sou · GRB332d1 · 2004-01-01 00:00:00 — Styrkan hör numera alltså organisatoriskt till / OPE. Ett arbete pågår inom med att ta fram nya föreskrifter och allmänna råd om Nationella insats- styrkan. Den följande redovisningen av Säkerhetspolisens organisation m.m. begränsas av att en del av verksamheten är hemlig. Allmänt om Säkerhetspolisens uppgifter Säkerhetspolisen leder polisverksamhet för att förebygga och av- slöja brott mot rikets säkerhet (2 § instruktionen för Säkerhets- polisen). Med brott mot den inre säkerheten avses verksamhet som syftar till att med våld, hot eller tvång ändra vårt statsskick, förmå beslutande politiska organ eller myndigheter att fatta beslut i en viss riktning eller hindra medborgarna från att utöva sina med- borgerliga fri- och rättigheter. Med rikets yttre säkerhet förstås nationella oberoende och territoriella suveränitet. Säkerhetspolisen leder också, även om verksamheten inte avser att förebygga eller avslöja brott mot rikets säkerhet, polisverksam- het i fråga om terrorismbekämpning, bevaknings- och säkerhets- arbete som avser den centrala statsledningen eller som har samband med statsbesök och liknande händelser samt annat personskydd i den utsträckning bestämmer (2 § instruktionen för Säkerhetspolisen). Säkerhetspolisens operativa befogenheter i fråga om att möta bl.a. terrorism avser inte polisinsatser som krävs för att möta en plötsligt uppkommen situation, t.ex. en attack mot en ambassad eller en liknande händelse. Sådana uppgifter ankommer på berörd polismyndighet. Säkerhetspolisen skall vidare bl.a. fullgöra de uppgifter som Riks- polisstyrelsen har att utföra enligt säkerhetsskyddslagen (1996:627) och säkerhetsskyddsförordningen (1996:633) (3 § instruktionen för Säkerhetspolisen). Säkerhetspolisens verksamhet med att skaffa sig information kallas säkerhetsunderrättelseverksamhet. Verksamheten innefattar inhämtning av sådan information om förhållanden inom och utom landet som rör bl.a. spionage mot , terrorism och annan verksamhet innefattande grov kriminalitet. Säkerhetspolisen samverkar med den öppna polisen och med myndigheter inom totalförsvaret. Säkerhetspolisen lämnar polis- operativt stöd, främst spaningstjänst, åt den öppna polisen i enstaka ärenden. Samverkan sker också inom utredningsverksamheten och när det gäller t.ex. IT-brottslighet och analys avseende vissa brottskategorier. Säkerhetspolisen ansvarar för merparten av de administrativa och tekniska frågorna som rör hemlig telefonavlyss- ning. Som exempel på områden där samverkan av nu nämnt slag varit särskilt framträdande kan anges åtgärder mot våldsbenägna extremistorganisationer, mc-gängsbrottslighet och organiserad stöld- verksamhet. Säkerhetspolisen samverkar också med andra länders underrättelse- och säkerhetstjänster. Allmänt om Säkerhetspolisens organisation Säkerhetspolisen leds av säkerhetspolischefen, som är general- direktör. Chefen ansvarar för den löpande verksamheten och för de uppgifter som i övrigt en myndighetschef har att utföra enligt verksförordningen (1995:1322). Vid skall det finnas en biträdande säkerhetspolischef som är säkerhetspolischefens ställföreträdare. Säkerhetspolisen har en självständig ställning inom , men säkerhetspolischefen skall hålla rikspolis- chefen informerad om den verksamhet som pågår. har också meddelat föreskrifter och allmänna råd om skyldighet för polismyndigheterna att underrätta Säkerhetspolisen om vissa brottsmisstankar m.m. Det gäller bl.a. brott mot rikets säkerhet och vissa uppräknade brott som beroende på omständigheterna kan ha terrorismkaraktär (RPSFS 1999:10, FAP 403-3). Rikspolischefen avgör sådana frågor på Säkerhetspolisens område som är av särskild vikt och sådana säkerhetsfrågor som också berör andra polismyndigheter. Rikspolischefen får också i övrigt besluta i ett enskilt ärende (7 § instruktionen för Säkerhetspolisen). Detta förekommer emellertid knappast i praktiken. Säkerhetspolisen är indelad i fyra huvudenheter. Varje enhet förestås