sou · GRB342d4 · 2004-01-01 00:00:00 — De alternativ som innebär att hänsyn tas till sambo innebär lägre kostnadsökningar men innebär att en något högre andel bidragsskyldiga i hushåll med otillräckliga inkomster, i meningen inkomster under skälig levnadsnivå, blir betalningsskyldiga i syste- met. Beräkningarna indikerar att det inte är möjligt att finna regler med samma grundstruktur som de nuvarande, som leder till att ingen är återbetalningsskyldig som har en inkomst som ligger under skälig levnadsnivå och att alla betalar som har en in- komst som ligger över den nivån. Grundorsaken till att detta inte är möjligt är att reglerna för återbetalning verkar på individnivå och mätningen av disponibel inkomst görs på kosthushållsnivå. Endast om förhållandena för den återbetalningsskyldige entydigt speglades på hushållsnivån skulle det vara möjligt att nå detta resultat. Som ett exempel på motsatsen kan det t.ex. vara så att en bidragsskyldig med god inkomst lever i ett hushåll där sambon har låga inkomster, som en annan bidragsskyldig med samma inkomster lever med en sambo som har höga inkomster. Oavsett regel på just indi- vidnivå kommer något av hushållen att vara antingen, i någon mening, betalningsskyldigt utan att hushållet ligger över skälig lev- nadsnivå eller slippa betalningsskyldighet fast hushållet ligger över skälig levnadsnivå. De prövade regelalternativen innebär något ökade marginal- effekter, mätta i de utbytestermer som har redovisats. Det beror främst på att i det, i och för sig, smala intervall där procent- satserna gäller så är uttagsprocenten högre än i det nuvarande sy- stemet. Materialet visar att de kosthushåll som särskilt drabbas har antingen mycket låga inkomster eller höga. De med låga inkomster drabbas främst av att inkomstberoende transfereringar som bo- stadsbidrag och bostadstillägg tillsammans med skatter och åter- betalningen av underhållsstödet leder till låg lönsamhet att öka lönen. De kosthushåll som har höga inkomster drabbas p.g.a. höga marginalskatter i kombination med återbetalningsreglerna. Beräkning av barns levnadskostnader i andra sammanhang diskuterar i avsnitt 10 om underhålls- stödet ligger på en rimlig nivå. De normer för att beräkna barns behov som används i andra sammanhang har tjänat till ledning i ut- redningens diskussioner. Här lämnas därför en redogörelse för dessa normer. I bilaga 9 finns en sammanfattande jämförelse. Förutom de normer som tillämpas vid bestämmande av un- derhållsbidrag till barn finns normer som används vid utmätning av lön och vid skuldsanering samt inom socialbidragssystemet. En re- dogörelse för dessa normer lämnas i det följande. Också Konsu- mentverkets (KOV) beräkningar av skäliga levnadskostnader för hushåll av olika storlek och med olika sammansättning tas upp lik- som ett förslag från Utredningen om översyn av den ekonomiska statistiken om ny konsumtionsenhetsskala. De olika normerna skiljer sig åt vad gäller syfte och därmed också i fråga om vilka kostnader som ingår. Utgångspunkten när underhållsskyldigheten bestäms är barnets behov. Även om de individuella förhållandena är avgörande faller man i stor utsträckning tillbaka på schablonbelopp som skall spegla vad ett barn, efter vad som är allmänt godtaget i vårt land, behöver för att dess grundbehov av mat, kläder, annan utrustning m.m. skall vara tillgodosett (prop. 1978/79:12 s. 103 f.). Som ledning för beräkning av barns behov enligt (FB) används av rekommenderade schablonbelopp. (allmänna råd 1989:6, Underhållsbidrag till barn s. 35 f. Råden är upphävda men schablonbeloppen används alltjämt i praxis.) Beloppen är knutna till prisbasbeloppet och skall motsvara vad ett barn i en viss ålder normalt kan kosta; vad barnet i detta sammanhang kan behöva och vad det kostar. ras – som förutsattes i förarbetena till underhållsreform – på KOV:s beräkningar av hushållens kostnader (). Såvitt avser fickpengar har uträkningen kompletterats med uppgifter ur Sparbankernas fickekonom. Eftersom kostnaderna