sou · GRB3118d2 · 2004-01-01 00:00:00 — Argumentet när den nuvarande regeln om en gräns på 1 000m2 infördes var att man ville satsa på mindre lokaler, bland annat i förorterna. Jag bedömer dock att regeln har fungerat dåligt och snarare utgjort ett hinder för en önskvärd utveckling. Några nya samlingslokaler i de större städernas förorter har knappast tillkommit med stöd av det statliga bidraget. Dessutom har ombyggnader av redan byggda större förenings- drivna lokaler missgynnats vilket inte gynnat utvecklingen i landets större tätorter där det ofta krävs större lokaler. Jag bedömer att om inte lokaler på kan ges stöd på samma villkor som mindre lokaler finns det inte heller någon drivkraft för att skapa nya föreningsdrivna lokaler. Jag bedömer att det minskade kommunala stödet har tvingat många Folkets Hus-föreningar att bli mer kommersiella. Det innebär att om av verksamheten är kommersiell måste föreningen betala inkomstskatt om den lyckas gå med vinst. Dessutom tillkommer fastighetsskatt. Detta kommer säkerligen att leda till att ytterligare stora och medelstora föreningar kommer att gå i konkurs på grund av statens regelverk. Jag har svårt att bedöma om de minskade kommunala resurserna har påverkat tillgången till samlingslokaler, t.ex. om minskningen har medfört att andra typer av lokaler har ställts till föreningslivets förfogande. Jag konstaterar att i flera fall har kommunen övertagit Folkets Huslokaler och driver verksamheten vidare. Av de kommuner som deltagit i djupstudien har detta skett i och . 10.1Målen för det statliga stödet till allmänna samlingslokaler De ursprungliga och utvidgade syftena med det statliga stödet till de allmänna samlingslokalerna bör fortfarande vara giltiga. De allmänna samlingslokalerna skall kunna tillgodose före- ningslivets behov av lokaler för sin verksamhet och för att förverkliga centrala demokratiska mål i samhället. De skall också tillgodose kulturlivets behov av lokaler både för distribution av kultur och för skapande aktiviteter. De skall även tillgodose spontana behov av lokaler för debatt och fritidssysselsättningar utanför det organiserade föreningslivet. Ett viktigt skäl till att beslutade att inrätta ett statligt stöd till allmänna samlingslokaler var att före- ningslivet sågs som en naturlig och oumbärlig del av det medbor- gerliga livet. De var viktiga för en vital demokrati och för medbor- garnas möjligheter att kunna utöva sina fri- och rättigheter. Frågan om allmänna samlingslokaler, opartiskt öppna för alla meningsriktningar, sågs inte som ett intresse enbart för före- ningslivet, utan att det var ett intresse för hela samhället. Därför var det också ett samhällsintresse att denna verksamhet fick ett samhälleligt stöd. Jag anser att detta synsätt i hög grad är giltigt. kom allmänna samlingslokaler att mer ses som allmänna kultur- och fritidslokaler vilket ytterligare förstärktes . De allmänna samlingslokalerna skulle inte bara tillgodose föreningslivets behov av lokaler utan de skulle också tillgodose de gemenskapsbehov som fanns i de nya förorternas bostadsområden. Begreppet allmänna samlingslokaler utvidgades till att omfatta alla för allmänheten avsedda lokaler, vilka prövas behövliga för det offentliga livet och de kulturella strävandena i orten, särskilt med hänsyn till föreningslivets behov. Jag anser att dessa ursprungliga och utvidgade syften med stödet till de allmänna samlingslokalerna, fortfarande bör vara giltiga. De allmänna samlingslokalerna skall kunna tillgodose: dels föreningslivets behov av lokaler för sin verksamhet och för att förverkliga centrala demokratiska mål i samhället, dels kulturlivets behov av lokaler både för distribution av kultur och för skapande aktiviteter, dels spontana behov av lokaler för debatt och fritidssysselsätt- ningar utanför det organiserade föreningslivet. Ett vitalt föreningsliv och ändamålsenliga mötesplatser har en stor betydelse för demokratin och samhällsutvecklingen. Genom beslut om propositionen