av en chef (8 § instruktionen för Säkerhetspolisen). Två av huvudenheterna ansvarar för operativ verksamhet. Av de övriga två svarar en för administration och en för teknikfrågor. Vid huvudenheterna för operativ verksamhet arbetar man inom verksamhetsgrenarna säkerhetsskydd, kontraspionage, terrorism- bekämpning och författningsskydd. Med säkerhetsskydd avses enligt säkerhetsskyddslagen (1996:627) skydd mot spioneri, sabotage och andra brott som kan hota rikets säkerhet, skydd i andra fall av uppgifter som omfattas av sekretess enligt sekretesslagen (1980:100) och som rör rikets säkerhet, samt skydd mot brott som innebär användning av våld, hot eller tvång för politiska syften, även om brotten inte hotar rikets säkerhet (sådana brott utgör terrorism enligt säkerhetsskyddslagens termi- nologi; 6 §1). Inom säkerhetsskyddet utförs arbete som rör bl.a. register- kontroll (tidigare personalkontroll), rådgivning åt totalförsvars- myndigheter m.fl., samt kontroll av myndigheternas säkerhetsskydd och internsäkerhet. Inom verksamhetsgrenen ligger ansvaret för personskyddet för den centrala statsledningen och de utländska beskickningarna i . Här ligger också ansvaret för samord- ning samt säkerhetsarbete och personskydd i samband med stats- besök och liknande händelser. Säkerhetsskyddet är en förebyggan- de verksamhet. Kontraspionaget syftar till att förebygga och avslöja brott mot rikets yttre säkerhet. I första hand är arbetet inriktat på att före- bygga och avslöja spioneri och olovlig underrättelseverksamhet. För arbetet inom kontraspionaget har det internationella samarbetet särskild betydelse. Terrorismbekämpningen har till uppgift att i bekämpa yttringar av internationell terrorism. Även för detta arbete har det internationella samarbetet särskild betydelse. Inom författningsskyddet arbetar Säkerhetspolisen med att före- bygga och avslöja brott mot rikets inre säkerhet, dvs. olaglig verk- samhet som syftar till att med våld, hot eller tvång ändra vårt statsskick, förmå beslutande politiska organ eller myndigheter att fatta ett beslut i viss riktning eller hindra den enskilde medborgaren från att utöva sina grundlagsfästa fri- och rättigheter. Inom denna verksamhetsgren kartlägger Säkerhetspolisen brott med en främ- lingsfientlig, rasistisk, antisemitisk eller homofobisk bakgrund. Säkerhetspolisen kartlägger också brott som används som medel för att uttrycka en politisk åsikt eller för att uppnå ett politiskt mål, t.ex. brott av personer som kämpar för djurens rättigheter. Författ- ningsskyddet utför kontinuerligt analyser av vilket hot dessa grupper utgör. 1 Regeringen har i proposition 2002/03:38 Straffansvar för terroristbrott föreslagit att antar en lag om straff för terroristbrott, som syftar till att genomföra ett av Euro- peiska unionen antaget rambeslut om bekämpande av terrorism. I propositionen har reger- ingen dessutom föreslagit att den i denna paragraf och i annan lagstiftning använda beskriv- ningen av terrorism – dvs. våld, hot eller tvång för politiska syften – ersätts med en hän- visning till sådan brottslighet som omfattas av den föreslagna lagen om straff för terrorist- brott, se vidare avsnitt 5.3. Vid sidan av huvudkontoret i har Säkerhetspolisen enheter på ett stort antal platser i landet. Säkerhetspolisens orga- nisation utanför är indelad i fem sektioner – Sektion syd, Sektion väst, Sektion nedre mellersta, Sektion övre mellersta och Sektion . Inom varje sektion finns en huvudstyrka på en ort samt större eller mindre grupper på andra orter. Organisation, planering och förberedelser inför terroristattacker eller andra likartade extraordinära händelser i Sverige2 Säkerhetspolisen deltar i ett omfattande internationellt samarbete för att förebygga våldsdåd med utländska politiska motiv, oavsett om dessa avses bli utförda i eller utomlands. Det är en viktig uppgift för Säkerhetspolisen att förhindra att blir bas för politiskt motiverat våld i andra länder. Det internationella sam- arbetet