sou · GRB351 · 2004-01-01 00:00:00 — De har ofta varit med om uppslitande händelser och har separerats från sina närmaste anhöriga, men framförallt saknar de någon vuxen person som svarar för att deras olika behov tillgodoses. För sådana barn måste den gode mannen kunna stå för skydd och trygghet. Med hänsyn härtill måste samhället så långt det är möjligt försäkra sig om att de personer som ensamkom- mande och ensamma barn anförtros åt är pålitliga och har barnens bästa för ögonen. Det finns regler om registerkontroll av den som anställs inom barnomsorgen, se lagen (2000:873) om registerkontroll av personal inom förskoleverksamhet, skola och barnomsorg. Register- kontrollen går till på så sätt att den som söker anställning själv begär ett utdrag ur belastningsregistret som han eller hon sedan överlämnar till sin presumtive arbetsgivare i samband med ansök- ningsförfarandet. Vidare har socialnämnden i bl.a. frågor enligt 6 kap. 6 § socialtjänstlagen om medgivande att ta emot barn för stadigvarande vård och fostran rätt att begära utdrag ur belastnings- registret, se 6 § första stycket punkten 4 lagen (1998:620) om belastningsregister och 11 § punkten 8 i förordningen (1999:1134) om belastningsregister. Till skillnad från den registerkontroll som nämnts ovan har socialnämnden i egenskap av myndighet rätt att direkt från begära de aktuella uppgifterna. Det finns ingen anledning att befara att det förekommer mera talrika kriminella handlingar bland de personer som har uppdrag som gode män för ensamkommande och ensamma barn. Det finns tvärtom anledning att tro att förekomsten är ytterst begränsad. För att i så stor utsträckning som möjligt minska risken för att ensamkommande och ensamma barn utsätts för brott från sin företrädares sida bör emellertid enligt utredningens mening möjligheten för överförmyndaren att begära utdrag ur belastnings- registret beträffande presumtiva gode män övervägas. Avgörande för frågan om en överförmyndare skall få begära utdrag ur belastningsregistret är avvägningen mellan å ena sidan intresset av att minska riskerna för övergrepp och å andra sidan skyddet för den personliga integriteten. Ett kontrollförfarande i sig kan uppfattas som ett intrång i den personliga integriteten, oavsett om den kontrollerade förekommer i registret eller inte. Utläm- nande av en upplysning om att en viss person inte har antecknats för något brottsligt kan emellertid enligt utredningens mening knappast anses som någon nämnvärd integritetskränkning. För det fall utdraget innehåller uppgifter om att personen i fråga har begått ett brott är det naturligt att anta att den registrerade inte vill att dessa uppgifter skall spridas. Att t.ex. en myndighet får ta del av uppgifterna kan således uppfattas som kränkande av den registre- rade. Vissa brott är emellertid av sådant slag att det enligt utred- ningens uppfattning inte är lämpligt att den som har dömts för sådana brott erhåller uppdrag som god man för ensamkommande och ensamma barn. Regler om Rikspolisens belastningsregister finns i den tidigare nämnda lagen om belastningsregister. I 6 § första stycket punkten 4 nämnda lag föreskrivs beträffande myndigheters begäran om uppgifter ur belastningsregistret att sådana uppgifter skall lämnas i den utsträckning regeringen för vissa slag av ärenden föreskriver det eller för ett särskilt fall ger tillstånd till det. Regeringen har genom förordningen (1999:1134) om belastningsregister reglerat i vilken utsträckning olika myndigheter skall ha tillgång till uppgifter ur belastningsregistret. I förordningens 11 § punkten 5 föreskrivs t.ex. att en myndighet har rätt att få ut uppgifter om brott som föranlett någon annan påföljd än penningböter om den kommunala myndigheten skall använda uppgifterna i samband med att den beslutar om anställning av personal eller anlitande av upp- dragstagare inom psykiatrisk sjukvård, vård av utvecklingsstörda, vård av barn och ungdom eller tvångsvård av missbrukare. De uppgifter som lämnas