sou · GRB391d13 · 2004-01-01 00:00:00 — Förutsättningarna för den enskilde att få hälso- och sjukvård och socialtjänst inklusive äldreomsorg på sitt språk regleras i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), socialtjänstlagen (2001: 453) och för- valtningslagen (1986:223). Vid handläggning av ärenden inom och vid t.ex. besök inom hälso- och sjukvården förutsätts myndigheterna och verksamheten använda sig av tolk och översättare. Däremot har den enskilde inte rätt till hälso- och sjukvård eller äldreomsorg på sitt språk. (Jämför Vård och omsorg för äldre tillhörande de nationella minoriteterna, avsnitt 3.2, i denna bilagedel) Både hälso- och sjukvårdslagen och socialtjänstlagen bygger på att den enskilde får information i det aktuella ärendet eller situa- tionen, att beslut inte kan fattas utan att den enskilde fått begriplig information och att han eller hon kan samtycka till beslutet. Enligt förvaltningslagens 8 § bör en myndighet som har att göra med någon som inte behärskar svenska eller som är allvarligt hör- sel- eller talskadad vid behov anlita tolk. Bestämmelserna om tolk ska tillämpas när det gäller handlägg- ning av ärenden som gäller en enskild hos en myndighet. Det inne- bär att paragrafen inte omfattar s.k. faktiskt handlande. Ett par exempel på faktiskt handlande är praktiska åtgärder inom hälso- och sjukvården samt omsorgs- och serviceinsatser inom äldre- omsorgen. Detta i motsats till handläggning av ett ärende enligt dessa lagstiftningar, t.ex. beslut om hemtjänst enligt socialtjänst- lagen eller beslut om tvångsvård inom psykiatrin enligt lagen om sluten psykiatrisk vård. Enligt paragrafen föreligger inte någon uttrycklig skyldighet att använda tolk. Bestämmelsen har i stället utformats som en rekom- mendation till myndigheterna att vid behov anlita tolk. Vård och omsorg om äldre invandrare finns behov av tolk och en sådan finns att tillgå ska myndigheten tillkalla en sådan. Det ska ske en prövning i det enskilda fallet om det finns behov av tolkhjälp. Bestämmelserna om tolk avser både muntliga kontakter och skriftliga kontakter. Det sistnämnda avser när handlingar kommer in till en myndighet på främmande språk eller när en myndighet ska meddela sig skriftligen med någon som inte behärskar det svenska språket. Förvaltningslagen innehåller inga regler om vilka kvalifikationer som ska ställas på den som anlitas som tolk vid en myndighet. Det är myndigheten som har att undersöka om en person är lämplig för uppdraget som tolk i det enskilda fallet. Vid denna bedömning måste stor hänsyn tas till ärendets innehåll och ärendets betydelse för den enskilde och det allmänna. I första hand förutsätts dock myndigheterna anlita av godkända tolkar och auktoriserade översättare. 4.2Rätt att flytta till en annan kommun Kommunen har enligt socialtjänstlagen det yttersta ansvaret för att tillgodose behoven hos dem som vistas i kommunen. Det finns två undantag från vistelsekommunens ansvar. Det första avser en situation där kommunen inte kan tillgodose en persons behov av vård och omsorg inom den egna kommunen utan fattar beslut om placering av den enskilde i en annan kommun. Det kan gälla vistelse i familjehem, hem för vård och boende eller en särskild boendeform. I dessa fall är det placeringskommunen som är ansvarig för både den aktuella biståndsinsatsen och det som den enskilde kan komma att behöva under vistelsen samt kostna- derna för dessa insatser. Denna regel har tillämpats när det gäller äldre personer och hänsyn till religiös och etnisk tillhörighet. har refererat en regeringsrättsdom där Regeringsrätten fann att sökan- den (en kvinna av judisk härkomst) hade rätt till bistånd för kostnader för boende på ett judiskt hem (1984). Av domen framgick att den enskildes etniska och religiösa tillhörighet är en viktig del av den sociala helhetsbedömningen i samband med ansökan om bistånd. Det andra är det tillägg som gjordes i socialtjänstlagen (2 kap. 3 §) som innebär att äldre personer som har ett varaktigt Vård och omsorg om äldre invandrare behov av omfattande vård och omsorgsinsatser kan ansöka om plats i särskilt boende i en annan kommun på samma villkor som de äldre som är bosatta i kommunen. Det innebär att en äldre in- vandrare kan ansöka om att få flytta till ett särskilt boende i en annan kommun där äldreomsorg tillhandahålls på ett visst språk och/eller med en viss religiös eller kulturell inriktning. Om en person beviljats bistånd av inflyttningskommunen blir den nya kommunen ansvarig för kostnaderna. 