sou · GRB3106d1 · 2004-01-01 00:00:00 — Försäkringsdelegationerna kan, två eller , få ett underlag från myndighetens system för kla- gomålshantering. Exempel på uppgifter som bör redovisas är: i vilken omfattning försäkrade har klagat på myndigheten, vad klagomålen avsett, vad klagomålen resulterat i vid myndigheten, vilken återkoppling som skett till den/de klagande samt hur klagomålshanteringen tagit från initiativ till slutlig återkoppling/avslut. Redovisningen kan med fördel ske i ett jämförande perspektiv dels dels i relation till myndighetens verksamhet i andra län. Detta underlag kan i sin tur ligga till grund för den värdering som försäkringsdelegationerna ska göra av myndighetens verksam- het i länet. Eftersom dessa organ inte har något ansvar för ledning av myndigheten blir det i princip ett oberoende organ som gör denna värdering. Det är viktigt att påpeka att denna värdering är ett komplement, och inte ett alternativ, till den uppföljning som myn- digheten själv måste göra av verksamheten. I delbetänkandet har utredningen föreslagit att förtroende- mannaorganens värdering ska redovisas till myndighetens styrelse och chef. Det finns skäl att överväga om inte detta ska kompletteras med en årlig redovisning också till regeringen. Då blir denna värdering ett bland flera underlag inte bara för myndighets- ledningens interna styrning utan också för regeringens styrning av myndigheten. (Klagomåls)nämnd med lekmän Som ett alternativ till krav på ett system för klagomålshantering inom socialförsäkringsmyndigheten och lekmännens värdering av detta skulle klagomålsnämnder, motsvarande de patientnämnder som finns inom landstingen, kunna övervägas. En sådan nämnds uppdrag skulle kunna vara att utifrån syn- punkter och klagomål stödja och hjälpa försäkrade samt bidra till kvalitetsutvecklingen inom socialförsäkringsmyndigheten genom att: hjälpa försäkrade att få den information de behöver för att kunna ta tillvara sina intressen i relation till myndigheten, främja kontakterna mellan försäkrade och myndigheten och rapportera iakttagelser och avvikelser av betydelse för de för- säkrade till myndigheten. Vidare skulle en nämnd också kunna göra uttalanden och lägga för- slag till förbättringar utifrån de klagomål och synpunkter som framförts till nämnden. En sådan nämnd skulle kunna ses som en relästation för alla slags klagomål. Nämnden skulle kunna fördela ärendena tillbaka till myndigheten om det bedöms vara det rimli- gaste, till domstol eller till JO och därutöver ta tag i en del ärenden som inte riktigt passar in i någon av dessa kanaler. Om nämnden finner att ett ärende – antingen det gäller beslut eller icke-beslut – borde ha kunnat hanteras på annat sätt, eller om man har vissa frå- gor om handläggningen vidarebefordras dessa till myndigheten. Även om inget externt tillsynsorgan inrättas finns det som utred- ningen redovisat möjlighet att vidta kompletterande åtgärder, som syftar till att stärka medborgarnas förtroende för och tilltro till socialförsäkringen och dess myndighet. Det kan även finnas anled- ning att utreda utvidgade möjligheter till rättshjälp. Av de exempel på alternativa åtgärder beträffande hantering av klagomål som redovisats förordar utredningen den åtgärd som innebär att regeringen ställer krav på att socialförsäkringsmyndig- heten har ett väl fungerande klagomålshanteringssystem i kombi- nation med att försäkringsdelegationerna följer upp hur väl myndigheten hanterar klagomål från enskilda. Denna åtgärd sänder en tydlig signal om att det är socialförsäk- ringsmyndigheten som har det primära ansvaret för att hantera och behandla medborgarna på ett korrekt sätt. innebär för- säkringsdelegationernas uppföljning av detta att ett relativt obe- roende organ värderar hur väl myndigheten lyckas ta sitt ansvar. Utredningen anser att regeringen i fastställandet av målen för myndigheten bör tydliggöra kravet på att myndigheten inom ramen för intern styrning och kontroll har ett väl fungerande system och rutiner för hantering av klagomål från enskilda. Försäkringsdelega- tionerna bör ha i uppgift att följa upp hur väl myndigheten hanterar klagomål från enskilda i länet samt redovisa uppföljningen till regeringen och myndighetens ledning. 