varierar med ett barns ålder har Socialsty- relsen valt att utgå från tre åldersgrupper. För barn i åldern 0–är normalkostnaden av prisbasbeloppet (), för barn i åldern 7–är normalkostnaden av prisbasbeloppet () och för barn som är eller äldre är normalkostnaden av pris- basbeloppet (). När det finns flera barn i samma familj kan man räkna med att kostnaderna per barn sjunker något, särskilt vad gäller barn i åldern 0–, som ofta ärver kläder eller annan utrustning av varandra. har rekommenderat att hänsyn tas till detta när underhållsbidrag bestäms och då vid den slutliga skälighetsbedöm- ningen. Schablonbeloppen omfattar följande poster. förbrukningsvaror (tvätt, diskmedel, m.m.) hygien (tvål, tandkräm, blöjor, mensskydd, m.m.) lek och fritid (leksaker, skidor, skivor, böcker, m.m.) barnvagn, spjälsäng m.m. TV, radio, reparationer m.m. dagstidningar, telefon m.m. fickpengar (bio, bad, tidningar, fika, m.m.) I posten lek och fritid ryms endast vanliga skidor, pjäxor, träningsoverall, gymnastikskor m.m. Kostnader för ishockey, rid- ning, balett, utförsåkning och dylikt ingår inte. Inte heller ingår kostnad för musikinstrument, musikanläggning eller musiklektio- ner. Kostnader för kollektiva resor och normala kostnader för hälso- och sjukvård omfattas inte av schablonbeloppen. Inte heller inkluderar de kostnader för bostad och barntillsyn. har rekommenderat att schablonbeloppet för barn med plats på daghem eller i familjedaghem bör minskas av prisbasbeloppet . den minskade kostnad för mat m.m. som föräldrarna har när barnet vistas utanför hemmet. Den förälder som barnet bor hos får i beräkningarna i allmänhet förbehålla sig skälig bostadskostnad för sig och barnet. Någon sär- skild bostadskostnad påförs då inte barnet (prop. 1978/79:12 s. 104). Faktiska barnomsorgskostnader läggs till. Normalt godtas dock inte högre kostnad än vad som gäller vid barnom- sorg (prop. 1978/79:12 s. 104). När föräldrarnas underhållsskyldighet bestäms skall hänsyn tas till barnets inkomster och tillgångar samt till barnets sociala för- måner efter vad som följer föreskrifterna om dessa. Mindre in- komster av feriearbete eller liknande påverkar som regel inte för- äldrarnas underhållsskyldighet (prop. 1978/79:12 s. 154). Det all- männa barnbidraget, det förlängda barnbidraget och studiebidraget inom studiehjälpssystemet minskar barnets behov. Däremot anses flerbarnstillägget inte påverka behovet. Barnets behov kan vara högre eller lägre än schablonbeloppet be- roende på individuella förhållanden på barnets sida. Barnet kan också, efter en glidande skala, göra anspråk på en högre standard och därmed större underhåll ju bättre ställt föräldrarna har det i ekonomiskt hänseende (se prop. 1978/79:12 s. 83 f., 400 och 422). Några preciserade anvisningar för hur standardtillägg vid bestäm- mande av underhållsbidrag beräknas finns inte. Som en riktpunkt har dock uppställts att barnet skall ha ett så stort bidrag att dess standard är likartad med den bidragsskyldiges (NJA 1985 s. 781, NJA 1995 s. 297 och NJA 1996 s. 134). 2.Konsumentverkets beräkningar av skäliga levnadskostnader KOV beräknar skäliga levnadskostnader som skall visa vad det kostar hushållen att på lång sikt upprätthålla en skälig konsum- tionsnivå. Det är varken fråga om någon fattigdomsgräns, dvs. en miniminivå endast för det absolut nödvändigaste, eller om någon överflödskonsumtion. Beräkningarna gäller nio vanliga budget- poster. Kläder och skor (beroende på ålder ingår även t.ex. skorepara- tioner och tillbehör som portmonnä, väska, reflexer och klocka) Fritid/lek (bl.a. leksaker, cd-skivor, böcker, cykel, avgift till idrottsklubb och besök på bio och simhall) Hygien (t.ex. tvål, tandkräm, blöjor, hårklippning, mensskydd) Barn- och ungdomsförsäkring (sjukdom och olycksfall) Förbrukningsvaror (tvätt- och rengöringsmedel, toalett- och hushållspapper m.m.) Möbler, husgeråd, TV, textilier m.m. (Sådan utrustning som slits och ersätts. Frys, disk-, tvättmaskin ingår inte. Däremot ingår stereoanläggning och, för barnhushåll, video.) , telefon, TV-avgift m.m. (Innehåller även brev, kort och frimärken) KOV räknar dessutom ut genomsnittlig elförbrukning för olika stora hushåll. Tabell 1 KOV:s beräkningar av individuella kostnader för barn 2002. 