sou · GRB319 · 2004-01-01 00:00:00 — Genom beslut vid regeringssammanträde bemyndigade regeringen dåvarande statsrådet i att tillkalla en delegation med uppdrag att se över och arbeta med frågor om barns rätt till en stimulerande, trygg och säker uppväxtmiljö. (Dir. 2001:79) Delegationen har i uppdrag att kartlägga vilka skador och olycksfall som drabbar barn och ungdomar samt vilka barn och ungdomar som drabbas. Delegationen ska vidare arbeta för att höja medvetenheten om metoder för skadeförebyggande åtgärder samt förbättra samarbetet mellan olika aktörer på nationell och lokal nivå. Det ligger också i delegationens uppdrag att lämna förslag till förbättringar när det gäller statistik och annan kunskapsinhämtning samt överväga förändringar av lagstiftningen för att stärka barns och ungdomars skydd och säkerhet. Delegationen ska vidare finna former för hur barn och ungdomar kan involveras i det lokala förebyggande arbetet för att ta till vara deras synpunkter på hur detta arbete kan bedrivas. Delegationen ska också utreda vilken myndighet som bör ha det övergripande ansvaret för barnsäkerhetsfrågorna och frågorna om barns lek- och utemiljö. Delegationen ska slutredovisa sitt uppdrag . Dock ska förslag om vilken myndighet som skall ha det övergripande ansvaret för barnsäkerhets- frågorna lämnas . Tidpunkten för överlämnandet har framflyttats till . Direktiven till utredningen (dir. 2001:79) redovisas i bilaga 1. statssekreterare till ordförande i delegationen. förordnades som ledamöter i delegationen professor , representerande , enhetschef , , avdelningsdirektör , Statens folkhälsoinstitut, samhällsvetare , , undervisningsråd , , enhetschef , , expert , och trafiksäkerhetsdirektör , . förordnades som sakkunniga i delegationen studerande , departementssekreterare , (fr.o.m. 2003-01-01 ), departementssekreterare , , studerande , departementsråd () , brand- ingenjör (fr.o.m. 2002-05-07) Svenska kommun- förbundet, departementssekreterare , Social- departementet, medlemssekreterare , (Barns rätt till lek), barnombudsman , Barnombuds- mannen, departementssekreterare (fr.o.m. 2002-08-01), , departementssekreterare , departementssekreterare , . förordnandes som experter i delegationen professor , professor , professor och docent . Vidare har delegationen till sig knutit 4 referensgrupper bestående av representanter för barn och ungdom, frivillig- organisationer samt aktörer för områdena barns utemiljö och skaderegistrering. Som huvudsekreterare i delegationen tjänstgör generalsekreterare och som sekreterare och och . Delegationens assistent på deltid är . Delegationen har gett ut rapporterna Sociala skillnader i skade- risker. En rapport om den socioekonomiska fördelningen av skador bland barn och ungdomar i (SOU 2002:68) och Barns skador i . Barnskadeatlas med frekvenser och trender på nationell, läns- och kommunnivå 1987–2000 (SOU 2002:99). Särskilda yttranden har lämnats av sakkunnige och experten . Barnsäkerhetsdelegationen får härmed överlämna sitt del- betänkande Barns rätt till säkra och utvecklande miljöer framtida huvudman (SOU 2003:19). 1 Barns rätt till säkra och utvecklande miljöer – 1.1Framtida huvudman för frågorna om barns rätt till säkra och utvecklande miljöer – förslag ........................................... Den framtida delegationens sammansättning ........................ Huvudman för ett visst ansvarsområde – vad är det?............ 1.3.1 Huvudman för frågorna om barns rätt till säkra och utvecklande miljöer ............................................... Uppgifter för den framtida huvudmannen............................. Kunskapsutveckling och kunskapsuppbyggnad ......... Information och opinionsbildning .............................. Kompetens hos den framtida huvudmannen ......................... 1.6Möjliga organisationsformer för frågorna om barns rätt till säkra och utvecklande miljöer ........................................... 1.7 Vad innebär de olika organisationsformerna?........................ 1.7.1 Del av befintlig myndighet........................................... 1.7.2 Myndighet i befintlig myndighet................................. 1.7.3 En ny fristående statlig myndighet.............................. 1.7.4 En delegation inom ; permanent 1.8Synpunkter från ledamöter och sakkunniga i Barnsäkerhetsdelegationen på det framtida Ett nationellt huvudmannaskap – vad tycker och Barnsäkerhetsdelegationens överväganden om framtida 1.11.4 Övriga myndigheter...................................................... Hur har samhällets syn på barns och ungdomars miljöer 1.12.1 Här står vi ............................................................. Säkerhet och utveckling är varandras förutsättningar............ Splittrat sektorsansvar för barns vardagsmiljö ....................... Det systematiska och långsiktiga barnsäkerhetsarbete som bedrivits i har lett till att dödsfall till följd av skador minskat betydligt bland barn och unga. Trots detta är skador fortfarande den främsta dödsorsaken i denna åldersgrupp. Det krävs därför ett fortsatt arbete för att kontinuerligt följa upp och identifiera risker i barns och ungdomars vardagsmiljö. Det är också viktigt för att bibehålla de uppnådda framgångarna och för att ytterligare utveckla arbetet. Det saknas både en samlad lagstiftning och ett samlat myndig- hetsansvar för frågorna om säkra och utvecklande miljöer för barn och ungdom. Det nationella ansvaret för de miljöer där barn och ungdomar tillbringar sin vardag är fördelat på flera sektorsmyndig- heter. Sedan ersattes av 1993 saknas ett sammanhållet nationellt arbete och en nationell bevak- ning av barns lek- och utemiljö. Beroende på ändringar i Barnom- budsmannens instruktion har inte myndigheten längre det natio- nella samordnings- och utvecklingsansvaret för barnsäkerhets- arbetet. Mot denna bakgrund bedömde regeringen att det var angeläget att göra en mera omfattande genomgång av läget och tillkallade en delegation med uppdrag att se över och arbeta med frågor om barns rätt till en stimulerande, trygg och säker upp- växtmiljö. Utredningen påbörjade sitt arbete och uppdraget ska i sin helhet vara slutfört men med ett del- betänkande om vilken myndighet som bör ha det över- gripande ansvaret för barnsäkerhetsfrågorna och frågorna om barns lek- och utemiljö. Vi föreslår att en nationell delegation för frågorna om barns rätt till säkra och utvecklande miljöer ska tillsättas under Socialdepar- tementet med ett tidsbegränsat uppdrag . därefter antingen föras till en befintlig myndighet eller utvecklas till en egen ny myndighet. Vi anser att frågorna om barns rätt till säkra och utvecklande miljöer måste fokuseras i dagens samhälle. Genom en delegation under får frågorna den uppmärksamhet, som vi menar är nödvändig. Att lyfta upp viktiga samhällsfrågor gör att frågorna blir synligare för både berörda aktörer och mål- grupper. Den framtida huvudmannens främsta uppgift är att utveckla en gemensam vision för arbetet med barns rätt till säkra och utveck- lande miljöer samt strategier för hur denna kan uppnås. Den nya huvudmannens ansvar i detta arbete omfattar framförallt nationell samordning, kunskapsuppbyggnad samt informations- och opini- onsbildning. Den framtida huvudmannen ska ha kompetens om barns och ungdomars utveckling och behov såväl fysiskt, psykiskt som socialt. Det ska även finnas kompetens inom områden som epide- miologi, juridik, samhällsplanering, folkhälsovetenskap, informa- tion och forskning. Den framtida delegationens sammansättning ska ses mot bak- grund av dess uppdrag. Om delegationens huvudsakliga uppgift ska vara att samordna och utveckla sektorsansvariga myndigheters och andra aktörers nationella arbete utifrån en gemensam vision, bör delegationens sammansättning spegla de inblandade parterna. Ska den framtida delegationen vara mer pådrivande, utifrån den gemen- samma visionen och få alla berörda att nå dit, bör delegationen vara mer fristående från parterna. Det finns anledning att tro att den gynnsamma utvecklingen med en minskning av dödsfall och allvarliga skador bland barn och ungdomar bland annat kan förklaras av ansatsen att beakta barns miljöer utifrån ett helhetsperspektiv, vilket exempelvis inneburit att barn och trafik skilts åt i bostadsområden och att utrymmen för lek har avsatts. Det är framförallt de yngre barnens behov som stått i fokus, och det är också bland dem som vi nått de största framgångarna. Det är viktigt att denna helhetssyn på barns och ungdomars liv och miljö bibehålls och utvecklas. Att se säkerhet och utveckling som varand- ras förutsättningar innebär att risker kan utgöras av skaderisker likaväl som av otrygghet och minskade möjligheter till lek och rörelsefrihet. Utgångspunkten för vårt arbete är barns och ung- domars rätt till säkra och utvecklande miljöer. Barnsäkerhetsarbetet var från början framförallt inriktat på skador till följd av olycksfall, men har också börjat inkludera skador till följd av våld och självtillfogade handlingar. Detta innebär en bredare syn på barnsäkerhet som medför att såväl barnens fysiska som psykosociala miljö måste beaktas i det förebyggande arbetet. Det behövs därför en myndighet med ett sammanhållande ansvar, som är pådrivande utifrån barns och ungdomars behov och som kan identifiera områden som faller mellan olika sektors- myndigheter. I delbetänkandet redovisas de synpunkter som ledamöter och sakkunniga lämnat avseende sina respektive myndigheters för- och nackdelar som tänkbara framtida huvudmän för frågorna om barns rätt till säkra och utvecklande miljöer. 