sou · GRB335d2 · 2004-01-01 00:00:00 — I rapporten hävdas vikten av att det i ett land finns ett samlat ansvar för skolgången för barn med speciella behov. I de länder där ansvaret för specialskolor eller i varje fall vissa typer av specialun- dervisning ligger under t.ex. socialministeriet och andra skolfrågor under uppstår samordningsproblem. konstaterar avslutningsvis att utvärdering och resultatkontroll blir allt viktigare. Man hävdar också att det i segre- gerade system är lättare att konstatera vilka resurser som faktiskt går till elever i behov av särskilt stöd, medan det i decentraliserade och integrerade system är svårt att få fram sådana uppgifter. Där- för, menar man, är det ännu mer väsentligt att man på alla nivåer följer upp och utvärderar vad som faktiskt händer när man decent- raliserar beslutsfattande och när man integrerar elever i behov av särskilt stöd i vanliga skolor. Jämförelser mellan resultat i specialundervisning och vanliga skolor – erfarenheter från I det internationella material vi har haft tillfälle att ta del av finns mycket lite av bedömningar av de faktiska prestationerna och ele- vernas trivsel i olika undervisningsmodeller. Från finns dock en sådan studie. I placeras fler barn med funktionshinder än i flertalet övriga länder i i specialskolor och specialundervisning. har den holländska regeringen försökt bryta denna trend. I avsikt att få ett bättre beslutsunderlag har regeringen givit en forskargrupp från i i uppgift att genomföra en omfattande studie för att undersöka om elever i specialskolan med dess speciallärare och större resurser klarar sig bättre än integrerade elever. Forskargruppen har funnit mycket små skillnader i resultat antingen det gäller skolprestationer eller psykosocial utveckling.3 En närmare redogörelse för den nederländska studien återfinns i kapitel 11. framhålls i olika sammanhang som ett av de länder som har kommit långt när det gäller att integrera elever i behov av särskilt stöd i vanliga skolor. Särskilt framhålls New Brunnswick (NB) som ett föredöme i detta avseende.4 utformade en integrationspolicy redan i slutet av 1960- talet. NB har intagit en ledande position när det gäller att genom- föra de officiellt påbjudna integrationssträvandena. Act to Amend the Schools Act, 85, lagfästs provinsens beslut att integrera alla barn med funktionshinder i vanliga skolor. Varje skola i provinsen har således en skyldighet att ge alla barn inom respektive åldersgrupp en inkluderande undervisning. Enda undantaget är om en skolstyrelse kan övertyga utbildningsministe- riet om att en sådan placering strider mot ett visst barns eller övriga barns behov. Provinsen har också utfärdat speciella riktlinjer för integrations- arbetet. Riktlinjerna innehåller bland annat anvisningar om hur god praxis för en inkluderande undervisning kan se ut och ger vägled- ning för lärarassistenter. En grupp lärare och utbildningskonsulen- ter inom provinsen har utarbetat riktlinjer för arbetet i klassrum- met. Specialundervisningen är en integrerad del av skolväsendet och finansieringen är delegerad till det enskilda skoldistriktet och för- delas till distrikten på basis av en schablon. Respektive skola kan sedan själva disponera sina resurser och barnens föräldrar kan vara med och välja bland olika serviceåtgärder. Lärarutbildningen i NB ger inte längre särskilda kurser i special- undervisning, utan i stället innehåller alla lärarutbildningsprogram ett visst antal uppgifter som rör barn i behov av särskilt stöd. Man ska i utbildningen få kännedom om en rad undervisningsstrategier för att kunna svara mot behoven hos alla elever. 3 , (2002). Division for , , . Rapport presenterad vid en särskolekonferens på . 