Demokrati för det nya seklet (prop. 2001/02:80) lade fast en långsiktig strategi för att värna och fördjupa demokratin. Enligt propositionen skall möjlig- heterna för medborgarnas deltagande i rollen som aktiva i före- ningar eller andra sammanslutningar förbättras. I propositionen betonas att medborgarsammanslutningar, såsom folkrörelser och föreningar, har en viktig roll när det gäller att utveckla, fördjupa och bredda demokratin. kan vara en mobiliserande kraft i samhället. kanaliserar särskilda intressen och kan fungera som en motvikt till offentlig maktutövning. ger medborgaren ytterligare möjlighet att göra sin röst hörd. kan också ge makt åt underrepresenterade grupper i samhället, vilket kan bidra till att bekämpa utanförskap. En förutsättning för att den lokala demokratin skall kunna utvecklas och stärkas är enligt propositionen att det finns en stark demokratisk infrastruktur. En betydelsefull beståndsdel i den demokratiska infrastrukturen är en god tillgång till ändamålsenliga samlingslokaler. Samlingslokalerna är således viktiga grundpelare i vårt demokra- tiska samhälle. De används för bildningsverksamhet, förenings- och kulturliv. Jag anser därför att samhället måste erbjuda en infra- struktur av allmänna samlingslokaler för det engagemang som den ideella sektorn genererar. Detta är absolut nödvändigt om det civila samhället skall ha en möjlighet att leva vidare och utvecklas. Jag anser därför att det i varje lokal miljö bör finnas en samlingslokal som främjar den sociala samvaron. Den lokala miljön kan vara en kommundel eller en stadsdel i de större städerna. En allmän samlingslokal i en kommundel eller en stadsdel innebär ökade möjligheter att etablera ett föreningsliv som på ett effektivare sätt kan engagera de människor som bor i dessa områden. Jag anser framför allt att frågan hur man skall kunna få fram fler samlingslokaler i storstadsområdenas och de större tät- orternas ytterområden är särskilt angeläget. Min uppfattning är att det måste finnas ett starkt enskilt enga- gemang kring samlingslokalerna om vi på lång sikt skall kunna bevara och utveckla en infrastruktur för en vital demokrati. Samlingslokalerna existerar tack vare tusentals, i huvudsak ideellt engagerade människor, som medverkar både som uthyrare och arrangörer och i det praktiska arbetet för att hålla lokalerna i gott skick. Jag anser därför att en samlingslokal om möjligt bör drivas i föreningsform. Därmed kan ideellt arbete och människor som satsar tid och engagemang mobiliseras. 10.2Inventering av befintliga och tänkbara mötesplatser Varje kommun bör, i samverkan med föreningslivet, göra en inventering av befintliga och tänkbara mötesplatser inom kommunen. En sådan inventering bör vara av frivillig karaktär. Det finns många olika typer av träffpunkter. Det kan vara ett torg, ett kafé eller en diskussionsgrupp på Internet. Men det centrala är att det finns lokaler för mänskliga möten i mer eller mindre organiserad form. En samlingslokal, öppen för alla, är ofta en hjärtpunkt i den lokala miljön. Jag anser att det i första hand är kommunerna som kan skapa förutsättningar för en lokal demokratisk infrastruktur. Det är på den kommunala nivån som man kan bygga upp en struktur som passar lokala förhållanden och göra de nödvändiga prioriteringarna. Det är däremot de politiska partierna och folkrörelser som ansvarar för innehållet i demokratin. Såväl kommuner som samlingslokal- föreningarna bör därför i större utsträckning uppmärksamma Utredarens förslag SOU 2003:118 behovet av gemensamhetslokaler i de större städernas ytter- områden. Jag föreslår därför att varje kommun, i samverkan med före- ningslivet, bör göra en inventering av befintliga och tänkbara mötesplatser inom kommunen. En sådan inventering bör vara av frivillig karaktär. I vissa fall kan en sådan inventering visa att befintliga lokalresurser inte tas tillvara på ett effektivt sätt. I andra fall visar den kanske att lokalerna inte är riktigt anpassade till behoven. I några