste inte göra så. Däremot kvarstår för den parten en skyldighet att arbeta för en införlivning. En rekommendation behöver inte tillämpas om nya omständigheter eller nya vetenskapliga rön blir tillgängliga. ständiga kommitté har antagit nya rekommendationer för pälsdjur. Inledningsvis anges i dessa att pälsdjur i motsats till andra djur hållits på farmer och därför inte har haft samma möjlighet att anpassa sig. Vildfångade djur inte får hållas. Inget djur skall hållas för skinnproduktion om inte rekommendationerna kan följas eller om arten trots att rekommendationerna följts ändå inte kan anpassa sig till ett liv i fångenskap utan uppvisar välfärds- problem. I rekommendationen anges vidare bl.a. följande : Djuren skall tas omhand av skötare med adekvata kunskaper. Alla djur skall bli inspekterade minst en gång . Pälsdjur på farmer skall inte ställas ut om det är sannolikt att det kan vara skadligt för deras hälsa eller välfärd. Vid uppförande av nya anläggningar skall risken för buller m.m. beaktas. Miljön skall ta hänsyn till djurens biologiska egenskaper. Det skall finnas utrymme för normalt rörelsebeteende. De djur som hoppar eller ställer sig upp på bakbenen skall ha utrymme att göra så utom när det befinner sig i ett område som är särskilt avsett för att sova i. Djuren skall ha möjlighet att utöva ett beteende som bibehåller den sociala strukturen mellan dem om det ingår i deras normala beteendemönster. Golven skall vara väl dränerade. Golvets material skall vara anpassat för djurens egenskaper. Perforerade golv får bara användas om det passar djuret. Varje djur skall ha till- gång till ett utrymme där det kan gömma sig. Utrustningen måste inspekteras . Valpar skall avvänjas vid en ålder som bäst tillgodoser honans och valparnas välfärd. skall även ha som syfte att förbättra välfärden för djuren. För minkar anges vidare särskilt följande rekommendationer: –det skall finnas tillgång till en lya –valpar skall som huvudregel avvänjas tidigast vid åtta veckors ålder –unga djur skall inte hållas isolerade –om djuret utövar hög andel stereotypier eller skadar sig själv skall miljön anpassas för att förbättra välfärden. Om dessa åt- gärder inte är tillräckliga skall produktionen upphöra –minimiarealkrav om för ensamt vuxet djur, vuxet djur med valpar eller två unga djur. Om fler än två unga djur hålls tillsammans skall arealen utökas med 850 kvad- ratcentimeter per djur. Varje bur skall vara , och . Måtten gäller vid ny- eller ombygg- nation. Burar med mindre yta än eller lägre än måste ersättas , andra . För chinchilla anges vidare följande särskilda rekommendationer: –Miljön skall vara berikad och det skall finnas sysselsättnings- föremål. –Djuren skall ha tillgång till lämpligt föremål att gnaga på. –De skall ha tillgång till sandbad minst en gång . –Ungdjuren skall efter avvänjningen ha tillgång till lämplig platt- form för rörelse. –Det skall finnas en avskild plats för vila. –Underlaget skall vara adekvat. –av golvytan skall vara fast. –Eftersom det är sociala djur skall de endast undantagsvis vara inrymda en och en. Efter avvänjningen skall ungdjuren från samma kull helst hållas ihop. –De skall hanteras försiktigt för att undvika pälsavfall. –Två vuxna djur eller ett vuxet djur med valpar skall ha tillgång till minst 0,5 kvadratmeters yta. Bredden skall alltid uppgå till . Ungdjur skall efter avvänjningen ha tillgång till minst 0,3 kvadratmeters yta. Buren skall för varje ytterligare djur utökas med . Burhöjden skall vara minst en meter. De angivna måtten skall särskilt beaktas vid ny- eller ombyggnation. –System skall eftersträvas som tillgodoser de biologiska beho- ven. Forskning om detta skall göras. Därutöver anges att bl.a. följande egenskaper hos chinchillan skall beaktas: Den vilda chinchillan lever i i i ett klimat som karaktäriseras av mycket varierande temperaturer och låg luftfuktighet. Chinchillan är aktiv vid skymning och . söker sig djuret till bergssprickor och hålor. Ögonen är stora och väl anpassade till ett nattliv. Hörseln är bra. Hög luftfuktighet är skadlig för djuren. Chinchillan har välutvecklade