4 (1999). Inclusive Education at Work – Students with Disabilities in Mainstream Schools. Ovannämnda riktlinjer ger exempel på olika stödåtgärder som läroplansanpassning, utvärderingsinsatser, anpassade undervis- ningsmetoder, anpassade scheman och fysiska förändringar i skol- miljön. För de lärare som har ansvaret för barnen i klassrummet inkluderar förslagen till stödåtgärder stöd av rektor, tillgång till speciallärare och assisterande lärare samt frivilliga insatser från för- äldrar och samhället i övrigt. Det finns också en extern service för stöd åt elever i behov av särskilt stöd som drivs av the Branch of the Depart- ment of Education. Detta serviceorgan arbetar t.ex. med att mini- mera avhopp, studievägledning, övergången till arbetslivet, läro- plansutveckling, fort- och vidareutbildning av lärare, aktiviteter vid sidan av läroplanen och datorbaserad inlärning. Sedan provinsen introducerade 85 har Utbildnings- ministeriet följt utvecklingen. Som ett resultat av denna uppföljning har man kunnat identifiera ett antal nyckelfaktorer, som kan bidra till god praxis för en inkluderande undervisning. Dessa faktorer tycks relevanta för alla elever, inte bara för dem med inlärningssvårigheter. Nyckelfaktorerna inkluderar tron på att alla barn kan lära sig om de får tillräckligt adekvata läromöjligheter och en planerad, individualiserad undervisning. Utvecklingen av stödteam har betydelse, liksom att arbeta med att främja sociala färdigheter och ansvarstagande bland barnen, att utvärdera barnens prestationer, att planera för övergången från ett undervisnings- stadium till nästa, att samarbeta med föräldrarna och andra i närsamhället, att implementera utvecklingsplaner för personal samt att ställa krav på redovisning. Särlagstiftning i skyddar elever med funktionshinder har en särlagstiftning för barn som på grund av funktionshin- der har behov av stöd.5 Den återfinns i Individuals with Disabilities Education Act () som är en federal lag och gäller i de delsta- ter som mottar federal finansiering för utbildning av elever med funktionshinder. ger barn med funktionshinder rätt till en kostnadsfri, individuellt anpassad och lämplig utbildning. Lagen är en rättig- hetslag som garanterar eleverna det stöd och de för utbildningen 5 Stärk elevens rättigheter – En jämförande studie om rätten till stöd i skolan. nödvändiga andra insatser, som krävs för att rätten ska uppnås. Dessutom finns tillämpningsföreskrifter och regler om rättigheter. För varje barn i behov av särskilt stöd upprättas en individuell utbildningsplan. Lagen och dess tillämpningsföreskrifter ger sedan förslag på åtgärder såväl vad gäller pedagogiska behov som andra icke-undervisningsrelaterade insatser. Föräldrar kan begära att en utredning görs. Utredningen ska ut- föras av personer med olika kompetens och föräldrarna ska medverka. Anser en förälder att utredningen inte utförts tillfreds- ställande, har hon rätt att få den omprövad. I den amerikanska lagstiftningen finns dessutom ett särskilt avsnitt om olika garantier för att tillförsäkra barn och föräldrar rättssäkerhet och för att ge dem och skolorna ett instrument att lösa tvister. Vid en eventuell tvist kan en oberoende tjänsteman utses, som ska ompröva beslutet. Det kan gälla beslut om identifie- ring av elever i behov av särskilt stöd, utredningar, placeringar etc. Den amerikanska lagstiftningen ger också ett uttryckligt skydd mot diskriminering av elever med funktionshinder. Två lagar för- bjuder diskriminering av barn med funktionshinder i skolväsendet, (American with Disabilities Act) och sektion 54 i Rehabili- tation Act. Särskola som egen skolform finns inte i något annat nordiskt land än i . I detta avsnitt presenteras de bestämmelser i övriga nordiska länders skollagstiftning som reglerar utbildningen för de barn, som i har rätt att gå i särskola. Någon särreglering för de barn som i har rätt till särskola, finns inte i dansk lagstiftning. Lov om Folkeskolen (Folkeskole- lagen), gäller för alla barn och ger rätt till stöd och specialundervis- ning när det behövs. Undervisningen i kan fullföljas i folkeskole (nedan kallad folkskolan) specialskola, privatskola eller genom skola i hemmet. De allra flesta barn går i folkskolan, vilket