sou · GRB364d1 · 2004-01-01 00:00:00 — En första förutsättning för detta är att arbetstagarna verkligen inrättar en förhandlingsdelegation. Arbetstagarnas skyldighet att inrätta dele- gationen förutsätter dock att de först från arbetsgivaren fått förutsättningar härför. Av direktivet framgår att de deltagande Genomförandet av direktivet i bolagen skall vidta nödvändiga åtgärder för att en förhandlingsdelegation skall kunna bildas. bolagens skyldighet att vita nödvändiga åtgärder inträder, varierar beroende på det sätt som skall användas för att bilda europabolaget. När ett europabolag skall bildas genom fusion skall de fusione- rande bolagen upprätta ett fusionsförslag, vilket skall innehålla de uppgifter som framgår av artikel 20 i förordningen. Fusionsför- slaget skall offentliggöras. När ett holdingbolag skall bildas, skall de deltagande bolagen upprätta ett förslag för bildandet. Förslaget skall innehålla de upp- gifter som framgår av artikel 32.2 och artikel 20. Förslaget skall offentliggöras. Skyldigheten att ge förutsättningar för att konstituera en för- handlingsdelegation uppkommer, både när planen avser bildande av europabolag genom fusion och när den avser bildande av ett holdingbolag, genast vid publiceringen av förslaget. När ett publikt aktiebolag skall ombildas till ett europabolag skall det berörda bolaget lämna ett förslag i enlighet med artikel 37.4 i förordningen. Förslaget skall publiceras. Skyldigheten att konstituera en förhandlingsdelegation uppkommer i och med att bolagsstämman beslutar att bifalla ombildningen. För de bolag eller andra juridiska personer som skall bilda ett dotterbolag gäller enligt artikel 36 i förordningen de nationella reglerna för bildande av ett publikt aktiebolag. Skyldigheten att konstituera en förhandlingsdelegation uppkommer i och med att de deltagande bolagen beslutar att bifalla bildandeplanen eller närmare bestämt när det sista av de deltagande bolagen fattar ett dylikt beslut. Sammanfattningsvis bör det inte uppstå några särskilda problem med att fastställa skyldigheten att lämna denna primära information inträder. Det bör räcka med att konstatera att nödvändiga åtgärder bör vidtas . Genomförandet av direktivet i 4.4.2Skyldighet att tillhandahålla viss primär information Vårt förslag: Den primära informationen skall innehålla upp- gifter om namnen på de deltagande bolagen och dessas samtliga dotterbolag och filialer och om antalet anställda vid vart och ett av de deltagande bolagen och dessas berörda enheter. Informa- tionen bör även innehålla uppgifter både om hur många an- ställda i de deltagande bolagen som omfattas av ett system för medverkan och om utformningen och omfattningen av denna eventuella medverkan i bolagens organ. Informationen skall lämnas till arbetstagarna vid de deltagande bolagen och dessas berörda dotterbolag och filialer. De deltagande bolagen skall alltså vidta nödvändiga åtgärder för att en förhandlingsdelegation skall kunna bildas. Detta innebär att de bland annat skall ge information om namnen på de deltagande bolagen och dessas dotterbolag och filialer. Vidare skall informationen innehålla uppgifter om antalet arbetstagare i deltagande bolag och berörda enheter. Informationen om antalet anställda bör lämnas uppdelad för arbetstagare anställda i varje land och vidare för varje enhet i landet. Skälet därtill är att dessa uppgifter utgör grunden för hur den geografiska fördelningen av platserna i förhandlingsdelegationen skall ske. Det måste särskilt anges vilka enheter som enligt gällande plan skall bli berörda. Någon definition av begreppet arbetstagare finns inte i direk- tivet. Av direktivets innehåll att döma bör man kunna utgå ifrån att antalet anställda skall beräknas och att det således inte rör sig om någon genomsnittsberäkning för någon . Man bör vidare kunna utgå ifrån att varje anställd skall beaktas på samma sätt oberoende av anställningens form och om- fattning. Begreppet arbetstagare bör ges samma innebörd