fall visar den kanske att det saknas lokaler helt. Det kan också handla om att göra befintliga lokaler mer lättill- gängliga för alla medborgare. Det kan vara fråga om att söka lösningar byggda på flexibilitet och samverkan, att göra smärre och enklare ombyggnader och i enstaka fall att skapa nya lokaler genom om- eller nybyggnad. En sådan inventering skulle inte bara ge föreningar och medbor- garna information om vilka lokaler som finns tillgängliga. Den skulle också kunna vara en grund för att se om, var och hur åtgärder bör vidtas för att medborgarna skall kunna erbjudas mötesplatser i tillfredsställande omfattning. Det kan bli början på en lokalrörelse för den mångkulturella förorten. Jag vill betona att det inte bara är det traditionella föreningslivets behov av samlingslokaler som bör uppmärksammas. Medborgarnas och inte minst ungdomars vilja att organisera sig i alternativa former, bilda nätverk och i aktionsgrupper ordna kulturaktiviteter, karnevaler, studiecirklar och mediaverksamhet bör också uppmärk- sammas. Det väsentliga är att lokalerna kan användas av alla, såväl av etablerat föreningsliv och partier som av aktionsgrupper, nätverk och tillfälliga grupper, till en kostnad som inte medför att någon medborgargrupp tvingas avstå från att hyra lokalen av ekonomiska skäl. Jag vill i det sammanhanget peka på det initiativ till ett projekt om hur en dialog och samarbete skulle kunna utvecklas mellan kommuner och samlingslokalhållande föreningar som utredningen tog tillsammans med och SamSam. Därefter har SamSam i en skrivelse till regeringen ansökt om stöd för att fortsätta utveckla samverkansprojektet i syfte att få fram goda exempel som kan spridas vidare till andra kommuner och föreningar. Regeringen beslutade att bevilja ett bidrag på till projektet. Projektet skall avrapporteras . Projektet skall aktivt följas och stöttas av SamSam, utökad med en representant från . Arbetet skall inriktas på att ge stöd till lokala utvecklingsprocesser i ett tiotal pilotkommuner. I varje kommun skall det arrangeras möten för dialog mellan samlingslokaler, föreningsliv och kommunen för att kartlägga hinder och möjligheter för ökad samverkan och gemensamt utröna hur de resurser som finns inom kommunens bestånd av samlings- lokaler kan tas tillvara för att stärka den demokratiska infra- strukturen. 10.3Statligt stöd till allmänna samlingslokaler Det statliga stödet till allmänna samlingslokaler skall bestå av följande delar: stöd till byggnadstekniska åtgärder Jag föreslår att det statliga stödet till allmänna samlingslokaler bör ökas från den nuvarande nivån på till . Nivån på bidraget till byggnadstekniska åtgärder och till handikappanpassning bör vara , men bör kunna ökas när de ekonomiska förutsättningarna tillåter. Regeringen bör pröva detta inför det Det nya bidraget till verksamhetsutveckling bör vara . Bidraget till riksorganisationerna bör ökas från till . 10.3.1Stöd till byggnadstekniska åtgärder Det statliga stödet till byggnadstekniska åtgärder skall även fort- sättningsvis vara ett investeringsstöd och användas till köp, ny-, om- eller tillbyggnad samt till större standardhöjande reparationer och till handikappanpassning. Jag föreslår att nivån på anslaget bör vara , men bör kunna ökas när de ekonomiska förutsättningarna tillåter. Regeringen bör pröva detta inför det årliga budgetarbetet. Av de samlingslokalföreningar som besvarade Samlingslokal- enkäten, svarade att de hade genomfört en nybyggnad eller en mer omfattande om- eller tillbyggnad eller större upprustning . Omräknat till samtliga 2 500 föreningar som är medlemmar i någon av de tre riksorganisationerna skulle således 800 föreningar ha genomfört någon av åtgärderna. Något av föreningarna uppgav att de hade finansierat åtgärden med statligt stöd. För av dessa understeg bidraget . hade fått ett stöd som översteg . av de föreningar som besvarade enkäten bedömer att de kommer att genomföra en större byggnadsteknisk åtgärd . Omräknat på samtliga 2 500 