bakben, som möjliggör att djuret kan förflytta sig med hög fart och att det kan göra stående hopp, som är mer än en meter höga och . Deras långa tänder växer ständigt. De måste ha tillgång till gnagmaterial för att hålla tänderna korta. De vilda chinchillorna levde ursprungligen i kolonier bestående av 100-tals djur. är dock arten så sällsynt att chinchillorna lever i familjer bestående av ett vuxet par och deras avkommor. Chinchillan bygger inte bo inför födseln av ungarna. Chinchillans aggressiva beteende består bl.a. av att hoppa och urinera. För iller anges bl.a. följande rekommendationer. –det skall finnas tillgång till en lya –unga djur skall inte hållas isolerade –krav om samma minimimått för burar som gäller för mink 2.2.4Särskilda föreskrifter för mink I Statens jordbruksverks föreskrifter SJVFS 2003:6, L 100 om djurhållning inom lantbruket m.m.) finns några paragrafer som sär- skilt rör minkar. I 72 §–81 § anges följande: Infångade vilda minkar får inte hållas i burar för pälsproduktion. Valpar och avelsdjur skall ha fri tillgång till vatten, övriga skall ha tillgång till dricksvatten minst . Burarna skall vara så konstruerade att djuren inte kan skada varandra. Bottennät i buren skall bestå av rostfri eller plastbelagd tråd eller av galvaniserad järntråd. Nätbotten skall vara stabil och tråden skall ha en sådan kvalitet att djurens tassar inte skadas. Buren skall vara försedd med en lya. Denna skall vara utformad så att den medger god hygien och att djuren kan inta naturliga viloställningar i den. En avelshonas lya skall dessutom ge honan utrymme att föda och vårda sina valpar. Minkar skall ges föremål som de kan sysselsätta sig med. Skugghus skall vara konstruerade på sådant sätt att minkar inte utsätts för oacceptabel övertempera- tur. En kull minkvalpar skall delas senast vid tio veckors ålder. Minklyan skall vara försedd med strömedel, vilket dock inte är erforderligt vid stark värme . Minkburarna skall vara och samt för ett vuxet djur eller en hona med valpar ha en burareal . För två valpar efter avvänjningen skall buren ha samma djup och höjd, men det är tillräckligt med en burareal om 0,225. För varje till- kommande valp skall burarean ökas med . Det finns även föreskift om tråddiameter och största maskstorlek. Kraven om burstorlek skall vara en anpassning till rekommendationer, jämför ovan. Det skall dock beaktas att mått- angivelserna i föreskrifterna inte stämmer överens med rekommen- dationerna såvitt avser valpar, jämför 2.2.2 Enligt uppgift från beror detta på att verket gjort en felskrivning i föreskrifterna, avsikten var att dessa skulle vara en införlivning av rekommendationer såvitt avser burmått. Misstaget kommer att rättas till. Ett problem med de nya föreskrifterna är enligt uppgift från SVA att bestämmelserna inte anger en minsta bredd utan bara areal. Innebörden blir att om burarna är djupare än skulle bredden kunna minskas betydligt från tidigare krav om . Om burarna är en meter djupa skulle det vara tillräckligt med en bredd . Bestämmelserna trädde i kraft . För befint- liga anläggningar gäller dock bestämmelserna om burstorlek först från . Fram till dess gäller för de befintliga anlägg- ningarna tidigare burmått. Dessa var , och för två minkar eller tre honor. Om bredd utökades fick tre minkar oavsett kön hållas i denna. Förändringen innebär i första hand att burarnas höjd skall öka . Därutöver har arealen för tre unga minkar oavsett kön ökat något, till 0,31 kvadrat- meter. 2.2.5Föreslagna föreskrifter för chinchilla Regeringen gav i uppdrag att utarbeta detaljföreskrifter om hållande av chinchilla för pälspro- duktion. Uppdraget skulle redovisas . utarbetade ett förslag till föreskrifter som remiss- behandlades. Som bakgrund till förslaget anförde följande: Verket gjorde en kartläggning av de svenska chinchillafarmerna. Genom denna framkom att uppfödning av chinchilla är av sådan karaktär att detaljföreskrifter för denna typ av djurhållning bör tas fram. Eftersom har ratificerat Europa- rådets konvention om skydd av animalieproduktionens djur rörande pälsdjur måste dessa rekommendationer