som det har i nationell praxis. Enligt förordningen (artikel 20.1, artikel 32.2 och artikel 37.4) skall information om bildandeplanen lämnas till aktieägarna. Det förefaller logiskt att kräva att samma information ges till arbets- tagarna inför bildandet av en förhandlingsdelegation. Direktivets utformning är inte klar i frågan huruvida informa- tionskravet omfattar de deltagande bolagens samtliga dotterbolag och filialer eller enbart de berörda. I den svenska versionen av direktivet finns inte ordet berörda med i definitionen av berörda Genomförandet av direktivet i dotterbolag och driftsenheter (filialer) i artikel 2d, vilket i sig är ägnat att skapa förvirring. Därtill används inte begreppet berörda konsekvent i övrigt i den svenska utgåvan av direktivet. Enligt texten i den engelska versionen av direktivet omfattar informationskravet deltagande bolag, berörda dotterbolag eller filialer. I den franska versionen omfattas däremot deltagande bolag och dessas samtliga dotterbolag eller filialer. En skylighet att lämna information finns även enligt lagen om EFR. har i ett förhandsavgörande av den 29 mars 2001,14 slagit fast att arbetstagarna har rätt till den information som de behöver för att kunna bedöma sina rättigheter enligt lagen. Den primära information som skall lämnas enligt direktivet, skall ges för att en förhandlingsdelegation skall kunna inrättas. De arbetstagare, som har behov av information för att kunna fullgöra denna skyldighet, är de som kommer att vara berörda av förhand- lingar om ett avtal om arbetstagarinflytande i europabolaget. Infor- mation om bildandet måste alltså lämnas till arbetstagarna i del- tagande bolag, berörda dotterbolag och filialer. För att dessa arbetstagare skall kunna inrätta en förhandlingsdelegation måste de veta hur många arbetstagare som är anställda i vart och ett av de deltagande bolagen och de berörda enheterna. De måste även ha information om i vilka EES-stater de olika enheterna är belägna, eftersom arbetstagarnas antal i de olika staterna är en grundför- utsättning för hur platserna i förhandlingsdelegationen skall för- delas. Eftersom planerna på vilka dotterbolag eller filialer som skall komma att bli dotterbolag eller filialer till europabolaget kan ändras över tiden, förefaller det rimligt att namnen på samtliga dotterbolag och filialer redovisas. Det måste dock tydligt anges vilka av dotter- bolagen och filialerna som enligt den gällande planen skall bli dotterbolag och filialer till europabolaget. Vår utgångspunkt är alltså att information skall ges till arbets- tagarrepresentanterna i deltagande bolag, berörda dotterbolag och filialer. I de fall det inte finns några arbetstagarrepresentanter skall informationen lämnas till arbetstagarna själva. Informationen skall innehålla uppgifter om namnen på de deltagande bolagen och dessas samtliga dotterbolag och filialer. Informationen skall vidare innehålla uppgifter om antalet anställda i deltagande bolag, berörda 14 Mål C-62/99 mellan Betriesbrat der bofrost . . KG och bofrost . . KG (2001 s. I-02579). Genomförandet av direktivet i dotterbolag och filialer. Dessa anställda skall även redovisas upp- delade på de stater där deras arbetsplatser är belägna. Direktivet föreskriver inte någon skyldighet för de deltagande bolagen att specificera hur många av deras anställda som täcks av ett system för medverkan eller vilken andel arbetstagarnas med- verkan utgör i det organ där medverkan utövas. Den primära informationen bör dock innehålla även sådana uppgifter, eftersom de är till stor nytta under förhandlingsarbetet. Informationskravets omfattning har diskuterats i kommis- sionens arbetsgrupp, som enats om att ge informationskravet det innehåll, som här redovisats. 