sou · GRB3105d4 · 2004-01-01 00:00:00 — Närmast bör växtnäringsbalanserna från Greppa näringen analyseras. Areal som omfattas av stödåtgärder för att minska transporten av föroreningar till grundvattnet (genom avrinning, läckage eller ero- sion) (hektar) a)varav andel med särskild marktäckning eller grödor (%) b)varav andel med andra avrinningshinder än grödor (fältmarginaler, buskage, konturodling, fältstorlek) (%) a)Marktäckande fånggrödor och vall minskar kväveläckaget, varvid mängden kväve som når fram till grundvattnet minskar. Fång- grödor (och vårbearbetning) täckte en areal av 2002 vilket motsvarade av den totala åkermarken. Åtgärden omfattade dock enbart . Miljövänlig vall- odling skedde 2002 vilket motsvarade av den totala åkerarealen. Därtill kom ytterligare vall genom kompensationbidraget. b)Avrinningshinder såsom skyddszoner och vattenrenande våt- marker fanns respektive 2002 vilket i båda fallen var av den totala åkerarealen. Koncentration av (den relevanta) föroreningen i vatten som rinner från de områden som omfattas av överenskommelser = proportion av yt- eller grundvatten som ligger över tröskelvärdet för koncentra- tion av den relevanta substansen (mg, µg, etc. per liter). Allomfattande uppgifter om föroreningshalter i vattendrag saknas. Därtill saknas uppgifter för landet som helhet när det gäller halter av bekämpningsmedel i yt- och grundvatten. Nedan redovisas en under- sökning som spänner över landets samtliga län och flertalet kom- muner. Studier av bekämpningsmedel i vatten tog –2001 fram uppgifter om halter av bekämpningsmedel i vatten. 5 352 prover togs i landets samtliga län och i 197 kommuner. Undersökningarna ut- fördes av kommuner, länsstyrelser, vattenvårdsförbund, Livsmedels- verket, m.fl. I av proverna i grundvatten fann man bekämpningsmedel. De flesta av dessa har dock inte använts inom växtodlingen utan har utgjort totalbekämp- ningsmedel på gårdsplaner, grusade områden m.m. Motsvarande andel för yt- respektive dricksvatten var . Proverna i ytvatten jämfördes med gränsvärden framtagna i och till skydd för vattenlevande organismer. Gränsvärdena överskreds för flera ämnen vilket innebär att hot föreligger mot vattenmiljön. skrifter om dricksvatten i kraft. Reglerna har skärpts och innebär att dricksvatten med halter om är otjänligt. För vissa medel gäller halter om . Dessutom finns ett gränsvärde om för summan av in- gående halter av enskilda bekämpningsmedel. Gränserna följer EU:s ramdirektiv för vatten. Mängden använda bekämpningsmedel har enligt lant- bruksuniversitet minskat i för att öka något igen. Detta blir än mer tydligt om man ser på hektardoserna. menar att ökningen hänger samman med EU-inträdet 1995. Aktuella uppgifter från Kemikalie- inspektionen tyder dock på en minskning av hektardoserna. har också studerat före- komsten av bekämpningsmedel i Vemmenhögsåns avrinningsområde i . Resultaten redovisas i årsredovisningen för projektet . Området utgör ett av typområdena för jordbruksmark, som bl.a. studeras i utvärderingssammanhang, och är det enda typområdet som är studerat att utvecklingstrender kan påvisas. samlades 26 vattenprover in. Under detta år låg medeltemperaturerna över långtidsgenomsnittet och var torr, varför avrinningen blev lägre än normalt. I proverna fann man 19 olika substanser och ytterligare sex spår- ämnen. Bentazon, glyfosat, mekoprop, terbutylazin, isoproturon och MCPA var de vanligast förekommande ämnena. För 16 av de på- visade substanserna var halterna högre än . Medel- respektive maxhalten för ämnena var 1,7 respektive . Halterna var högre än men i nivå med uppmätta halter . Sammanfattningsvis visar resul- taten att medelkoncentrationen stadigt har minskat från per liter 1994 till omkring 2001. Glyfosat och dess nedbrytningsprodukt svarar för en viss ökning men den positiva trenden består. I grundvatten påvisades åtta substanser med halter över bestäm- ningsgränsen, varav 6 i halter över eller lika med vid minst ett tillfälle. Enligt Kemikalieinspektionen