sou · GRB349d1 · 2004-01-01 00:00:00 — Vi har också gett professor emeritus i barn- och ungdomspsykiatri i uppdrag att sammanställa viktigare nationell och internationell forskning som rör internationell adoption. Vi har arbetat med två olika referensgrupper som vi har träffat . Den ena gruppen består av de auktoriserade sammanslutningarna och den andra gruppen av representanter för adopterades och adoptivföräldrars intresseorganisationer. Vi har därutöver haft ett stort antal möten med olika intressenter inom adoptionsområdet. Det är också ett stort antal enskilda personer som kontaktat oss på olika sätt. besökte den särskilda utredaren och sekretariatet och . är det största ursprungslandet, med vilket har adoptionssamarbete. Resan genomfördes tillsammans med och en representant för . Vi träffade ministerier, myndigheter, frivillig- organisationer, barnhem m.fl. och fick en god inblick i den inter- nationella adoptionsverksamheten i respektive land. Sekretariatet var, tillsammans med , på en liknande resa i . Utredaren och sekretariatet har vidare besökt för att studera internationella adoptionsverksamhet, obligatorisk föräldrautbildning i samhällets regi, utredning av blivande adoptivföräldrar, stöd och hjälp efter en adoption samt adoptionsforskning. Ett mycket angeläget möte under den resan var mötet med Permanenta byrån, som fungerar som sekretariat, vid Konferensen för internationell privaträtt i . Sekretariatet har också deltagit i en nordisk och en europeisk konferens på området. skickade vi, med hjälp av , en enkät till 289 kommuner med frågor om föräldra- utbildning, hemutredning och stöd och hjälp efter en adoption. Det är 237 kommuner () som har besvarat enkäten. Kommunerna har delats in i tre grupper. De kommuner som har färre än 20 000 invånare utgör (130 kommuner), kommuner med 20 000–99 999 invånare utgör (98 kommuner) och kommuner med fler än 100 000 invånare utgör (9 kommuner). Samtliga länsstyrelser har besvarat en enkät om tillsyn över vad avser hemutredning och stöd och rådgivning. De lärosäten som utbildar socionomer har fått besvara en enkät om i vilken mån frågor med anknytning till ämnet adoption tas upp under utbildningen, åtta av nio lärosäten har svarat. Samtliga landsting har besvarat en enkät om bl.a. vilka verksam- heter som finns för adopterade och deras familjer. Slutligen har de nordiska länderna och besvarat en mängd frågor om föräldrautbildning, hemutredning, stöd och hjälp efter en adoption, kostnader för internationell adoption m.m. 2Beskrivning av den inter- nationella adoptionsverk- samheten har funnits i sedan 1917 års adoptionslag, som trädde i kraft . Adoption av utländska barn kom i gång och verksamheten bedrevs från början av enskilda personer. Intresset ökade , bl.a. beroende på att det blev allt färre svenska barn tillgängliga för adoption. bildades två intresseföreningar, vilka gick samman 1972. Inte enbart barnlösa par var intresserade av att adoptera, utan många par som redan hade biologiska barn ville göra en insats för världens barn, vilket också speglade 1970-talets tidsanda. Kulmen nåddes 1977 då 1 864 barn adopterades från utlandet. Verksamheten har efter hand blivit allt mer reglerad av samhället och det finns särskilda bestämmelser om adoptions- förmedling. De allra flesta, , adopterar via en auktoriserad sammanslutning. Möjligheten att adoptera privat inskränktes kraftigt , då det infördes krav på särskilda skäl för att få genomföra en s.k. enskild adoption. Exempel på särskilda skäl är att sökanden har bott eller arbetat i ursprungslandet, har sitt ursprung där eller att det är fråga om adoption av ett släktingbarn. finns ca 43 000 internationellt adopterade i . adopteras ca 1 000 barn från utlandet i . De största ursprungsländerna är , och . En mängd olika lagar berör internationella adoptioner. De materiella bestämmelserna om adoption finns i 4 kap. föräldra- balken, FB. I lagen (1971:796) om internationella rättsförhållanden rörande adoption, , tas frågor