sou · GRB349d1 · 2004-01-01 00:00:00 — Beloppet, som barn- hemmen benämner donation, avser barnets del av barnhemmets totala driftskostnad. I driftskostnaden ingår kostnader för mat och uppehälle men också kostnader för olika sociala program som mödravård, nationella adoptioner och vård av barn som tvångs- omhändertagits av samhället. ALC uppger en kostnad för barnets vård och uppehälle om . Beloppet avser barnets del av den totala driften. När barnhemmet inte längre fick statsbidrag ansåg ALC att det var rimligt att föräldrarna via adoptionsavgiften bidrog till barn- hemmets drift. ICBF får inte ta ut någon avgift för barnens vård men de statliga barnhemmen tar gärna emot donationer i form av t.ex. mjölkpulver. Donationerna anges i AC:s redovisning som en kostnad för barnets vård och uppehälle och uppgår till . förmedlades 60 (72, 71) barn från landet. –2002 anlände 6 600 barn från till . Adoption av barn från till påbörjades och nådde sin största omfattning och . Antalet adoptioner var som högst och uppgick då till 460 anlända barn. En central myndighet i , () handhar adoptionsfrågor. Efter ett domstols- utlåtande från Supreme Court i finns detaljerade regler för hur internationella adoptioner skall handläggas. De indiska barnhem och organisationer, som önskar arbeta med adoptions- placeringar av barn till andra länder, skall ha en särskild licens utfärdad av den indiska regeringen. De får endast samarbeta med sådana organisationer/byråer i andra länder, som har sitt lands tillstånd att arbeta med adoptionsförmedling och som anmälts till . Ett kvotsystem, som innebär att minst hälften av de barn som är tillgängliga för adoption skall adopteras nationellt, finns också. De indiska institutionerna/organisationerna måste även ägna sig åt annan social verksamhet. Licenserna om- prövas normalt . De tre svenska sammanslutningar som har auktorisation för är AC, BFA–A och FFIA. De samarbetar alla med indiska licenserade institutioner/organisationer. De flesta barn som är tillgängliga för adoption är hittebarn eller övergivna barn. Hittebarn, som tas om hand av polisen, tas respektive rapporteras till den lokala ungdomsdomstolen där en utredning startar. Socialarbetare efterforskar anhöriga. När utredningen är avslutad och rimlig tid förflutit, kan barnet förklaras övergivet och fritt för adoption. Denna procedur följs också när ett barn överges av annan än biologisk förälder. De övergivna barnen är i de flesta fall barn till ogifta kvinnor. Det är näst intill omöjligt för en ogift kvinna att själv ta hand om sitt barn. I vissa storstäder finns undsättningshem där den gravida kvinnan kan tillbringa av graviditeten för att dölja förhållandet för omgivningen. Modern får konsultation och blir informerad om effekterna av en adoption och de tillgängliga alternativen för barnet. Modern skriver en övergivandeförklaring där hon avsäger sig alla rättigheter till barnet till förmån för den indiska adoptionsorganisationen. Förklaringen skall lämnas frivilligt och utan villkor. Modern kan återkräva barnet . Organisationen tar därefter över ansvaret för barnet. skall organisationen försöka finna indiska föräldrar till barnet. Motsvarande period för hittebarn är . () skall informeras om barnet. VCA för register över barn och indiska sökande. Om VCA inte funnit en indisk familj , förklaras barnet fritt för adoption. Handikappade och äldre barn är undantagna denna procedur. Vid internationell adoption ansöker den indiska organisationen om ett no objection certificate hos . Därefter kan en adoptivfamilj utses och barnförslag lämnas. Den utländska sammanslutningen får en social och en medicinsk rapport samt foto på barnet. Efter att samtycke inhämtats lämnas samtliga handlingar in till domstol av en advokat, som har fullmakt från de blivande adoptivföräldrarna. Domstolen remitterar ansökan till ett granskningsorgan som efter genomgång av handlingarna lämnar ett utlåtande till domstolen. Domstolens beslut innebär att den blivande adoptanten utses till