5.1Material från SENIOR 2005 I diskussionsbetänkandet Riv ålderstrappan! (SOU 2002:29) tas begreppet etnicitet upp. SENIOR 2005 konstaterade att: Begreppen etnicitet och kultur inte ensamma kunde förklara in- vandrares erfarenheter, nuvarande livssituation och framtidsvyer. Tvärtom kan de lätt skymma betydelsen av bl.a. socialt utanförskap och ekonomiska omständigheter. I stället för att beskriva etniska grupper som väl avgränsade enheter behövs en öppenhet för att alla människor oavsett ålder är kulturellt föränderliga. be- höver hierarkier, även etniska, uppmärksammas när det gäller bl.a. boende, inkomst, möjligheter på arbetsmarknaden och individernas handlingsutrymme att forma sitt liv. (SOU 2002:29, s. 87) I beredningens slutbetänkande Äldrepolitik för framtiden (2003:91) redovisas ytterligare fakta om utrikes födda. I samband med diskussionsbetänkandet publicerades rapporten En intervjustudie med immigranter (bilagedel A till SOU 2002:29) av och vid Mångkulturellt Centrum i som har utförts på uppdrag av SENIOR 2005. Vid remissbehandlingen av diskussionsbetänkandet instämde SIOS (Samarbetsorgan för etniska organisationer i ) till fullo i bedömningen att begreppen kultur och etnicitet inte ensamma kan beskriva och förklara immigranters erfarenheter, nuvarande livssituation och framtidsvyer. Det finns en tendens att kulturisera immigranters erfarenheter och livsvillkor. Det är viktigt att man särskiljer det sociala och ekonomiska utanförskapet ifrån vissa Vård och omsorg om äldre invandrare Sambanden är inte enkelriktade utan går ibland i båda riktningarna. Olika strukturer i samhället tar inte upp de etniska minoriteternas fråga. Pensionärsråd och pensionärskom- mittén är exempel på sådana strukturer. Politik som drivs i dessa organ tar inte upp de uteslutnas intresse och önskemål. Därigenom genereras de mekanismer som förstärker utanförskapet. Staten och kommunerna ska ge långsiktiga förutsättningar för frivilligorga- nisationernas medverkan. Vid beredningens hearingar om framtidens vård och omsorg om äldre framkom flera synpunkter som berör äldre invandrare och personer med en viss religion. SIOS (Samarbetsorgan för etniska organisationer i ) fram- för att äldreomsorgen inte tar hänsyn till de etniska minoriteternas behov. Det är stor skillnad när det gäller uttalanden på nationell nivå och tillämpning på lokal nivå i förhållande till enskilda indi- vider. Att äldre med utländsk bakgrund är underrepresenterade bland personer som har hemtjänst förklaras ofta med kulturen, trots att det i många fall beror på att kommunens utbud inte mot- svarar förväntningarna. Behov av skriftlig och muntlig information på det egna språket samt tvåspråkig personal är två viktiga krav. SIOS pekar på behovet av att statistiken om de etniska mino- riteterna behöver utvecklas så att det går att få information om t.ex. språk. anser att rätten till äldreomsorg på finska bör vara lagreglerad i hela landet och inte bara i några kom- muner i norra . Om den enskilde äldre vill ta emot insatser från kommunens äldreomsorg avgörs av om in- satserna kan ges av finsktalande personal. Det finns finskspråkiga som är intresserade av att starta äldreomsorg på finska i form av kooperativ eller aktiebolag. framför att man vill ordna egen äldre- omsorg med muslimsk personal. Det viktigaste är inte driftsformen utan att det finns äldreomsorg med muslimsk inriktning. Trygghet är olika för en och en och för en äldre är religionen och andliga behov