är i detta sammanhang av yttersta vikt och har av Säkerhets- polisen bedrivits . Skulle ett terroristattentat eller en annan liknande extraordinär händelse inträffa torde Säkerhetspolisens huvudsakliga roll bli att förse och den öppna polisen med underrättelse- information och analyser. Det innebär i princip att Säkerhets- polisens grundfunktion består men underrättelseinhämtningen intensifieras som informationsflödet till andra myndig- heter ökar. Att bekämpa ett pågående terroristattentat blir en fråga för den öppna polisen (och möjligen Försvarsmakten beroende på om terroristangreppet är av sådan art att det folkrättsligt är att betrakta som ett väpnat angrepp på landet). Ledningscentralen ansvarar för att Säkerhetspolisens verksamhet leds under icke kontorstid. Ledningscentralen kan vid behov kalla in annan personal för tjänstgöring. Skulle ett terroristattentat inträffa i torde Säkerhetspolisen beroende på omständigheterna gå in i en särskild organisation avsedd att bättre klara den påfrestning som i ett sådant läge uppstår för myndigheten. Inom pågår en översyn av rutinerna vid denna typ av händelser bl.a. mot bakgrund av erfarenheterna från och en särskild övning som hölls . I arbetet kommer bl.a. pågående omarbetning av föreskrifter och operativa råd om operativ polisverksamhet vid 2 Redovisningen under denna rubrik bygger på underlag som Säkerhetspolisen lämnat till utredningen i skrivelse (utredningens dnr 5/02). särskild händelse att beaktas. Frågor rörande extern information utreds i särskild ordning. Kompetens och beredskap inför sådana händelser3 En av Säkerhetspolisens två operativa huvudenheter ansvarar för det arbete som bedrivs beträffande terrorismbekämpning, författ- ningsskydd, personskydd, strategiska analyser, internationella rela- tioner samt lednings-/kommunikationscentralen vid Säkerhets- polisen. Under en av de två operativa enheterna finns kontraterrorism- roteln och författningsskyddsroteln. Dessa bedriver operativ verk- samhet med inriktning på att bekämpa internationell terrorism respektive sådan extremism som kan komma att utgöra ett hot mot det svenska statsskicket. Kontraterrorismroteln och författnings- skyddsroteln tar var för sig fram det material som ingår i hot- bildsunderlaget för hotbildsgruppen vid kontraterrorismroteln. De hotbilder som produceras är i första hand avsedda för den operativa verksamheten vid personskyddsroteln och för den öppna polisen. Hotbilderna utgör ett viktigt underlag för bedömning av vilken insats som är nödvändig i ett konkret ärende, t.ex. inför ett inter- nationellt officiellt besök i eller som ett underlag för polisens ledning inför en större demonstration. Kontraterrorismrotelns uppgift är att förebygga och avslöja brott som innefattar våld, hot eller tvång med utländska politiska motiv. Roteln svarar även för de ärenden som hanteras under lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. Vid en jämförelse med den öppna polisen har Säkerhetspolisen ett större inslag av andra personalkategorier än poliser, vilka arbetar tillsammans med eller som ett stöd för polishandläggarna. tillbaks finns två analytiker knutna till kontraterrorismverksamheten. Dessutom finns ett flertal översättare som förutom själva översättningsarbetet är dialekt- och länderkännare och därför även deltar i analys- och utredningsarbete. Arbetet vid roteln består till stor del av inhämt- ning och utbyte av uppgifter med andra säkerhets- och underrättelse- tjänster. Strategiska analysenheten, som också ligger under en av de operativa huvudenheterna, kan i viss mån bidra med uppgifter till den hotbildsfunktion som finns vid kontraterrorismroteln men har 3 Not som ovan. i första hand ett perspektiv som sträcker sig längre fram i tiden. Den strategiska analysenheten utgör Säkerhetspolisens verktyg för att kunna hålla en hög beredskap i akt och mening att snabbt kunna anpassa verksamheten till den säkerhetspolitiska händelseutveck- lingen i omvärlden, särskilt i . Det