till den kommunala myndigheten omfattar som nämnts inte brottslighet som har resulterat i penning- böter. Enklare förseelser som t.ex. hastighetsöverträdelser etc. framgår således inte av utdraget. Som framhållits ovan är ett uppdrag som god man för ett ensamkommande eller ensamt barn en synnerligen ansvarsfull uppgift. Barnet är mycket sårbart i den situation det befinner sig, och det är av yttersta vikt att någon olämplig person inte tillåts utnyttja denna för kriminella avsikter. Skälen för att låta över- förmyndaren ta del av uppgifter som finns registrerade i belast- ningsregistret väger enligt utredningens mening så tungt att det måste accepteras att skyddet för den personliga integriteten får vidkännas en viss inskränkning. Med hänsyn till vad som anförts föreslår utredningen att 11 § i förordningen (1999:1134) om belastningsregister utökas med en ny punkt, punkten 16, som föreskriver att uppgifter ur belastnings- registret om brott som föranlett någon annan påföljd än penning- böter skall lämnas ut om det begärs av en myndighet, i ärenden om förordnande av god man enligt lagen om god man för ensamkommande barn m.fl., i fråga om den som myndigheten avser att anlita som god man. Överförmyndaren äger härvid rätt att direkt från begära ett utdrag av belastnings- registret beträffande den tilltänkte gode mannen. De uppgifter i belastningsregistret som överförmyndaren föreslås få ta del av omfattas av sekretess enligt 7 kap. 17 § sekretesslagen, se även 19 § lagen om belastningsregister. Observera dock att ett ensamkommande barn som har fyllt samt hans make eller sambo och närmaste släktingar enligt 6 kap. 17 § har rätt att ta del av de handlingar som rör ställföreträdarskapet och som förvaras hos överförmyndaren. Frågan om rätt till utdrag ur belastningsregistret vid utseende av god man i andra fall och av förvaltare kommer att övervägas i slut- betänkandet. 7.4.5Förordnande och upphörande av godmanskap för ensamkommande barn m.fl. Förordnande av god man för ensamkommande barn m.fl. Ett förordnande av en god man för ensamkommande barn m.fl. är ett brådskande ärende. I vissa kommuner där ensamkommande barn är vanligt förekommande finns förberedda listor över lämpliga personer som har åtagit sig att vara gode män för dessa barn. Detta innebär att en god man kan utses relativt omgående. Enligt utred- ningens mening måste alla kommuner ha en handlingsberedskap som innebär att en god man för ett ensamkommande eller ensamt barn kan utses möjligt efter det att överförmyndaren genom en anmälan eller på något annat sätt har fått reda på att behov av en sådan företrädare har uppkommit. I de flesta fall är det eller socialnämnden som först uppmärksammar ensamkommande barn. Med hänsyn härtill bör såväl som socialnämnderna ha rätt att göra ansökan om god man för dessa barn. Överförmyndaren skall även självmant förordna god man om fråga härom uppkommer, t.ex. genom anmälan från någon privatperson eller från polisen. utses god man för ensamkommande barn av överförmyn- daren för den kommun där den underårige vistas, se 11 kap. 25 § tredje stycket . Tillsynen utövas enligt 16 kap. 2 § tredje stycket av överförmyndaren för den kommun där det ensamkommande barnet vistas Som framhållits ovan kommer i avsnitt 7.7 forumreglerna av- seende frågor om förmynderskap, godmanskap och förvaltarskap att gås igenom. Enligt utredningens mening bör behörigheten hos domstol och överförmyndare styras av den enskildes folkbokföringsort i stället för hans hemvistort. För det fall den enskilde inte är folkbokförd i föreslår utredningen att behörigheten hos domstol respektive överförmyndare bestäms av den enskildes vistelseort. De föreslagna ändringarna i 11 kap. 25 § och 16 kap. 2 § föräldra- balken kommer att omfatta även de ensamkommande barnen. I praktiken kommer det emellertid inte att bli någon större för- ändring i förhållande till vad som gäller . Eftersom det absoluta flertalet av de ensamkommande barnen inte är folkbokförda i kommer deras