vårdnadshavare och förmyndare för barnet samt att barnet får föras till mottagarlandet för att där adopteras. Beslutet förutsätter att adoption sker i mottagarlandet från det indiska vårdnadsbeslutet. Makar, som inte bör vara mer än äldre än barnet, får adoptera ett barn från . Intyg om svårigheter att få biologiska barn skall skickas med. Det accepteras att makarna har ett barn . En eller båda makarna bör resa till landet och stanna i 1–. Barnet kan också komma med eskort. Ensamstående eller flerbarnsfamiljer kan ansöka om barn eller barn med handikapp. var familjens totala genomsnittskostnad för en adoption från genom AC, genom BFA–A och genom FFIA. I AC:s adoptionsavgift ingår för vård och uppehälle, vilket avser barnets kostnad av den totala driften av barnhemmet, inklusive stöd till sociala program. I BFA–A:s avgift ingår för vård och uppehälle. Beloppet avser direkta vårdkostnader för det enskilda barnet, men också kostnader för barn som utsetts till BFA–A, men där någon adoption av olika skäl inte kommit till stånd. Bidrag till sociala projekt ges som bistånd och betalas inte genom BFA–A:s adoptionsavgift. I FFIA:s avgift ingår för vård och uppehälle. Beloppet avser även bidrag till annan verksamhet. Enligt indiska regler är biståndskrav direkt kopplade till adoption inte tillåtet. Den indiska organisationen får endast debitera administrativa och juridiska kostnader om 10 000 INR (ca ), vårdkostnader för barnet om 100 INR (ca ) per dag efter det att barnet utsetts och i förekommande fall specialist- och sjukhusvård. De indiska organisationerna har dock möjlighet att välja utländsk samarbetspartner och det ligger i sakens natur att en sådan väljs med omsorg. Den utländska sammanslutningen måste arbeta professionellt och det är också viktigt att sammanslutningen stöder den indiska organisationen i olika sociala projekt och i arbetet med nationella adoptioner. Det är ofta kutym med donationer och bistånd kopplat till samarbetet. Utan sådant stöd uppges det vara omöjligt att få till stånd ett varaktigt samarbete med en indisk organisation. förmedlades 330 (211, 166) barn från landet. –2002 anlände 1 299 barn från till , de flesta och framåt. adopterades 8 000 barn från till utlandet, en minskning är dock att vänta då färre barn överges. finns en särskild adoptionsmyndighet i , () under Civil- ministeriet. Myndigheten bildades provisorisk , men hörde då till . Adoptionerna från handhas centralt av CCAA. Arbete med ratifikation av konventionen pågår. FFIA har auktorisation för , BV och AC . CCAA har ansett att det inte finns utrymme för fler svenska sammanslutningar i . I är det i princip endast hittebarn som förmedlas för adoption. Anledningen till att barn överges är t.ex. att barnet är sjukt eller funktionshindrat eller att det är fött av en ogift kvinna. Polis, barnhem och gör efterforskningar, bl.a. genom annonser i tidningar, för att finna barnets föräldrar eller släktingar. Efter det att barnet bedömts vara övergivet skickas handlingar om barnet till CCAA, som söker utländska föräldrar till barnet. CCAA förfogar över ca 200 barnhem i de östra och södra provinserna i . Från barnhemmen förmedlas barn till CCAA, som sedan matchar barnen mot de sökande som finns i registren. Då processen i tar tid är barnen när barnförslag lämnas. Efter barnförslag tar tills föräldrarna kan hämta barnet. I samband härmed krävs en vistelse i om ca . Överlämnandet av barnet sker oftast på ett hotell i provinsen. Föräldrarna besöker i allmänhet inte barn- hemmet, men det är inte uteslutet. Makar eller ensamstående, som skall ha fyllt , får adoptera ett barn från . Det accepteras att makarna har barn . Makar mellan 30–anses särskilt lämpade, de mellan 46–55 kan få adoptera äldre barn och en person kommer i princip inte i fråga som adoptivförälder. Det var möjligt för ensamstående att på samma villkor som makar adoptera barn från . införde en kvot innebärande att av adoptionerna fick göras av ensamstående. Kvoten för ensamstående är . Ensamstående