som ur säkerhetspolitisk betydelse kan ha påverkan för skall rapporteras till rege- ringen. Enheten utgör ett mycket viktigt instrument för Säkerhets- polisens ledning bl.a. när det gäller underlag som skall lämnas till regeringen och enskilda departement. Säkerhetspolisens andra operativa huvudenhet är inriktad på kontraspionage. Till denna huvudenhet hör bl.a. säkerhetsskydds- roteln, som svarar för Säkerhetspolisens åligganden enligt säkerhets- skyddslagen och säkerhetsskyddsförordningen. Säkerhetsskydd om- fattar skydd både mot brott som kan hota rikets säkerhet och terrorism. Huvuduppgiften för Säkerhetspolisen på detta område är att genom kontroll, rådgivning och upplysningar till myndigheter och andra skapa och vidmakthålla ett tillfredsställande säkerhets- skydd. Efterfrågan på sådan rådgivning har ökat markant efter . Säkerhetsskyddsroteln ansvarar även för att efter framställan genomföra registerkontroller. Särskilda arbetsformer och metoder på området4 Underrättelseinhämtningen bygger till stor del på det internatio- nella utbytet med andra säkerhets- och underrättelsetjänster, främst genom bilaterala kontakter. Förutom ett bilateralt samarbete före- kommer det också ett multilateralt samarbete. Inhämtning sker också genom tvångsmedel som exempelvis teleövervakning och teleavlyssning. Inom finns en direkt samverkan mellan kontra- terrorismrotelns underrättelseinhämtning och författningsskyddets underrättelseinhämtning. Verksamheten bildar underlag för kontra- terrorismrotelns hotbildsbedömningar som dessutom delges person- skyddsroteln samt den öppna polisen. 4 Not som ovan. 5 Not som ovan. Säkerhetspolisen samarbetar också med ett flertal av försvars- underrättelsemyndigheterna. Där bör särskilt nämnas Militära underrättelse- och säkerhetstjänsten (MUST) och Försvarets radio- anstalt (FRA). Samarbetet sker i första hand inom den operativa verksamheten vid och mest frekvent inom kontra- spionaget och kontraterrorismen. I mindre omfattning förekom- mer det även inom författningsskyddet. Säkerhetspolisen har fortlöpande kontakter med ett flertal depar- tement, främst och . Utöver vad som följer av regeringsformen framgår av Säkerhets- polisens regleringsbrev i vilken utsträckning rapportering skall ske till . Samarbete med utländska myndigheter eller andra organisationer6 Som framgått under andra avsnitt är det internationella samarbetet av största vikt för en väl fungerande verksamhet vid Säkerhets- polisen. Säkerhetspolisen samarbetar därför med ett antal tjänster, främst underrättelse- och säkerhetstjänster. Vissa är polistjänster, flertalet är civila och några militära. Förutom det vardagliga sam- arbetet och kontakterna därvidlag förekommer det återkommande möten. Varje län utgör ett polisdistrikt. I varje polisdistrikt finns en polis- myndighet som ansvarar för polisverksamheten inom distriktet (4 § PL). För ledningen av polismyndigheten finns en polisstyrelse. Den består av polismyndighetens chef och av det antal övriga leda- möter som regeringen bestämmer. Polisstyrelsens ledamöter utom polischefen utses av regeringen (5 § PL). Polisstyrelsen får inrätta en eller flera polisnämnder för att under styrelsen leda polismyndigheten inom den eller de delar av polis- distriktet som styrelsen bestämmer. I en sådan polisnämnd skall polischefen eller den ställföreträdande polischefen ingå (5 a § PL). 6 Not som ovan. Chef för en polismyndighet är en länspolismästare (2 kap. 11 § PF). Den ställföreträdande polischefen skall vara en biträdande länspolismästare eller, om det inte finns en sådan vid polismyndig- heten, den befattningshavare som anges i arbetsordningen. Polismyndigheterna är vanligen indelade i polisområden. Dessa kan i sin tur vara indelade i närpolisområden. Basen i polisens verk- samhet skall vara närpolisverksamheten. Närpolisverksamheten bygger på att polisen arbetar problemorienterat i mindre lokala enheter för att öka tryggheten i närsamhället. Normalt finns vid en polismyndighet en