följas. har tagit del av , jämför vidare 2.3.2,och beaktat den i arbetet med att utarbeta föreskrifter. Verket delar slutsatsen i rapporten om att det vetenskapliga underlaget är otillräckligt. Rege- ringen har uppdragit åt verket att utarbeta föreskrifter. I uppdraget har inte ingått att utvärdera andra aspekter kring pälsdjurshåll- Allmän bakgrund SOU 2003:86 ningen såsom ekonomiska, regionalpolitiska, miljö- och arbets- miljökonsekvenser. Nedan följer en redogörelse av ursprungliga förslag. Kapitel 1: I 4 § anges att anläggningar för chinchillor inte får inte uppföras på plats där buller, föroreningar eller andra yttre faktorer innebär påtaglig risk för djurens hälsa. Vildfångade djur får enligt 5 § inte hållas. I 6 § står att personer som ansvarar för eller deltar i hållande och skötsel av chinchillor skall ha den kunskap som krävs. Av 8 § följer att chinchillor inte får förevisas offentligt vid djurparker, utställningar eller liknande. Para- graferna skall vara en anpassning till rekommendatio- ner, artikel 1, 3, 6 och 8, jämför ovan. Att observera är dock att förbudet mot utställningar inte är absolut i rekom- mendationer, utan det är förbjudet om det är sannolikt att det medför skada. Därutöver anges i 7 § att en chinchillas rörelsefrihet inte får begränsas genom att hindrade föremål fästes vid djuret. Det som avses är att en polygramkrage inte får fästas på honan. Denna bestämmelse har inte någon förebild i rekommen- dationer. Frågan om polygramkrage berörs inte där. Kapitel 2 handlar om avel och syftar till att djurens hälsa och välfärd främjas genom avel. Detta skulle vara en anpassning till rekommendationer Artikel 21. Tillsyn av chinchillorna och utfodrings- och vattensystem behandlas i kapitel 3. Innebörden är att tillsyn skall ske minst en gång . Detta skulle vara en anpassning till artikel 4 och 17. Kapitel 4 handlar om skötsel. Det anges inledningsvis att djuren från tidig ålder skall skötas på sådant sätt att de blir vana vid män- niskor. Detta skulle vara en anpassning till artikel 3. I 2 § anges att valparna inte får avvänjas förrän tidigast och att detta är en anpassning till artikel 18. I denna anges dock endast att avvänjningen skall ske när det är bäst för modern och valparna. Det innebär att verket har tolkat till två månaders ålder. Det anges vidare i 6 § att chinchillor skall hållas i par eller i grupp. Sjuka, skadade, utstötta eller mycket aggressiva djur får dock tillfälligtvis hållas ensamma. Detta skulle vara en anpassning till rekommendationer bilaga E.8. Där står det att chinchillan som socialt djur endast undantagsvis skall inhysas ensam. Av 3 och 4 §§ följer att djuren skall hållas rena och att infångning skall ske så att djuret så långt som möjligt inte utsätts för stress. Detta skulle vara en anpassning till artiklarna 12 och 19. Vidare anges det i 5 § att föremål och ämnen som kan skada djuren inte får placeras så att de är åtkomliga för dem. Utrymme och inredning m.m. behandlas i kapitel 5. Det är fråga om ett flertal paragrafer. Många är allmänt hållna. Det anges att lämplig utrustning skall finnas, att utrymmet skall vara utformat så att tillsyn kan ske utan svårigheter, att förekomsten av råttor m.m. minimeras och att godtagbara förutsättningar finns för att rädda djuren vid brand samt att det skall finnas en godtagbar plan för elavbrott. Om förvaringsutrymmena är placerade intill varandra skall de vara så konstruerade att djuren inte kan nå varandra och skada varandra. Vidare skall utrymmena där chinchillorna avlivas vara avskilda. Golven skall bl.a. vara stabila. Chinchilla får inte hållas på nätgolv. Utöver bolåda skall av golvytan vara solid. Samtliga bestämmelser skulle ha sin förebild i rekommenda- tionerna. Det skall dock här beaktas att det i rekommendationerna inte anges att chinchilla inte får hållas på nätgolv, utan i rekommen- dationerna anges att golvet skall anpassas efter djuret. Det skulle betyda att tolkat nätbotten som olämpligt för chinchilla. Det finns vidare vissa centrala bestämmelser som skall innebära en införlivning av rekommendationerna. Chinchillan skall