som är medlemmar i någon av riksorganisationerna skulle det motsvara 800 föreningar. av dessa åtgärder skulle gälla större underhåll. För av dessa beräknas kostnaden komma att överstiga . För beräknas kostnaden komma att understiga . av byggnadsåtgärderna skulle gälla om- och tillbygg- nad. För beräknas kostnaden komma att överstiga . , eller 320, av de föreningar som avser att genomföra en större byggnadsteknisk åtgärd avser att söka statligt stöd för att finansiera åtgärden. behandlade Samlingslokaldelegationen totalt 981 projektansökningar, dvs. i genomsnitt 163 . Av de 981 projektansökningarna avsåg 560 ny-, om- eller tillbyggnad samt större standardhöjande reparationer. Dessutom ansökte 421 föreningar om bidrag för handikappan- passning. Av de 981 ansökningarna beviljades 402 statligt stöd, en andel på . Det genomsnittliga ansökningsbeloppet uppgick till . har summan av de ansökta beloppen uppgått till . Det genomsnittliga belopp som fördelades uppgick till . Jag föreslår att det statliga stödet även fortsättningsvis skall vara ett investeringsstöd och användas till ny-, om- eller tillbyggnad samt till större standardhöjande reparationer och till handikappan- passning. Jag föreslår att nivån på anslaget bör vara . Det innebär att den anslagspost på som står till regeringens förfogande upphör. Denna anslagspost har använts för aktiviteter i eller i anslutning till allmänna samlings- lokaler och som syftar till att stärka den demokratiska infrastruk- turen. Jag ser förslaget om bidrag till verksamhetsutveckling vid allmänna samlingslokaler som en vidareutveckling av denna anslagspost. Med tanke på de förslag som jag lämnar i övrigt och som kan öka efterfrågan på bidrag föreslår jag att anslaget till allmänna samlings- lokaler ökas när de ekonomiska förut- sättningarna tillåter. Regeringen bör pröva detta inför det årliga budgetarbetet. Bidrag skall även fortsättningsvis kunna lämnas till hela kostnaden för handikappanpassningen. Bidrag till handikappanpassningen skall kunna utgå med högst . I de fall när handikappåtgärderna ingår i en större eller mindre om- eller tillbyggnad skall föreningen kunna bryta ut handikappdelen och ansöka om bidrag bara för den. Utredarens förslag SOU 2003:118 Jag har i avsnitt 6.3.5 beräknat kostnaderna för att handikappan- passa återstående allmänna samlingslokaler fram . Jag beräknar kostnaden till . Detta belopp skall jämföras med den genomsnittliga kostnaden på 2,5 milj. kr . Av denna kostnad utgör en tredjedel bidrag till föreningar som inte är medlemmar i någon av de tre riksorganisationerna. Enligt den nuvarande förordningen kan bidrag lämnas för handi- kappanpassning till hela kostnaden, dock högst med . En förutsättning är att en sådan anpassning inte ingår i någon annan åtgärd som det kan lämnas bidrag för enligt förordningen. Om ansökan gäller bidrag för enbart handikappan- passning finns det inga krav på att även kommunen skall ge bidrag till projektet. Jag anser att bidrag fortfarande skall kunna lämnas till hela kostnaden för handikappanpassningen. Det maximala beloppet har varit oförändrat . Jag föreslår därför att bidraget skall kunna utgå med högst . Jag föreslår att i de fall när handikappåtgärderna ingår i en större eller mindre om- eller tillbyggnad skall föreningen kunna bryta ut handikappdelen och ansöka om bidrag bara för den. På det sättet kan den sökande få bidrag för den delen och kan sedan finansiera den övriga delen på annat sätt. Ett särskilt projektbidrag på till verksamhetsut- veckling i allmänna samlingslokaler bör inrättas. Bidrag skall kunna lämnas till hela kostnaden, dock högst med . Bidraget bör fördelas av . bör bidraget bland annat användas för att befintliga samlingslokaler eller andra lokaler skall kunna anpassas till ungdomars kultur- former. Bidraget skall också kunna användas för att stödja sam- lingslokalföreningarnas riksorganisationer i deras arbete med att stimulera utvecklingen av de ungas egen kultur- och mötesverk- samhet i allmänna