sou · GRB335d1 · 2004-01-01 00:00:00 — Många barns svårigheter är av den karaktären att någon annan skolform inte är tänkbar. Föräldrarna väljer särskolan därför att de anser att det är den skolform som lämpar sig bäst för deras barn. Det finns dock en grupp föräldrar som har en annan uppfattning än skolan om huruvida deras barn hör hemma i särskolan eller inte. Det är framför allt tackat-nej föräldrarna, som inte är nöjda med skolans bedömning. De upplever sig också motarbetade av skolan på flera sätt. De anser t.ex. i större utsträckning än tackat ja-föräld- rarna att deras barn inte har fått den skolgång de har rätt till. Flera av föräldrarna beskriver att de har fått kämpa hårt för att deras barn skulle få ett bra stöd i . I propositionen (1994/95:212) om ökat föräldrainflytande angavs att vårdnadshavare bör informeras om att resurser för att utforma undervisningen efter den enskilda elevens behov är mindre än särskolans. Även de elever, vars vårdnadshavare har tackat nej till särskola, har enligt skollagen rätt till särskilt stöd i form av specialpedagogiska insatser, men resurserna är alltså inte jämförbara med vad eleven kan få i särskolan. Det förekommer klara brister i informationen till föräldrarna om vad skolgång i särskola innebär. Även om de allra flesta föräldrar får sådan information, är det en central fråga vilket innehåll infor- mationen har. Framför allt saknas information om vilket stöd kan erbjuda. En större andel av tackat-nej föräldrarna än tackat-ja föräldrarna säger sig inte ha fått tillräcklig information om konsekvenserna av skolgång i olika skolformer. På frågan om de är nöjda med det val de har gjort svarar av föräldrarna jakande. De som svarar nej är huvudsak- ligen föräldrar som inte upplever att de har haft ett reellt val i fråga om skolform. För en grupp föräldrar betecknar valet som ett val från snarare än till särskolan. Valet har inte upplevts som reellt, utan något som vårdnadshavaren blivit mer eller mindre tvingade till, därför att inte kan garantera tillräckliga stödresurser. En grupp föräldrar har tackat nej till särskolan, därför att de inte anser att det är rätt skolform för deras barn, trots att barnet har bedömts tillhöra särskolans personkrets. sammanfattar att en förutsättning för att försöks- verksamheten ska bli framgångsrik är dels att skolan respekterar föräldrarnas val, dels att förmår undervisa elever med utvecklingsstörning. I både dessa avseenden finns brister. Skol- verket föreslår i båda rapporterna att försöksverksamheten övergår i reguljär verksamhet. Det finns ingen officiell statistik över antalet barn med invandrar- bakgrund i särskolan i relation till barn med svensk bakgrund. I våra diskussioner med framför allt kommunföreträdare har det dock framkommit, att mottagandet av barn med invandrarbak- grund i särskolan kan medföra speciella problem och att det finns en oro för att det görs felbedömningar. Det är svårare att testa och bedöma barn med en annan språklig och kulturell bakgrund. Det finns också barn med invandrarbakgrund, speciellt flyktingbarn, som har haft svåra och traumatiska upplevelser, vilka har försvårat eller försenat deras utveckling. Många kommuner har också börjat följa utvecklingen mer noggrant och t.ex. ökat insatserna för att oftare ompröva beslut om mottagande i särskolan när det gäller barn med invandrarbakgrund. Vi har tagit del av ett par undersökningar som stöder teorin om att barn med invandrarbakgrund är överrepresenterade i särskolan. Barn med invandrarbakgrund överrepresenterade i Malmös särskolor Forskaren har i en studie från visat att barn med invandrarbakgrund tas emot i särskolan på andra grunder än svenska barn.17 Elever med invandrarbakgrund definieras som barn med minst en förälder född utomlands. Bel Habibs urval är begränsat till den obligatoriska särskolan. Undersökningen visar att elever med invandrarbakgrund är tyd- ligt överrepresenterade i den obligatoriska särskolan i . Andelen särskoleelever i relation till antalet grundskoleelever är elever med invandrarbakgrund mot