sou · GRB383d2 · 2004-01-01 00:00:00 — I denna paragraf hänvisas beträffande bestämmelser om denna rätt till lagen (1989:225) om ersättning till smittbärare. 10.2Förslaget till lag om ändring i smittskyddslagen (2003:000) Som framgår av förslaget till lagtext har utredningen här vid utformningen av ändringen utgått från bilagan enligt det till Lag- rådet remitterade förslaget till ny smittskyddslag. innebär att smittkoppor förs in bland de allmänfarliga sjukdomarna i bilagan. Angående de överväganden som ligger till grund för förslaget hänvisas till avsnitt 7.2. 10.3Förslaget till lag om ändring i karantänslagen (1989:290) Förslaget har behandlats i avsnitt 7.2. Ändringen innebär att smittkoppor och SARS förs in i upp- räkningen av karantänssjukdomar. I denna paragraf föreskrivs bl.a. att den som på grund av karantäns- sjukdom tvångsisolerats enligt smittskyddslagen inte får resa ut ur landet. I utredningens förslag har ett tillägg gjorts som innebär att samma regel skall gälla för den som skall hållas i karantän enligt 3 § lagen om extraordinära smittskyddsåtgärder. 10.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1989:225) om ersättning till smittbärare I avsnitt 7.9 har utredningen föreslagit att den som på grund av beslut om karantän enligt lagen om extraordinära smittskydds- åtgärder har tvingats avstå från förvärvsarbete skall ha rätt till ersättning av allmänna medel. Ersättningsrätten skall enligt förslag- et motsvara den rätt som en smittbärare har enligt bestämmelserna om smittbärarpenning i lagen om ersättning till smittbärare. Det förordas också att ersättningsrätten skall regleras i nämnda lag. Mot denna bakgrund har utredningen utarbetat förslag till ändring- ar i 1, 3 och 8 §§ lagen om ersättning till smittbärare. I 10 § finns f.n. bestämmelser som innebär att smittbärare under vissa förutsättningar har rätt till resekostnadsersättning bl.a. i sam- band med viss typ av läkarundersökning. Som lagförslaget är utformat blir dessa bestämmelser inte tillämpliga när fråga är om hälsokontroll enligt lagen om extraordinära smittskyddsåtgärder. Något behov av att kunna tillämpa dem har inte ansetts föreligga. I övrigt är lagens bestämmelser i princip tillämpliga. Ändringarna i förevarande lag har föranlett förslag till följd- ändringar i lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring och i ett flertal förordningar. Dessa förslag behandlas i det följande (se avsnitt 10.5 och 10.6). I paragrafens första stycke konstateras att lagen innehåller före- skrifter om ersättning av allmänna medel till smittbärare. I andra stycket definieras begreppet smittbärare. Det föreskrivs där att med en smittbärare förstås i lagen dels den som har eller kan antas ha en smittsam sjukdom utan att ha förlorat sin arbetsförmåga till följd av sjukdomen, dels den som för eller kan antas föra smitta utan att vara sjuk i en smittsam sjukdom. En grundläggande förut- sättning för att någon skall ha rätt till ersättning är sålunda att han skall anses vara smittbärare. Utredningens förslag innebär att en tredje kategori förs in i definitionen i andra stycket, nämligen personer som, utan att till- höra någon av de kategorier som anses som smittbärare, kan antas ha varit utsatta för smitta av en sjukdom på vilken den före- slagna lagen om extraordinära smittskyddsåtgärder är tillämplig. De sjukdomar som enligt utredningens förslag har omedelbar aktual- itet är som framgått av tidigare avsnitt smittkoppor och SARS. Av 2 § första stycket framgår att ersättning utges i form av smitt- bärarpenning och resekostnadsersättning. Enligt 3 § har en smitt- bärare rätt till smittbärarpenning om han måste avstå från förvärvs- arbete på grund av antingen beslut enligt smittskyddslagen eller livsmedelslagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av sistnämnda lag (punkt 1) eller vissa typer av läkarundersökning eller hälsokontroll som smittbäraren genomgår utan att beslut enligt punkt 1 har fattats (punkt 2). Till uppräkningen av beslut i punkt 