samlingslokaler. Därefter bör bedöma den fortsatta inriktningen av bidraget. De allmänna samlingslokalerna startade en gång för att erbjuda mötesplatser till ett blomstrande föreningsliv. Men de samhälleliga förutsättningarna för de allmänna samlingslokalerna har förändrats. Folkrörelser och ideella föreningar har förlorat medlemmar och värst drabbade är storstäderna. har formerna för det demokratiska och kulturella deltagandet förändrats. De scener som för sedan utgjorde ramen för det politiska mötet eller en amatörteaterföre- ställning efterfrågas inte längre i samma utsträckning. Dessutom tycks flera av de traditionella kultur- och nöjesaktiviteterna ha för- flyttats från offentliga lokaler till en privat sfär, främst hemmet. Studier sker allt mer på distans eller kräver tekniska hjälpmedel som de allmänna samlingslokalerna har svårt att erbjuda. Tillgången på alternativa samlingslokaler har också blivit större. Denna utveckling kan vara ett tecken på att föreningslivet inte längre känns attraktivt och att medborgarna väljer andra sätt att agera och att organisera sig. Skulle detta vara en långsiktig trend mot ett minskat föreningsengagemang bedömer jag att det får allvarliga konsekvenser även för de allmänna samlingslokalerna. Jag har tidigare pekat på det som lyfts fram i forskarrapporten om att det inte räcker med att bara ställa en lokal till förfogande. Den allmänna samlingslokalen måste också förbindas med såväl en spontan som planerad verksamhetsmässighet. Det behövs ett öppet hus med utrymme för skilda verksamheter, även spontana och gränsöverskridande, men också en målmedveten planlagd verksamhet som utgår ifrån den allmänna samlingslokalens konti- nuerliga verksamhet. Det handlar också om lokalens fysiska utformning och tekniska utrustning, tillgänglig pedagogisk och annan kompetens, verksam- hetscoaching och projektledarskap. Det räcker inte med att bara se på upplåtelsen i sig, utan man måste också beakta lokalens beskaffenhet och vilken verksamhet som är möjlig i lokalen, den innehållsliga funktionen, de aktiviteter och processer som den allmänna samlingslokalen anknyter till och möjliggör. Det behövs nya rum för nya typer av aktivitete, t.ex. någon typ av black box-lokal, bastekniskt välutrustad och flexibel att inrymma olika slags av verksamheter med olika typer av utrustnings- och utformningsbehov. Det räcker alltså inte med traditionella mötes- eller arrangemangslokaler. Lokalerna måste kunna anpassas till de aktivitetsformer som är de som i allt högre grad engagerar. Det finns i storstadsområdena ett antal goda exempel där sociala och kulturella rörelser har skapat en mängd arrangemang och verksamheter som engagerar människorna i närområdet. Men för att detta ska bli en realitet inom fler områden anser jag att det krävs fler och bättre mötesplatser och samlingslokaler. Nya förenings- drivna samlingslokaler i förorterna växer dock inte fram lika lätt som på landsbygden där tillgången till tomma lokaler och social närhet och sammanhållning är starkare. Jag tycker att den utveckling som vi har sett under när det gäller allmänna samlingslokaler på landsbygden kan vara en förebild. Det saknas en motsvarande utveckling när det gäller den mångkulturella förorten, inte bara i storstadsförorterna, utan i den etniskt blandade förorten generellt, där det finns ett klart behov av en expansiv utveckling. Men det krävs också ett aktivt mobiliseringsarbete. Min uppfattning är att det måste finnas ett starkt enskilt engagemang kring samlingslokalerna om vi på lång sikt skall kunna bevara och utveckla en infrastruktur för en vital demokrati. Jag anser därför att en samlingslokal om möjligt bör drivas i föreningsform. Därmed kan ideellt arbete och människor som satsar tid och engagemang mobiliseras. Jag anser att den ideella kraft som finns bland människor i bostadsområdena måste kunna kanaliseras in i ett samarbete mellan etablerade folkrörelser, studieförbund och även kommunala förvaltningar. För att