skall intyga att de inte lever i en homosexuell relation (ett krav från CCAA ). Sedan slutet av skall detta även kunna styrkas av utredaren i sökandens hemutredning. CCAA har gett ut mer preciserade regler som gäller sökande av adoptivbarn från . Där ställs t.ex. specifika krav på vilka utredningar som skall ha utförts, intyg om utredarens kompetens, intyg om särskild referensperson som är beredd att ta hand om barnet om en ensamstående adoptivförälder skulle avlida. Dessa regler tillgodoses i huvudsak genom den svenska lagstift- ningen och regler för samhällets ansvar i samband med inter- nationella adoptioner. var familjens totala genomsnittskostnad för en adoption från genom AC, genom BV och genom FFIA. I adoptionsavgiften för ingår en avgift om 3 till barnhemmet och den används till vård av kvarvarande barn. Denna avgift ses av CCAA som en donation, men den är i princip en förutsättning för adoptionen. AC och FFIA redovisar donationen som en kostnad för barnets vård och uppehälle. CCAA uppger att donationen är frivillig och att beloppet kan vara lägre om barnet har ett funktionshinder, medan de svenska sammanslutningarna uppger att donationen uppfattas som ett krav för att barn skall kunna förmedlas för adoption. Donationen ingår i adoptionsavgiften. förmedlades 29 (31, 31) barn från landet. –2002 anlände 1 412 barn från till . Statliga i , () och Katolska är de enda instanser i som tillåts arbeta med adoptionsförmedling av barn till annat land. Enligt ett direktiv från skall alla ansökningar förmedlas av auktoriserade sammanslutningar i mottagarländerna. har numera inte så många barn att lämna för adoption. De barn som finns tillgängliga för internationell adoption i är därför de något äldre barnen och barn med någon sjukdom eller funktionshinder. ratificerade och utnämndes till centralmyndighet i konventionens mening. BFA–A har auktorisation för . Solidaritet – Internationella adoptioner fick auktorisation . Ett barn som är övergivet omhändertas av sociala myndigheter som finns i varje kommun. I de allra flesta fall placeras barnet i en typ av jourfosterhem, där det vistas tills domstol beslutar om vad som skall ske. Barnet får vanligtvis en plats på ett barnhem. På barnhemmet utreds möjligheten om barnet kan återvända till sina föräldrar eller placeras hos släktingar. Om detta inte lyckas, lämnar socialarbetaren eller annan behörig person in en ansökan till den lokala domstolen om att ta upp vårdnadsfrågan och göra barnet klart för adoption. Om domstolen beslutar att ta ifrån föräldrarna vårdnaden blir barnet adoptionsklart. När vårdnadsfrågan är löst måste en laga förmyndare utses. Först då får och måste sökas efter blivande adoptivfamilj inom landet. Den lokala adoptionsmyndigheten har en månad på sig att söka en familj lokalt. Om myndigheten inte lyckas, skickas barnets upp- gifter till det centrala registret hos Statliga i , där det går att söka efter blivande polska adoptiv- familjer över hela landet. Inhemska adoptioner går alltid före utländska. När det inte lyckas med inhemsk adoption, beslutar myndigheten att barnet får adopteras utomlands. Barnförslag lämnas till den utländska sammanslutning som bedöms ha störst möjlighet att föreslå en lämplig familj för barnet. Den utländska sammanslutningen lämnar besked, när en blivande familj från sammanslutningens väntelista preliminärt har accepterat barnet, och vill komma till för att träffa barnet. Familjens handlingar lämnas till den institution som lämnat barnförslaget. Ett förmedlingsutskott för utländska adoptioner fattar beslut om att familjen preliminärt kan godkännas som adoptivfamilj. Om familjen godkänns, reser makarna till för att träffa barnet. Under första resan besöker makarna den lokala adoptions- myndigheten och intervjuas. Tillsammans med en representant för myndigheten besöker makarna barnhemmet och träffar barnet. På barnhemmet får makarna en noggrann beskrivning av barnet och dess bakgrund. Om familjen vill adoptera barnet skrivs en ansökan om