1 har i utredningens förslag fogats beslut enligt 3 § lagen om extraordinära smittskyddsåtgärder (dvs. beslut om karantän). Genom att begränsning har gjorts till beslut enligt 3 § framgår att t.ex. beslut enligt 2 eller 4 § nämnda lag om hälsokontroll eller avspärr- ning inte kan åberopas som grund för rätt till ersättning enligt lagen om ersättning till smittbärare. I andra stycket klargörs att första stycket inte gäller när fråga är om hälsokontroll enligt 2 § lagen om extraordinära smittskydds- åtgärder. I denna paragraf föreskrivs att smittbärarpenning får sättas ned eller dras in om smittbäraren inte följer förhållningsregler som har getts med stöd av smittskyddslagen eller särskilda villkor i samband med beslut enligt livsmedelslagen eller föreskrifter som meddelats med stöd av sistnämnda lag. I utredningens förslag har som grund för nedsättning eller indragning tillagts att smittbäraren överträder förbud som avses i 3 § lagen om extraordinära smittskyddsåtgärder. har paragrafen undergått en redaktionell förändring. Ett fall som kan föranleda tillämpning av paragrafen i karantäns- fallen är att den som beslutet avser håller sig undan så att verk- ställigheten inte kan påbörjas utan dröjsmål. Ett annat är att han genom att avlägsna sig från anvisad vistelseplats fördröjer eller förhindrar verkställigheten. 10.5Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring Enligt 12 § i denna lag gäller bl.a. som förutsättning för rätt till ersättning vid arbetslöshet att sökanden under en ramtid av före arbetslöshetens inträde haft förvärvs- arbete i viss angiven omfattning. I 16 § finns en bestämmelse om vad som gäller när ramtid skall bestämmas enligt 12 §. Enligt punkt 6 i bestämmelsen gäller bl.a. att den tid då den sökande varit för- hindrad att arbeta på grund av beslut enligt smittskyddslagen eller livsmedelslagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av livsmedelslagen inte skall räknas. Utredningen föreslår ett tillägg till punkt 6 av innebörd att inte heller tid då den sökande varit hindrad att arbeta på grund av beslut om karantän enligt 3 § lagen om extraordinära smittskyddsåtgärder skall räknas när ramtiden skall bestämmas. 10.6 Förslaget till ändring i vissa förordningar Den som på grund av sjukdom är helt oförmögen att bedriva sina studier kan enligt bestämmelser i studiestödsförordningen (2000:655) under vissa förutsättningar få behålla sitt studiestöd. I 6 kap. 1 § sägs att vad som föreskrivs i denna förordning om studiestöd för tid under vilken den studerande på grund av sjukdom är helt oförmögen att bedriva sina studier skall gälla även för tid under vilken denne är att anse som smittbärare enligt lagen om ersättning till smittbärare och på grund av beslut enligt smittskyddslagen eller livsmedelslagen eller föreskrifter som meddelats med stöd av sist- nämnda lag är helt oförmögen att bedriva sina studier. I utred- ningens förslag har till uppräkningen av beslut som kan vålla hinder för studierna fogats beslut enligt 3 § lagen om extraordinära smitt- skyddsåtgärder, dvs. beslut om karantän. Ändringar av motsvarande innebörd har gjorts i 12 § förordning- en (1995:938) om utbildningsbidrag för doktorander, 8 § förord- ningen (1996:1100) om aktivitetsstöd och 31 § förordningen (2002:744) om rekryteringsbidrag till vuxenstuderande. Beslut vid regeringssammanträde . En särskild utredare tillkallas med uppdrag att göra en översyn av behovet av sådana extraordinära smittskyddsåtgärder som är nöd- vändiga för att förhindra att en spridning av en allvarlig smitta hos människor leder till en svår påfrestning på samhället i fred. Med smittskyddsåtgärder avses åtgärder som riktar sig till människor. kartlägga och analysera behovet av extraordinära åtgärder inom smittskyddet och inom andra områden med anknytning till smittskyddet, föreslå åtgärder med utgångspunkt i den genomförda analysen och uppmärksammade brister, överväga och föreslå förändringar av lagstiftningen, noggrant beakta de rättssäkerhetsfrågor som