var försäljningen av bekämpnings- medel räknat i antal hektardoser den lägsta . Jäm- fört med 2001 var det en nedgång på . Försålda doser av insektsmedel ökade med medan förändringen för ogräsmedlen var marginell. Antalet doser av ogräsmedel för total- bekämpning (glyfosat) fortsatte dock att öka. Jämfört med 2001 var ökningen . Antalet hektardoser av medel för tillväxtregler- ing minskade med . Den stora procentuella ökningen för insektsmedel förklaras av en ovanligt låg försäljning och en större areal oljeväxter . Räknat som genomsnittligt antal sålda hektardoser var försäljningen 2002 högre. Ett förslag till ett nytt handlingsprogram för användning av bekämpningsmedel i jordbruk och trädgårdsnäring för åren togs fram av och Kemikalieinspektionen 2002. Det har senare antagits. Handlingsprogrammet fokuserar på att minska riskerna med användningen på nationell såväl som på gårds- nivå. En annan viktig målsättning i programmet rör förekomsten av bekämpningsmedel i vatten. Målsättningen är att halterna av bekämpningsmedel skall vara nära noll. Även bekämpnings- medlens egenskaper, förekomst och risker vid konsumtion berörs. I programmet föreslås bl.a. att frågan om en miljöersättning som kan innefatta en minskad eller säkrare användning av bekämpningsmedel i nästa Miljö- och landsbygdsprogram utreds. Utredningen anser att frågan är mycket viktig och har lämnat förslag i denna riktning i anslutning till ersättningen för ekologisk produktion. I handlingsprogrammet anges också att arealersättningssystemet med träda kan stå i målkonflikt med miljökvalitetsmålet Giftfri miljö, eftersom trädan kan behöva behandlas med stora mängder bekämp- ningsmedel i samband med att den åter tas i bruk. Flera av miljö- ersättningarna uppges också utgöra målkonflikter. Exempelvis kan insådd av fånggrödor kräva en ökad användning av bekämpnings- medel, eftersom fånggrödor ökar fuktigheten i beståndet och därmed gynnar stråbassjukdomar och skadesvampars sporproduktion. Utredningen finner det viktigt att dessa frågor följs av de mynd- igheter som utvärderar CAP:s miljöeffekter och har tagit upp detta under ersättningen för fånggrödor. Utredningen om skatt på handelsgödsel och bekämpningsmedel fann att skatten på bekämpningsmedel har bidragit till att dämpa användningen av dessa medel, om än i mindre omfattning. Utred- ningen ansåg att en differentiering av skatten efter miljöpåverkan behövs och föreslog att Kemikalieinspektionen ges i uppdrag att utreda en sådan. har på uppdrag av Kemikalie- inspektionen genomfört en bekämpningsmedelsundersökning lik- nande den som görs för användning av gödselmedel. Den senaste undersökningen är . Utredningen anser det vara en brist att ingen motsvarande undersökning har genomförts och finner det angeläget att så sker regelbundet, inte minst med tanke på utvärderingar av CAP. Beskriv de indirekta effekter inom eller utanför jordbruksföretagen som har att göra med jordbruksmark som omfattas av överens- kommelser Det skulle föra för långt att här försöka kvantifiera indirekta effekter av skyddet av vatten, i synnerhet som de direkta effekterna inte är kvantifierade. Emellertid går det att fastställa att ett bättre skydd av vatten indirekt medför bättre dricksvatten, rikare biologisk mångfald i vattenmiljöerna och bättre förutsättningar för rekreation. Svar på Fråga VI.1.B. Ersättningarna genom Miljö- och landsbygdsprogrammet har sanno- likt haft effekt när det gäller att förbättra kvaliteten i yt- och grund- vatten. Detta baseras på att flera åtgärder medför ingen eller begräns- ad användning av insatsmedel. Andra satsningar genom programmet, t.ex. Greppa näringen och kompetensutvecklingen allmänt, torde också ha haft positiva effekter när det gäller hantering av växtnäring och bekämpningsmedel. Ett bättre underbyggt underlag behövs för att kunna dra säkra slutsatser om växtnäringsförluster i form av kväve i relation till programmet. Positiva tendenser finns dock, bl.a. i form av större effekter än beräknat när det