viktigare än tidigare i livet. Kristna Råd anför att även andliga behov måste kunna tillgodoses hos en äldre person i behov av vård och omsorg. Som exempel ges det katolska Josefinahemmet som drivs av katolska systrar och där personalen är katoliker. Vård och omsorg om äldre invandrare Vid riksdagsbehandlingen av motionsyrkanden om äldrepolitiken från den allmänna motionstiden gjordes ett tillkännagivande till regeringen avseende äldre invandrare (rskr. 1999/2000:160). Ett enigt socialutskott (bet. 1999/2000:SoU8) föreslog med anledning av en motion från (mot. 1999/2000:So323) ett tillkännagivande avseende omsorg och vård för äldre invandrare. Utskottet konstaterade att det fanns starka skäl att följa utveck- lingen på området och att regeringen därför borde återkomma till med förslag om åtgärder. I motionen redovisades att det fanns omkring 110 000 äldre i som är födda i andra länder. Dessa var underrepre- senterade bland dem som har hemtjänst och som bor i särskilda boendeformer. För dessa kan det ibland vara nödvändigt med sär- lösningar, t.ex. särskilt boende tillsammans med andra som talar samma språk eller viss uppsökande verksamhet för att utröna om det finns dolda behov. I socialutskottets betänkande Äldrepolitik (bet. 1999/2000:SoU8, s. 45) redovisas att utskottet tidigare behandlat en motion med likartat innehåll och då anfört följande: Av de nationella målen för äldrepolitiken framgår att äldre ska kunna leva ett oberoende liv. Även om de äldre blir helt beroende av äldre- omsorgens och sjukvårdens insatser skall de ges möjligheter att på- verka sitt liv och sin vardag. Utskottet betonade under riksdags- behandlingen att alltmer mångkulturella karaktär reser nya krav på att utforma äldreomsorgen med hänsyn till människors olika språk och ursprung. 1998/99:SoU7, s. 42) I samma betänkande refereras utskottets uttalande till konstitu- tionsutskottet, 1999/2000:SoU3y, med anledning av propositionen Nationella minoriteter i (prop. 1998/99:143). Utskottet anförde följande: Utskottet delar inställningen i motionerna om vikten av att de äldre som så önskar bör erbjudas vård och omsorg av personal som talar deras modersmål. Äldre är oftast de starkaste språkbärarna och även bärare av kultur och traditioner. Inom äldreomsorgen har det vidare visat sig att äldre kan förlora kunskaperna i det sist inlärda språket men behålla kunskaperna i det först inlärda språket. Detta talar för att äldreomsorgen i möjligaste mån bör erbjudas på de äldres modersmål. Vård och omsorg om äldre invandrare Kommunerna skall kunna erbjuda alla medborgare god äldrevård. Detta kan i vissa fall innebära att vården för att den skall nå önskat resultat bör ske på det modersmål som individen i fråga talar. Det finns dock vissa svårigheter med att erbjuda alla äldre som så önskar vård på deras modersmål. Dels saknas det ofta tvåspråkig personal, dels kan det innebära stora kostnader. 1999/2000:SoU3y, s. 6) I regeringens skrivelse Uppföljning av den Nationella handlings- planen för Äldrepolitiken (skr. 2002/03:30) till anförs bl.a. följande under rubriken : Integrationspolitiken innebär att utformningen av den generella poli- tiken skall utgå från alla människor som bor i , oavsett etnisk och kulturell bakgrund. Integrationspolitiska mål och synsätt skall införlivas inom alla samhällsområden. Äldre invandrares behov skall, precis som äldre svenskars, beaktas inom ramen för den generella politiken. 