's many years of systematic, long-term work to promote child safety have led to a considerable decrease in mortality rates and serious injuries among children and young people. Nevertheless, accidents are still the main cause of death among this age group. Further efforts to regularly follow up and identify risks in children's and young people's everyday environments are therefore necessary to sustain the achieved level of success and to further develop this work. has no legislation on or public authority with overall responsibility for issues relating to safe and stimulating environments for children and young people. Today, the national responsibility for the environments in which children and young people spend their everyday lives is divided between several agencies in different sectors. Since the was replaced by the Office of the Children's Ombudsman in 1993, there has been no cohesive national effort or national supervision of children's play and outdoor environments. Owing to changes in the instructions given by the Government to the Children's Ombudsman, no longer has an authority with national responsibility for the coordination and development of child safety efforts. In view of this, the Government considered it necessary to carry out an extensive examination of the situation and appointed a delegation in , with the task of reviewing and working with the issue of the rights of the child to a stimulating, secure and safe childhood environment. The Commission started its work in January 2002, and is expected to have completed its tasks by , but with an interim report about which authority should have the overall responsibility for child safety issues and matters relating to the play and outdoor environments of children and young people. We propose that a national delegation for issues relating to the rights of the child to safe and stimulating environments is appointed under the Affairs, with a mandate of a fixed term of three years. Thereafter, these issues could either be transferred to an existing authority or a new authority could be established. In our opinion, issues relating to the rights of the child to safe and stimulating environments must have a clearer focus in today's society. By appointing a delegation under the Affairs these issues will be afforded greater attention, which is something we consider necessary. Highlighting important social issues for a specific period makes them more visible to both actors and target groups. The primary task of the future principal will be to develop a common vision for all work with the rights of the child to safe and stimulating environments, as well as strategies for its achievement. The new principal's responsibilities will include national coordination, capacity , shaping public opinion and information activities. The future principal should possess expertise about the development of children and young people and their physical, mental and social needs. It should also possess knowledge and skills in fields such as epidemiology, law, social planning, public health science, information and research. The members of the prospective delegation should be chosen with its mission in mind. If the primary task of the delegation is to coordinate and develop the national work of agenices in the relevant sectors and other actors on the basis of a common vision, the composition of the delegation should reflect the parties involved. If the prospective delegation is to have a proactive role on the basis of a common vision and to encourage all affected parties' participation in achieving this vision, the delegation should have an independent status in relation to the parties. There is reason to believe that the positive trend of less deaths and serious injuries among children and young people can, partly, be explained by attempts to apply a holistic approach to children's environments, which has meant, for example, that children and traffic have been kept apart in housing areas and that areas for play have been created. The main focus has been on the needs of younger children, and it is here that we have seen the most positive results. that this holistic view of the lives and everyday environments of children and young people is maintained and developed. Seeing safety and development as being interdependent means recognising that children can be harmed both by conventional risks of injury and by insecurity and reduced opportunities for play and independent mobility. The point of departure for our work is the rights of children and young people to safe and stimulating environments. Child safety work was initially focused on injuries as a result of accidents, but during the past decade it has also begun to include injuries as a result of violence and self-inflicted acts. This involves a broader view of child safety that means that both physical and psychosocial environments must be taken into account in preventive efforts. This is why we need an authority with overall responsibility which can play an role on the basis of children's and young people's needs and which can identify areas that are currently divided between agencies in different sectors. The interim report presents the views of members and experts on the pros and cons of their respective authorities as possible future principals for issues relating to the rights of the child to safe and stimulating environments. 