om behörig myndighet, Beskrivning av den internationella adoptionsverksamheten tillämplig lag och erkännande av utländska adoptionsbeslut upp. Till hör förordningen (1976:834) om prövning av utländska beslut om adoption. anslöt sig till en nordisk konvention, vilken blev gällande rätt i genom förordningen (1931:429) om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap, adoption och förmynderskap. Regler om godkännande av blivande adoptivföräldrar och om socialnämndens skyldighet att ge stöd och hjälp efter en adoption återfinns i socialtjänstlagen (2001:453), SoL. Lagen (1997:192) om internationell adoptionsförmedling, , innehåller bestämmelser om internationell adoptionsförmedling, vari bl.a. innefattas auktorisation av sammanslutningar samt regler om tillsyn över dessa. NIA:s uppgifter regleras i förordningen (1988:1128) med instruktion för för internationella adoptionsfrågor. Lagen (1997:191) med anledning av tillträde till Haag- konventionen om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner innebär att konventionen gäller som lag i . Av lagen (1988:1463) om bidrag vid adoption av utländska barn med tillhörande förordning (1988:1464) framgår att det under vissa förutsättningar utgår ett statligt bidrag då ett utländskt barn adopteras i . Utlänningslagen (1989:529) berör frågan om uppehållstillstånd och lagen (2001:82) om svenskt medborgarskap innehåller bestämmelser om medborgarskap. Även i sekretesslagen (1980:100) finns särskilda bestämmelser vid adoption. har anslutit sig till internationella konventioner som helt eller delvis berör adoption. I konvention om barnets rättigheter (), som antogs av och trädde i kraft gentemot , finns i framför allt artikel 21 särskilda bestämmelser om adoption. om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner (i fortsättningen kallad Haag- konventionen) är inkorporerad i svensk lagstiftning genom lagen med anledning av tillträde till Beskrivning av den internationella adoptionsverksamheten om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner. 2.4Förutsättningar för adoption enligt I 4 kap. finns bestämmelser om adoption av barn. Huvudregeln är att den som vill adoptera (adoptanten) skall ha fyllt . Såväl makar (samma regler gäller numera för registrerade partner) som en ensamstående person kan få tillstånd att adoptera. Makar skall vanligtvis adoptera gemensamt. Det finns dock möjlighet för en gift person att adoptera den andre makens barn om villkoren i övrigt är uppfyllda, s.k. styvbarnsadoption. Sam- boende par får varken adoptera gemensamt eller styvbarnsadoptera den andres barn. För att domstolen skall kunna bevilja adoption krävs att vissa villkor är uppfyllda. Om barnet är fordras normalt samtycke från barnet. Även om samtycke inte krävs skall barnets åsikter beaktas om dess ålder och mognad motiverar det. Det åligger socialnämnden att – om det inte är olämpligt – söka klar- lägga barnets inställning. Samtycke krävs också av den förälder som har vårdnaden om barnet. Den andre föräldern skall om möjligt höras om sin inställning till adoptionen. Moderns samtycke skall ha lämnats sedan hon återhämtat sig tillräckligt från nedkomsten. Adoptionsbeslutet fattas av den allmänna domstol, tingsrätt, inom vars domsaga adoptanten har sitt hemvist. Domstolen skall pröva om villkoren för adoption är uppfyllda och om de sökande adoptanterna är behöriga. Domstolen skall också göra en lämplig- hetsprövning innan den beslutar om adoption. Adoptionen måste vara till fördel för barnet. Sökanden skall dessutom ha uppfostrat barnet eller skall vilja uppfostra det eller skall det med hänsyn till det personliga förhållandet mellan sökanden och barnet finnas särskild anledning till adoptionen. Innan domstolen beslutar om adoption skall den inhämta upplysningar om barnet och sökanden. Har barnet inte fyllt skall domstolen begära in yttrande från socialnämnden. En adoption får inte ha karaktären av en affärsuppgörelse. Adoptivbarnet är i rättsligt hänseende jämställt med biologiska barn till adoptivföräldrarna. Det finns efter adoptionen inte några rättsliga band till de biologiska föräldrarna. En giltig adoption kan Beskrivning av den internationella adoptionsverksamheten numera inte hävas. Verkan av en adoption upphör dock om adoptivbarnet adopteras av någon annan eller om adoptanten gifter sig med adoptivbarnet. 