2002/03:30, s. 77) Regeringens bedömning är att äldre invandrare i så stor utsträck- ning som möjligt bör erbjudas äldreomsorg på det egna språket. Det är särskilt angeläget när det gäller äldre invandrare som be- höver omfattande omsorg i hemmet eller särskilt boende. Anställ- ning av anhöriga kan vara en uppskattad form av hjälp i de fall den äldre är fullständigt beroende av en annan person för att kommu- nicera med omgivningen. Se rapporten och omsorg för äldre tillhörande de nationella minoriteterna, avsnitt 4.3.1, i denna bilagedel när det gäller äldreomsorg för finsktalande. Inom ramen för Nationella handlingsplanen för äldrepolitiken anslogs 2002 för att kom- munerna i samverkan med anhöriga och frivilligorganisationer Vård och omsorg om äldre invandrare skulle genomföra insatser riktade till anhöriga och andra närstående till äldre, funktionshindrade eller långvarigt sjuka. Inriktningen på arbetet skulle vara att åstadkomma en varaktig kvalitetshöjning i det stöd som kommunerna erbjuder anhöriga och närstående. hade regeringens uppdrag att bl.a. följa upp, utvärdera och sprida kunskap om bidragets effekt. lämnade 300 – Slutrapport (2002) till regeringen. Av rapporten framgår att av kommunerna har riktat stödet specifikt till anhöriga till vårdbehövande invandrare. Det avsåg då vårdbehövande invandrare i alla åldersgrupper, även om äldre var mest förekommande. De vanligaste insatserna var information och utbildning. Anställning av anhörigvårdare och kontantbidrag/hemvårdsbidrag har också förekommit. Information om stöd till anhöriga finns sällan på andra språk än svenska. I 23 kommuner har man svarat att man har översatt sådan infor- mation till olika språk. Utöver arbetet i landets samtliga kommuner har initierat ett trettiotal projekt med speciell inriktning. Projekten har främst syftat till att få ny eller fördjupad kunskap om anhörigas situation och hur deras behov av stöd ska bedömas och tillgodoses. Tre studier har genomförts för att belysa hur äldre invandrare och deras anhöriga uppfattar sin situation. Kort kan resultaten från studierna sammanfattas enligt följande: 1)I en studie i har alla bosnier och deras barn, svärdöttrar och svärsöner i trakten intervjuats, sam- manlagt 71 personer. Det vanligaste är att de anhöriga hjälper två äldre släktingar. av de anhöriga hjälper till och hjälper äldre släktingar minst . Kontakterna med den offentliga äldreomsorgen hade sällan upplevts som till- fredsställande. Även om de flesta anhöriga ansåg att det i huvudsak var deras ansvar att ta hand om de äldre så ville de ändå att det skulle finnas en bra och fungerande äldreomsorg i kommunen som de kunde ha möjlighet att ta del av. Flera hade dock tackat nej till den offentliga äldreomsorgen eftersom den inte uppfattats som anpassad till den äldres specifika behov, främst när det gällde möjligheten att få hjälp på det egna språket. Kommunikationen mellan olika instanser inom social- tjänsten var ofta bristfällig eller hade inte haft avsedd verkan. Vård och omsorg om äldre invandrare 2)Studien beskriver 47 äldre iranska invandrare och deras an- höriga i förhållande till vård och omsorg. Resultatet visar att äldre iranier helst vill få hjälp av sina anhöriga, framför allt av egna barn. De är dock medvetna om att deras förväntningar, som har sin grund i kulturen i , inte passar in i de nya omständigheter som de möter i . De äldres inställning till anhörigvård som bästa alternativ stämmer väl överens med vad deras barn som deltog i studien svarade. Barnen inser dock, trots sina kulturella föreställningar och värderingar om att man ska ta hand om sina äldre föräldrar, att anhörigvårdsansvaret är krävande för dem och de efterlyser andra lämpliga alternativ för omhändertagande av föräldrarna när de blivit gamla. 3)Den tredje studien (2000) är en kvalitativ intervjustudie avseende sju anhöriga till elva äldre som invandrat från olika och som inte hade offentlig äldreomsorg. Hjälp-, vård- och omsorgsbehoven hos de äldre i studien var av varierande art och omfattning, men i många fall betydande. De anhöriga förklarade primärt sina, ofta omfattande, hjälp- insatser med den närståendes höga ålder och behov av tolk- hjälp. Både män och kvinnor gav hjälpinsatser. Både män och kvinnor gjorde praktiska insatser (inklusive biltransporter, kontakter med myndigheter, tolkning vid läkarbesök och hushållssysslor). Kvinnor gav dessutom personlig omvårdnad. Samtliga anhöriga som gav omsorgsinsatser tillhörde en yngre generation än den äldre. Detta gällde även om det fanns make/maka. Det var vanligt