4.4.3Skyldigheten att inrätta en förhandlingsdelegation Vårt förslag: De deltagande bolagen måste ställa tillräckliga resurser till förfogande för arbetstagarna och även på andra sätt underlätta för dem, så att ledamöter till förhandlingsdele- gationen blir utsedda och inställer sig till förhandlingsmöten. Parterna bör gemensamt upprätta en handling av vilken framgår att förhandlingsdelegationen är inrättad och namnen på dem, som ingår i denna. Som tidigare framgått måste det vara klart vilket arbetstagar- inflytande som skall gälla i europabolaget, för att bolaget skall få registreras (förordningen artikel 12.2). Enligt förordningen finns det följande tre olika sätt för att fastställa vilket arbetstagar- inflytande som skall gälla i europabolaget. 1)Ett avtal om arbetstagarinflytande kan ingås mellan förhand- lingsdelegationen och de deltagande bolagen. 2)Förhandlingsdelegationen kan fatta beslut om att avstå från arbetstagarinflytande enligt regleringen i den lag som vi nu föreslår. 3)Om förhandlingsperioden löper ut utan att förhandlingsdele- gationen och de deltagande bolagen ingått något avtal om arbetstagarinflytande, kommer arbetstagarinflytandet att regle- ras av särskilda regler som skall införas för dessa fall. Förhandlingsperioden inleds så snart förhandlingsdelegationen har inrättats. Följden av att förhandlingsdelegationen inte inrättas, blir Genomförandet av direktivet i alltså att ingen av de tre alternativa förutsättningarna för registre- ring av europabolaget kan uppnås. I direktivet finns ingen reglering om hur man löser problemet om detta skulle inträffa. Ingenting sägs om en inkomplett förhandlingsdelegation trots allt kan anses inrättad eller hur man skall förfara om det av någon anledning inte alls skulle inrättas någon. Enligt 15 § andra stycket lagen om EFR skall förhandlings- delegationen underrätta gemenskapsföretaget eller det kontrolle- rade företaget i en företagsgrupp om sin sammansättning. I moti- ven till den lagen sägs att förhandlingsdelegationens konstituerande får anses vara en angelägenhet för arbetstagarsidan.15 När ett europabolag skall etableras, är däremot hela bolagsbildningen be- roende av att förhandlingsdelegation konstitueras. Att förhand- lingsdelegation verkligen tillskapas, framstår därför inte som en angelägenhet enbart för arbetstagarsidan. Vi har övervägt om det skulle kunna vara möjligt att införa en tidsfrist, efter vilken förhandlingsdelegationen kunde anses kon- stituerad om inte parterna enades om något annat. Denna fråga har vi också tagit upp i kommissionens arbetsgrupp. Någon lämplig lösning på problemet har dock inte gått att enas om i gruppen. Vi lägger därför inte något förslag om en tidsfrist, eftersom vi inte som enda land kan gå utöver direktivet på sådant sätt och inte heller bedömer det lämpligt att i detta avseende särbehandla de europabolag som väljer att ha sitt säte i . Ett förslag till lösning som framfördes av arbetsgruppens ord- förande var att de deltagande bolagen i en process skulle visa att arbetstagarsidan medvetet obstruerade mot bolagsbildandet. I så fall skulle rättsföljden bli att förhandlingsperioden började löpa och ett europabolag kunna registreras . Vår bedömning är emellertid att en sådan lösning inte fungerar. Eftersom det inte finns något rättssubjekt att väcka talan mot innan förhandlingsdelegationen är bildad blir det inte möjligt att bestämma vem som skulle vara motpart i en sådan process. Ingen stat har heller förordat en dylik lösning. Frågan kommer att be- handlas ånyo i arbetsgruppen vid ett möte, som äger rum efter det att vi har överlämnat vårt utredningsförslag. Frågan får därför överlämnas till departementet att bevaka. Vår slutsats blir att de deltagande bolagen, i vilkas intresse hela bolagsbildningen sker, måste ställa tillräckliga resurser till för- 1995/96:163 s. 61. Genomförandet av direktivet i fogande för arbetstagarsidan och även på andra sätt underlätta för arbetstagarna så att ledamöter till förhandlingsdelegationen kan utses och närvara vid förhandlingarna. Att särskilt reglera detta i lag bedömer vi vara obehövligt. Det förfaller rimligt att arbetstagarsidan anmäler till de del- tagande bolagen vilka ledamöter som nominerats