svenska elever. Bel konstaterar inledningsvis att föräldrarnas utbildnings- nivå har betydelse vid särskoleplacering. En del av förklaringen till invandrarbarnens överrepresentation kan således vara föräldrarnas utbildningsnivå. Elever med invandrarbakgrund är överrepresente- rade i alla stadsdelar i utom i . I är det tio gånger fler svenska barn än barn med invandrarbakgrund som går i särskolan. är den svenskfödda populationens utbild- ningsnivå påtagligt lägre än den utrikesfödda. I slår således föräldrarnas utbildningsnivå mycket tydligt igenom. Skillnader i föräldrarnas utbildningsnivå förklarar dock enligt Bel inte hela skillnaden mellan svenska barn och barn med invandrarbakgrund. Kvantitativa data pekar i stället på att elever med invandrarbakgrund och svenska elever vid utredning om mot- tagande i särskolan kategoriseras och sorteras på helt skilda sätt. När Bel jämför diagnoser och inskrivningsunderlag för sär- skoleelever, finner hon en markant skillnad mellan bedömnings- 17 Bel , (2001). Elever med invandrarbakgrund i särskolan: specialpedagogik eller disciplinär makt. grunderna och placeringskategorierna för svenska barn och för barn med invandrarbakgrund. De flesta svenska elever i särskolan har tydligt fastställda medicinska funktionshinder. Dessa består huvudsakligen av medfödda eller tidigt upptäckta kroppsliga avvi- kelser, medicinska sjukdomar eller förvärvade skador. Särskoleele- verna med invandrarbakgrund återfinns däremot till stor del i de mer diffusa, symtombaserade och pedagogiskt relaterade kategori- erna koncentrationssvårigheter, tal- och språksvårigheter, ospecifik svag begåvning eller utvecklingsförsening. I en intervjuundersökning uttrycker många föräldrar osäkerhet om särskoleplaceringen och flera föräldrar har också aktivt arbetat emot den. Föräldrarna upplever ofta en bristande samverkan mellan skolmyndigheter och föräldrar. Ett belysande citat kan hämtas ur utredningen: Man lyssnar inte på oss, förstår inte det sätt vi tänker på, kan inget om vår bakgrund och vår kultur, kan inget om oss, respekterar oss inte. Brister i utredningarna när det gäller elever med invandrar- och flyk- tingbakgrund i gymnasiesärskolan i , skolläkare i , visar i en studie från att andelen elever med invandrar- och flyktingbak- grund är större på nationella program i gymnasiesärskolan, , än vad som motsvarar deras andel på nationella pro- gram i gymnasieskolan i , 23 procent.18 menar att alla elever på det nationella pro- grammet i gymnasiesärskolan inte har en konstaterad utvecklings- störning och inte alltid är tillräckligt utredda för att det klart ska framgå vad som orsakar deras skolsvårigheter. Rapporten påvisar tydliga skillnader mellan svenska elever och invandrarelever när det gäller antalet utförda utredningar. De svenska eleverna genomgår två eller flera utredningar, medan elever med flyktingbakgrund ofta bara har genomgått en enda utredning, som sedan har legat till grund för skolplaceringen. Hon menar att de utredningar som görs inte heller belyser hela problematiken. Många flyktingelever har t.ex. haft traumatiska upplevelser i samband med flykten och har inte fått möjligheter att bearbeta dessa. Ett stort antal av dessa elever har flyttat runt och 18 , (2001). Intagningskriterier till gymnasiesärskolan i . Projektarbete vid Arbetslivsinstitutets Företagsläkarutbildning /2001 aldrig deltagit i någon skolundervisning. ifråga- sätter om inte orsaken till den stora andelen flykting- och invand- rarelever bör sökas i bristande resurser att ta hand om dem som är lågpresterande av andra skäl än utvecklingsstör- ning. Särskoleutredare i pekar på svårigheterna att bedöma utredningsresultat när det gäller barn med invandrarbakgrund. Många utredare har föreslagit en barnneurologisk utredning, vilken i de flesta fall inte har gjorts. Testerna är inte standardiserade för invandrarelever och resultaten måste därför tolkas med försiktig- het. Många flyktingelever har utretts utan tolk eller med en tolk som talar ett annat språk än barnets modersmål. Som exempel tar