4.2.3Tillsyn över PPM:s tillämpning av premiepensionen Beträffande RFV:s nuvarande uppdrag att utöva tillsyn över hur PPM tillämpar bestämmelserna om premiepension kan det kon- stateras att RFV inte utfört någon tillsyn sedan de fick detta upp- drag 1998. Detta i kombination med att regeringen inte uttalat någon kritik mot att RFV inte utfört tillsyn över PPM talar enligt utredningen för att det är tveksamt om det nu föreligger något reellt behov av tillsyn över PPM i dessa delar. Utifrån detta och att socialförsäkringsmyndigheten och PPM ska samverka i fråga om den allmänna pensionen föreslår utredningen att socialförsäk- ringsmyndigheten inte ska utöva tillsyn över PPM. 4.2.4Uppföljning och utvärdering av tvärsektoriell samverkan Även om det enligt det som anförts ovan inte finns behov av tillsyn av socialförsäkringsmyndighetens tillämpning av socialförsäkringen så finns det enligt utredningen ett ökat behov av uppföljning och utvärdering. Inte minst mot bakgrund av den ökade tvärsektoriella samverkan inom socialförsäkringsområdet mellan olika statliga myndigheter, kommuner och landsting. Enligt regeringens proposition om finansiell samordning inom rehabiliteringsområdet (prop. 2002/03:132) ska uppföljning och utvärdering av den finansiella samordningen löpande ske på både lokal och nationell nivå. Regeringen avser att senare ange vilken myndighet som ska svara för den nationella uppföljningen och Regeringen anger att en ändamålsenlig redovisning av insatser som bedrivs gör det angeläget att utveckla sektoröver- gripande metoder för uppföljning och utvärdering. Detta talar enligt utredningen för att utvärderingsansvaret bör hållas samman. Statskontoret har regeringens uppdrag att utvärdera insatser rörande systematiskt arbetsmiljöarbete (). Uppdraget omfattar såväl interna arbetsprocesser som verkets externa arbete i fråga om att främja införandet av . Uppdragets huvudsakliga fokus ska vara den tillsyn som är inriktad på införandet av . Statskontoret har också i uppdrag att, , följa hur RFV och AMS genomför ett regeringsuppdrag att utveckla den arbetslivs- inriktade rehabiliteringen. Statskontoret ska därefter utvärdera måluppfyllelse och effekter av AMS:s och RFV:s utvecklingsarbete. Enligt utredningens bedömning finns det behov av att öka omfattningen av uppföljning och utvärdering av den tvärsektoriella samverkan kring socialförsäkringen. Regeringen bör överväga att ge lämplig myndighet ett stående uppdrag som omfattar uppföljning och utvärdering av den tvärsektoriella samverkan och som är vidare än den nationella uppföljningen och utvärderingen av den finan- siella samordningen. Uppdraget bör i så fall utformas så att över- gripande mål och ramar för inriktning läggs fast och att uppdrags- tagaren får mandat att utforma individuella uppföljnings- och utvärderingsprojekt inom ramen för uppdraget. 5Den nya myndighetens arbete med rehabilitering Förslag: Beslut om att den nya myndigheten ska delta i organiserad samverkan av större omfattning på lokal/regional nivå inom reha- biliteringsområdet bör tas efter samråd med försäkringsdelegatio- nen. En person som är politiker eller anställd vid myndigheten får utses till representant för myndigheten när det gäller samverkan inom rehabiliteringsområdet. Bedömning: Avtal som samverkansparterna ingår ska vara fören- liga med nationella mål och uppdrag inom socialförsäkringen. Den regionala nivån ska regelbundet till den centrala nivån åter- rapportera hur arbetet i samverkansorganen bedrivs för att ge en samlad bild av hur eventuella medel används, metoder, resultat etc. Utredningen stöder () och Arbets- marknadsstyrelsens (AMS) förslag om en ändrad ansvarsfördelning vad gäller anställda sjukskrivna som behöver nytt arbete. För att