vistelseort att avgöra vilken överförmyndare som är behörig att utse god man enligt den föreslagna lagen om god man för ensamkommande barn, dvs. på samma sätt som . Vad gäller begreppet vistelse för ensamkommande barn uttalades i samband med ändringen av 11 kap. 25 § bl.a. följande. För att det skall anses att ett barn vistas i en kommun krävs att barnet uppehåller sig där. Det krävs inte att barnet är varaktigt bosatt i kommunen. Att barnet bor på en flyktingförläggning på orten bör alltid anses tillräckligt. I praktiken torde det knappast bli aktuellt att ta upp en fråga om godmanskap i andra fall än då barnets vistelse i kommunen har en viss varaktig- het, se prop. 1996/97:113 s. 22. Avgörande för var ett ensamkommande barn skall anses ha sin vistelseort är således platsen där det befinner sig någorlunda var- aktigt. Om barnet anländer ensamt till t.ex. en hamn eller en flygplats är det således inte nödvändigtvis överförmyndaren för den kommunen som skall utse den gode mannen. Som regel slussas nämligen den underårige vidare till någon av barn- och ungdomsenheter eller till någon släktings hem där barnet bor under det att dess ansökan om uppehållstillstånd behandlas. Om barnet anvisas plats på en förläggning är det som regel över- förmyndaren i den kommun där förläggningen är belägen som skall utse den gode mannen. För det fall barnet helt kortvarigt vistas på en förläggning, t.ex. , för att sedan sändas vidare till en släkting i en annan kommun bör frågan om förordnande av god man anstå till dess barnet har anlänt till den senare platsen. Om barnet å andra sidan vistas på en förläggning, t.ex. i avvaktan på att möjligheterna att placera barnet i ett familjehem utreds, bör en god man förordnas av överförmyndaren för den kommun där förläggningen är belägen. Skulle av någon anledning en god man inte ha förordnats före barnets flytt från förläggningen till ett familjehem övergår dock ansvaret för att en god man utses till den kommun där barnet familjehemsplaceras. Byte och entledigande av god man Så långt det är möjligt bör det vara en och samma person som är god man för ett ensamkommande barn. Det faktum att den under- årige flyttar från en kommun till en annan hindrar således inte att den ursprunglige gode mannen har kvar sitt uppdrag. Eftersom uppgiften som god man dock innebär en del personliga kontakter med den unge kan emellertid stora avstånd ibland göra det svårt för den gode mannen att på ett meningsfullt sätt vara ställföreträdare för barnet. Med hänsyn till detta kan det således bli aktuellt att byta god man. Byte av god man kan bli aktuellt även av andra orsaker hänförliga till barnet eller till den gode mannen. Således kan bristande för- troende för den gode mannen från barnets sida kräva att en ny god man utses. Omvänt kan den gode mannen begära att en ny god man utses om han eller hon bedömer att det är lämpligare att den underårige företräds av någon annan. Naturligtvis skall en god man entledigas och en ny utses om den gode mannen gör sig skyldig till brottslig gärning riktad mot barnet eller i övrigt visar sig vara olämplig för uppdraget. I sådana fall bör överförmyndaren äga rätt att direkt skilja den gode mannen från hans uppdrag. Vad gäller de formella förutsättningarna för entledigande av en god man kan enligt utredningens mening stora delar av strukturen i nuvarande 11 kap. användas i en särskild lagstiftning om god man för ensamkommande barn m.fl. I en del avseenden måste emellertid justeringar göras. Vad gäller frågan om vem som kan begära en god mans entledigande bör den gode mannen alltid ha rätt att på egen begäran bli entledigad från uppdraget. Vidare bör den underåriges föräldrar eller någon annan som får anses ha trätt i föräldrarnas ställe ha rätt att begära att en god man entledigas. Barnet bör enligt utredningens mening också ha en sådan rätt om det har fyllt , jfr vad som föreskrivs i 11 kap. 10 § socialtjänst- lagen och 36 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga. För