1–2 år 4–6 år Livsmedel utom lunch 5 Livsmedel alla mål äts hemma Summa utom lunch / Summa alla mål äts hemma SOU 2003:42 Bilaga 8 11–14 år 15–18 år Livsmedel utom lunch /vecka Livsmedel alla mål äts hemma eller matlåda Summa utom lunch /vecka Summa alla mål äts hemma eller matlåda 11–14 år 15–18 år Livsmedel utom lunch /vecka Livsmedel alla mål äts hemma eller matlåda Summa utom lunch /vecka Summa alla mål äts hemma eller matlåda Källa: på pengarna 2002. Tabell 2 Gemensamma hushållskostnader år 20021. soner soner soner soner soner soner soner Möbler, husgeråd, TV, , telefon, TV- ning/månad i kilowattim- Källa: på pengarna 2002. 1KOV:s beräkningar av de gemensamma hushållskostnaderna bygger på antagan- det att ett 1–2 personers hushåll består av vuxna personer och att ett 3–7 perso- ners hushåll består av två vuxna med 1–5 barn. Beräkningarna bygger på att hus- hållet bor i lägenhet i flerbostadshus. 2Kostnaden för hemförsäkring varierar beroende på om hushållet finns i storstad (över 200 000 inv. ), mellanstor stad (50 000–200 000 inv.) eller mindre tätort (under 50 000 inv.). har använt sig av det belopp som avser en mindre tätort eftersom den största andelen av de barn som får underhålls- stöd är bosatta i en sådan bostadsort. För en mera ingående beskrivning av KOV:s beräkningar kan hän- visas till KOV:s rapport 2000:19, Skäliga levnadskostnader, Beräk- ningar av . Enligt uppgift från KOV beräknas en ny rapport komma . har KOV sett över beräkningarna av skäliga lev- nadskostnader, bl.a. har en anpassning till den allmänna standard- utvecklingen i samhället gjorts. Därvid har vissa ändringar gjorts beträffande de kostnadsberäknade produkterna. Exempel på sådana ändringar är att det i budgetposten Möbler, husgeråd, TV m.m. ingår en mikrovågsugn och att video ingår för alla hushåll, inte endast för barnhushållen som . Ett annat exempel är att kostnad för mobiltelefon och mobiltelefonsamtal ingår i budgetposten , telefon, TV-avgift m.m. Nämnas kan också att kostnaden för kamera ingår i budgetposten Möbler, hus- geråd, TV m.m. och inte, som , i budgetposten Fritid/lek. Inom ramen för KOV:s beräkningar av skäliga levnadskostnader tar verket fram kostnader för budgetposten Husgeråd och inven- tarier, barn . Posten tar upp kostnaderna för spädbarnsutrust- ning. I budgetposten ingår bl.a. barnsäng, barnvagn, sängkläder, skötbädd, barnsele, nappflaska, bärsele och spisskydd. Spädbarns- utrustning ingår inte i de budgetposter som redovisas i på pengarna. Till skillnad från dessa utgör kostnaden för spädbarns- utrustning inte ett månadssparande för att löpande kunna ersätta förbrukade/förslitna produkter. Kostnaden för spädbarnsutrust- ning kan i stället ses som en engångskostnad i anslutning till barnets födelse. Enligt KOV:s beräkningar uppgår inköpskostna- den för spädbarnsutrustning till (). 3.Skälig levnadsnivå och Baskonsumtionsnivå enligt Utredningen om översyn av den ekonomiska statistiken tillsattes en särskild utredare med uppgift att analysera och kartlägga de förändrade samhällsbehoven av ekono- misk statistik och med utgångspunkt från dessa göra en bred genomlysning av tillståndet för statistiken och särskilt national- räkenskaperna (Utredningen om översyn av den ekonomiska sta- tistiken). Enligt direktiven skulle utredningen bl.a. belysa mät- och defini- tionsproblem i den ekonomiska fördelningsstatistiken, analysera inkomstbegreppen i nationalräkenskaperna och den ekonomiska fördelningsstatistiken samt belysa hur inkomstmåtten på ett rätt- visande sätt kan justeras för hushållens sammansättning. Utredningen föreslår i delbetänkandet Förbättrad statistik om hushållens inkomster (SOU 2002:73) att en ny konsumtions- enhetsskala kallad Svensk konsumtionsenhetsskala1 bör införas och användas som standard i officiell inkomststatistik. före- slås att två konsumtionsnivåer, Skälig levnadsnivå och Baskonsum- tionsnivå, definieras och används vid beräkningen av vikterna i Svensk konsumtionsenhetsskala. Enligt utredningen bör beräk- ningar av konsumtionsenhetsskalan och de båda nivåerna genom- föras och redovisas av () i sam- arbete med KOV, och . 