adoption. Makarna reser hem och begär socialnämndens samtycke till att adoptionsförfarandet får fortsätta. Makarnas akt lämnas tillsammans med ansökan om adoption till domstol. Makarna åläggs tillsammans med barnet innan ärendet tas upp på nytt och dom om adoption meddelas. vistelseskyldigheten bevakas ärendet av den lokala adoptions- myndigheten och familjen och barnet utreds av sakkunniga psykologer, som skall bedöma band mellan makarna och barnet. Utlåtanden lämnas till domstolen som meddelar dom vid en andra domstolsförhandling. När domen vunnit laga kraft får föräldrarna ett intyg och Civilståndsbyrån skriver ut barnets nya födelseattest där adoptiv- föräldrarnas namn står istället för de biologiska föräldrarnas namn. Makar, som är , får adoptera barn från . Aktuellt utdrag ur belastningsregistret samt intyg om genomgången föräldrautbildning krävs. Föräldrar upp till kan utses till barn från och uppåt, föräldrar kan utses till barn 2–eller äldre och föräldrar kan utses till barn i skolåldern. var familjens totala genomsnittskostnad för en adoption från . I beloppet ingår en del av den faktiska kostnaden för barnets vård och uppehälle med . ställer inte krav på bistånd och donationer i samband med adoptionen. BFA–A har biståndsprojekt i i form av fadder- barnsverksamhet och sommarläger. förmedlades 78 (53, 72) barn från landet. –2002 anlände 635 barn från till . Det federala handhar alla frågor som rör adoption. Ministeriet kontrollerar bl.a. den statliga databanken för föräldralösa barn och ackrediterar utländska sammanslutningar. Adoptionsbeslutet fattas av allmän domstol av andra instansen. Det finns i varje federation en regional utbildningsmyndighet som lyder direkt under ministeriet. De utländska sammanslut- ningarna samarbetar främst med dessa myndigheter, dock oftast genom en kontaktperson. Den regionala myndigheten har en egen databank med utländska familjer som vill adoptera. Myndigheten godkänner familjen i den första granskningen och skriver ett utlåtande om familjens lämplighet till den domstol som skall besluta om adoption. Alla internationella adoptioner skall handläggas genom auktoriserade sammanslutningar, dvs. enskilda adoptioner är inte tillåtna. AC har auktorisation för . Solidaritet – Internationella adoptioner har auktorisation för , men har inte kunnat förmedla några ansökningshandlingar dit, eftersom stiftelsen inte uppfyller de ryska kraven för ackreditering i . Om barnet har okända föräldrar inleds en övergivandeprocess. Man försöker spåra barnets föräldrar genom myndigheter, folkbok- förings- och polisregister. Om ingen ansvarig person hörs av inom blir barnet förklarat övergivet och beslut tas om att barnet skall lämnas för adoption. Om barnet har kända föräldrar skriver föräldrarna under en avsägandeförklaring och ett samtycke till adoption. Om barnet har varit utsatt för uppenbar vanvård kan beslut fattas om att ta ifrån föräldrarna föräldrarätten. Barnet kan därefter bli tillgängligt för adoption. Barnet skall vara förklarat fritt för adoption innan det får föras in i det regionala adoptionsregistret. Det skall vara tillgängligt för lokal adoptionsplacering . Har det inte fått adoptivfamilj , sänds uppgifterna till det centrala adoptionsregistret i , varifrån ryska familjer från hela landet kan söka adoptivbarn. Har barnet inte fått någon rysk adoptivfamilj med sina uppgifter i dataregistret i , återgår uppgifterna om barnet till det regionala adoptionsregistret och först då är barnet tillgängligt för internationell adoption. Den regionala myndigheten föreslår en familj beroende på kötid och medgivandeålder för barnet och familjen får en inbjudan att resa för att bekanta sig med ett barn. Familjen får före avresan ingen information om barnet, förutom att barnets ålder passar medgivandet. Under resan besöker familjen myndigheter, barnhem och domstol. Familjen reser därefter hem och blir kallad till domstolsförhandling i . Adoptionen fullföljs i svensk tingsrätt. Makar, som inte bör vara mer än