2.5Förmedling av utländska barn för adoption 2.5.1Gången i ett adoptionsärende En mängd olika aktörer är inblandade i ett adoptionsärende. Nedan ges en förenklad bild av en adoption som förmedlas genom en auktoriserad sammanslutning. Den som vill adoptera ett utländskt barn, ansöker hos socialnämnden i sin hemkommun om medgivande om att ta emot ett barn med hemvist utomlands i syfte att adoptera det. Efter utredning av bifaller socialnämnden ansökan om sökanden bedöms kunna ge ett adoptivbarn god vård och fostran och i övrigt gynnsamma uppväxtförhållanden samt har tillfreds- ställande kunskaper om barn och deras behov. I det fall ansökan inte bifalls kan socialnämndens beslut överklagas till allmän förvaltningsdomstol. och utövar tillsyn över . Om sökanden vill delta i föräldrautbildning inför adoption, finns sådan att tillgå främst i de auktoriserade sammanslutningarnas regi. Det finns inget formellt krav på att sökanden skall genomgå utbildning för att medgivande skall kunna lämnas. Enligt 6 kap. 12 § socialtjänstlagen får medgivande dock lämnas endast om de eller den som vill adoptera har tillfredsställande kunskaper om barn och deras behov, vilket socialnämnden har att pröva. Sökanden skickar in utredning samt beslut om medgivande till en auktoriserad sammanslutning som beslutar om förmedling av barn för adoption. I det fall sammanslutningen vägrar att tillhanda- hålla adoptionsförmedling kan beslutet överklagas till , som också utövar tillsyn över sammanslutningen. Sammanslutningen sköter kontakterna med utlandet och lämnar barnförslag till sökanden när den utländska kontakten valt ut ett barn för adoption. Sökanden skall då ta ställning till förslaget. skall ta ställning till om det finns lagliga hinder för adoptionen. Sökanden avvaktar därefter resebesked. När detta kommit reser sökanden till barnets ursprungsland för att Beskrivning av den internationella adoptionsverksamheten hämta barnet och genomgår där vad som krävs enligt ursprungs- landets lagstiftning. Barnet kan i vissa fall komma med eskort. Barn som tas emot för adoption i från viseringspliktiga länder skall enligt huvudregeln ha sitt uppehållstillstånd klart före inresan till . Ansökan om uppehållstillstånd görs hos Migra- tionsverket, som beviljar uppehållstillstånd och sänder beslutet till den svenska ambassaden i barnets hemland och till de blivande adoptivföräldrarna. För barn som kommer från viseringsfria länder och som förmedlas genom svensk auktoriserad sammanslutning, kan undantag göras från huvudregeln att uppehållstillstånd skall vara klart före inresan till . Sammanslutningen utfärdar ett intyg som skall uppvisas vid inresan till . Adoption som beslutats i ett land anslutet till gäller direkt i (t.ex. och ). Adoptionsbeslut fattat i ett land där adoption har samma rättsverkningar som i godkänns av (gäller numera endast ett fåtal länder). I det fall ett utländskt adoptionsbeslut inte har samma rättsverk- ningar som i , adoptionen kan t.ex. hävas, rekommenderas att adoptanterna ansöker om adoption i tingsrätten (t.ex. , , , , och ). Detta är nödvändigt om det inte fattats något beslut om adoption i ursprungslandet (t.ex. och ). Ett barn som inte fyllt och som adopteras av svensk medborgare blir vid adoptionsbeslut i tingsrätt svensk medborgare. Likaså blir barnet svensk medborgare om det har fått ett utländskt adoptionsbeslut som har godkänts i av eller om adoptionen har genomförts i enlighet med . När adoptionen är genomförd kan föräldrarna ansöka om bidrag för kostnader vid adoption hos . Bidraget uppgår f.n. till . för internationella adoptionsfrågor () är en central förvaltningsmyndighet