ha till- gång till bolåda och sysselsättningsföremål samt gnagmaterial. Det anges också i rekommendationerna att chinchillan skall ha tillgång till sysselsättningsföremål och gnagmaterial. Däremot saknas ett uttryckligt krav om bolåda, i rekommendationerna anges i stället att djuret skall ha tillgång till en plats där det kan gömma sig. Vidare skall djuren enligt föreskrifterna ges tillgång till sandbad om minst . Här skall anmärkas att rekommenda- tionerna bara kräver tillgång till dagligt sandbad utan angivelse i minimitid. Vidare skall de ha tillgång till minst två hyllor eller gre- nar i olika höjd. för bur skall vara 0,5 kvadrat- meter för två djur eller för en hona med valpar. För ungdjur efter avvänjning gäller . Samtliga burar skall ha en höjd om en meter och en bredd om samt ett djup om . Måttangivelserna överensstämmer med dem som anges i rekommendationerna. En skillnad skulle dock vara att måttangivel- serna i rekommendationerna inte är tvingande utformade. står under en rubriken för minimiutrymme för chin- chillor. Som en jämförelse kan anföras att motsvarande rubrik för andra djur, exempelvis mink, anges till minimiutrymme för mink. Under måtten för chinchilla står också att ovanstående siffror skall särskilt beaktas när nya anläggningar byggs eller när en anläggning byts ut. En slutsats av detta måste vara att måtten i rekommendationen tycks vara rådgivande och inte tvingande. I de svenska förslaget har dock verket utformat måtten tvingande, det anges i förslaget till ikraftträdande- och övergångsbestämmelser att anläggningar som är i bruk får användas till och med efter ikraftträdandet. För om- eller tillbyggnad gäller dock de nya måtten omgående. Slutligen finns i kapitel 6–7 bl.a. bestämmelser om lämpligt klimat, och belysning. I 8 kap finns begränsningar mot buller. Bestämmelser om att chinchillan skall ha fri tillgång till vatten och grovfoder finns i kapitel 9. har gjort en konsekvensutredning till förslaget. I denna anges bl.a. att utbytet av befintliga burar mot nya skulle beräknas kosta . I sitt remissvar till förslag uppgav Föreningen bl.a. följande: Den s.k. polygamkragen begränsar inte honans rörelsefrihet. Den medför att honan inte kan komma in till andra honor/valpar, vilket är viktigt för att undvika slagsmål med skador som följd. Burarna bör inte vara större än x x 40cm, eftersom större burar har en stressande effekt på djuren. Valparna är redo att avvänjas mellan 7–9 veckors ålder. Nätburar är det optimala. Bo- lådor är onödigt, eftersom chinchillan inte reder bo. Det är till- räckligt med sandbadning per dag. I remissvaret åberopades även ett utlåtande av agronomen , som bl.a. anger följande: Chinchillan är ett semisocialt djur, vilket innebär att den som vuxen har behov att vara i kommuni- kationskontakt med andra likartade djur, men att den har ett starkt krav om integritet. Det utbredda polygamsystemet har tagit hänsyn till att chinchillan är ett semisocialt djur. Innan ett sådant välfungerande system omöjliggörs, bör andra system utvär- deras. De vuxna djurens behov av kontakt tillgodoses genom hannens besök hos honorna och att honorna kan se varandra genom nät- buren. Enligt rekommendationer är utställningar bara för- bjudna om de är skadliga för djuret. Skaderekvisitet bör tas med även i de svenska bestämmelserna. Avvänjning sker lämpligast vid 6–9 veckors ålder. Nätgolv är praktiskt. Att så mycket som av golvytan skall vara solitt ökar risken för nedsmutsning. Chinchillorna behöver daglig tillgång till sandbad, men inte mer än . När burarnas bottenmått överstiger x per vuxet djur kan man iaktta vissa negativa effekter. Avståndet mellan djuren ökar till en nivå där viss otrygghet kan förnimmas, burarna är inte längre självrengörande och det blir svårare att få tag på djuret. Vad höjden angår kan det vara svårt att påvisa förbättrade livsyttringar hos chinchillorna när höjden överstiger . Vid höjder i försöksburar på ca en meter har det varit rapporterad ökad skadefrekvens, speciellt hos små ungar. Även infångningen kan bli mer stressande. Remissutfallet i övrigt var i huvudsak positivt.