är motsvarigheten till vår grundskola. ningspligt gäller (5 kap. 32 § folkeskolelagen). För dem som vill finns möjlighet att gå ett tionde skolår. Undervisningen är avgifts- fri och folkskolan är (1 kap 2 § folkeskolelagen). Även amten – som kan sägas motsvara svenska landsting – bedriver viss undervisning. Möjligheten att få specialundervisning och specialpedagogisk hjälp finns lagstadgad i 2 kap 3 § andra stycket folkeskolelagen: Til børn, hvis udvikling kræver en særlig hensyntagen eller stötte, gives der specialundervisning og anden specialpædagogisk bistand. En förutsättning för att få specialundervisning eller specialpedago- giskt bistånd är att hjälp inte kan ges inom ramarna för den all- männa undervisningen. Specialundervisning kan organiseras på föl- jande sätt: 1.Eleven går kvar i folkskolan och får specialundervisning i ett eller fler ämnen, antingen som ett komplement till den ordinarie undervisningen eller istället för denna. 2.Eleven flyttar till en specialklass i en folk- eller specialskola. 3.Eleven är inskriven i en folkskole- eller specialklass, men får ut- bildning i båda klasserna. Såväl kommunerna som amten organiserar undervisning i special- klasser och specialskolor. Amtens skolor tar emot barn med mer omfattande hjälpbehov. Vanligtvis ges specialundervisning i folkskolan genom undervis- ning i allmän klass eller i specialklass. Det förekommer att elever med utvecklingsstörning går i en allmän klass i folkskolan. Det vanligaste är dock att dessa elever undervisas i specialklasser i folk- skolan eller i en specialskola för elever med utvecklingsstörning. När elevens hjälpbehov ställer krav på omfattande stöd eller hän- synstagande, ska kommunstyrelsen – om så behövs - hänvisa eleven till specialundervisning och specialpedagogiskt bistånd vid amten, s.k. henvisning. Henvisning som inte är av tillfällig karaktär får ske först efter pedagogisk-psykologisk rådgivning och efter samråd med elev och förälder (2 kap. 12 § andra stycket folkeskolelagen). Kommunen bestämmer således vilka elever som ska ges undervis- Internationella erfarenheter SOU 2003:35 ning genom amtens försorg. Sedan henvisning skett, utformar amten undervisningen. 1998/99 fick av alla elever specialundervisning under en längre eller . Av dessa gick i special- skolor och i specialklass i folkskolan. Specialundervisning och specialpedagogiskt bistånd kan förutom undervisning också omfatta specialpedagogisk rådgivning till för- äldrar, lärare och andra personer, särskilt undervisningsmaterial och tekniska hjälpmedel, personlig assistans och särskilda aktiviteter som ges i anslutning till undervisningen. Innan en elev kommer ifråga för specialundervisning utreds elevens hjälpbehov. En sådan utredning kan initieras av bland annat klasslä- raren, rektor eller föräldrar. En utredning ska göras om det kan antas att behov av särskilt stöd, som inte kan tillgodoses inom ramen för den allmänna (almindelige) undervisningen föreligger, eller om elevens skolsituation i övrigt ger anledning till allvarlig oro (2 kap 3 § folkeskolelagen). Sedan skolans rektor utfärdat remiss utförs utredningen av ett utredningskontor; Pedagogiskt och psy- kologiskt Rådgivningscenter (PPR). Om föräldrarna motsätter sig att en utredning görs får en sådan göras endast om skolledningen anser att synnerliga skäl föreligger (absolut påkraevet). Föräldrarna ska informeras om innehållet i utredningen. Om denna visar behov av specialundervisning ska en rapport skrivas. kon- sulteras föräldrarna till den utredda eleven. Deras uppfattning om vilka åtgärder som ska vidtas har stor betydelse. Särskilda skäl erfordras för att påbörja specialundervisning i strid med föräldrar- nas vilja. Beslut om att ge specialundervisning eller specialpedago- gisk assistans fattas av rektor. Någon särskild kursplan eller annat måldokument för elever med behov av särskilt stöd finns inte. Huvudregeln är att alla läser efter samma kursplan. I 2 kap. 5 § andra stycket