med ansvar för information, tillsyn och kontroll i frågor som rör internationella adoptioner. Nämnden består av elva ledamöter, som förordnas av regeringen. har f.n. nio anställda. Beskrivning av den internationella adoptionsverksamheten Enligt sin instruktion skall bl.a. underlätta adoption i av utländska barn, fullgöra uppgifter som ankommer på centralmyndigheten enligt lagen med anledning av tillträde till , fullgöra de uppgifter som anges i lagen om internationell adoptionsförmedling och pröva utländska beslut om adoption. skall vidare följa den internationella utvecklingen på området och samla information samt följa utvecklingen av kostnaderna för adoption av utländska barn. Andra uppgifter för är att bedriva informationsverksamhet samt lämna upp- lysningar och biträde åt myndigheter och organisationer och efter samråd med utarbeta den särskilda information som behövs för bedömning av hems lämplighet att ta emot ett barn i syfte att adoptera det. NIA:s instruktion, organisation och uppgifter beskrivs mer utförligt i kapitel 7. I finns f.n. sex auktoriserade sammanslutningar. Av dessa är fem ideella organisationer och en är en stiftelse. En av samman- slutningarna är mycket stor, en är medelstor, två är något mindre och två är små. Detta innebär att sammanslutningarna arbetar under mycket skiftande förhållanden. Förteckning över de länder med vilka de svenska sammanslutningarna har adoptionssamarbete finns i bilaga 3. Nedan beskrivs i korthet de svenska auktoriserade samman- slutningarna. Siffra inom parentes avser . bildades föreningen som 1972 slogs samman med . AC har haft auktorisation . förmedlades 696 barn (621). ALC bildades och har haft auktorisation . förmedlades 10 barn (18). Beskrivning av den internationella adoptionsverksamheten Barnen – Adoptioner (BFA–A) BFA–A bildades och har haft auktorisation . förmedlades 60 barn (70). BV bildades under namnet Barns Vänner och har haft auktorisation . förmedlades 86 barn (48). FFIA har förmedlat barn då föreningen också fick auktorisation. förmedlades 156 barn (158). Stiftelsen – Internationella Adoptioner Stiftelsen startades och har haft auktorisation . Stiftelsen har förmedlat sitt första barn. 2.5.4Andra sammanslutningar på adoptionsområdet En mängd olika intresseföreningar med anknytning till adoption har bildats, främst sammanslutningar av adopterade eller adoptiv- föräldrar. De föreningar som vänder sig till adopterade är ofta mycket aktiva i debatten kring olika frågor som berör adoption. I det följande ges exempel på olika föreningar. Adopterade Etiopiers och () är en politiskt och religiöst obunden förening för vuxna adopterade från och . AEEF har ca 80 medlemmar. () bildades och började som en kamratförening för att numera utgöra en erfarenhetsbank, där medlemmar kan få råd och stöd och kan träffas för att utbyta åsikter. AKF har ca 150 medlemmar. Beskrivning av den internationella adoptionsverksamheten Adopterades Röst är ett nätverk som försvarar adopterades rättig- heter och värnar om adopterades bästa i olika frågor. Nätverket har ca 80 medlemmar. AFO och AFO är föreningar för vuxna adopterade eller fosterbarn. Föreningarna arbetar med dagsaktuella frågor som rör adoptioner, samarbetar med liknande organisationer i andra länder och med myndigheter och organisationer. Forum för adopterade, som är en lokalavdelning till AC, är en rikstäckande organisation för alla adopterade och har ca 250 medlemmar. Forum har en heltidsanställd och arbetar bl.a. med rotsökning och administrerar Adopterades Linje. thailändare (.) är en ny förening som drivs ideellt med inriktning på att främja och stärka banden mellan adopterade från . Föreningen arbetar bl.a. med diskussioner kring adopterades ursprung och det statliga stöd fått från regeringen för att stödja personer som blev adopterade från samt frågor om arbete och studier i . () är en ny förening som samlar alla adoptivfamiljer oavsett land och förmedlingsorganisation. AFF arbetar för att förbättra