uppkommer under utredningen, samt inhämta upplysningar om rättsliga regleringar av motsvarande åtgärder och planerade förändringar i dessa i de övriga nordiska länderna samt i något annat europeiskt land. Människors allt mer omfattande resande, den ökade invandringen och handeln med livsmedel bidrar till att infektionssjukdomar som blossar upp i en del av världen har en mycket större sprid- ningspotential . Nya allvarliga infektionssjukdomar har också uppträtt eller kunnat identifieras. sjukdomar återuppstått, uppträtt i nya regioner eller uppträtt på ett förändrat sätt. Risken för terrorhandlingar i form av avsiktlig sprid- ning av biologisk smitta har aktualiserats, särskilt efter terror- handlingarna i . Sammantaget kan sägas att det skett en ökning av biologiska hot och risker vilket medfört större krav på samhällets förmåga att hantera kriser. Samhällets smittskydd omfattar en mängd olika åtgärder som alla syftar till att minska spridningen av smittsamma sjukdomar. De bestämmelser som återfinns i smittskyddslagen (1988:1472) och i annan lagstiftning av betydelse för människors skydd mot smitta ger goda förutsättningar för samhället att i fredstid förebygga och begränsa spridning av smittsamma sjukdomar med mycket hög dödlighet. Ett utbrott av en allvarlig smittsam sjukdom i eller i omvärld kan dock vara så allvarligt eller så omfatt- ande att det inte kan hanteras inom samhällets normala smittskydd. I en sådan extrem situation kan samhället vara i behov av ett snabbt ingripande med extraordinära smittskyddsåtgärder för att förhindra att spridningen av smittan leder till en svår påfrestning på samhället i fred. För att möta de nya kraven på samhällets förmåga att hantera kriser har regeringen vidtagit en rad åtgärder. tillsatte regeringen en arbetsgrupp inför freds- och krigstida hot inom området nukleära, biologiska och kemiska (NBC) strids- medel, med uppgift att lämna förslag till förbättrad beredskap m.m. Arbetsgruppen överlämnade sin slutrapport . Regeringen har också tillsatt 11 september-utredningen (Ju 2001:13, dir. 2001:120) som har till uppgift att kartlägga och analysera myndigheternas och de övriga offentliga organens samlade bered- skap och förmåga att förhindra, bekämpa och i övrigt hantera omfattande terroristattentat och andra likartade extraordinära händel- ser i . har regeringen i propositionen Samhällets säker- het och beredskap (prop. 2001/02:158) lämnat en redogörelse för hur strukturen för krishanteringen i samhället skall förstärkas. För att möjliggöra en effektiv planering hos myndigheterna av sådan verksamhet som är särskilt viktig vid svåra påfrestningar på sam- hället i fred respektive vid höjd beredskap har verksamheterna delats in i sex samverkansområden. Samhällets krishanterings- förmåga vid svåra påfrestningar på samhället i fred bör dock ha sin utgångspunkt i myndigheternas reguljära verksamhet. Begreppet svår påfrestning på samhället i fred Svåra påfrestningar på samhället i fred kan sägas utgöra olika slag av extrema situationer med låg sannolikhet. En svår påfrestning utgör inte en enskild händelse i sig utan är ett tillstånd som kan uppstå när en eller flera händelser utvecklar sig eller trappas upp till att omfatta flera delar av samhället. Definitionsmässigt skall dessa vara av sådan omfattning att allvarliga störningar uppstår i viktiga sam- hällsfunktioner eller att grundläggande värden hotas och att sam- ordnade insatser från olika myndigheter och organ krävs för att kunna hantera situationen och därmed begränsa konsekvenserna (Samhällets säkerhet och beredskap, prop. 2001/02:158). Ansvaret för att behövliga åtgärder vidtas inom smittskyddet åvilar enligt smittskyddslagen landstingen. Undantag gäller dock för åtgärder mot objekt som sprider eller misstänks sprida smittsamma sjukdomar. För dessa har kommunen ansvar enligt smittskydds- lagen. Smittskyddsläkaren har det övergripande ansvaret för smitt- skyddet inom det område där han eller hon verkar. Ansvaret för att direkta