1 En konsumtionsenhetsskala är en uppsättning vikter som gör det möjligt att jämföra inkomster för hushåll med olika struktur. Ett hushålls struktur kan beskrivas utifrån flera olika variabler, t.ex. antal medlemmar, förekomsten av barn, kön och ålder på medlemmarna, var i landet hushållet bor etc. Utredningen har tagit fram två olika uppsättningar varukorgar, vilka kan förknippas med två olika konsumtionsnivåer: Skälig lev- nadsnivå respektive Baskonsumtionsnivå. Konsumtionsnivån Skälig levnadsnivå kan enligt betänkandet an- vändas för att uppskatta hur stor del av befolkningen som har en inkomst under nivån för ekonomiskt bistånd enligt socialtjänst- lagen (2001:453), SoL, eller för andra typer av analyser som rör socialbidragstagares förhållanden. Underlaget för utredningens beräkningar av Skälig levnadsnivå utgörs av försörjningsstödet, där riksnormen ingår som en del. För de kostnadsposter som inte ingår i riksnormen har en schablonise- rad skattning gjorts. Eftersom ekonomiskt bistånd är avsett för kortvarig försörjning ingår inte hushållets kostnader för möbler och husgeråd i riksnormen. Denna kostnadspost ingår inte heller i varukorgen för Skälig levnadsnivå. Vidare beräknas boendekostnad för en lägre boendestandard än i Baskonsumtionsnivån. Kostnader för semester ingår inte. När boendekostnad beräknats enligt den Skäliga levnadsnivån har utredningen utgått från trångboddhetsnorm 22 utom såvitt av- ser ensamstående personer med ett barn. Enligt Bostads- och hyresundersökningen (BHU) och SCB:s undersökning om Hus- hållens ekonomi (HEK) bor de flesta ensamstående med ett barn och låg inkomst i 3 rum och kök. Mot denna bakgrund har Utred- ningen om översyn av den ekonomiska statistiken valt att anpassa så att den avspeglar det faktiska boendet för sådana hus- håll. Den andra konsumtionsnivån, Baskonsumtionsnivån, innehåller fler budgetposter, rymligare boende och är mer inriktad på analyser av befolkningen i stort. I betänkandet anges som tänkbara använd- ningsområden för analyser av vilka befolk- ningsgrupper som har en disponibel inkomst (dvs. med hänsyn tagen till skatter och bidrag m.m.) som inte är tillräcklig för att täcka vanliga levnadskostnader. Vidare anförs att de beräkningar av levnadskostnader som ligger till grund för kan användas när man har behov av schabloniserade kostnader för 2 Ett hushålls utrymmesstandard uttrycks ofta som en relation mellan antalet personer i hushållet och antalet rum i bostaden. S.k. trångboddhetsnormer är ett sådant mått och används bl.a. för att uttrycka olika ambitioner för bostadspolitiken. Mest aktuella är trångboddhetsnorm 2 och 3. Norm 2 är mindre generös än norm 3 och räknar hushåll som trångbott om det finns fler än två personer per rum, kök och vardagsrum oräknade. Trångboddhetsnorm 2 tillåter således att enpersonshushåll bor i ett rum och kök. Norm 3 innebär att varje barn skall kunna erbjudas ett eget rum och föräldrarna ett sovrum, kök och vardagsrum oräknade. personer i olika åldrar och familjesituationer, t.ex. vid olika slags typhushållsberäkningar. Varukorgen för bör enligt utredningen täcka kostnader för livsmedel, kläder och skor, hygienartiklar, fritid och lek, boende, barnomsorg, läkemedel, läkarvård, tandvård, glas- ögon, lokala resor, fackavgift/a-kassa, semester, förbrukningsvaror, dagstidning, telefon och TV, hemförsäkring, el samt möbler och husgeråd. Kostnaderna för barn enligt Baskonsumtionsnivån har såvitt dessa avser livsmedel, kläder/skor, fritid/lek, hygien, förbruknings- varor, dagstidning/telefon/TV-avgift, hemförsäkring och möbler/ husgeråd/TV grundats på