skapa förutsättningar för att lyckas med detta förslag är det viktigt att: ges riktade resurser för utökad verksam- het med sjukskrivna som saknar anställning samt för service till en ny målgrupp: sjukskrivna som inte bör eller kan återgå till tidigare anställning, styr rehabiliteringsprocessen, gör till- sammans med den sjukskrivne en handlingsplan och genomför rehabiliteringsinsatserna, den nya myndigheten identifierar försäkrade med behov av arbetslivsinriktad rehabilitering, den nya myndigheten har samordningsansvaret och beslutar om ersättning från sjukförsäkringen. Den nya myndighetens arbete med rehabilitering Det nationella målet för att minska ohälsan i arbetslivet är: Från- varon från arbetslivet på grund av sjukskrivning ska i förhållande till 2002 halveras . Parallellt ska antalet nya aktivitets- och sjukersättningar minska. Hänsyn ska tas till den demografiska utvecklingen . Av direktiven till denna utredning framgår att samhällets största utmaning blir att bryta den ogynnsamma ohälsoutvecklingen. Detta kräver extraordinära insatser både när det gäller hur trygghetssystemen utformas och hur socialförsäk- ringsarbetet organiseras. Administrationens begränsade resurser måste användas optimalt för att klara framtida utmaningar. Utgångspunkterna för detta är ett helhetsperspektiv och ett gemensamt förhållningssätt. Vidare framgår av direktiven att problembilden för ohälsoutvecklingen är komplex och berör flera olika samhällsområden. De åtgärder som krävs för att förbättra situationen går över sektorgränserna. Ansvars- och arbetsfördel- ningen mellan olika aktörer kan därför behöva justeras och nya organisationsstrukturer prövas för att samhällets resurser ska kunna utnyttjas på ett optimalt sätt. Inom ramen för ANSA:s uppdrag ligger för det första att se över om det finns anledning att göra förtydliganden eller nya avgräns- ningar när det gäller arbete med rehabilitering och då främst den arbetslivsinriktade rehabiliteringen. För det andra skapas det med anledning av att den föreslagna nya socialför- säkringsmyndigheten en förändrad förtroendemannaroll i myndig- heten. Detta innebär att det finns behov av att förtydliga hur bl.a. representationen i samverksansorgan inom rehabiliteringsområdet från den nya socialförsäkringsmyndigheten ska se ut. Rehabilitering är ett samlingsbegrepp för alla åtgärder av medi- cinsk, psykologisk, social och arbetslivsinriktad art som kan hjälpa sjuka och skadade att återvinna bästa möjliga funktionsförmåga för ett normalt liv. Med arbetslivsinriktad rehabilitering menas de insatser som behöver göras för att den som drabbats av sjukdom ska få tillbaka Den nya myndighetens arbete med rehabilitering sin arbetsförmåga och förutsättningar för att försörja sig genom förvärvsarbete. Fig. 1; Rehabiliteringsaktörerna och roll har en initiativroll och samordningsansvar för all rehabilitering av personer som är sjukskrivna hos eller har rätt till sjukpenning enligt lagen om allmän försäkring. Försäkringskassornas ansvarar inte för att rehabilitera den enskilde, utan det ska skötas av: hälso- och sjukvården, när det gäller den medicinska rehabili- teringen, kommunens socialtjänst – när det gäller den sociala rehabili- teringen. Den arbetslivsinriktade rehabiliteringen sköts av: arbetsgivaren – för personer som har en anställning, arbetsförmedlingen för personer som saknar arbete. För perso- ner som inte kan återgå till sitt gamla arbete har RFV och AMS föreslagit att även denna grupp ska rehabiliteras av arbetsför- medlingen – är det dock som har detta ansvar. Den nya myndighetens arbete med rehabilitering ansvarar för att samordna och utöva tillsyn över de insatser som behövs för rehabiliteringsverksamheten enligt lagen om allmän försäkring, AFL. Samordningsansvaret innebär att för- säkringskassan ska se till och verka för att de rehabiliteringsåtgär- der som en försäkrad behöver, och som arbetsgivare och olika myndigheter ansvarar för, fogas samman. Samordningen ska syfta till att den