och att företrä- dare för arbetstagarsidan och de deltagande bolagen gemensamt bestämmer en tidpunkt för ett första förhandlingsmöte. Det före- faller även lämpligt att de vid detta första möte upprättar en handling av vilken det framgår när förhandlingsdelegationen blivit inrättad, vilka som är ledamöter och hur många arbetstagare dessa företräder. En sådan handling kan vara lämplig att åberopa vid en registrering av bolaget i det fall parterna inte lyckats enas om ett avtal om arbetstagarinflytande. Vår bedömning: Förfarandet för att skapa en förhandlings- delegation och utse ledamöter till den måste göras i flera olika led. Ansvaret för att förhandlingsdelegationen bildas åligger arbetstagarna. Beroende på det sätt som valts i direktivet för att fördela antalet platser och utse ledamöter i förhandlingsdelegationen, måste för- farande delas upp i flera olika steg. Först skall ett antal ordinarie platser fördelas mellan arbets- tagarna i olika stater. Därefter skall ledamöter utses till dessa platser. I de fall då europabolag bildas genom fusion skall därefter eventuellt ett antal extraplatser fördelas mellan arbetstagarna i olika stater. Detta blir aktuellt om det i någon stat finns deltagande bolag som skall upphöra att vara självständig juridisk person och dess arbetstagare inte företräds av någon av de ordinarie ledamöterna. När extraplatserna fördelats mellan arbetstagarna i de olika staterna skall ledamöter utses även till dessa platser. Det måste dessutom fastställas hur många arbetstagare som var och en av de utsedda ledamöterna representerar. Den geografiska fördelningen av platser i förhandlingsdelega- tionen mellan arbetstagarna i de olika staterna, skall göras enligt Genomförandet av direktivet i lagen i det land där det framtida europabolaget skall ha sitt säte, artikel 3.2 a. och utnämningar av ledamöter till förhandlingsdelegationen, skall ske i enlighet med lagen i det land inom vars territorium deltagande bolag, berörda dotterbolag och filialer är belägna, arti- kel 3.2 b. Frågan om hur många arbetstagare var och en av de utsedda ledamöterna skall representera, skall bestämmas enligt samma lag. I direktivet slås fast att en förhandlingsdelegation skall inrättas. Det åligger alltså arbetstagarna att se till så att förhandlings- delegationen verkligen bildas. 4.5.1Geografisk fördelning av ordinarie platser i förhandlingsdelegationen Arbetstagarna i deltagande bolag, berörda dotterbolag och ut- ländska filialer i ett och samma land skall tilldelas en plats i för- handlingsdelegationen för varje tiondel eller andel därav som dessa arbetstagare representerar av det totala antalet anställda i de deltagande bolagen, berörda dotterbolagen och filialer i samtliga stater inom EES. Arbetstagarna räknas i det land där den enhet till vilken de är knutna är belägen. Om ett tyskt bolag har en filial i , räknas alltså arbetstagarna vid denna filial som svenska arbetstagare och beaktas på detta sätt vid den geografiska fördelningen av platser i förhandlingsdelegationen. 4.5.2Geografisk fördelning av extraplatser i förhandlingsdelegationen I de fall då europabolag bildas genom fusion skall arbetstagarna i varje stat tilldelas ytterligare så många platser i förhandlingsdele- gationen som behövs för att det i förhandlingsdelegationen skall ingå minst en representant för varje deltagande bolag som är registrerat i landet och som föreslås upphöra som separat juridisk person. Antalet extraplatser får dock inte överstiga av de ordinarie platserna. Tilldelningen får inte heller innebära att de berörda arbetstagarna får dubbel representation. Genomförandet av direktivet i Vid beräkning enligt tjugoprocentsregeln är det summan av de ordinarie platserna i samtliga länder som skall jämföras med sum- man av extraplatserna i samtliga länder. Om inte extraplatserna med beaktande av tjugoprocentsregeln räcker för att ge arbetstagarna i alla bolag, som är i behov därav, en extraplats skall tillgängliga platser fördelas