sou · GRB3112d2 · 2004-01-01 00:00:00 — I fält lärde han sig dock känna sig själv. Han uppskattar också de vänner han fick. träffade en gång när han var hemma också sin stora kärlek. Det var en yngre tjej, som han var tillsammans med . De träffades , medan han gjorde sin militärtjänst. Under lumpen började han också att styrketräna. Efter lumpen visste han inte var han skulle jobba, men han fick jobb hos en granne, som drev ett restaurang- och aktivitetscenter. Han jobbade inte riktigt full tid, men då hans utgifter var tämligen små hade han ändå gott om pengar. Han hade också gott om tid att umgås med sin flickvän och sina kamrater. Han var fortfarande jättekär Och trodde det skulle vara för evigt, men plötsligt så tog förhållandet slut. började fundera på att göra något annat än att jobba som kock i det företag han var anställd i. Han kom fram till att han ville göra något med idrott. Han tog kontakt med arbetsförmedlingen och de berättade om en sex månaders idrottsledarutbildning för arbetslösa ungdomar, som just hade startat. Den bedrevs i samarbete med två studieförbund. tyckte att utbildningen lät intressant. Han anmälde sitt intresse och antogs till utbildningen ungefär efter det att den hade startat. som han påbörjade utbildningen, tog åter upp fotbollen. i en klubb som befann sig i division tre. Han började också att verka som fotbollsdomare. var yngst av del- tagarna, men kände sig trots det ändå säker. De andra hade inte till närmelsevis lika mycket erfarenhet av idrott som han själv. Han tyckte att vissa delar av utbildningen var bättre än andra. De delar han tyckte bäst om var ledarskapsträningen och de direkt idrotts- relaterade ämnena. Medan han gick i utbildningen, sökte han och fick extra jobb som idrottslärare för elever i sju till i en liten friskola. Det som fick honom att våga det var, som han själv bedömde det, det han hade lärt sig under utbildningen. Annars hade han nog inte vågat söka och ta detta jobb: [Deltagandet i utbildningen] har haft väldigt stor betydelse, för jag kom ju in på det spåret med idrott och hade jag inte gått där [], så hade jag inte vågat söka det jobbet som idrottslärare, jag tror inte ens jag hade funderat på att söka det, utan man fick ju intresse för att va, leda en grupp inom idrott, ha hand om grupp. Om det var små eller stora det spelade ingen roll, men man tyckte det var stimulerande och väldigt, väldigt roligt. Och ny kunskap och jag hade ju ingen utbild- ning som lärare, utan fick jag berättade om att jag höll på, alltså fortfarande gick den här utbildningen, när jag fick jobbet. Dom tyckte det var en vettig utbildning, så det var den enda meriten jag hade från idrott. trivdes bra med lärarjobbet, som gick bra att kombinera med utbildningen. Efter utbildningens slut återvände till jobbet som kock på samma ställe som förut. Han jobbade där ungefär . Medan han gjorde det fick han åter ett erbjudande om en månads vikariat som lärare. accepterade erbjudandet och började återigen att arbeta som lärare i idrott och matte. Han trivdes bra med arbetet, men vikariatet tog slut. fick då en timanställning, dessa blev efterhand fler och fler till dess han nästan jobbade heltid. Mot slutet av höstterminen erbjöds han återigen en tidsbegränsad anställning på heltid, som resurslärare och personlig assistent för elever i de tidiga skolåren. , som vid det här laget annars hade tänkt att läsa upp sina betyg på komvux , trivdes så bra med arbetet på skolan att han tackade ja till jobbet. När intervjun genomfördes var han mitt uppe i sin anställning. Han trivdes bra med arbetet, men kände ändå att det inte riktigt var vad han ville jobba med. Han hade tänkt utbilda sig till lärare, men efter att ha arbetat med yngre barn började han luta åt att eventuellt vilja arbeta som lärare i gymnasie- skolan. planer för framtiden gick då ut på att han skulle läsa upp sina gymnasiebetyg för att därefter antingen börja studera till lärare eller sjukgymnast. Han bodde då fortfarande hemma hos mamma och pappa, vilket varken de eller hans kompis- ar kunde förstå. Han kände dock själv att det varit bra; att träffa 154 , s. 15. dom och försöka ta igen lite tid. hade, när intervjun genomfördes , emellertid sökt och fått tag på en lägen- het, som han planerade att flytta till och dela med en killkompis, som han dömer