smittskyddsåtgärder vidtas ligger dock i de flesta fall på den behandlande läkaren eller annan hälso- och sjukvårdspersonal. har tillsynsansvar över smittskyddet i landet och meddelar föreskrifter och allmänna råd till ledning för arbetet i landsting och kommuner. , som är expertmyndighet, följer och analys- erar det epidemiologiska läget nationellt och internationellt samt föreslår de åtgärder som krävs för att smittskyddet skall fungera effektivt. och medverkan i total- försvaret regleras bl.a. i förordningen (2002:472) om åtgärder för fredstida krishantering och höjd beredskap. Därutöver finns ytterligare myndigheter med ansvar för att antingen vidta åtgärder för att förhindra att smitta sprids till människor eller med ansvar för andra frågor av betydelse för smitt- skyddet bl.a. , , Läkemedels- verket och . Pågående översyn av smittskyddslagstiftningen De huvudsakliga bestämmelserna om åtgärder för att förhindra spridning av smitta finns i smittskyddslagen och smittskydds- förordningen (1989:301). Bestämmelser med anknytning till smitt- skydd finns bl.a. i , hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), lagen (1952:270) om skyddsympning vid krig eller krigsfara m.m., läkemedelslagen (1992:859), zoonoslagen (1999:658) och sekretesslagen (1980:100). En utvärdering av det svenska smittskyddet med tonvikt på smittskyddslagen och övriga författningar har genomförts av en parlamentarisk kommitté, smittskyddskommitté. I kommitténs slutbetänkande Smittskydd, samhälle och individ (SOU 1999:51) föreslås en ny smittskyddslag och en rad föränd- ringar i andra författningar som rör smittskyddet. I betänkandet görs bl.a. en kartläggning och utvärdering av olika åtgärder för att förhindra smittspridning samt en analys av frågor som rör den enskildes rättssäkerhet. I betänkandet föreslås bl.a. att regeringen skall bemyndigas att utfärda särskilda föreskrifter om smittskyddet i fredstid om en epidemi av en allvarlig smittsam sjukdom brutit ut eller hotar att bryta ut i landet. Bemyndigandet föreslås inte om- fatta begränsningar i medborgarnas grundlagsfästa skydd mot påtvingade kroppsliga ingrepp eller frihetsberövande enligt 2 kap. 6, 8 och 12 §§ regeringsformen. Betänkandet har remissbehandlats. På regeringens uppdrag har dessutom kompletterat vissa förslag i betänkandet. I syfte att ytterligare förbättra smitt- skyddet i landet avser regeringen att under innevarande år presente- ra en proposition med förslag till ny smittskyddslag. påbörjade en samlad planering av beredskapsinsatserna inom sitt sektorsområde. Arbetet har inom smittskyddsområdet mynnat ut i ett för mikro- biologisk beredskap. , , För- svarets forskningsinstitut, och Försvarsmakten ingår i centrumets styrgrupp. Inom centrumet finns fyra verksamheter. Den första är en specialstyrka vid Lin- som har utrustning och kunskaper att vårda och transportera patienter med höggradigt smittsamma sjuk- Den andra verksamheten utgörs av för diagnostik av smittämnen med hög dödlighet. Den tredje verksamheten utgörs av uppbyggnaden av en fältepidemiologisk grupp som snabbt skall kunna utvärdera och bekämpa epidemier av allvarlig smitta. Den fjärde verksamheten är att påbörja bildandet av en epidemiologisk databas med uppgifter om ovanliga infektioner och vilka smittämnen som kan utgöra potentiella biologiska stridsmedel. har vidare genomfört en översyn av beredskaps- lagringen av läkemedel och deras tillgänglighet med hänsyn till den förändrade hotbilden. Dessutom pågår en översyn av riktlinjer för såväl pandemi som bioterrorism. Denna översyn beräknas vara slutförd . Efter händelserna i och de därpå följande mjältbrandshoten har behovet av nationell och inter- nationell samverkan mot terrorism med biologiska stridsmedel ökat, liksom behovet av beredskap mot sällsynta och farliga smitt- ämnen. Frågan har stått högt upp på dagordningen i ett stort antal internationella forum. Exempelvis uppmanade vid toppmötet i ministerrådet och kom- missionen att ta fram ett program med målet att förbättra