mellan arbetstagarna i staterna i fallande ordning efter antalet arbetstagare som är an- ställda i respektive bolag. Detta gäller dock endast under förut- sättning att arbetstagarna inte redan är representerade indirekt genom att en ledamot på ordinarie plats representerar även dem. Det skulle nämligen innebära att arbetstagarna vore dubbelt repre- senterade, vilket inte är tillåtet. Här nedan förklaras fördelningsproceduren genom ett räkne- exempel. Förutsättningarna i exemplet är följande. Ett europabolag skall bildas genom fusion. Fusionen skall ske i form av absorption, dvs. ett eller flera bolag skall gå upp i ett annat. Verksamheten skall drivas vidare genom bolaget A, som alltså skall bli ett europabolag. Europabolaget skall ha sitt säte i . Deltagande bolag är bolagen A, B, C, D, E, F, G, H, I, J, K och L. Bolagen A, B, C, D och E är belägna i . Bolagen F, G, H och I är belägna i . Bolagen J, K och L är belägna i . Först fördelas de ordinarie platserna mellan arbetstagarna i de olika staterna. Arbetstagarna i utgör av den totala arbetsstyrkan, de får därför tre ordinarie platser. Arbetstagarna i utgör av den totala arbetsstyrkan, de får Genomförandet av direktivet i därför sex ordinarie platser. Arbetstagarna i utgör 20 pro- cent av den totala arbetsstyrkan, de får därför två ordinarie platser. Efter denna fördelning skall ledamöter utses från de respektive staterna. Dessa skall utses i enlighet med de nationella reglerna i respektive stat. De nationella systemen skall vara konstruerade så att en ledamot utses från varje deltagande bolag, i så stor utsträck- ning som möjligt. De nationella valmetoderna kan dock vara sådana, att inte arbetstagarna i varje deltagande bolag garanteras en plats även om arbetstagarna där tilldelats lika många platser som det finns deltagande bolag. Därför kan företrädare för arbets- tagarna från de olika staterna redovisa i vilken omfattning det finns behov av extraplatser först efter att ledamöter utsetts till de ordinarie platserna. I exemplet kan arbetstagarna i alla deltagande bolag, utom bolaget i A, göra anspråk på en extraplats om de inte får någon ordinarie plats. Skälet till att arbetstagarna i bolaget A inte kan göra anspråk på någon extraplats, är att detta bolag inte föreslås upphöra enligt fusionsplanen. Med utgångspunkt i den metod vi föreslår för val av ledamöter till de svenska enheterna, kommer förmodligen ledamöter att väljas som representerar arbetstagarna vid de tre största svenska del- tagande bolagen, dvs. bolagen A, E och B, se avsnitt 4.5.3. Arbets- tagare från bolagen C och D kommer alltså att göra anspråk på extraplatser. Vad valen i och leder till kan vi inte veta i förväg, men i exemplet är utgångspunkten att arbetstagarna i de tyska deltagande bolagen blir representerade med en ledamot per bolag. Utgångspunkten är vidare att arbetstagarna i bolagen J och K blir representerade och att arbetstagarna i bolaget L kommer att vara i behov av en extraplats. Det är alltså arbetstagare i tre deltagande bolag som i och för sig gör anspråk på extraplatser. Extraplatserna får dock inte överstiga av de ordinarie platserna. Eftersom tre extraplatser utgör av elva ordinarie platser, kan inte alla arbetstagare i de deltagande bolagen bli direkt representerade. Två extraplatser utgör av de elva ordinarie platserna. Det är alltså enbart två extraplatser som kan fördelas. Dessa skall tilldelas arbetstagaren i de stater där de två största av dessa tre bolag finns. I exemplet leder detta till att båda de disponibla extraplatserna tilldelas arbets- tagare i svenska bolag. Genomförandet av direktivet i Ledamöter skall sedan utses till extraplatserna enligt den natio- nella valmetoden. Som ett sista led i proceduren skall de svenska ledamöternas representativitet fastställas. Vårt förslag i den delen finns i avsnitt 4.5.4. 