gäller miljöersättningen till fångrödor och minskade risker vid hanteringen av gödsel. När det gäller bekämpningsmedel tyder uppgifterna på en viss minskning både i fråga om försäljningsstatistik och uppmätta halter i vattendrag och grundvatten. Hur har naturtillgångar skyddats eller främjats i fråga om de effekter åtgärderna för miljövänligt jordbruk haft på vattentillgången? Vattentillgången är generellt sett inte ett problem i annat än lokalt och sporadiskt. Därför saknas åtgärder i Miljö- och lands- bygdsprogrammet med denna inriktning, varför frågan inte är relevant för och inte kommer att besvaras. Hur har den biologiska mångfalden (artmångfald) bevarats eller främjats genom åtgärder för miljövänligt jordbruk genom skydd av växt- och djurliv på jordbruksmark? Areal som omfattas av åtgärder för minskning av produktionsmedel (hektar) a)varav andel med minskad tillförsel av växtskyddsmedel per hektar (%), b)varav andel med minskad tillförsel av gödselmedel per hektar (%), c)varav andel där man undviker vissa produktionsmedel under krit- iska perioder (%). Indikatorn har besvarats under VI.1.B–1.1., eftersom huvudsyftet med insatsbegränsningar i det svenska Miljö- och landsbygds- programmet är att minska jordbrukets belastning på omgivande vattendrag. Först i andra hand kommer att främja den biologiska mångfalden. Minskning av produktionsmedel i jordbruket per hektar på grund av överenskommelser (%). Indikatorn har besvarats under VI.1.B–1.2. som har förklarats under VI.2.A-1.1. Bevis på positiva samband mellan artmångfald och stödåtgärder för minskning av produktionsmedel på det område som omfattas (beskrivning och, där så är möjligt, uppskattningar av artrikedomen). Flera studier pekar på att den biologiska mångfalden gynnas i den ekologiska produktionen, framför allt på grund av att kemiska bekämpningsmedel inte används. Sålunda förekom fåglar, insekter, spindlar m.m. i högre grad på ekologiska skiften än på konvention- ella. Förekomsten av lärkor var högre inom den ekologiska produk- tionen. Fjärilar var mer vanligt förekommande i besprutningsfria kantzoner. Det finns säkerligen flera förklaringar till den högre art- förekomsten än som redovisats här, bl.a. växtföljden och skiftenas form. Oavsett detta bedömer utredningen att frånvaro av kemiska bekämpningsmedel bidrar till ökad biologisk mångfald. Areal med gynnsamt odlingsmönster (typ av gröda [inklusive tillhörande boskap], kombinationer av gröda och storlek på enhetliga fält) som bibehållits eller återinförts på grund av stödåtgärder (hektar). Indikatorn besvaras tillsammans med indikator VI.2.A–2.2. Areal med gynnsam växtlighet eller rester av gröda under kritiska perioder tack vare stödåtgärder (hektar). och VI.2.A–2.2 har bedömts avse betes- marker och slåtterängar liksom landskapselement och småbiotoper. Betesmarker och slåtterängar är särskilt gynnsamma för artrikedom- en beroende på utformning och hävd. Landskapselement och små- biotoper bildar mindre områden vilka är gynnsamma för den biologiska mångfalden, t.ex. fågellivet. Tabell VI.3 visar arealen betesmarker och slåtterängar 2002 och hur denna har förändrats . Betesmarker och slåtterängar med ersättning 2002 Anmärkning: Totala arealen betesmarker och slåtterängar har satts till enligt uppskattning. Källa: , 2003. Som tabell VI.3 visar har arealen betesmark, specialbeten (skogs-, fäbod- och alvarbeten) och slåtteräng som hävdas ökat . Slåtterängarna har ökat med men från en mycket liten areal. Ytterligare åtgärder behövs därför för att slå vakt om dessa. Därtill kan ytterligare åtgärder behövas för att säkerställa att de mest värdefulla övriga markerna bevaras. Den landsomfattande Ängs- och betesmarksinventeringen, som skall vara färdig 2004, kommer att utgöra ett bra underlag för att bedöma var ytterligare åtgärder behöver sättas in. Utredningen har föreslagit ett antal åtgärder under ersättningsformen betesmarker och slåtterängar för att öka den hävdade arealen och för att säkerställa att hävden utförs