som drabbats av sjukdom ska återfå arbetsförmågan och kunna försörja sig genom förvärvsarbete. Vidare ska försäkrings- kassan enligt 22 kap. 6 § AFL upprätta en rehabiliteringsplan, om den försäkrade behöver en rehabiliteringsåtgärd för vilken ersätt- ning utges enligt 22 kap. AFL. I en sådan plan ska bland annat anges de rehabiliteringsåtgärder som ska komma i fråga, vem som har ansvaret för dem, en tidsplan för rehabiliteringen och beräk- nade kostnader för ersättningen . Försäk- ringskassan har ansvaret för att det görs rehabiliteringsutredningar för försäkrade som inte har någon arbetsgivare. Dessutom kan för- säkringskassan köpa arbetslivsinriktade rehabiliteringstjänster för att klarlägga den sjukskrivnes arbetsförmåga. 5.3Utveckling av rehabiliteringsarbetet inom RFV och försäkringskassorna Ett omfattande utvecklingsarbete pågår inom RFV och försäk- ringskassorna när det gäller att utveckla metoder och arbetssätt för rehabiliteringsarbetet. Nedan följer korta hänvisningar till några av dessa uppdrag och projekt som är av central betydelse för utred- ningens förslag. 5.3.1Regeringsuppdrag till RFV och AMS och bedriver ett gemen- samt utvecklingsarbete benämnt Prohälsa. Syftet med arbetet är förutom att förbättra utredningsmetodiken att öka samsynen i vik- tiga frågor inom ohälsoområdet mellan försäkringskassorna sins- emellan och mellan RFV och försäkringskassorna. Syftet är också att utjämna obefogade regionala skillnader genom att gemensamma arbetsmetoder etableras. gav regeringen och i uppdrag att förnya den arbetslivsinriktade rehabiliteringen. Den nya myndighetens arbete med rehabilitering följande tre deluppdrag: (1) utveckla en metod för tidig, fördjupad bedömning av den enskildes arbetsförmåga och rehabiliterings- behov, (2) utveckla metodiken i försäkringskassornas handläggning av sjukfall och rehabiliteringsärenden samt förtydliga yrkesrollen för tjänstemän inom försäkringskassorna som arbetar med sam- ordning, och (3) RFV ska tillsammans med AMS genomföra en pilotverksamhet avseende en samordnad organisation mellan för- säkringskassan och arbetsförmedlingen för den arbetslivsinriktade rehabiliteringen. RFV och AMS har dessutom fått i uppdrag att myndigheterna gemensamt, inom ramen för samverkan inom rehabiliteringsområ- det, ska verka för att antalet sjukskrivna arbetslösa som återfår arbetsförmågan och får ett arbete ska öka. Myndigheterna har i uppdrag att, i enlighet med riktlinjerna för samverkan inom rehabi- literingsområdet, utforma gemensamma nationella verksamhets- och handlingsplaner för hur försäkringskassorna och länsarbets- nämnderna ska använda de medel som utgör statens samlade medel för sådan samverkan. De medel som åsyftas är de av beräknade utgifter på sjukpenninganslaget, som i budgetproposi- tion föreslogs få användas för samverkan inom rehabili- teringsområdet. Enligt proposition 2002/03:2 Vissa socialförsäk- ringsfrågor m.m., får svara för statens andel av kostnader för rehabiliteringsinsatser i samverkan. RFV och AMS har till regeringen redovisat hur arbetet med gemensamma verksamhets- och handlingsplaner avses bedrivas. Uppdrag har lämnats till länsarbetsnämnderna och för- säkringskassorna att träffa länsvisa överenskommelser utifrån de riktlinjer som AMS och RFV kommit överens om. I en rapport från RFV till regeringen om försäkrings- kassornas tillämpning av riktlinjerna för samverkan inom rehabili- teringsområdet framgår att överenskommelser mellan försäkrings- kassan och länsarbetsnämnden träffats i samtliga län . Enligt dessa kommer sammanlagt lägst 8 100 arbetslösa sjukskrivna att få insatser i samverkan mellan försäkringskassorna och arbetsförmedlingen. Utvärderingsbara mål för insatserna har formulerats och planer för hur uppföljningen och utvärderingen ska genomföras har tagits fram. När det gäller samverkan med hälso- och sjukvården och kommunerna har RFV bedömt att verk- samhets- och handlingsplaner måste utformas på regional nivå. Avsikten är att sådana mål ska