KOV:s beräkningar av skäliga levnads- kostnader. I KOV:s beräkningar ingår budgetposten barn- och ungdomsförsäkring. Denna post ingår därför inte i det föreliggande underlaget för förslaget till svensk konsumtions- enhetsskala. Denna budgetpost är dock tänkt att ingå i konsum- tionsenhetsskalan (SOU 2002:73 s. 108 f.). Med hjälp av har en vanligt förekom- mande gruppförsäkring valts ut för prismätning. Kostnaden för elkonsumtion har beräknats med hjälp av SCB:s el-statistik och konsumentprisindex (KPI). Barnomsorgskostnaden har baserats på faktiska kostnader och modellberäkningar från simuleringsmodel- len FASIT för barn i åldrarna 0–som har barnom- sorg. Denna kostnad har sedan fördelats på samtliga barn i åldrarna 0–. Kostnaden för lokala resor har tagits fram genom att ut- redningen hämtat in uppgifter om kostnader för lokala resor i , och . För semester har utredningen gjort antaganden om en inrikes lågbudgetsemester och därefter hämtat in uppgifter om kostnader för en sådan resa. Kostnaderna för läkemedel har beräknats genom att uppgifter från Svensk läke- medelsstatistik använts för att skatta en kostnad för receptbelagda läkemedel för barn. För glasögon har uppgiften om totala konsum- tionsutgifter enligt Nationalräkenskaperna använts. I posten ingår glasögon, linser, synundersökning, tillbehör och dylikt. För att få fram en kostnad per person har de totala konsumtionsutgifterna delats med antal individer i befolkningen. Barn och ungdomar har förutsatts ha fri sjuk- och tandvård. För beräkningar av boende- kostnader har SCB:s Bostads- och hyresundersökning (BHU) an- vänts som källa. För att beräkna boendekostnader enligt Baskonsumtionsnivån har utredningen tagit fram en särskild boendestandard, Basutrym- Den har många likheter med trångboddhetsnorm 33 men avviker dels genom att syskon under antas dela rum, dels genom att enpersonshushåll förutsätts bo i ett rum och kök utan att räknas som trångbodda. Anledningen till att justerats beträffande barnhushållen har utredningen förklarat med att kon- sumtionsenhetsskalan i annat fall skulle komma att baseras på för- utsättningar som skiljer sig kraftigt från hur hushållen faktiskt bor. När det gäller enpersonshushållen har avvikelsen skett på grund av att dessa hushåll utgör basen för hela konsumtionsenhetsskalan och en tillämpning av den generösare utrymmesnormen skulle komma att påverka vikterna i skalan mer än utredningen ansett lämpligt. Resultatet av utredningens beräkningar baserade på Skälig lev- nadsnivå respektive Baskonsumtionsnivå är konsumtionsnivåer för fem olika personkategorier: ensamboende, en andra vuxen, ensam- stående med delat boende, ytterligare vuxen samt barn . Av tabell 3 framgår konsumtionsnivåerna för barn . I tabell 4 har Baskonsumtionsnivån delats upp i olika typer av kost- nader. Personliga kostnader innehåller kostnader för livsmedel, kläder/skor, fritid/lek, hygien, barnomsorg, glasögon, lokala resor, läkemedel, läkarvård, tandvård och semester. Hushållsgemensamma kostnader innehåller kostnader för förbrukningsvaror, möbler/ husgeråd, dagstidning/TV/telefon, hemförsäkring och hushållsel. Utredningens beräkningar ger vid handen att kostnaderna för barn i olika åldrar, utom för 0–åringar, är ganska likartade. Utslaget i konsumtionsvikt och konsumtionsskalor påverkas mycket litet. Utredningen har därför ansett att det saknas anledning att dela upp den föreslagna konsumtionsenhetsskalan efter barns ålder. Tabell 3 Baskonsumtionsnivå och Skälig levnadsnivå, , inkl. boendekostnad. Kr , löpande priser Barn 0–19 år 3 Se not 2. Tabell 4 Uppdelning av Baskonsumtionsnivån på olika typer av kost- Kr , löpande priser Barn 0–19 år I betänkandet görs bedömningen att konsumtionsenhetsskalan och de båda nivåerna bör räknas om och uppdateras . Skälet till detta är enligt utredningen att konsumtionsmönstren och de rela- tiva priserna förändras över tiden. Även om förändringarna mellan kommer att vara små så kan dessa på lite bli rela- tivt stora och bör