folkeskolelagen anges vad utbildningen ska omfatta. Målen är inte utformade som mål som ska uppnås. De elever som får specialundervisning kan därför få viss lättnad i sin undervisningsplikt inom ramen för de mål som gäller i stort. Fr.o.m. förväntas en lagändring beträf- fande målens utformning. Beslut som fattats av skolan kan – från det att beslutet mottogs – överklagas hos kommunen (9 kap. 51 § folke- skolelagen). Beslutet om henvisning och avslag på sådan framställan kan överklagas från det att beslutet mottogs. Över- prövningsinstans är Klagenaevnet for vidtgående specialundervis- ning. Såväl beslut om henvisning som beslut om specialundervisning i skolan går alltså att få överprövat. Beslut om specialundervisning ska omprövas av utredningskontoret minst en gång . hör till de länder som är orienterade mot en mer eller mindre fullständig integrering. Elever i behov av särskilt stöd ska så långt som möjligt få det i grunnskoleklassen. Möjlighet till mer specialiserad hjälp finns också. Kapitel 5 i Lov om grunnskolen og den videregående opplaeringa (opplaeringsloven) innehåller regler om specialundervisning. Någon skillnad på olika typer av specialundervisning görs inte i lagen. Inte heller i finns således några specialregler för de elever som i har rätt till undervisning i särskolan. har alla elever i rätt till grunnskole. Kommunerna ansvarar för denna utbildning. Syftet med undervis- ningen är att ge en utbildning anpassad till varje individs förutsätt- ningar. I opplaeringsloven stadgas att barn och unga har skolplikt och rätt till undervisning. I opplaringsloven återfinns vissa regler om specialundervisning. Bland annat stadgas i 5 kap 1 §: Elever som ikkje har eller som ikkje kan få tilfresstillande utbytte av det ordinaere oppaeringstilbodet, har rett til spesialundervisning. Rätt till specialundervisning har alltså i princip den som har behov av det. av eleverna får specialundervisning. Lagen gör ingen skillnad mellan olika former av sådan undervisning. Elever som behöver extra hjälp ska så långt som möjligt få det i sin ordina- rie klass och inom ramen för den allmänna undervisningen. Speci- alundervisningen ska utformas i samråd med föräldrarna och de har stort inflytande över hur undervisningen organiseras. De elever som får specialundervisning, har en laglig rätt till samma antal undervisningstimmar som de som följer undervisningen i skolan i övrigt. Många specialskolor stängdes . Det finns dock fortfa- rande specialklasser i grunnskolen där elever med allvarliga inlär- ningssvårigheter undervisas. I en del kommuner - främst de större – har också särskilda avdelningar i grunnskolen etablerats, bland annat för elever med utvecklingsstörning. Specialundervisningen kan organiseras på olika sätt. Det kan exempelvis ske genom att den ordinarie läraren arbetar tillsammans med en extrainsatt lärare, som delar sin tid mellan flera klasser. Undervisning kan också ges på speciella enheter, dvs. Föräldrarna måste lämna sitt tillstånd innan sådan undervisning får ges. Innan ett beslut om specialundervisning och särskild specialpeda- gogisk hjälp fattas ska en sakkunnigvärdering utföras. I denna ska elevens särskilda behov identifieras. Utredningen ska visa om ele- ven har behov av specialundervisning. Om så är fallet ska utred- ningen klarlägga vilken typ av undervisning som är lämplig och vilka mål som är realistiska för eleven. Innan en sådan utredning påbörjas krävs samtycke av elev och föräldrar. En elev och dennes föräldrar kan begära att skolan genomför en sakkunnigvärdering (5 kap 4 § opplaeringsloven). En sådan undersökning kan också tillkomma på initiativ av skolpersonal. För en elev som får specialundervisning ska en individuell plan upprättas. Av denna ska framgå vilka mål som gäller för undervis- ningen. I de fall beslut kan överklagas är departementet överprövningsor- gan (15 kap 2 § opplaeringsloven). hör till de länder som varken har en klar inriktning mot att ta hand om alla elever