innebandy med. Det som upptog honom mest i perioden då intervjun genom- fördes var fotbollsträningen och arbetet som fotbollsdomare. Hans engagemang i dessa båda verksamheter sågs också som en av anledningarna till att det tagit slut mellan honom och hans flickvän. Hon tyckte att han aldrig var hemma, att [de] aldrig hade tid till varandra. planerade att försöka bli domare på heltid; fotboll och innebandy . Detta var också en ambition som han delade med sin kompis. Han och kompisen hade för detta ändamål också skaffat sig två mentorer, elitdomare, som stödde dem väldigt mycket i deras satsning på att också bli elitdomare. var dock, så mycket realist att han insåg att han behövde högre utbildning och ett jobb att falla tillbaka på i domarsats- ningen. Det som han funderade på att utbilda sig till var, som redan nämnts, antingen idrottslärare eller sjukgymnast, vilket var ett spår han kom in på under den omtalade idrottsledarutbildning för arbetslösa ungdomar. Hon var då intervjun genom- fördes. föddes i en stad i Kosovo i . Hon är av albanskt ursprung. växte upp tillsammans med sin mamma, som var hemmafru, och sin pappa, som var industri- tjänsteman, och sina fem äldre syskon i den stad hon föddes i. bodde där tills hon var . När hon var flydde hon till tillsammans med sina föräldrar och två av sina syskon, som fram till dess hade studerat ekonomi vid univer- sitetet. flyttade de två kvarvarande syskonen också till med sina familjer. Båda dessa syskon hade högskoleexamen. bodde då intervjun genomfördes fortfarande hemma hos sina föräldrar. minns inte så mycket från när hon var riktigt liten, men hon kommer dock ihåg sin första tid i . Den var åtta- årig. Hon var när hon började i första klass. Trots att hon både kunde se sin mamma och huset som hon bodde i från skolgården, så grät hon när hon gick in i skolbyggnaden och mycket på lektionerna i skolan med . Hon tror att det berodde på att hon var rädd för att hennes mamma inte skulle komma tillbaka. Hennes första lärare var sträng. Sedan fick hon en annan lärare och då gick det bättre. minns att det var mycket katederundervisning i skolan. Hon minns också en del av sina kompisar och att hon, familjen flydde, till viss del hade börjat gå ut och sånt. När de kom till var det inte krig bara oroligheter i Kosovo. Studenterna fick inte studera. Albaner fick inte jobba. Man fick inte riktigt gå i skolan och sen så gick man i skolan i smyg i privata hus och . Och detta skedde under rädsla för att den serbiska polisen skulle få reda på att det pågick undervisning och att man skulle få stryk och fängelse. Hennes pappa hade arbete, men man levde under hot att polisen skulle gripa honom; man var tvungen att antingen sticka därifrån eller hamna i fängelse, så man hade liksom inget val. bodde familjen i en av större städer. Sedan fick de bo på en flyktingförläggning i en liten ort i en glest befolkad del av landet. I väntan på uppehållstillstånd, som de fick , läste svenska. Efter det att familjen hade fått uppehållstillstånd, flyttade man till den stad man bor i . började nu i en förberedelse- klass tillsammans med andra ungdomar från olika länder. Hon gick i förberedelseklass och genomgick därefter en treårig gymnasieutbildning inom friskvårdsområdet. Hon var klar med den . Direkt därefter åkte hon till Kosovo , bland annat för att träffa jämnåriga. Den var det jättespännan- de, men tyckte hon att: räcker det. vill jag åka. Hon märkte att hon hade andra tankar och var mycket annor- lunda än sina jämnåriga. tyckte inte att hon hade mer gemensamt med dem än att hon var född i samma land som dem. När hon kom tillbaka till , så kände hon att hon var hemma. Efter vistelsen i Kosovo, tog datakörkortet. Därefter jobbade hon ungefär i en fabrik. Hon var lackerare, men sedan blev hon arbetslös. Hon tog då kontakt med arbetsfördelningen. berättade om en ettårig idrottsledarutbildning, som just skulle starta. Det var ett samarbetsprojekt mellan länsarbetsnämnden och två studieförbund. , som visserligen inte sysslat något vidare med idrott, men väl hade gymnasieutbildat sig inom friskvårdsområdet tyckte att utbildningen lät intressant. Det hon tyckte var intressant var framför allt det där med att leda. Det hon fastnade för var alltså främst möjligheten att få lära sig lite praktiskt ledarskap. Under detta år