villkoren för adoptivfamiljer i och med att bygga nätverk. () är en förening för ensamstående adoptanter och har ca 150 medlemmar. I Koreanska Sällskapet i är majoriteten av medlemmarna numera adoptivföräldrar med barn från . Sanuk är en ideell förening för adopterade från och deras familjer. Sanuk syftar till att främja kontakter till nytta och nöje mellan adopterade från , adoptivföräldrar och mellan de båda länderna och . De nordiska centralmyndigheterna träffas en gång för diskussion om internationell adoption och den utveckling som ständigt pågår. Beskrivning av den internationella adoptionsverksamheten deltar också i ett informellt samarbete mellan i första hand europeiska mottagarländer. Vissa av länderna har tillträtt Haag- konventionen. Länderna träffas en gång . Euradopt är en sammanslutning av adoptionsorganisationer (sammanslutningar) i 13 västeuropeiska länder. Euradopt har huvudsakligen till uppgift att förespråka internationell adoption som ett alternativ inom barnavårdsverksamhet, utfärda etiska regler för internationell adoption, verka för samarbete mellan statsmakter och auktoriserade sammanslutningar, dela med sig av kunskap om internationell adoption och närliggande frågor, arbeta för för- bättrad lagstiftning samt arbeta för att alla länder som arbetar med internationell adoption ansluter sig till . Svenska medlemmar i är AC, BFA–A, BV och FFIA. 2.6Adoptionsverksamhet i andra mottagarländer I finns ca 16 000 utlandsadopterade. förmedlades 631 barn för adoption till , varav de flesta från , , , och . Civilretsdirektoratet, ett statligt verk under , är centralmyndighet enligt konventionen. Det finns två auktoriserade sammanslutningar i landet. Adoptionsnaevnet, som är tillsatt av justitieministern, har tillsyn över de auktoriserade sammanslutningarna. I finns ca 2 000 utlandsadopterade. förmedlades 218 barn, varav de flesta från , , och . Den allmänna planeringen, ledningen och övervakningen av den internationella adoptionstjänsten ankommer på Social- och hälsovårdsministeriet. Vid nämnda ministerium fungerar Nämnden Beskrivning av den internationella adoptionsverksamheten för internationella adoptionsärenden som sakkunnigmyndighet i fråga om internationella adoptioner och nämnden är också centralmyndighet enligt konventionen. Det finns tre auktoriserade sammanslutningar (adoptionstjänstorgan) i landet. I finns knappt 400 utlandsadopterade. för- medlades 25 barn för adoption till från (majoriteten), och . handhar adoptionsfrågor och är central- myndighet enligt konventionen. Det finns endast en auktoriserad sammanslutning i landet. I finns knappt 15 000 utlandsadopterade. förmedlades 713 barn för adoption till , de dominerande ursprungsländerna var , , , och . Barne-, ungdoms og familieforvaltningen (BUFA) är den myndighet under Barne- og familiedepartementet som handhar adoptionsfrågor och är också centralmyndighet enligt konventionen. Det finns tre auktoriserade sammanslutningar i landet. I finns knappt 30 000 utlandsadopterade. förmedlades 1 122 barn för adoption till , de dominerande ursprungsländerna var , , , , och . tillträdde Haagkonven- tionen . är centralmyndighet enligt konventionen. Det finns sju auktoriserade sammanslutningar i landet. Nedan angivna ursprungsländer (, , , , , , , , och ) förmedlade av de barn som kom till genom en auktoriserad sammanslutning . Information om länderna har inhämtats från , de auktoriserade samman- slutningarna och i samband med vår resa till och . Beskrivningarna skall ses som exempel, eftersom det inom ett land kan finnas variationer på t.ex. procedur kring adoptionen och krav på de blivande adoptivföräldrarna. Samtliga länder, med vilka har adoptionssamarbete, framgår av bilaga 3. Siffror inom parentes avser antal barn som förmedlades genom en sammanslutning . I den siffra som avser antal anlända barn ingår såväl barn som förmedlats genom en auktoriserad sammanslutning som barn som adopterats enskilt. förmedlades 121 (135, 108) barn från landet. –2002 