1Barns rätt till säkra och utvecklande miljöer – framtida huvudman I direktiven (dir. 2001:79) för Barnsäkerhetsdelegationen anges att delegationen bland annat ska utreda vilken myndighet som i fram- tiden bör ha det övergripande ansvaret för barnsäkerhetsfrågorna samt frågorna om barns lek- och utemiljö. Med barn menas indivi- der upp till i enlighet med definition. Bakgrunden till uppdraget är att det saknas både en samlad lagstiftning och ett samlat myndighetsansvar för barns rätt till en stimulerande, trygg och säker uppväxtmiljö. Ett flertal myndig- heter har ett sektorsansvar eller på annat sätt funktioner när det gäller att förbättra barns och ungdomars säkerhet samt att före- bygga olycksfall. Vissa myndigheter har tillsynsansvar, andra arbetar med metodutveckling och kunskapsspridning. Barnsäkerhetsdelegationen har också i uppdrag att kartlägga vilka skador och olycksfall som drabbar barn och ungdomar samt vilka barn och ungdomar som drabbas. Delegationen ska vidare arbeta för att höja medvetenheten om metoder för skadeföre- byggande åtgärder samt förbättra samarbetet mellan olika aktörer på nationell och lokal nivå. Det ligger också i delegationens upp- drag att lämna förslag till förbättringar när det gäller statistik och annan kunskapsinhämtning samt överväga förändringar av lagstift- ningen för att stärka barns och ungdomars skydd och säkerhet. Delegationen ska vidare finna former för hur barn och ungdomar kan involveras i det lokala förebyggande arbetet för att ta till vara deras synpunkter på hur detta arbete kan bedrivas. Delegationen ska slutredovisa sitt uppdrag . (Bilaga 1) Barns rätt till säkra och utvecklande miljöer – framtida huvudman 1.1Framtida huvudman för frågorna om barns rätt till säkra och utvecklande miljöer En nationell delegation för frågorna om barns rätt till säkra och utvecklande miljöer ska tillsättas under med ett tidsbegränsat uppdrag . Frågorna ska därefter antingen föras till en befintlig myndighet eller utvecklas till en egen ny myndighet. Vi anser att frågorna om barns rätt till säkra och utvecklande miljöer måste på ett offensivt sätt uppmärksammas i dagens sam- hälle. Genom en delegation under får frågorna den uppmärksamhet och tydlighet, som vi menar är nödvändig för att dels bibehålla de uppnådda framgångarna i arbetet med säkra och utvecklande miljöer, dels för att ytterligare utveckla arbetet. Att lyfta upp viktiga samhällsfrågor gör att frågorna blir synligare för både berörda aktörer och målgrupper. En tydlig koppling till regeringen markerar att frågorna är politiskt viktiga. En delegation kan inrättas när man vill samordna olika insatser eller när en angelägen fråga kräver kraftfulla insatser. Ytterligare en för- del med ett centralt samordnande organ i är att samverkan med andra myndigheter och organisationer underlättas av att man är på likställd nivå. Barnsäkerhetsdelegationen menar att några av de viktigaste upp- gifterna för den framtida huvudmannen är att påverka och sam- ordna sektorsansvariga myndigheter att stärka och ytterligare utveckla sitt arbete med säkra och utvecklande miljöer. En delega- tion i skulle genom sin centrala position ha möj- ligheter att i nära samarbete med berörda departement inverka på till exempel utformningen av instruktioner och regleringsbrev. I en centralt placerad delegation med uppdraget att verka för barns rätt till säkra och utvecklande miljöer ges möjligheter att bygga upp en gedigen kunskapsbas, utforma mål för arbetet, diskutera med sektorsansvariga myndigheter och andra aktörer hur man når dessa mål samt följa upp detta arbete. En annan angelägen uppgift är att utveckla och utvärdera metoder för det kunskaps- baserade förebyggande arbetet. I en tidsbegränsad nationell delega- tion skulle ett sådant utvecklingsarbete vara möjligt att genomföra. Barns rätt till säkra och utvecklande miljöer – framtida huvudman Delegationen bör i övrigt ha de arbetsuppgifter som beskrivs i detta dokument. Vi har funnit att de myndigheter som skriver att de med olika förutsättningar kan vara aktuella som huvudmän för frågorna just nu genomgår genomgripande