på bästa sätt. Arealen med landskapselement och småbiotoper som hävdas har ökat. Därtill behövs dock åtgärder för att säkerställa att dessa objekt bevaras även i landets norra delar liksom att särskilt värdefulla objekt bevaras. Utredningen har lämnat ett antal förslag som bedöms främja en sådan utveckling. Vid sidan av betesmarker och slåtterängar har även en växtlighet som gynnar den biologiska mångfalden, bl.a. ett stort in- slag av klöver som exempelvis gynnar tillgången på humlor. Det huvudsakliga syftet med den miljövänliga vallodlingen och den ekologiska produktionen inom Miljö- och landsbygdsprogrammet är dock att bevara landskapet öppet och minska belastningen från jordbruket, varför dessa åtgärder har inkluderats under andra indi- katorer än denna. Arealerna ekologisk produktion och vall har redo- visats i tabell VI.3. Fånggrödor (och vårbearbetning) liksom skyddszoner gynnar för- visso också djurlivet så tillvida att marken är täckt under kritiska perioder respektive att begränsningar för bekämpningsmedel råder, men dessa effekter bedöms vara marginella i sammanhanget. Huvud- syftet med fånggrödor och skyddszoner är att minska läckaget av växtnäringsämnen till vattendrag. Bevis (per nyckeltyp av jordbruksmark) på positiva samband mellan odlingsmönster eller marktäckning på den mark som omfattas av överenskommelser och effekter på artmångfalden (beskrivning, och, där så är möjligt, uppskattning av antalet fågelbon, däggdjursbon osv. eller artrikedom [eller observationsfrekvens]. Se indikator VI.2.A–1.3. avseende ekologisk produktion. När det gäller betesmarker, slåtterängar liksom landskapselement och små- biotoper har , och Riksantikvarie- ämbetet i projektet om CAP:s miljöeffekter angett att betesmarkerna och slåtterängarna som hävdades med miljöersättning ur biologisk synvinkel hade utvecklats bättre än motsvarande marker utan ersättning. Artdatabanken vid har emellertid framfört, bl.a. vid underhandskontakter med utredningen, att ersätt- ningsformerna genom programmet inte alltid medför en bättre hävd. Som exempel på detta kan redovisas de studier som Artdatabanken har utfört i län genom vilka det konstaterades att restau- rering av betesmarker haft en negativ inverkan på fjärilar, skalbaggar och kärlväxter på grund av en för hård röjning och ett för intensivt betestryck. Utredningen anser att denna fråga måste uppmärksam- mas och har lämnat ett antal förslag i anslutning till ersättnings- formen. Det är inte möjligt att lämna uppgift om antal fågelbon eller dylikt utifrån tillgängliga data. Detta skulle kräva en särskild studie . Därtill är det svårt att särskilja effekter av Miljö- och lands- bygdsprogrammet från andra faktorer bakom t.ex. förändring av flora och fauna. En fördjupad studie vore emellertid önskvärd efter programperioden för att utröna om ersättningsformerna är utform- ade på bästa sätt för att bevara den biologiska mångfalden. Jordbruksareal som omfattas av överenskommelser med särskild inriktning på vissa arter eller grupper av arter (hektar och art- specificering) a)varav andel med vanligt förekommande arter (%), b)varav andel med särskilda arter (%), c)varav andel med minskande arter (%), d)varav andel med arter med stabil eller ökande förekomst (%), e)varav andel med jordlevande organismer (%), f)varav andel med arter som förekommer på internationella förteck- ningar över hotade arter (%). Det svenska Miljö- och landsbygdsprogrammet är inte inriktat på att bevara särskilda vilt förekommande arter. Däremot bidrar flera av åtgärderna såsom bevarande av betesmarker och slåtterängar samt landskapselement och småbiotoper till att generellt främja art- rikedomen. Ersättningen till våtmarker och småvatten bidrar också till en ökad biologisk mångfald liksom ekologisk produktion, miljö- vänlig vall och skyddszoner. Arealerna har redovisats i tabellerna VI.1 och VI.3. Inom ramen för kompetensutvecklingen ges stöd för demonstra- tionsodling av hotade åkerogräs. Utan dessa medel hade troligtvis inte