polisoperativ enhet som i regel rymmer utred- ningsverksamhet (kriminalpolisverksamhet), utryckningsverksam- het och trafikpolisverksamhet samt en förvaltningsenhet för bl.a. administrativa uppgifter. Alla polismyndigheter har särskilda kriminal- underrättelseenheter. De är av varierande storlek. Organisation m.m. inför terroristattacker eller andra liknande extraordinära händelser i Sverige7 Säkerhetspolisens operativa befogenheter i fråga om att möta bl.a. terrorism avser, som har framhållits, inte polisinsatser som krävs för att möta en plötsligt uppkommen situation, t.ex. en attack mot en ambassad eller en liknande händelse. Sådana uppgifter ankommer på berörd polismyndighet. Likaså ankommer det på den lokala polisen att utföra sådana bevakningsuppgifter som kan vara föranledda av Säkerhetspolisens hotbildsbedömningar. När det gäller exempelvis kan situationer uppkomma då utländska beskickningar och residens måste bevakas, likaså nationella organ som regering och riksdag samt flygplatser. En sådan bevakning beslutades det om efter terroristattentaten i . Om en polismyndighet begär det, skall lämna polisförstärkning i form av eller en del av styrkan, om det är lämpligt och kan ske med hänsyn till styrkans huvuduppgift (9 a § instruktionen för ). 7 Uppgifterna under denna rubrik bygger till övervägande del på underlag som Polismyndig- heten i lämnat till utredningen i skrivelse (utredningens dnr 5/02). Organisation, planering och förberedelser inför terroristattacker eller andra likartade extraordinära händelser i Riksåklagaren är högste åklagare i riket samt central förvaltnings- myndighet för åklagarväsendet. Åklagarväsendet består av sju åklagar- myndigheter. Sex av dessa utför allmänna åklagaruppgifter inom sin åklagarregion9. Huvuddelen av den operativa åklagarverksamheten bedrivs vid åklagarkamrarna. Inom åklagarorganisationen finns det 43 åklagar- kammare. Flertalet kammare har ett län som sitt verksamhetsområde. I de tre storstadsområdena finns dock flera åklagarkammare. Vid varje åklagarmyndighet finns dessutom en åklagarkammare med uppgift att handlägga ärenden med internationell anknytning. Vid Eko- brottsmyndigheten finns avdelningar i , och . För verksamhet vid höjd beredskap finns en särskild planlägg- ning. Den särskilda planläggningen, som är hemlig, består av bered- skapsplaner för åklagarmyndigheterna och för och tar främst sikte på åklagarväsendets roll inom totalför- svaret. Arbete pågår med att anpassa planläggningen till före- skrifterna i förordningen (2002:472) om åtgärder för fredstida kris- hantering och höjd beredskap, som gäller . Det finns vidare en planering för säkerhetsskyddet samt av åtgärder för att öka säkerheten och tryggheten för de anställda. Vid varje myndighet finns ett antal befattningshavare som är placerade i säkerhetsklass med stöd av säkerhetsskyddslagen (1996:627) och säkerhetsskyddsförordningen (1996:633). Någon särskild planläggning inför terroristattacker eller andra likartade händelser i har däremot inte skett inom åklagar- väsendet. 8 Redovisningen i detta avsnitt bygger till övervägande del på uppgifter från Riksåklagaren i skrivelse till utredningen (utredningens dnr 5/02). 9 Myndigheternas namn och kansliort samt åklagardistriktens omfattning framgår av 2 § åklagarförordningen (1996:205). Kompetens och beredskap inför terroristattacker eller liknande händelser Inom åklagarväsendet finns det åklagare med erfarenhet av att handlägga allvarlig och komplicerad brottslighet. Vid de sex inter- nationella åklagarkamrarna finns det dessutom en särskild kompe- tens och erfarenhet av att handlägga ärenden med internationell anknytning. Därutöver finns ett mindre antal åklagare som har erfarenhet av ärenden med terrorismanknytning och av samarbete med t.ex. Säkerhetspolisen. För den reguljära åklagarverksamheten finns vid var och en av de sex åklagarmyndigheterna ett beredskapssystem för åklagaruppgifter utanför ordinarie kontorstid. Åklagarna vid ingår i dessa