förändringar vad beträffar både orga- nisation och uppdrag. Det är därför svårt att bedöma dessa myndigheters möjligheter att ta över ansvaret för nya frågor. När frågorna överförs kommer det att krävas en stark fokusering på dessa såväl internt som externt. Dessutom bedöms inte någon av myndigheterna ha den bredd som frågorna om barns rätt till säkra och utvecklande miljöer kräver. Vi menar därför att det inte är lämpligt att lägga ut verksamheten på någon av dessa myndigheter. Nackdelar med en tidsbegränsad nationell delegation är att den kan upplevas som en kortsiktig och tillfällig lösning. Vi finner det därför angeläget att i ett beslut om en nationell tidsbegränsad dele- gation tydliggöra hur frågorna ska drivas därefter. En nackdel kan också vara att det är mer känt vilken ställning en myndighet har än vad en delegation representerar och vilka mandat en delegation har. Vi menar att detta är främst en fråga om information och tydliga direktiv. Det bör påpekas att med organisationsformen, delegation, är det staten som är den juridiska personen. Enligt en promemoria från kan en delegations verksamhet sägas innebära ett mellanting mellan självständig myndighetsutövning och direkt regeringsstyrning. Huruvida detta är till fördel eller nackdel för verksamheten är på detta stadium svårt att avgöra. Syfte, verksamhet och sammansättning för den framtida delega- tionen torde regleras i en förordning med instruktion för delega- tionen. Övriga frågor som berör samarbete, kunskapsutveckling, opinionsbildning m.m. bör regleras eller beskrivas i ett policy- dokument grundat på kunskaper och erfarenheter hos den framtida delegationens ledamöter och sekretariat. 1.2Den framtida delegationens sammansättning Den framtida delegationens sammansättning ska ses mot bakgrund av dess uppdrag. Om delegationens huvudsakliga uppgift ska vara att samordna och utveckla sektorsansvariga myndigheters och andra aktörers Barns rätt till säkra och utvecklande miljöer – framtida huvudman nationella arbete bör delegationens sammansättning spegla de inblandade parterna. Här bör exempelvis finnas representanter för myndigheter som , , Statens räddnings- verk, , , , Statens folk- hälsoinstitut, men också andra aktörer som Svenska Kommunför- bundet och frivilligorganisationer inom området. Även forskar- samhället inom området bör vara representerat. Till en delegation med den här sammansättningen kan man knyta experter och refe- rensgrupper efter behov. Ska den framtida delegationen fokusera sitt arbete utifrån en gemensam vision och få alla berörda att nå dit, bör delegationen snarare bestå av personer med särskild kompetens och erfarenhet av barns rätt till säkra och utvecklande miljöer; personer fristående från ansvariga parter. Delegationen kan då verka som en nationell drivkraft för att påverka sektorsansvariga myndigheter och andra aktörer att ytterligare utveckla och förstärka sitt arbete inom ansvarsområdet. Med en sådan sammansättning av delegationen är det angeläget att finna en organisations- och arbetsform i vilken sektorsansvariga myndigheter och andra intressenter som exempelvis kommer att vara representerade. Till arbetet kan också knytas referensgrupper och olika experter, vilket skett i nuvarande Barnsäkerhetsdelegation. Barnsäkerhetsdelegationen förordar inte någon av dessa utan väljer att redovisa två alternativ. Delegationens slutliga samman- sättning och ordförande fastställs av regeringen. 1.3Huvudman för ett visst ansvarsområde – vad är det? I delegationens direktiv används begreppet huvudman som beteck- ning för det organ som ska vara ansvarigt för barns rätt till säkra och utvecklande miljöer. Men vad menas med att vara huvudman för en viss verksamhet? Finns det någon allmänt vedertagen förvaltningsrättslig definition av begreppet? I boken , 1975, definieras begrep- pet huvudman i ett förvaltningsrättsligt perspektiv som Den myn- dighet som bär det ekonomiska ansvaret för viss förvaltningsverk- samhet, till exempel kommunen för barnavården, för sjukvården. , Folkhälsovetenskapligt lexikon (2000), Barns rätt till säkra och utvecklande miljöer – framtida huvudman skriver att huvudman är den som bär ansvaret för en verksamhet eller en institution. Enligt skollagen är till exempel kommunerna huvudmän för och enligt hälso- och sjukvårdslagen är landstingen och kommunerna huvudmän för hälso- och sjuk- vården. I kontakt med Statskontoret och konsta- teras att begreppet huvudman för viss verksamhet inte är definierat. Båda instanserna menar att begreppet måste definieras utifrån den verksamhet som den aktuella frågan gäller. Det går inte heller att finna någon definition eller förklaring i uppslagsböcker eller ord- böcker. 1.3.1Huvudman för frågorna om barns rätt till säkra och utvecklande miljöer