4.5.3Hur ledamöterna i de svenska enheterna skall utses Vårt förslag: De platser i förhandlingsdelegationen som till- delats arbetstagare vid enheter belägna i , skall först fördelas mellan arbetstagarna vid dessa olika enheter. Därefter skall de svenska ledamöterna utses av de fackliga organisationer som företräder arbetstagare vid dessa enheter. Valet skall göras av kollektivavtalsbunden arbetstagarorganisation och för det fall ingen sådan finns av arbetstagarorganisation som har med- lemmar vid de svenska enheterna. Om det finns flera kollek- tivavtalsbundna organisationer skall dessa i första hand komma överens om hur ledamöterna skall utses. Om organisationerna inte kommer överens skall ledamöterna utses efter samma mönster som används i styrelserepresentationslagen. Organisa- tionernas storlek skall i så fall mätas med utgångspunkt i hur många av arbetstagarna i de sysselsätter i företags- gruppen som helhet. En metod skall anges för val och utnämningar av ledamöter till de platser i förhandlingsdelegationen som tilldelats svenska arbets- tagare. Direktivet förutsätter att arbetstagarna i deltagande bolag i så stor utsträckning som möjligt blir direkt representerade i för- handlingsdelegationen. För att uppfylla detta krav föreslår vi att de ordinarie platser som tilldelats svenska arbetstagare fördelas mellan arbetstagarna i olika enheter i enligt följande modell. I första hand tilldelas arbetstagarna i de deltagande bolagen i fallande ordning efter antalet anställda i bolagen var sin plats. Om det finns platser kvar efter det att arbetstagarna i de deltagande bolagen fått en plats var, tilldelas därefter arbetstagarna i berörda dotterbolag och utländska filialer var sin plats i fallande ordning efter antalet anställda i respektive enhet. Om det finns platser kvar även efter denna andra fördelningsomgång, fördelas platserna mellan arbetstagarna i deltagande bolag, dotterbolag och utländska Genomförandet av direktivet i filialer i fallande ordning efter antalet anställda i de olika enheterna. Fördelningen enligt detta tredje led får i förekommande fall ske upprepade gånger till dess att det inte finns flera platser att fördela. I de fall arbetstagare vid svenska enheter blir berättigade till en extraplats i förhandlingsdelegationen på grund av reglerna ovan om tilldelning av extraplatser, skall den platsen rimligen tilldelas arbetstagarna vid det svenska bolag som enligt den geografiska fördelningen ansetts berättigade till platsen i fråga. EES-staterna får enligt direktivet föreskriva att fackliga repre- sentanter som inte är anställda i de deltagande bolagen eller berörda enheterna får ingå i förhandlingsdelegationen. Direktivet ställer dock inte något generellt krav på att förhandlingsdelegationens ledamöter i övrigt skall vara anställda i de deltagande bolagen eller berörda enheterna. Enligt vår uppfattning är de fackliga orga- nisationer som skall utse ledamöterna bäst skickade att bedöma vilka som är lämpligast för uppdragen. Det finns därför inte något skäl att genom lagstiftning reglera vilka som skall vara valbara. Direktivet föreskriver att arbetstagare som är anställda i företag eller filialer där det utan deras förskyllan inte finns några arbets- tagarrepresentanter, skall ha rätt att själva välja eller utnämna ledamöter till förhandlingsdelegationen. Det finns i några länders rättsordningar tröskelregler eller regler om krav på arbetsgivarens godkännande för en fackföreningsrepresentation vid företaget. Detta kan leda till att arbetstagarna kan komma att sakna facklig representation utan egen förskyllan. Sådana regler finns inte i , varför vi inte behöver vidta någon åtgärd med anledning av denna bestämmelse. Vi anser att det är viktigt och rationellt att upprätthålla det system som etablerats på den svenska arbetsmarknaden. Vi föreslår därför att man här som i andra arbetsrättsliga sammanhang i första hand knyter an till de kollektivavtalsbärande fackliga organisa- tionerna. Regleringen om hur de svenska ledamöterna i förhand- lingsdelegationen skall utses, bör därför utformas med 16 § lagen om EFR som förebild.