sådana odlingar kommit till stånd, åtminstone inte i nuvarande omfattning. Arbetet med dessa odlingar har lett till att flera rödlist- ade arter har kunnat flyttas till en lägre hotnivå. Frågan om bevarandet av vilda arter är viktig, inte minst med anledning av att en stor andel av de rödlistade arterna finns i odlings- landskapet. Utredningen anser att bevarandet av arter bör få större fokus i programmet och har föreslagit ett antal förändringar och studier i detta syfte. Beskriv trender i fråga om populationer av målarter inom den jord- bruksmark som åtgärderna inriktas på (jfr indikator 3.1) (med upp- skattning av populationens storlek där så är möjligt) eller andra bevis för posistiva samband mellan stödåtgärderna och målarternas före- komst. Som tidigare påpekats är inte Miljö- och landsbygdsprogrammet inriktat på att bevara enskilda vilda arter. Däremot utgör flera av de hotade arterna ett naturligt inslag i odlingslandskapet varför pro- grammets inriktning på att generellt främja en artrikedom till stora delar berör dessa hotade arter. En studie över utvecklingen av hotade arter har inte varit möjlig att genomföra inom ramen för denna utvärdering, eftersom en sådan studie blir omfattande och behöver företas . En sådan fördjupad studie skulle dock som nämnts vara önskvärd efter programmet för att säkerställa att ersätt- ningsformerna utformas på bästa sätt för att främja den biologiska mångfalden. Så långt det är möjligt har denna indikator besvarats under VI.2.A–1.3 och VI.2.A–2.3. Det är dock inte möjligt att fullständigt besvara indikatorn utifrån tillgängliga data. Detta beror bland annat på att de studier som har utförts snarare visar ett tvärsnitt än trender. Svar på Fråga VI.2.A: Miljö- och landsbygdsprogrammet har sannolikt bidragit till att den biologiska mångfalden främjats, bl.a. genom en ökande andel hävd- ade betesmarker och slåtterängar, ökande andel skötta landskaps- element och småbiotoper, fler anlagda och skötta våtmarker liksom en ökande andel ekologisk produktion. Även den omfattande miljö- vänliga vallodlingen bedöms generellt ha en positiv effekt för den biologiska mångfalden. Fördjupade studier behövs dock avseende ersättningsformernas effektivitet med koppling till i odlingsland- skapet förekommande arter. Hur har den biologiska mångfalden bevarats eller utökats genom åtgärder för miljövänligt jordbruk genom bevarande av livsmiljöer med högt naturvärde på jordbruksmark, skydd eller utökning av miljöinfrastrukturer eller skydd av livs- miljöer i våtmark eller vatten i anslutning till jordbruksmark (livsmiljömångfald)? Livsmiljöer med högt naturvärde på brukad mark som har bevarats genom stödåtgärder (antal lokaler och överenskommelser, samman- lagt antal, genomsnittlig storlek) a)varav andel som beror på särskilda brukningsmetoder eller tradi- jordbrukssystem (%), b)varav andel som beror på att igenväxning (sly osv.) eller nedlägg- ning förhindrats (%), c)varav andel som ligger inom Natura 2000-områden (%), d)varav livsmiljöer som är särskilt gynnsamma för särskilda arter eller grupper av arter (%), e)varav andel som klassas som sällsynta livsmiljöer på relevant geo- grafisk nivå (%). Bland livsmiljöerna med högt naturvärde återfinns betesmarker med tilläggsersättning, samtliga slåtterängar, skogsbeten, fäbodbeten och alvarbeten. Däribland inryms betesmarker i liksom ljung- hedar. Uppgifter om avgränsning och förekomst av dessa saknas emellertid. Viktiga är också landskapselement och småbiotoper lik- som våtmarker och småvatten. Som särskilt sällsynta miljöer kan nämnas våtmarker i betesmarker och slåtterängar, strandängar m.m. Sällsynta brukningsmetoder är t.ex. våtmarksslåtter och hässjning. a)Betesmarker och slåtterängar med tilläggsersättning liksom skogs-, fäbod- och alvarbeten utgör alla traditionella jordbrukssystem. Arealen framgår av tabell VI.3. b)Igenväxning har i princip förhindrats på samtliga ovanstående arealer eftersom detta är ett krav för att få ersättning. Det går inte att