att man hjälpte fler än en äldre närstående. De anhörigas bedömning av de äldre varierade, men det var ingen som förväntade sig att den äldre skulle kunna klara sig på egen hand. De äldre hade behov av skiftande slag, och flera var i fysiskt dålig kondition. Det fanns anhöriga som bestämt häv- dade att den äldre inte på något sätt var sjuk eller funktions- hindrad som det fanns uppgifter om motsatsen. Det fanns också äldre vilkas hjälpbehov nästan enbart var relaterat till svårigheter att ta sig fram på ett främmande språk i ett nytt land. Vid sidan av språket lyftes de äldres höga ålder fram som det främsta skälet till att de behövde hjälp och omsorg från sina Vård och omsorg om äldre invandrare Andra bedömde den äldre som fullständigt hjälplös trots att det enda hindret som framkom var språksvårigheter. De anhöriga som hade erfarenheter av offentlig äldreomsorg var kritiska. De upplevde inte den som så flexibel, tillgänglig och respektfullt utformad som den idealt ska vara. Dessa an- höriga hade genomgående relativt negativa erfarenheter av sina kontakter med den offentliga äldreomsorgen medan de ofta hade positiva erfarenheter av sjukvården. Det framkommer att brist på information och kunskap om äldreomsorgen kan vara en förklaring till att anhöriga hjälper sina äldre utan att efterfråga äldreomsorg. Ett fall redovisas där de anhöriga inte trodde att deras äldre skulle ha rätt till äldre- omsorg eftersom de själva tog emot socialbidrag. Av de anhöriga var det flera som lyfte fram att äldre svensk- födda inte bodde tillsammans med sina anhöriga och togs om hand av dem. Det uppfattade de anhöriga som svenskars generellt bristande omtanke om sina äldre. Detta påverkade deras ofta negativa uppfattning om den svenska äldreomsorgenäven när de inte hade egna erfarenheter av den. 5.4.2Försöksverksamhet med förebyggande hembesök Inom ramen för Nationella handlingsplanen för äldrepolitiken be- drevs 21 försöksverksamheter med uppsökande verksamhet 2001. hade regeringens uppdrag att leda försöksverk- samheterna samt följa upp resultaten. överläm- nade (2002b) slutrapporten . Erfarenheter från 21 försök med uppsökande verksamhet bland äldre till regeringen. Av rapporten framgår att två av försöksverksamheterna, i och i , särskilt har riktat hem- besöken till utomnordiska invandrare. I både och Gott- sunda är erfarenheten att äldre födda utomlands generellt har sämre hälsa än äldre födda i . Det som var gemensamt för samtliga projekt var att man erbjöd äldre, ibland i en viss åldersgrupp, hembesök av personal med både social och medicinsk kompetens. I genomsnitt tackade av de inbjudna i de 21 försöksverksamheterna ja till att delta. I och tackade en mycket stor del av de inbjudna Vård och omsorg om äldre invandrare nej, trots att mycket arbete lades ner på att värva deltagare. Hem- besöken genomfördes med personal som talade den äldres språk eller med tolk. I visade det sig att hälften av deltagarna inte kunde kommunicera på svenska. En relativt stor andel av de utlandsfödda kunde inte heller läsa eller skriva. Detta påverkade självklart möjlig- heterna att ta del av den vanliga informationen om hur samhället fungerar. Erfarenheten från är att de utlandsfödda äldre väntar mycket länge med att söka hjälp. förvärras problemen, som oro och ångest ökar. Man har sett att de utlands- födda äldre ofta har stora hjälpbehov när de kommer i kontakt med vård och omsorg. I bedöms förebyggande hembesök som en väl fungeran- de modell för att påverka hälsa och välbefinnande bland äldre födda utomlands. I är man mer tveksam. Där anser man inte att man genom de förebyggande hembesöken har lyckats tillgodose de stora behov som finns hos dem som inte talar svenska. Där vill man hellre satsa på gruppaktiviteter som leds av yngre landsmän och som ger stöd och social samvaro baserad på en gemensam kulturbakgrund. I slutrapporten framtid. Äldres vård och omsorg inför 2000-talet från Svenska Kommunförbundets Äldreberedning (1999) tas det ökande antalet