det fall det blir aktuellt att byta god man bör den ursprung- lige gode mannen vara skyldig att kvarstå till dess en ny god man har utsetts. Detta gäller naturligtvis inte om den gode mannen har bedömts vara olämplig för sitt uppdrag. Upphörande av godmanskap för ensamkommande barn m.fl. Nedan anges de situationer då ett godmanskap för ett ensamkom- mande eller ensamt barn skall upphöra. Den underåriges föräldrar kommer till . Det före- kommer att familjer på flykt avsiktligt eller oavsiktligt delar på sig. Således kan det hända att ett barn anländer ensamt till medan dess föräldrar är på väg hit. hinner den underårige således vistas här innan föräldrarna anländer, och har antagligen en god man utsetts för barnet som ju vid ankomsten betraktades som ensamkommande. Sedan barnet återförenats med sina föräldrar är det inte längre i behov av någon extern företrädare och godmanskapet skall därför upphöra. Godmanskapet skall också upphöra om någon som kan anses ha trätt i föräldrarnas ställe anländer till och förklarar sig villig att ta hand om barnet. Om barnet adopteras under vistelsen här enligt ett beslut som erkänns i och adoptiv- föräldrarna befinner sig här eller kommer hit skall godmanskapet upphöra. Generellt gäller att föräldrarna eller de som har trätt i föräldrarnas ställe skall vara i stånd att utöva vårdnaden. Om för- äldrarna vid ankomsten till t.ex. konstateras vara så sjukliga att de inte förmår ta hand om sitt barn bör godmanskapet kvarstå. Den underårige lämnar varaktigt . Ställföreträdaren företräder barnet endast i . Om barnet lämnar landet för att bosätta sig någon annanstans upphör behovet av företrädare här. Den vanligaste anledningen till att den underårige lämnar torde vara att han eller hon vägras uppehållstillstånd här. Vidare kan det hända att det ensamkommande barnets föräldrar lokaliseras i utlandet där en återförening kommer till stånd. För det fall det ensamkommande barnet avviker från sitt boende finns det ibland skäl att anta att den underårige har lämnat landet. Det faktum att den underårige försvinner innebär emellertid inte att godmanskapet upphör. Godmanskapet bör härvid kvarstå i avvaktan på att för- svinnandet utreds och först då det med säkerhet kan antas att barnet har lämnat landet bör det bli aktuellt att låta godmanskapet upphöra. En särskilt förordnad vårdnadshavare utses för den under- årige. En god man för ensamkommande och ensamma barn är tänkt att företräda barnet under den inledande vistelsen här i landet. När det står klart att barnet får stanna i och den unge kan anses ha fått hemvist här skall barnet som regel förses med en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare som tar över uppgiften att företräda barnet. Det ankommer på socialnämnden i den kommun där barnet vistas att hos rätten väcka talan om eller anmäla behov av en särskilt förordnad vårdnadshavare. I praktiken torde det vara överförmyndaren som anmäler till socialnämnden att godmanskapet bör ersättas med en särskilt förordnad vårdnads- havare. Situationer då det blir aktuellt att utse en sådan företrädare är dels då barnets föräldrar är döda, dels då barnets föräldrar är varaktigt förhindrade att utöva vårdnaden om sitt barn. De närmare förutsättningarna för utseende av en särskilt förordnad vårdnads- havare kommer att behandlas i avsnitt 7.6. Om en särskilt för- ordnad vårdnadshavare utses för barnet skall överförmyndaren besluta att godmanskapet skall upphöra. Det är uppenbart att det inte längre behövs någon god man. Det kan finnas situationer som inte täcks av någon av de ovanstående punkterna då den unge inte längre har något behov av en god man. Framförallt torde det handla om situationer då ett utländskt eller statslöst barns föräldrar har varit förhindrade att ta hand om sitt barn, t.ex. på grund av sjukdom, men åter klarar av att ta hand om barnet. Beslut om att ett godmanskap skall upphöra i de ovan angivna fallen fattas av överförmyndaren. En domstol som utser en särskilt