upp ett fall där en serbokroatisk tolk använts för en romsk elev som talade och bosniska. påtalar vidare brister i kontakten med elever- nas föräldrar. Hon beskriver möten med föräldrar som inte anser sig ha fått tillräckligt med information om vad det innebär att gå i särskola för skoltiden och för framtiden. De har genom skolans bemötande förlorat tilltron till skolan och dess möjligheter att ge stöd och hjälp. I rapporten föreslår en rad åtgärder för att ändra på det, som hon upplever som missförhållanden. Hon pekar på vikten av att involvera familjen i utredningar och behandling och framhåller att bör ta ett större ansvar för att uppfylla de krav flyktingelever har rätt att ställa på skolan. Hon rekommen- derar att utredningen för särskoleplacering görs mycket mer om- fattande och inte bara innehåller begåvningstest. Testerna bör också göras i flera omgångar och med olika test, som har större möjligheter att i största möjliga utsträckning neutralisera kultur- bundna resultat. Det är viktigt att följa upp eleverna kontinuerligt och göra omtestningar allteftersom elevernas kunskaper i svenska förbättras. Vår sammanfattning med kommentarer Elevantalet i särskolan har ökat kraftigt under framför allt det och tenderar att fortsätta att öka. Det finns en rad förklaringar till elevökningen. är det enligt vår upp- fattning anmärkningsvärt att det är så stora skillnader mellan kommunerna. Skollagen reglerar vilka barn och ungdomar som ska erbjudas plats i särskolan. Personkretsen utgörs av barn och ungdomar med utvecklingsstörning, autism eller autismliknande tillstånd eller med en förvärvad hjärnskada. Kravet är härtill att eleven inte bedöms kunna uppnå mål. Det finns ingen enhetligt och tydlig definition, varken av utvecklingsstörning eller av autism i förarbe- tena till skollagen. Lagen förutsätter dock en noggrann utredning och en bedömning av elevens villkor och förutsättningar. I detta kapitel redogör vi också för hur begreppet utvecklings- störning definieras i olika sammanhang och på vilka grunder ett barn bedömas ha en utvecklingsstörning. Redogörelsen visar att det inte är enbart diagnosen utvecklingsstörning eller autism, som är avgörande för ett barns förutsättning att tillgodogöra sig kunskaper och utvecklas. Barn med utvecklingsstörning eller autism är, som alla andra barn, individer med olika förutsättningar och behov. Dessa kan hänga samman med många andra faktorer än med utvecklingsstörningen, t.ex. bakgrund, social situation och personliga egenskaper. Avgörande för möjligheten att utvecklas i en grupp hänger också samman med gruppens förmåga att anpassa sig efter de individer som ingår i den och den sociala och pedagogiska miljö den kan erbjuda. Vi har inte funnit att själva definitionen av utvecklingsstörning innebär problem i samband med mottagandet i särskolan. Det finns stora och ökande skillnader mellan kommunerna när det gäller andelen elever i särskola, men skillnaderna sammanhänger i första hand med andra förhållanden än med svårigheterna att definiera begreppet utvecklingsstörning. Avgörande är istället bland annat kommunens storlek, övergripande mål och strategier samt organi- satoriska och ekonomiska förhållanden. De stora skillnaderna är dock enligt vår uppfattning inte rimliga eller acceptabla och svarar dåligt mot kravet på en likvärdig skola. Vi kommer i vårt fortsatta arbete att återkomma till frågorna om särskolans personkrets, hanteringen av bedömningen av utvecklingsstörning och de stora skillnaderna mellan kommunerna. När det gäller autism är det emellertid uppenbart att själva lag- texten är onödigt svårtillgänglig och ger upphov till tolkningar som leder till olikheter mellan kommuner. Skollagen stadgar att ett barn för att tillhöra särskolans personkrets förutom autism ska bedömas inte kunna uppnå mål. I en del kommuner tolkas detta som att det, förutom autism, ska föreligga en utvecklings- störning, som hindrar barnet från att uppnå mål. andra kommuner betonar man autismen och menar att den i sig kan utgöra ett hinder för att uppnå mål, även