sam- arbetet mellan medlemsstaterna inom bioterrorismområdet. Inom ingicks, , ett avtal om hälsovårdsberedskap. Enligt avtalet skall de nordiska länderna samarbeta för att öka sin samlade förmåga att hantera kriser och katastrofer, såsom natur- katastrofer och händelser med bl.a. radioaktiv strålning, biologiska och kemiska ämnen. Enligt avtalet åtar sig de nordiska länderna dessutom att främja samarbetet och avlägsna hinder så långt möjligt inom nationella lagar, föreskrifter och övriga rättsregler. Även (), G 8-gruppen med flera inter- nationella organ har frågan om bioterrorism och allvarlig smitt- spridning på sin dagordning och ett antal utredningar pågår. Det främsta hotet nu anses vara smittkoppsvirus som utvecklas till ett biologiskt stridsmedel. Men även mjältbrand, pest och harpest nämns som smittämnen som skulle kunna användas som biologiskt stridsmedel. Samhället skall ha en beredskap för att hantera alla typer av händ- elser i fred. Den grundberedskap som finns inom smittskyddet i landstingen och hos nationella myndigheter är i de flesta fall till- räcklig för att hantera flertalet av de situationer som kan upp- komma i fredstid. De bestämmelser som återfinns i smittskydds- lagen och i annan lagstiftning av betydelse för människors skydd mot smitta ger goda förutsättningar för samhället att förebygga och begränsa spridning av smittsamma sjukdomar med mycket hög dödlighet. Vid ett utbrott av en allvarlig smittsam sjukdom eller vid risk för att smitta av sådan sjukdom sprids i landet, oavsett om smittan sprids avsiktligt eller ej, skall nödvändiga smittskydds- åtgärder vidtas snabbt och effektivt. Om den smittsamma sjuk- domen är så allvarlig att den inte kan hanteras inom samhällets normala smittskydd bör möjlighet finnas att snabbt fatta beslut om särskilda extraordinära smittskyddsåtgärder för att på så sätt undvika en svår påfrestning på samhället i fred. Mot denna bakgrund finns det skäl att utreda behovet av och lämna förslag på sådana extraordinära smittskyddsåtgärder. En särskild utredare tillkallas med uppgift att kartlägga och analysera behovet av sådana extraordinära smittskyddsåtgärder som förhindrar att en spridning av en allvarlig smitta hos människor leder till en svår påfrestning på samhället i fred. Med smittskydds- åtgärder avses åtgärder som riktar sig till människor. Utredaren skall med utgångspunkt i denna kartläggning och analys föreslå extraordinära åtgärder på smittskyddsområdet eller på områden med anknytning till smittskyddet. Utredaren skall också undersöka om nuvarande lagstiftning och annan rättslig reglering ger myndigheter och andra offentliga organ möjlighet att snabbt och effektivt vidta de extraordinära smitt- skyddsåtgärder som är nödvändiga för att förhindra spridning av en allvarlig smitta i landet. Med utgångspunkt i den genomförda analysen av nuvarande rättsliga reglering skall utredaren överväga och föreslå nödvändiga förändringar av lagstiftningen. SOU 2003:83 Bilaga 1 Utredaren skall noggrant beakta de rättssäkerhetsfrågor som uppkommer under utredningen. Till stöd för sina bedömningar skall utredaren inhämta upplys- ningar om den rättsliga regleringen av motsvarande åtgärder och planerade förändringar i dessa i de övriga nordiska länderna samt i något annat europeiskt land. Utredaren skall under utredningen beakta den redovisning som lämnas av 11 september-utredningen samt övriga pågående och planerade åtgärder när det gäller beredskapen mot svåra påfrestningar på samhället i fred. Uppdraget skall redovisas till regeringen . Tilläggsdirektiv till Utredningen om extra- ordinära smittskyddsåtgärder (S 2003:01) Beslut vid regeringssammanträde . Förlängd tid för uppdraget Med stöd av regeringens bemyndigande har statsrådet tillkallat en särskild utredare med uppdrag att göra en översyn av behovet av sådana extraordinära smittskydds- åtgärder som förhindrar att en spridning av en allvarlig smitta leder till en svår påfrestning på samhället i fred (dir. 2003:12). Utred- ningen skulle