redovisas . Den nya myndighetens arbete med rehabilitering gav (bet. 2001/02:1, rskr. 2001/02:84) regeringen tillkänna att regeringen borde återkomma till med ett förslag om finansiell samordning som omfattar socialför- säkringen, hälso- och sjukvården, och arbetsmark- nadsmyndigheterna. Enligt tillkännagivande måste sam- hällets resurser användas mer effektivt för att bättre kunna till- godose människors behov av stöd och rehabilitering. Människor med komplex problematik riskerar att hamna i en gråzon mellan olika myndigheter när problematiken inte ryms inom en myndig- hets ansvarsområde. Det är enligt därför angeläget att ge möjlighet till finansiell samordning i syfte att förbättra samarbetet mellan berörda myndigheter vid rehabilitering av människor med komplex problematik. Finansiell samordning inom rehabiliteringsområdet (2002/03:132) till . I propositionen lämnas förslag till utformning av en permanent finansiell samordning inom rehabiliteringsområdet. Finansiell samordning föreslås kunna ske frivilligt mellan en för- säkringskassa, ett landsting, en länsarbetsnämnd samt en eller flera kommuner. Därigenom ska en effektiv resursanvändning under- lättas. Målgruppen för den föreslagna finansiella samordningen utgörs av människor som är i behov av samordnade rehabili- teringsinsatser från flera av de samverkande parterna för att uppnå eller förbättra sin förmåga till förvärvsarbete. De åtgärder som får finansieras genom den finansiella samordningen ska ligga inom de samverkande parternas samlade ansvarsområde och syfta till att återställa eller förbättra den enskildes funktions- och arbetsför- måga. Den finansiella samordningen, som ska bedrivas genom ett fri- stående samordningsförbund, föreslås omfatta de resurser som, i enlighet med samverkansparternas överenskommelse, ska användas för att finansiera samordnade insatser för den aktuella målgruppen. Samtliga parter dvs. stat, kommun och ska bidra med lika stora andelar. Den allmänna föreslås få möj- lighet att disponera högst av de budgeterade kostna- derna för sjukpenning till finansiell samordning. Dessa medel ska utgöra statens samlade andel i finansiell samordning. Samverkans- parterna ska i förbundsordningen ange de principer som ska gälla Den nya myndighetens arbete med rehabilitering för de ekonomiska transaktionerna inom den finansiella samord- ningen. Samordningsorganet ska besluta om mål och riktlinjer för den finansiella samordningen samt finansiera insatser i enlighet med syftet för den finansiella samordningen. Samordningsorganet ska dessutom stödja samarbetet mellan samverkansparterna, t.ex. genom att bistå bedömargrupper som huvudmännen svarar för. Däremot ska samordningsorganet inte besluta om förmåner eller rättigheter för enskilda eller i övrigt vidta åtgärder som innefattar myndighetsutövning. I propositionen betonas vikten av att den finansiella samord- ningen följs upp och utvärderas på både lokal och nationell nivå. Samverkansparterna föreslås ges ansvaret för lokal uppföljning och utvärdering. Den myndighet regeringen senare bestämmer bör få ansvaret för den nationella uppföljningen och utvärderingen av finansiell samordning. Representation i finansiell samordning I proposition om Finansiell samordning inom rehabiliteringsområdet (2002/03:132) beskrivs politikernas representation i samordnings- förbundet på följande sätt: Förbundets beslutanderätt gäller beslut av generell räckvidd. Det rör sig om avgöranden där det politiska momentet, allmänt sett, kommer att vara dominerande. De frågor som ankommer på samordningsför- bundet hör typiskt sett till det politiska arbetsfältet och utgör således inte endast en fråga om verkställighet. Detta talar för att samverkans- parterna i samordningsförbundet i första hand representeras av politi- ker. Dessutom framförs i propositionen att ledamöterna bör ha mandat att inom samordningsförbundet besluta utan att det behövs ytter- ligare förhandling inom huvudmannens beslutande organ. Rege- ringen menar också