anlände 4 962 barn från till . Antalet adoptioner från har minskat . Enligt uppgift beror detta på att de colombianska adoptions- förmedlande instanserna numera föredrar att lämna barn till t.ex. spanska sökande, som i ökande grad börjat adoptera från . har under merparten av varit stabilt och välorganiserat på adoptionsområdet. Efter uppgifter i början av att flera barn hade kidnappats och lämnats för adoption till andra länder, även till , genomförde en reglering av adoptionerna. har en fungerande adoptionslag. Den för adoptionsfrågorna ansvariga myndigheten under är Colombiano Bienestar Familiar, ICBF. Adoption av colombianska barn till annat land får endast förmedlas av ICBF självt eller något av de åtta privata barnhem, som fått licens av ICBF att bedriva s.k. adoptionsprogram. ICBF samarbetar endast med sammanslutningar i annat land och enskilda adoptioner accepteras således inte. ratificerade och ICBF utnämndes till centralmyndighet i konventionens mening. AC har adoptionskontakter i sedan mitten av 1970- talet (ICBF och privata barnhem) och FFIA fick auktorisation för (ICBF) . Några adoptivföräldrar med barn från La y i , bildade organisationen i och fick auktorisation för 1998 för samarbete med barnhemmet. De flesta små barn som blir tillgängliga för adoption, lämnas till ett barnhem direkt av sin moder. Modern har ofta varit inskriven i något av mödrahemmens program. Alla barnhem har mödrahem knutna till sig på något sätt. Andra barn kan ha övergetts på sjukhus eller hittats på andra ställen och omhändertagits av ICBF. En del barn lämnas av sina anhöriga eller grannar direkt till ICBF eller till något av de privata adoptionsbarnhemmen. Om barnet lämnats till ICBF kan myndigheten antingen handlägga adoptionen själv eller skriva in barnet på något av adoptionsbarnhemmen. När modern väljer att lämna sitt barn för adoption skall hon vända sig till ICBF för information om adoptionsprocessen och vilka rättigheter hon har. När modern samtyckt till adoption har hon en månads betänketid. När betänketiden gått till ända är hennes beslut oåterkalleligt. Om barnet är övergivet tilldelas barnet en familjeförsvarare, som gör en utredning för att klargöra att barnet verkligen är övergivet. Om så är fallet, utfärdas en övergivandeförklaring. efter sammanträder , som beslutar om vilket adoptionsprogram som skall ta hand om barnet. När barnet är tillgängligt för adoption väljer barnhemmet föräldrar utifrån sammanslutningarnas presentation av familjerna. När familjen tackat ja till barnet skickas de fullständiga dokumenten. När de blivande adoptivföräldrarna kommer till får de barnet i sin vård tämligen omgående. skall familjen intervjuas hos ICBF, där handläggaren bedömer barnets och föräldrarnas anpassning till varandra. ICBF:s rapport utgör en inlaga till domstolen, som beslutar om adoption. När adoptions- beslutet vunnit laga kraft skall barnets nya namn skrivas in i civilregistret och därefter kan barnets pass utfärdas. Kraven på adoptivfamiljerna varierar mellan de privata och statliga barnhemmen. Gemensamt krav är äktenskap. Kortare äktenskap accepteras om makarna varit sammanboende . Båda makarna måste resa till landet men en av dem kan resa hem efter 1–. Vistelsetiden varierar mellan . Ensamstående kan ansöka om barn över 6–. För de privata barnhemmen gäller att makar, som inte bör vara mer än äldre än barnet, får adoptera barn från landet. Olika detaljkrav finns på olika barnhem. ICBF kräver att makarna får vara högst för adoption av ett litet barn. Högre ålder accepteras vid adoption av ett andra barn och äldre makar får ansöka om äldre barn eller barn med handikapp. var familjens totala genomsnittskostnad för en adoption från ett privat barnhem i genom AC och genom ALC. Adoption via ICBF kostade i genomsnitt genom AC och genom FFIA (endast ett barn förmedlades av FFIA 2001). Vid adoption genom AC uppgår kostnaden för barnets vård och uppehälle till för privata barnhem. adoptionsavgiften som föräldrarna betalar.