om barnet är normalbegåvat. Även denna fråga finns det anledning för oss att återkomma till. I vårt slutbetänkande ska vi komma med förslag om hur under- visningen för barn, ungdomar och vuxna med utvecklingsstörning ska organiseras. Vi kommer i detta sammanhang att åter- komma till frågor som rör särskolans personkrets. Vi kommer emellertid att i första hand inrikta det fortsatta arbetet på att dis- kutera och analysera förutsättningarna för barn och ungdomar med begåvningsmässiga funktionshinder att få en så bra skolgång som möjligt med bästa tänkbara förutsättningar till kunskapsmässig och social utveckling. Vi anser att det i första hand handlar om att skapa organisatoriska och ekonomiska villkor för att i skolan möta olika individers behov och förutsättningar. Det handlar också om att vara flexibel och kreativ när det gäller såväl skolformer som under- visningsformer och pedagogiska metoder. I en flexibel skola som omfattar alla barn, och där undervisningen utgår från och organise- ras efter varje elevs förutsättningar, blir det mindre väsentligt att konstatera huruvida det föreligger en utvecklingsstörning eller att gradera denna. För många barn är särskolan det naturliga valet, både för föräld- rarna och för skolans personal. Huvuddelen av föräldrar med barn i särskolan är också nöjda med sina barns skolplacering och med sär- skolan. Men för en del föräldrar och barn innebär särskolan ett negativt val. Man känner sig tvingad att välja särskolan, därför att man upplever att inte kan ställa upp med nödvändiga resurser. Det finns också föräldrar som inte känner sig tillräckligt informerade om och delaktiga i utredningarna om mottagande i särskolan. har också i olika utvärderingar påvisat stora brister i det utredningsförfarande som ska föregå mottagandet i särskolan. Verket har med anledning av detta utfärdat Allmänna råd med riktlinjer för utredningsförfarandet. När vi i olika samman- hang har mött kommunföreträdare och företrädare för föräldrar och andra intressenter i särskolan, har vi fått belägg för att läget har förbättrats och att kommunerna är mer noga med att göra ordentliga utredningar. Detta bekräftas också i vår uppdragsstudie kring träningsskolan.19 Det finns dock kommuner som inte följer anvisningar, vilket kan vara en av förklaringarna till de stora olikheterna när det gäller antalet elever som bedöms tillhöra särskolans personkrets. När det gäller utredning och mottagande i särskolan av elever med invandrarbakgrund, visar erfarenheterna att bristerna är speciellt påtagliga. Andelen elever med invandrarbakgrund i särskolan är också större än vad som motiveras av det totala antalet barn med invandrarbakgrund i skolåldrarna. Ovan relaterade undersökningar visar att barn med invandrarbakgrund oftare än barn med svensk bakgrund har en mer symtombaserad och vag diagnos. Särskilt allvarligt är det då man kan påvisa att barn med invandrarbakgrund sällan utreds mer än en gång. Vi menar att för denna grupp är det speciellt viktigt att följa upp särskoleplaceringen och att regelbundet pröva om man behöver göra en förnyad utredning när barnet har haft möjlighet att anpassa sig till svenska förhållanden. Elevökningen i särskolan och dess orsaker är viktiga utgångs- punkter i vårt fortsatta arbete. Vi kommer också att återkomma till de problem som rör olikheterna mellan kommuner då det gäller andelen barn som bedöms tillhöra särskolans personkrets, liksom till hur utredningarna inför mottagande i särskolan hanteras. Försöksverksamheten med ett ökat föräldrainflytande över skol- gången för barn med utvecklingsstörning ska pågå till och med ut- gången av . har i två tidigare nämnda rapporter utvärderat verksamheten och föreslagit att den ska övergå i perma- nent verksamhet. Många kommuner har redan infört ett ansökningsförfarande till särskolan som innebär att en utredning om rätten till särskola alltid sker på vårdnadshavarens initiativ. Vi kommer i vårt fortsatta arbete att följa försöksverksamheten och återkomma till frågan om föräldrainflytandet i vårt slutbetänkande.