i propositionen att en gemensam, lokal politisk styrning ger legitimitet och tyngd, som politikerna utgör en viktig länk till övriga politiska organ. När det gäller länsarbetsnämndens representation i samord- ningsförbundet beskrivs det på följande sätt: Enligt ställningstagande bör det finnas en möjlighet för arbetsmarknadsmyndigheterna att delta i den finansiella samord- ningen. En komplikation i sammanhanget är att det i länsarbetsnämn- Den nya myndighetens arbete med rehabilitering den emellertid inte finns något beslutsforum som består enbart av politiker. är via AMS politikerstyrt genom riksdag och regering. Dock utses vissa av länsarbetsnämndens styrelseleda- möter på förslag av riksdagspartierna. I länsarbetsnämndens styrelse ingår såväl politiker som representanter från näringslivet, arbetstagar- organisationer och kommuner. För att göra det praktiskt möjligt för länsarbetsnämnden att delta i finansiell samordning föreslås i propositionen att som representant för länsarbetsnämnden i samordningsförbundet får utses person som är ledamot eller ersättare i länsarbetsnämndens styrelse eller person som är anställd vid länsarbetsnämnden. Ovanstående resonemang pekar dels på betydelsen av politiker- representation vid finansiell samordning, dels på betydelsen av att den som representerar en samverkanspart har en god förankring inom denna parts organisation. I propositionen om finansiell sam- ordning inom rehabiliteringsområdet har det sistnämnda, förank- ringen inom samverkanspartens organisation, varit avgörande för valet av vilka personer som ska kunna utses till partsrepresentanter. 5.3.3RFV:s och AMS förslag till en effektivare arbetslivs- inriktad rehabilitering Regeringen uppdrog åt AMS och RFV att komma med förslag till hur den arbetslivsinriktade rehabiliteringen skulle kunna utformas så att fler sjukskrivna fortare kan återfå arbetsför- mågan och få ett arbete. RFV och AMS lämnade förslag som ska bidra till att lösa dagens problem med många långtidssjuk- skrivna. Förslagen handlar både om att undvika att människor blir långtidssjukskrivna och att göra insatser för dem som befinner sig i denna situation. Det viktigaste förslaget från RFV och AMS är att inrätta en verksamhet inom för sjukskrivna som behöver ett nytt arbete. AMS och RFV har kommit fram till att en bidragande orsak till ökningen av långtidssjukskrivningarna är att det saknas en sådan verksamhet. finns regler i sjukförsäk- ringen som säger att om det är klarlagt att den som är sjukskriven inte kan gå tillbaka till sitt arbete ska arbetsförmågan prövas mot hela arbetsmarknaden. Sådana regler bedöms dock vara svåra att tillämpa så länge det saknas en verksamhet som erbjuder ett reellt stöd till individen i att få ett nytt arbete. Den nya myndighetens arbete med rehabilitering Att både utöka insatserna för arbetslösa sjukskrivna och ta emot anställda som behöver ett nytt arbete innebär att AMS vidgar upp- draget inom arbetsmarknadspolitiken och detta skulle utifrån AMS beräkningar innebära behov av att anställa ytterligare 700 med- arbetare. AMS beräknar att det är möjligt att hitta en lösning antingen till arbete eller utbildning för varannan deltagare, dvs. 5 000 personer , under förutsättning att insatserna kan erbju- das i ett tidigt skede och att AMS får använda kraftfulla subventio- ner vid anställning. Övriga insatser föreslås bestå av praktikmöjlig- het i arbetslivet och hjälp att finna ett nytt arbete, men också väg- ledning och utbildningsinslag för dem som behöver en omorien- tering till andra yrkesområden. Ansvarsfördelningen bör vara att samordnar rehabiliteringsinsatserna och beslutar om ersättningen till den som deltar i AMS insatser. AMS ansvarar för planering och genom- förande av den arbetslivsinriktade verksamheten, eventuella köp av tjänster och beslut om subventioner till arbetsgivare. En hearing är planerad till för att inhämta synpunkter innan regeringen kan ta ställning till ett eventuellt genomförande av förslagen ovan.