i eller att bara ge dem möjlighet att välja mellan grundskola och specialskola. Genom den s.k. läropliktslagen , blev alla barn utom de med utvecklingsstörning läropliktiga. fick principen om normalisering och integrering inflytande. Det var dock först genom grund- skolelag som inget barn längre fick befrias från läroplikt. Läroplikten är vanligen . Elever i behov av särskilt stöd fullgör också i allmänhet sin läroplikt . Om det inte bedöms möjligt börjar läroplikten och fortgår , s.k. förlängd läroplikt. Elever, som inte klarar sig i allmänundervisningen i , kan få specialundervisning. Eleven kan intas i specialundervisning när förskoleundervisningen inleds, eller överföras till denna från en senare årskurs. Specialundervisningen ska i första hand anordnas i anslutning till den allmänna undervisningen. Förutom undervisning på deltid i samband med den allmänna undervisningen kan special- undervisning också ges som klassutformad undervisning eller på annat lämpligt sätt. Elever med flerfunktionshinder får sin utbildning vid en av åtta statliga specialskolor. Förutom läroanstalter är skolorna riksom- fattande utvecklings- och servicecenter, som ger sakkunnigtjänster åt kommunala skolor. Skolorna ger också tillfällig rehabilitering till elever i syfte att stödja deras studier på andra håll. Grundläggande utbildning ges vidare i sju statliga skolhemskolor. Där studerar barn och unga med allvarliga störningar i känslolivet eller social missanpassning. Undervisningen anordnas delvis i form av speci- alundervisning. De elever, som får specialundervisning, delas in i nio olika under- visningsgrupper, enligt den läroplan som fastställts för dem. Exempelvis anordnas anpassad undervisning för elever som är sent utvecklade eller lindrigt utvecklingsstörda. Träningsundervisning anordnas för elever som är medelsvårt eller gravt utvecklings- störda. Träningsundervisning anordnas också för gravast handi- kappade och bygger då på undervisning i olika verksamhetsområ- den. För varje elev som har intagits eller överförts till special- undervisning upprättas en individuell plan för hur undervisningen ska anordnas. Planen ska innehålla en beskrivning av elevens presta- tionsnivå, interaktionsförmåga och intressen i olika inlärnings- miljöer. Planen ska också innehålla kort- och långsiktiga mål och metodiska lösningar för hur målen ska uppnås. Innan beslut om specialundervisning fattas ska – vid behov - en psykologisk/medicinsk undersökning eller en social utredning göras. Utlåtanden av olika sakkunniga, t.ex. talterapeuter och de lärare som undervisar eleven kan införskaffas efter behov. Beslut om att överföra en elev till specialundervisning tas av det organ som nämns i instruktionen för elevens hemort. Innan en överföring kan ske krävs samråd med föräldrarna. Dessa har dock inte – som i – beslutanderätt i frågan. Beslut om specialun- dervisning på visst sätt kan alltså fattas i strid med vårdnadshava- rens vilja. Allmänna mål liksom det centrala innehållet i specialundervis- ningen är desamma som i undervisningen i övrigt. Mål och innehåll är dock inte bindande i de särskilda lärokurser som fastställts för elever som får specialundervisning. Lärokurserna för specialun- dervisning kan också användas vid integrerad specialundervisning i en grundskoleklass. I fall där konflikt uppstår mellan målen för den godkända läroplanen och en elevs individuella inlärningsmål, har elevens inlärningsmål företräde. Målen för de elever som får specialundervisning är således inte desamma som för övriga elever. Beslut om att inta eller överföra en elev till specialundervisning i strid mot föräldrarnas vilja kan överklagas hos . Också använder sig av olika sätt att organisera specialunder- visningen på. Lagstiftningen betonar varje barns rätt att studera vid den skola som ligger närmast hemmet. 