förordnad vårdnadshavare skall således inte i samband med för- ordnandet entlediga den gode mannen från hans uppdrag. I de flesta fall torde det vara den gode mannen som gör överförmyn- daren uppmärksam på att godmanskapet inte längre erfordras eller att det bör ersättas med en särskilt förordnad vårdnadshavare. Den underårige fyller . Svenska medborgare blir myndiga när de fyller . Det finns enligt utredningens mening inte skäl att behandla utländska medborgare eller statslösa personer annor- lunda oavsett vad som eventuellt stadgas om myndighetsålder i den underåriges hemland. Med hänsyn härtill skall ett godmanskap upphöra när den unge fyller . Till skillnad från de situationer som angetts ovan upphör godmanskapet automatiskt när barnet fyller . Förslag: I avsaknad av en god man skall den som har utsetts till offentligt biträde för ett ensamkommande barn utan särskilt för- ordnande vara barnets ställföreträdare i det ärende som förordnan- det avser. är det högst tveksamt om en god man som har förordnats med stöd av 4 kap. 3 § andra stycket lag och 11 kap. 1 § första stycket kan företräda ett ensamkommande barn i ett asylärende, se prop. 1996/97:25 s. 257 f. I 11 kap. 1 b § utlänningslagen föreskrivs därför att den som är förordnad som offentligt biträde för en utlänning under som saknar vård- nadshavare här i landet också är dennes ställföreträdare i det ärende som förordnandet avser. En god man enligt den föreslagna lagstiftningen om god man för ensamkommande barn m.fl. kan företräda barnet i alla frågor som rör barnet, således även i frågan om uppehållstillstånd. Ett ensam- kommande barn skall emellertid inte härigenom förtas sin rätt till offentligt biträde. Den omständigheten att den gode mannen är ställföreträdare för det ensamkommande barnet innebär emellertid att det offentliga biträdet inte också bör ha denna uppgift. Det kan dock uppstå situationer då det inte finns någon god man för det ensamkommande barnet men väl ett offentligt biträde. T.ex. kan det tänkas att ett offentligt biträde hinner förordnas tidigare än en god man. Härvid bör det offentliga biträdet på samma sätt som kunna företräda den underårige i det ärende som förordnandet avser. Om en god man sedermera utses för den underårige upphör automatiskt det offentliga biträdets funktion som ställföreträdare för barnet. Det offentliga biträdet kvarstår dock i sin roll som biträde åt barnet i utlänningsärendet. I de fall det finns både en god man och ett offentligt biträde kan den gode mannen utfärda en fullmakt för det offentliga biträdet att företräda barnet inför utlänningsmyndigheterna. Med hänsyn till det offentliga biträdets sakkunskap torde en sådan åtgärd vara att föredra. Som föreslagits under avsnitt 7.4.1 bör personer som har fyllt själva få föra sin talan i ärenden enligt utlännings- lagen och därmed också ansöka om uppehållstillstånd. 7.6Särskilt förordnad vårdnadshavare för ensamkommande barn m.fl. Förslag: När ett ensamkommande eller ensamt barn har fått inter- nationellt privaträttsligt hemvist i skall en särskilt förordnad vårdnadshavare som regel utses för barnet om dess föräldrar är döda eller om de är varaktigt förhindrade att utöva vårdnaden om det. Godmanskap för ensamkommande barn är tänkt att vara en temporär lösning av ställföreträdarskapet i avvaktan på besked om den underårige får stanna i eller inte. Under denna inledande vistelse befinner sig barnet i en svår situation. Det har lämnat sina föräldrar och saknar ofta en vuxen person att anförtro sig åt sam- tidigt som den unge blir föremål för utredning och en rad myndig- hetskontakter. Vidare är ovissheten om framtiden ofta pressande för barnet. Den person som skall lotsa barnet genom denna svåra tid måste således vara särskilt insatt i hur asylproces- sen fungerar och vilken hjälp som står till buds för barnet. Vidare måste den gode mannen vara den person som för barnets räkning samordnar olika kontakter då dess ansökan om asyl prövas. Om barnet får stanna i