joursystem. Endast åklagare som uppnått en viss grad av erfarenhet får tas i anspråk för sådan tjänstgöring. Beredskaps- åklagarna (på vissa håll benämnda jouråklagare) finns tillgängliga för att kunna vidta förstahandsåtgärder även vid allvar- ligare händelser. Åklagarna kan nås genom att polisen alltid har tillgång till aktuella tjänstgöringslistor. Vid en terroristattack eller annan liknande händelse förutsätts att beredskapsåklagaren tar de initiativ som behövs för ärendets fort- satta hantering, bl.a. genom att underrätta ledningen vid den egna åklagarmyndigheten. Även Riksåklagaren skall underrättas i vissa fall. Om det vid handläggningen av ett ärende eller annars upp- kommer en sådan fråga av betydelse för förhållandet till en annan stat eller till en mellanfolklig organisation som avses i 10 kap. 8 § regeringsformen10, skall överåklagaren skyndsamt underrätta Riks- åklagaren. Riksåklagaren skall även i andra fall skyndsamt under- rättas om frågor som bör komma till Riksåklagarens kännedom.11 När det gäller underrättelser enligt 10 kap. 8 § regeringsformen har Riksåklagaren en fungerande rutin för information genom . finns vidare en rutin för att personer som tillhör Riksåklagarens ledningsgrupp snabbt skall kunna komma i kontakt med varandra och för kon- takter med överåklagarna. 10Enligt 10 kap. 8 § regeringsformen skall chefen för det departement till vilket utrikes- ärendena hör hållas underrättad, när fråga som är av betydelse för förhållandet till annan stat eller till mellanfolklig organisation uppkommer hos annan statlig myndighet. 11Se Riksåklagarens föreskrifter om underrättelse till Riksåklagaren i vissa fall (RÅFS 2001:8). Särskilda arbetsformer och arbetsmetoder på området Som har nämnts finns det en viss erfarenhet inom åklagar- väsendet från handläggning av terroristärenden och andra allvarliga händelser. När det gäller särskilt grov och komplicerad brottslighet bildas i vissa fall redan i inledningsskedet av förundersökningen en arbetsgrupp av poliser och åklagare. Ett åklagarperspektiv förs då in tidigt i utredningsarbetet, bl.a. för att analysera frågeställningar av rättslig karaktär. Alla slag av förundersökningar inom det nu aktuella området leds av åklagare12. Åklagarväsendet samverkar i första hand med polisen. Vid miss- tankar om brottslighet som utgör terrorism eller någon annan likartad extraordinär händelse får åklagare i vissa fall information från polisen i ett tidigt skede, dvs. innan någon skäligen kan misstänkas för brott13. I dessa fall rör det sig om åklagarens upp- gifter i samband med underrättelseförfarandet och i spanings- skedet. Här kan tilläggas att Riksåklagaren fortlöpande får viss information från Säkerhetspolisen om hotbilder m.m. Samverkan med domstolarna blir i första hand aktuell när frågor om tvångsmedel aktualiseras. Vid sidan av det processuella för- farandet förekommer kontakter med domstolarna i säkerhets- frågor. Åklagarväsendet har f.n. ingen reguljär samverkan med Försvars- makten eller . Om behov uppkommer torde sam- verkan emellertid snabbt kunna etableras med dessa eller andra berörda myndigheter. Samarbetet med utländska myndigheter eller andra organisationer Inom ramen för enskilda förundersökningar har de svenska åkla- garnas möjligheter till samverkan med utländska myndigheter, framför allt inom Europeiska unionen, förbättrats avsevärt . En svensk åklagare tjänstgör 12Angående ledande av förundersökning, se 23 kap. 3 § . 13Det finns enligt Riksåklagaren anledning att på ett mer systematiskt sätt säkerställa kontakterna mellan åklagare och polis på detta område. Arbete med detta pågår i samverkan med . inom Eurojust (tidigare Pro-Eurojust). har egna kontaktpunkter inom det europeiska rättsliga nätverket (EJN), som är ett system för åklagarsamverkan inom EU. Utöver dessa operativa kontakter sammanträder EJN . De euro- peiska riksåklagarna sammanträffar numera . Frågor om bekämpning av terrorism finns regelbundet på dagordningen vid dessa möten.