enligt direktiven slutföra sitt arbete . Med ändring av denna tidpunkt skall utredningen i stället slut- redovisa sitt arbete . VARIOLA – svensk planering för att möta hotet om smittkoppor Bioterrorism har blivit en central fråga . WHO, EU, , G7+gruppen med flera internation- ella organ har frågan på sin dagordning. Smittkoppor är ett av de smittämnen som anses kunna komma till användning vid en terror- händelse. Konsekvenserna av en sådan användning skulle kunna bli mycket stora. torde inte vara ett primärt mål för medveten spridning av detta virus, men kan komma att drabbas i ett skede då smittkoppsvirus sprids på en allmän plats, t.ex. flygplats eller inter- nationellt idrottsevenemang. En svensk handlingsplan för sådana händelser har därför tagits fram av i samarbete med och smittskyddsläkarna. , , , , Rikspolis- styrelsen, , , Totalförsvarets forsknings- institut, och har varit med och fastställt planen. Handlingsplanen belyser vilka åtgärder regering, myndigheter, landsting och kommuner vidtar inom sina ansvars- områden för att möta hotet om smittkoppor. Planen ger förutsätt- ningarna för förberedelsearbetet och vad som skall göras vid olika scenarier. Faktauppgifterna om smittkoppor har tagits fram från historiska data eftersom sjukdomen utrotats i och med den officiella fri- förklaringen från WHO 1980. Det sista sjukdomsfallet diagnos- tiserades 1978. Efter friförklaringen fick två laboratorier, ett i och ett i , behålla var sitt lager med virus under sträng bevakning. Enligt 5 § smittskyddslagen (SFS 1988:1472) svarar varje lands- ting för att nödvändiga smittskyddsåtgärder vidtas inom lands- tingsområdet. Varje landsting har det ekonomiska ansvaret för vid- tagna åtgärder. I har smittskyddsläkaren det operativa ansvaret. Smittskyddsläkaren ska lämpligen föra anteckningar/ noteringar om vidtagna åtgärder och överväganden med anledning av denna plan. Planen kommer att kompletteras med bilagor. Detta arbete beräknas vara klart till . Planen kommer att fortlöpande revideras. Smittkoppor är en allvarlig virussjukdom där alla människor är mottagliga. Sjukdomen har upp till 30 procents dödlighet och av de överlevande får bestående men. Det är inte känt om modern intensivvård påverkar utfallet. Från smittotillfälle till första symptom (inkubationstid) går vanligen 12–, 7–finns beskrivet. är personen inte smittsam. Insjuknandet sker med snabbt insätt- ande hög feber, allmänpåverkan, illamående, ryggvärk och ibland magont och kräkningar. Efter 2–sjunker febern och ett utslag uppträder. Utslaget utvecklas till små blåsor vilka i typiska fall inom övergår i stora blåsor (koppor). De senare torkar (skorpor). Rikligt med virus finns i blåsorna liksom i munhålan. Patienten är smittsam 1–efter feberdebut tills sista skorpan fallit av. Mest smittsam är patienten då koppor uppträder. När kopporna torkar in avtar smittsamheten. Ur smittspårningssyn- punkt betraktas patienten som smittsam från feberdebut. Virus överförs via luften (droppsmitta), främst vid närkontakt med den sjuke (face-to-face. eller normalt samtalsavstånd), men också via direkt kontaktsmitta (handslag) eller indirekt kontaktsmitta via t.ex. textilier (kläder, sängkläder) som den sjuke använt. Virus har visat sig kunna spridas via ventilationsanläggningar. Vid normala förhållanden anses virus inte kunna överleva utanför kroppen i . Helt avgörande för att kunna bekämpa smittkoppor är tillgången på vaccin. Tillgängligt vaccin ger en god skyddseffekt, som dock avtar . För att bibehålla full effekt upprepades vaccina- tionen förr vid resa till områden med smittkoppor. Viss effekt anses dock kvarstå ännu (eventuellt längre) vilket kan bidra till en lindrigare sjukdomsbild. I det andra fallet utnyttjar man sig av det faktum att individer som vaccineras efter smittotillfället inte insjuknar i smittkoppor eller insjuknar i en mild, icke dödlig form. Skyddseffekten hos smittade som vaccin- eras senare än efter smittotillfället är oklar men sannolikt föreligger viss skyddseffekt.