äldre med invandrarbakgrund upp särskilt inom ramen för några generella områden. Ett sådant är att samhällets stöd bör ha sin utgångspunkt i människors eget ansvar, sociala nät- verk och egenvård. När det gäller de sociala nätverken måste sam- hällets åtgärder ha sin utgångspunkt i en förståelse för hur nät- verken mellan människor ser ut i kommunen, vilka möjligheter som finns att stärka dem, vilka hoten är mot deras utveckling och vad som bör göras för att stödja dem. Ett annat område är stödet till närstående. Arbetssättet bör förskjutas från myndighetsorien- tering till individ- och relationsfokusering, från att ta utgångs- punkten i de offentliga åtgärdssystemen till att förstå och bearbeta relationer mellan närstående vårdare och den äldre människan. Enligt Äldreberedningen är det viktigt inte minst för att kunna anpassa stödet till äldre med invandrarbakgrund. Vård och omsorg om äldre invandrare Insatser för personer med utländsk bakgrund och nationella minoriteter genomförde (2002) en enkätundersökning avseen- de äldreomsorg till äldre personer med utländsk bakgrund samt nationella minoriteter. Av de 252 kommuner som besvarade en- käten uppgav att de hade någon äldre person med särskilda behov på grund av etnisk tillhörighet. Ytterligare 8 pro- cent uppgav att behovet kommer att finnas . I 115 kommuner tillhandahöll man personal som talade den äldres hemspråk och 99 kommuner hade personal med kulturkom- petens. I 104 kommuner fanns möjlighet att få särskild kost lagad/levererad och i 22 kommuner fanns aktiviteter anpassade till personer med utländsk bakgrund. Kommunerna fick också ange om de hade några verksamheter som var speciellt avsedda eller anpassade för olika grupper med utländsk bakgrund eller etnisk tillhörighet samt om någon sådan planerades. Antal kommuner med verksamheter speciellt avsedda eller anpassade för olika grupper med utländsk bakgrund och nationella minoriteter hade 20 kommuner ett eller flera särskilda boenden för grupper av äldre med utländsk bakgrund. Vanligast är boenden för finsktalande äldre, som fanns i 17 kommuner. I 3 kommuner fanns boenden med flerkulturell inriktning. Vård och omsorg om äldre invandrare 5.6Invandrare i vård och omsorg (SOU 1997:76) Utredningen om bemötande av äldre behandlade invandrare i vård och omsorg i en särskild rapport i vård och omsorg – en fråga om bemötande av äldre (SOU 1997:76). I rapporten redovisas att åren 1995 1996 var äldre invandrare underrepresenterade både bland dem som hade hemtjänst och dem som bodde i särskilda boendeformer i , och . I vilken ut- sträckning personer fick sådana insatser varierade dock med hans eller hennes hemland. Äldre som kom från och andra länder i närhet (, och ) hade hem- tjänst och nyttjade den offentliga vården och omsorgen i samma omfattning som genomsnittet av äldre. För personer som kommer från var siffrorna klart lägre, med undantag för personer från . Skillnaderna var störst vad det gällde särskilt boende jämfört med hemtjänst i ordinärt boende. Utländska studier visar också att äldre invandrare och äldre som tillhör minoritetsgrupper ofta är underrepresenterade bland mot- tagare av formell vård och omsorg (både offentlig och privat). Orsakerna till att färre äldre från etniska minoriteter har formell omsorg är omtvistade. Ofta framhävs att äldre från dessa grupper får vård och omsorg av sina anhöriga och oftare bor i flergene- rationshushåll. En alternativ tolkning är att äldre personer i dessa grupper i är friskare än genomsnittet av amerikanska pen- sionärer därför att så många i deras födelsekohort har dött tidigare i livet och bara de friskaste överlevt till hög ålder. Det finns även andra hypoteser. En är att äldre invandrare riskerar att bli dubbelt diskriminerande därför att de ansvariga för landets vård och om- sorg vägrar ta hänsyn till kulturell olikhet. I har man funnit att äldre från minoriteter vänder sig till verksamheter som frivilliga organisationer byggt upp vid sidan om den offentliga omsorgen.