få fram uppgifter om hur stor andel som har förhindrats från nedläggning. Däremot kan det fastställas att den hävdade betes- marksarealen totalt sett ökar vilket med all säkerhet inte skulle vara fallet utan nuvarande ersättningar. c)Betesmarker med ersättning (grund och tillägg) finns enligt preliminära uppgifter Natura 2000-områden (pSCI). d)Vissa landskapselement och småbiotoper är särskilt gynnsamma för vissa arter, t.ex. fåglar som gynnas av buskvegetation. Det går dock inte att särskilja den aktuella arealen avseende sådana land- skapselement och småbiotoper. Totalt vårdas landskapselement och småbiotoper på av landets åkerareal. Våtmarker och småvatten är också särskilt gynnsamma för bl.a. många fågelarter. Arealen framgår av tabell VI.1. Betesmarkerna är generellt sett särskilt gynnsamma för en rad arter. Detsamma gäller för slåtterängarna, i synnerhet om slåttern kombineras med efterbete. Arealerna har redovisats i tabell VI.3. Miljövänlig vallodling, ekologisk produktion och skyddszoner är som nämnts också gynnsamma för den biologiska mångfalden. Samt- liga dessa arealer har redovisats under andra indikatorer än denna, eftersom det huvudsakliga syftet med ersättningen är något annat än den biologiska mångfalden. De har alla ökat vilket antas hänga samman med ersättningarna i programmet. e)Skogsbeten, fäbodbeten och alvarbeten bör räknas som särskilt gynnsamma livsmiljöer på relevant geografisk nivå. Detsamma gäller för betesmarker i och ljunghedar. Skogs- och fäbodbeten förekommer framför allt i och skogs- och mellanbygderna. Alvarbeten finns på , och i viss mån i . Ljunghedar finns endast i mindre reservat i västra . För dessa saknas uppgifter om areal. Arealerna i övrigt har redovisats i tabell VI.3. Därtill kommer vissa våtmarker i betesmarker och slåtterängar liksom strandängar. Här saknas dock arealuppgifter. Stödmottagande ekologiska infrastrukturer med livsmiljöer eller odlingsfria delar av jordbruksmark (hektar och/eller kilometer och/ eller antal orter eller överenskommelser) a)varav andel linjära strukturer (häckar murar osv.) (%, kilometer), b)varav andel odlingsfri mark (dvs. ekologiska markuttag, andra odlingsfria områden) eller delvis obrukad mark (åkerkanter som inte ogräsbehandlas eller gödslas) (%), c)varav andel isolerade områden (träddungar osv.) (antal), d)varav andel som utökar befintliga livsmiljöer med högt naturvärde genom att minska fragmenteringen (%). Landskapselement och småbiotoper sköttes på en areal av . Som andel av åkermarken är detta . Målet är angivet till 25–. Tabell VI.4 visar omfattningen per objekttyp av landskapselement eller småbiotop vilket besvarar del- indikatorerna. Tabell VI.4 Omfattning av de olika landskapselementen och små- biotoperna 1 000 (ha) Källa: , 2003. Delindikator d) går inte att besvara utifrån tillgängliga data. Det kan dock konstateras att åkerholmar, öppna diken m.m. ökar i anslutning vilket kan antas innebära en ökning eller åtminstone en förstärkning av befintliga livsmiljöer. Areal som omfattas av stödmottagande jordbrukssystem eller jord- bruksmetoder som minskar eller förhindrar läckage eller avrinning av jordbrukstillsatser eller sedimentering i värdefulla livsmiljöer i våt- mark eller i vatten (hektar) a)varav andel där tekniker för tillsatsminskning används (%), b)varav andel där avrinning och/eller sedimentering hindrats (%), c)varav andel där läckage minskats (%). Indikatorn besvaras tillsammans med indikator VI.2.B–3.2. Livsmiljöer i våtmarker eller i vatten i anslutning till jordbruksmark, vilka skyddats tack vare stödåtgärder (hektar) a)varav andel som skyddats mot övergödning och/eller sediment- ering (%), b)varav andel som skyddats mot toxiska substanser (%), c)varav andel som ligger inom Natura 2000-områden, d)varav andel livsmiljöer som är särskilt gynnsamma för särskilda arter eller grupper av arter (%), e)varav andel som klassas som sällsynta livsmiljöer på relevant geo- grafisk nivå (%). a)och b) Våtmarker sköttes på en areal av 2002.