äldre än barnet, får adoptera barn från . Ensamstående får ansöka om barn, det lägsta medgivandet bör dock vara att barnet inte fyllt . var familjens totala genomsnittskostnad för en adoption från . Av beloppet avser barnets vård och uppehälle. I detta ingår ett vårdbidrag till barnhemmet. Bidraget kan sättas in på bankkonto eller användas till olika inköp till barnhemmet. Det finns inget direkt krav på att lämna ett bidrag, men ett bidrag bedöms som ett villkor för att skall vara attraktivt som mottagarland. Andra länder bidrar med långt större belopp och fler barn förmedlas också till dessa länder. förmedlades 44 (48, 6) barn från landet. –2002 anlände 103 barn från till . AC började förmedla sydafrikanska barn för adoption till . Den svenska sammanslutningen samarbetar med Adoptions, vars huvudman är kyrkosamfundet Apostolic (AFM). AFM sorterar under en välfärdsorganisation för barn, SA Cares for Life. Detta är en ideell organisation som började sin verksamhet med rådgivningsmottagningar för kvinnor och par som stod inför en oönskad graviditet. finns ett tiotal mottagningar i . Efter att behovet av ett eget barnhem blivit alltmer påtagligt öppnades barnhemmet . Adoptions består av en grupp erfarna socialarbetare som arbetar med blivande mödrar, deras barn samt med alla för- beredelser inför adoptionen. För att få förmedla barn för adoption måste förmedlaren vara ackrediterad socialarbetare och för att få förmedla barn till utlandet måste förmedlaren ha en grupp med minst tre ackrediterade socialarbetare. Adoptions uppfyller kraven och är just nu de enda som i organiserad form förmedlar barn till utlandet. Barnavårdsdomstolen utfärdar ett dokument (order of adoption) som ger de blivande adoptanterna vårdnaden om barnet. Dokumentet registreras av Registrar of Adoption (inom Social- departementet). har inte tillträtt . AC har auktorisation för . De flesta barn som lämnas för adoption har föräldrar med ursprung i olika folkgrupper. Eftersom inte någon sida i släkten kan acceptera barnet, lämnas det för adoption. Socialarbetarna inom ansvarar för socialutredning av modern om hon vill lämna barnet för adoption och skriver även barnets utredning. Modern kan ångra sig . Om ett barn hittas övergivet, kontaktas normalt först polisen. Polisen tar i sin tur kontakt med barnavårdsdomstolen, som kan besluta att placera barnet på . Socialarbetarna sätter genast igång en utredning genom att kontakta polis, sjukhus och/eller den person som först hittade barnet. Det skall ha gått från den dag då barnet hittades till dess att domstolen beslutar att barnet får placeras för adoption. Socialarbetaren ställer samman sökandenas ansökningsdokument i en levnadsbeskrivning (profile). Denna beskrivning ligger till grund för hela adoptionen. För varje barn tar socialarbetarna fram 2–3 beskrivningar av familjer som de tycker är lämpliga för barnet. Om modern är känd, är det modern som slutligen avgör vilken familj som skall få adoptera hennes barn. Om det är ett övergivet barn är det domstolen som beslutar vilken familj som skall få adoptera barnet. Sökandena får ta emot barnet direkt efter ankomsten till . får de träffa barnets förmyndare vid barnavårdsdomstolen för intervju om sökandenas och barnets anpassning till varandra. Domstolen beslutar därefter att ge sökandena vårdnaden om barnet. Vid Registrar of Adoption registreras detta och barnet skrivs in i civilregistret med sitt nya efternamn. Adoptionen fullföljs i svensk tingsrätt. Endast makar, som inte bör vara mer än äldre än barnet, får adoptera ett barn från . Äktenskapet (inkl. samman- boende) skall ha varat och makarna skall leva efter kristna värderingar. Båda makarna skall resa till landet och stanna . var familjens totala genomsnittskostnad för en adoption från . I adoptionsavgiften ingår avseende vård och uppehälle, vilket betalas till Adoptions. Detta är en obligatorisk vårdavgift och täcker bl.a. rådgivning för biologiska föräldrar eller utredning i det fall barnet är övergivet, medicinska