därmed också påverka konsumtionsenhetsvikter- na. 4.Förbehåll vid utmätning av lön m.m. Enligt utsökningsbalken (UB) skall den del av lönen som inte får tas i anspråk genom utmätning (förbehållsbeloppet) bestämmas med ledning av ett normalbelopp. uppgår normalbeloppet för varje barn till t.o.m. det kalenderår då barnet fyller och till för äldre barn (RSFS 2001:24). Med barn avses sådant hemmavarande barn som en gäldenär, dennes sammanlevande make eller sambo är skyldig att försörja enligt 7 kap. 1 § FB (RSV Ex 2001:43). Försörjningsplikten enligt FB sträcker sig fram till dess att barnet fyller och om barnet går i skolan efter denna tidpunkt så länge skolgången pågår, dock längst intill dess att barnet fyller . Om barnet inte kan anses som försörjningsberättigat enligt den ovan nämnda definitionen skall barnet inte beaktas vid beräkning av normalbelopp när föräldern, med denne sammanlevande make eller sambo är gäldenär. Är barnet gäldenär anses det vara ensam- stående (RSV Ex 2001:43). Normalbeloppet för barn reduceras till hälften om föräldrarna inte bor tillsammans och barnet vistas ungefär lika mycket hos den ena som hos den andra föräldern (RSV Ex 2001:43). Normalbeloppen omräknas i förhållande till konsument- prisindex av () som också utfärdar före- skrifter om normalbeloppens storlek och allmänna råd om bestäm- mande av förbehållsbeloppet. Normalbeloppet är avsett att täcka i ett hushåll normalt före- kommande utgifter såsom för kost, kläder, tvätt, hygien, gas, elekt- ricitet, telefon, TV-licens, försäkringsavgifter, fackföreningsavgif- ter och andra medlemsavgifter samt mindre utgifter för tillfälliga behov. Om skäl finns kan avvikelser från normalbeloppet göras. Så kan tillägg göras för t.ex. utgifter till följd av sjukdom hos någon i familjen eller på grund av nödvändig barntillsyn (se RSV Ex 2001:43). Har normalbelopp bestämts med hänsyn till försörjningsberät- tigat barn görs avdrag för allmänt barnbidrag och flerbarnstillägg samt för underhållsbidrag som tillkommer hemmavarande barn. I förekommande fall görs avdrag för pension eller annan ersättning enligt 7 kap. 1 § UB, t.ex. lön eller livränta, som efter eventuellt avdrag för preliminär skatt tillkommer barn. Med allmänt barn- bidrag jämställs förlängt barnbidrag samt studiebidrag och extra tillägg till detta. Med underhållsbidrag jämställs underhållsstöd och förlängt underhållsstöd för studerande. Är de sammanlagda av- dragen för ett barn större än normalbeloppet för barn reduceras avdraget till detta belopp. Reducering görs först från eventuell pension eller annan ersättning enligt 7 kap. 1 § UB (se RSV Ex 2001:43). Enligt 8 § andra stycket skuldsaneringslagen (1994:334) skall en gäldenär som beviljas skuldsanering få förbehålla sig medel för sin egen och familjens försörjning. Därvid skall bestämmelserna i 7 kap. 4 och 5 §§ UB om förbehållsbelopp vid löneutmätning vara vägledande. Att är vägledande innebär att den normalt skall tillämpas, såvida det inte i det enskilda fallet finns särskild anled- ning att frångå den (prop. 1993/94:123 s. 113). Enligt socialtjänstlagen (2001:453), SoL, har den som inte själv kan tillgodose sina behov eller kan få dem tillgodosedda på annat sätt rätt till bistånd av försörjning (försörjnings- stöd) och för sin livsföring i övrigt. Genom biståndet skall den en- skilde tillförsäkras en skälig levnadsnivå (4 kap. 1 § SoL). Stödet är avsett att vara ett yttersta skyddsnät för människor i tillfällig eko- nomisk kris. Av 4 kap 3 § SoL följer att försörjningsstöd lämnas för skäliga kostnader för 1.livsmedel, kläder och skor, lek och fritid, förbrukningsvaror, hälsa och hygien samt dagstidning, telefon och TV-avgift, 2.boende, hushållsel, arbetsresor, hemförsäkring samt medlem- skap i fackförening och arbetslöshetskassa. Försörjningsstödet består således av två delar. För kostnaderna under punkt 1 fastställer regeringen (2 kap. 1 § socialtjänstförord- ningen [2001:937]) en norm som ska gälla för hela landet (den s.k. riksnormen).