innebär detta som regel att den underårige kommer att vistas här i landet . Det innebär vidare att barnet får en stabilare tillvaro här med fast bostad och planmässig utbildning. Med ett beslut om uppehållstill- stånd försvinner visserligen inte barnets behov av ställföreträdare, men ställföreträdarens uppgifter kommer snarare att inriktas på den dagliga omsorgen och den långsiktiga planeringen för barnets framtid än de komplicerade frågor som kan uppkomma i samband med barnets ankomst till och dess osäkra vistelse här. Med hänsyn härtill skall det enligt utredningens mening vara en huvud- regel att den gode mannen ersätts med en eller två särskilt förord- nade vårdnadshavare som därefter beslutar i frågor som rör barnets angelägenheter. Det är angeläget att barnet i största möjliga ut- sträckning uppfattar de särskilt förordnade vårdnadshavarna som sina närmaste omsorgspersoner, och i den mån det är lämpligt bör enligt utredningens mening eventuella familjehemsföräldrar förord- nas till särskilt förordnade vårdnadshavare för barnet. När den underårige har fått internationellt privaträttsligt hemvist i bör överförmyndaren göra socialnämnden uppmärksam på ett eventuellt behov av särskilt förordnad vårdnadshavare, varefter socialnämnden skall väcka talan om eller anmäla behov av sådan företrädare vid rätten. skall kunna initiera en sådan talan även utan anmälan från överförmyndaren, t.ex. om den gode mannen direkt tar kontakt med socialnämnden i frågan. Huvudregeln att ensamma barn skall förses med särskilt förord- nad vårdnadshavare när de har fått hemvist här är emellertid inte utan undantag. Det kan finnas särskilda skäl att inte utse sådan företrädare för ett ensamt barn med hemvist här. Så kan vara fallet om den underårige skall fylla . I sådana situationer bör den gode mannen kvarstå som företrädare i avvaktan på att barnet blir myndigt. En annan anledning till att särskilt förordnad vårdnadshavare inte utses kan vara att någon här i landet har ansökt om att få adoptera ett ensamkommande barn vars föräldrar är döda. I avvaktan på beslut i frågan bör godmanskapet bestå. Som nämnts ovan under avsnitt 4.2.1 torde svensk domstol kunna utse särskilt förordnade vårdnadshavare för utländska barn med hemvist här i landet. Däremot kan den särskilt förordnade vårdnadshavaren inte utan vidare träda i barnets för- myndares ställe eftersom nationalitetsprincipen tillämpas i frågan om förmynderskap. Om barnet har en förmyndare i hemlandet är det således i första hand denne som skall företräda barnet i bl.a. ekonomiska frågor här. Ett svenskt förmynderskap kan som tidiga- re framgått endast anordnas efter en tämligen omständlig procedur. När en eller två särskilt förordnade vårdnadshavare skall utses efter det att barnet har fått internationellt privaträttsligt hemvist här måste det enligt utredningen mening finnas möjlighet för en sådan företrädare att kunna företräda barnet även i frågor som rör förmynderskapet. Med hänsyn härtill bör i det nya tredje stycket till 4 kap. 3 § lag även finnas en regel som innebär att svensk rätt skall tillämpas i förmynderskapsfrågan när en särskilt förordnad vårdnadshavare har utsetts efter en framställning enligt 9 § lagen om god man för ensamkommande barn m.fl. Härigenom säkerställs att den särskilt förordnade vårdnadshavaren kan upp- träda i såväl vårdnadshavarens som förmyndarens ställe, se avsnitt 7.4. Den föreslagna lagstiftningen om god man för ensamkommande barn m.fl. tar sikte på två situationer då en särskilt förordnad vård- nadshavare kan utses för barnet. Det rör sig dels om barn vars för- äldrar är döda, dels om barn vars föräldrar är varaktigt förhindrade att utöva vårdnaden om barnet. Däremot tar den föreslagna lag- stiftningen inte sikte på barn vars föräldrar är olämpliga som vårdnadshavare, dvs. situationer som beskrivs i 6 kap. 7 § föräldra- balken, eller fall där ett barn har vårdats i ett annat enskilt hem än föräldrahemmet, dvs. situationen som beskrivs i 6 kap. 8 § .