och praktiska kostnader för modern under graviditet och i samband med förlossning, rådgivning, individuell terapi och eftervård samt medicinska kostnader för barnet. Vidare ingår kostnader för vård och placering av barnet och tills barnet lämnas till adoptivföräldrarna. kan ta upp till fem Slutligen ingår kostnader för administration. Det finns inte några andra krav på bistånd och donationer. förmedlades 106 (115, 118) barn från landet. –2002 anlände 8 157 barn från till . har ca 150 000 sydkoreaner adopterats bort till ett 15- tal västländer. adopteras ca 1 700 sydkoreanska barn till utlandet . ., SWS, är en av de av Hälso- och socialministeriet fyra auktoriserade organisationer i , som får förmedla barn för internationell adoption. SWS har samarbetat med . Regelverket kring internationella adoptioner är mycket strikt. Återresor för adopterade sydkoreaner har förekommit och fungerar väl. började organiserade återresor för adoptivkoreaner att arrangeras av organisationer, universitet och myndigheter i . 1997 bildades , en statlig myndighet som arrangerar organiserade återresor. 1999 öppnade Hälso- och socialministeriet i och de fyra sydkoreanska adoptionsorganisationerna Adoptionscentret i . Centret utgör en bas för adoptivkoreaner som besöker landet. har inte tillträtt . AC har auktorisation för , då upphörde med förmedlingsarbete. När ett barn hittas övergivet eller när modern vill lämna sitt barn för adoption ger ett distriktskontor (wardoffice) den sydkoreanska organisationen tillåtelse att placera barnet i ett mottagnings- eller fosterhem. Organisationens verkställande direktör utses av distriktskontoret till barnets förmyndare. Distriktskontoret ombesörjer också registrering av barnet. Organisationens socialarbetare gör en psykosocial och medicinsk undersökning av barnet och sammanställer en rapport om resultaten. Childrens Guidance Clinic är den myndighet som ger tillstånd till att barnet kan adopteras. Hälso- och socialministeriet är nästa instans och kräver barnets familje- registrering, kopia av moderns familjeregistrering, uttalande från modern att hon lämnar barnet till adoption och skriftlig försäkran om försörjning från den blivande adoptivfamiljen. Den psykosociala och medicinska undersökningen skickas till den utländska sammanslutningen som lämnar barnförslag till familjen. När familjen bestämt sig för barnet ansöker den sydkoreanska organisationen om tillstånd för barnet att emigrera. Organisationen skriver en försäkran om att barnet är övergivet och förmyndaren samtycker till att barnet adopteras. Intyg om förmynderskap och ett utdrag ur familjeregistreringen utfärdas av distriktskontoret. Pass ställs ut av och barnet kan därefter resa. Ansökan om adoption görs vid svensk tingsrätt. Endast makar, som inte fyllt , får adoptera ett barn från . Äktenskapet skall ha varat och båda makarna skall ha lägst 11-årig skolutbildning. En eller båda makarna skall resa till landet och stanna i . Barnet kan också komma med eskort. var familjens totala genomsnittskostnad för en adoption från . I beloppet ingår för barnets vård och uppehälle. Summan är bestämd av SWS och är inte förhandlingsbar. Den avser barnets del av hela SWS:s program med mödravård, lön till fostermödrar, socialutredningar m.m. Sammanslutningar från andra länder donerar dessutom pengar till SWS. förmedlades 22 (26, 20) barn från landet. –2002 anlände 1 680 barn från till . Adoption av thailändska barn får endast förmedlas genom (). Inom DSDW finns en adoptionsavdelning, , som kan ge tillstånd till privata organisationer att arbeta med adoptions- förmedling. Det finns f.n. fyra sådana privata organisationer. Dessa organisationer utreder barnet och matchar det mot en familj. Handlingarna överlämnas därefter till som kontrollerar att barnet är tillgängligt för adoption och fattar beslut om att barnet kan adopteras av den utsedda familjen. Vid adoption från DSDW:s barnhem sköter hela processen. Enskilda adoptioner accepteras inte i . har inte tillträtt .