1922 fick barn med utvecklingsstörning rätt till viss undervis- ning. Det var dock först när the Education Act antogs , som alla barn – oaktat eventuella funktionshinder - fick en legal rätt till utbildning. Denna infaller från det år barnet fyller . är , men några få privatskolor finns också. Isländsk utbildning brukar delas in i förskola, grundskola, gym- nasium och högre utbildning. De tre första stadierna har var sin skollag; lög um leikskola, lög um grunnskola och lög um fram- haldsskola. gäller en särskild handikapplag som ger handikappade vissa generella rättigheter. Lagen definierar bland annat utvecklingsstörning som ett handikapp. Barn med utveck- lingsstörning garanteras genom lagen bland annat den hjälp och stöd de behöver för att kunna få sin undervisning i . I den lag som reglerar undervisningen i återfinns ter- men specialundervisning överhuvudtaget inte. Lagen understryker varje barns rätt att få erforderlig undervisning i närmast belägna skola. ska vara inkluderande och ta hand om elever med behov av specialundervisning, likväl som elever med andra behov i undervisningshänseende. Alla elever som behöver special- undervisning har rätt till sådan. Undervisningen ska i första hand ges i den skola som skulle ha givit undervisning om inte behov av särskilt stöd förelegat. Föräldrar, lärare och skolans specialistteam måste dock vara ense om att detta är lämpligt. Om enighet inte kan nås, hänskjuts ärendet till en lokal . Elevens föräldrar har dock rätt att ansöka till en specialskola när de anser att den allmänna skolan inte lyckas ge undervisning anpassad till deras barns förutsättningar. Specialundervisning kan arrangeras på olika sätt: N med specialassistans i den ordinarie klassen, N med utbytta timmar i den ordinarie klassen, antingen i form av specialundervisning i samma ämnen som övriga eller i andra ämnen, N genom individuella instruktioner utanför klassen, eller i speciella grupper på hel- eller deltid. I det senare fallet undervisas eleven både i grundskole- och specialklass, N i en specialklass i en grundskola eller i en specialskola, N på annat sätt om detta är den lämpligaste lösning, t.ex. i ett hem eller på en institution. När specialundervisning ges, ska en särskild utbildningsplan upp- rättas för eleven. På förskolenivå finns inga speciella enheter som bedriver special- undervisning. Alla barn tas emot i förskolan. Personalen i förskolan har rätt till professionell handledning och psykologisk rådgivning. På grundskolenivå finns det sju specialskolor, varav två ger under- visning till elever med utvecklingsstörning. Ingen av skolorna har internat. Också specialskolorna är kommunala. En del av specialskolorna fungerar också som ett specialistcenter som ger rådgivning till bland annat andra skolor. Utöver specialskolorna finns det sex specialenheter på grund- och gymnasieskolor för elever med olika typer av handikapp. En av enheterna tar emot elever med utvecklingsstörning och flerfunk- På en del skolor anordnas tillfälliga specialenheter. Dessa är således inte permanenta utan existerar bara så länge det finns elever på orten som behöver denna hjälp. Sådana avdelningar har som regel ett nära samarbete med övriga på skolan. De flesta barn med allvarliga funktionshinder upptäcks redan i för- skoleåldern (). I allmänhet remitteras de till utredning på ett statligt rådgivningscentrum där de undergår en medicinsk, psykologisk, fysiologisk och social utredning. Beslut om vem som är berättigad till utbildning vid en segregerad utbildningsenhet fattas i samråd med bl.a. rektor, speciallärare och föräldrar. För elever som får specialundervisning upprättas en särskild utbild- ningsplan med såväl kortsiktiga som långsiktiga mål. Det finns inga särskilda regler för betyg till elever med behov av specialundervis- ning. De som har fått sin specialundervisning i gymnasiet genom- går dock inte samma examination som andra elever utan får istället ett intyg efter slutförd utbildning. Föräldrar vars barn har nekats specialundervisning kan hänskjuta frågan om rätt härtill till en lokal nämnd. Vår sammanfattning med kommentarer