starta den processen anser jag att en särskild satsning bör initieras med fokus på mobilisering bland de människor som berörs, i syfte att skapa nya föreningsdrivna samlingslokaler kanske främst i mångkulturella i förorter. Mot den här bakgrunden föreslår jag att ett särskilt projektbidrag på till verksamhetsutveckling i allmänna samlingslokaler inrättas. Bidraget skall kunna lämnas till hela kostnaden, dock högst med . Jag föreslår att bidraget fördelas av . bör bidraget bland annat användas för att befintliga samlingslokaler eller andra lokaler skall kunna anpassas till ungdomars kultur- former. Jag föreslår att bidraget också skall kunna användas för att stödja samlingslokalföreningarnas riksorganisationer i deras arbete med att stimulera utvecklingen av de ungas egen kultur- och mötesverk- samhet i allmänna samlingslokaler. Efter den första treårsperioden bör bedöma den fortsatta inriktningen av bidraget. Jag vill i det här sammanhanget hänvisa till erfarenheterna från projekt som genomfördes där medel från Allmänna arvsfonden ställdes till förfogande. erfarenhet från projektet är att det ofta finns lokaler, men att det också krävs nya samverkansformer och anpassning av lokalerna för att de skall kunna bli en resurs för unga inom kultur- och fritidsområdet. Jag bedömer att ett särskilt projektbidrag skulle kunna bidra till en sådan anpassning. Samlingslokalsföreningarnas centrala organisationer bör ges ett rimligt stöd till sin informations- och utredningsverksamhet. Jag föreslår en ökning med av det särskilda bidrag som anvisas till de tre riksorganisationerna Bygde- gårdarnas , Folkets Hus & Parker samt Våra Gårdar. Bidraget skall användas dels för respektive organisations allmänna informations- rådgivnings- och utvecklingsarbete, dels för respektive organisations arbete i anslutning till ansökningar om statligt stöd. Bidraget bör fördelas av . Jag har i avsnitt 8.2 redovisat bakgrunden till och konstruktionen av det nuvarande statliga stödet till de tre riksorganisationerna , Folkets Hus och Parker samt Våra Gårdar. Stödet har utgått i sin nuvarande form. Det har dels utgått för organisationernas allmänna kontakt- och informa- tionsverksamhet, dels för deras arbete med den statliga bidragsgiv- ningen till allmänna samlingslokaler. Dessutom har en del av stödet avsett gemensamt tekniskt och ekonomiskt utredningsarbete avseende allmänna samlingslokaler. Stödet har uppgått till . har bidraget fördelats av efter ansökan från SamSam. Enligt riksdagsbeslut och regleringsbrev skall riksorgani- sationerna använda dessa medel för vissa informations- och ut- vecklingsinsatser för ungdomar. 2003 fördelades bidraget enligt följande: Folkets Hus och Parker Jag anser att samlingslokalorganisationerna bör ges ett rimligt stöd till sin informations- och utredningsverksamhet. Jag föreslår därför en ökning med av det särskilda bidrag som anvisas till de tre riksorganisationerna , Folkets Hus & Parker samt Våra Gårdar. Bidraget skall användas dels för respektive organisations allmänna informations-, rådgivnings- och utvecklingsverksamhet, dels för respektive organisations arbete i anslutning till ansökningar om statligt stöd. Jag anser att stödet till riksorganisationerna kan ses som ett indirekt stöd till de enskilda samlingslokalerna. Riksorganisa- tionerna fyller en mycket viktig funktion som koordinator, idégivare och utvecklare. Man har ambitiösa utbildningsprogram och en omfattande verksamhet i syfte att skapa kulturella verksamheter och folkbildning i de enskilda samlingslokalerna. Tack vare riksorganisationens arbete finns det ett brett utbud av allt från konstutställningar, barnteater, dans, musik till en omfattande skolbioverksamhet och annan verksamhet inriktad på film. Jag anser att riksorganisationen också har en viktig uppgift i olika former av utvecklingsarbete i samverkan med andra riksorga- nisationer, kommunförbund och myndigheter på statlig och regional nivå, vilket också skapar ett mervärde för medlemmarna.