varvades traditionell och projektorganiserad undervisning inom ett antal olika områden med betydelse för främst ledning av idrottslig verksamhet. lyfte särskilt fram de praktiska övningarna i idrottsledarskap inom en valfri idrott, som de själva parvis fick välja, planera, leda och genomföra. Hon kände sig dock först lite tveksam till detta inslag: Nä, vad jobbigt, liksom. Jag är ju inte en människa som tränar mycket, liksom, så då tänkte jag: Nej, det är ju tråkigt, men sen när jag börjat, då längtade man mer och mer efter de där ledarlektionerna. Vi hade dom . Och längtade jag till att det skulle vara , för det var ju så roligt att kunna leda och se olika ledare, hur dom utbildade, och prova olika sporter var det kanonbra.155 De studerade också ämnen som anatomi, massage, företagsekonomi, svenska, barn- och ungdomskunskap. Klassen var jätte, jättebra och lärarna likaså. tycker att hon utvecklades och lärde sig ganska mycket under utbildningen. Det som hon lärde sig var framför allt att som ledare stå fram och prata inför en grupp. var hon mycket tillbakadragen, men under utbildningens gång blev hon bättre och bättre på att gå fram och prata och redovisa. kan hon stå framför och prata till massor av människor och känna att: Det här klarar jag av. tycker också att hon lärde sig mycket anatomi, som hon inte hade studerat tidigare, och även lite massage, som hon även har haft lite praktisk användning av i sin familj . Men hon lyfter särskilt fram utbildningens betydelse för hennes personliga utveckling. Hon såg också person- lig utveckling som ett av de viktigaste målen för folkbildningen. uttryckte under intervjun tacksamhet till sina föräldrar för att de bestämde sig för att komma till , för hon tycket att hon fått det riktigt bra här. När intervjun genomfördes deltog 155 , s. 7, 8. i en kortare utbildning i marknadskommunikation. Hon hyste vissa förhoppningar om att den eventuellt kunde leda till arbete, men om den inte gjorde det funderade hon på att skaffa sig en rejäl högskoleutbildning; kanske inom ekonomi. Deltagare som studerat vid folkhögskolor Denna grupp av levnadsberättelser kommer från våra bearbetningar av bidragen från: , , , , , , och . är och född i en medelstor stad i . Han har bott i staden i hela sitt liv. Hans föräldrar skildes när han var . Mamman var chef för en större kulturinstitution och även pappan arbetade på en större kulturinstitution. har inga syskon och är enda barnbarnet. börjar dagis och byter från ett dagis till ett annat när han är . Han går på dagiset och i samma skolklass från ettan till sexan. I sjuan delas klassen och får välja mellan två skolor. Han valde den som hade konstnärlig utbildning. Han trivdes inte där utan beslöt sig efter sjuan att flytta tillbaka till sin gamla skola. Här var det fullt i hans gamla klass så han fick börja i en parallell- klass. Han kände sig aldrig hemma i klassen och fick låga betyg och många frånvarotimmar. I nian kom han så tillbaka till sin gamla klass från låg- och mellanstadiet, nu gick det bättre och betygen höjdes. Sommaren efter nian jobbade på ett dagis. Här träffar han en kamrat som senare kom att introducera honom för folkhög- skolan. kom in på gymnasiet på en linje som var inriktad mot samhälle och eget företagande. på gymnasiet tar mamma sitt eget liv. Efter tvåan på gymnas- iet reste han till och pluggade på high school. När han kom tillbaka var han mer ambitiös och betygen blev bättre. Efter det att tagit studenten reste han runt i , han tänkte bli pol. mag., men behövde höja sina betyg för att komma in. Det var nu han sökte till folkhögskolan som låg i utkanten av staden där bodde. Han gick som externatelev på allmän linje. Hade egen lägenhet inne staden och en del extra jobb. Tiden på folkhögskolan upplevs som mycket bra. Intresset för studier växer och skriver bl.a. ett stort arbete i samhällskunskap. Han engagerar sig i det sociala livet och blir vald till styrelserepresentant för elevrådet. på folkhögskolan blev han allt mer intresserad för psykologi och bestämde sig för att söka till psykologprogrammet. Han kom in på folkhögskolekvoten och tänker sig nu bli psyko- terapeut. är och uppvuxen i ett mindre samhälle i , tillsammans med mamma, pappa och en äldre bror. Mamman är förskollärare, men har en egen syateljé. Pappan har varit säljare, arbetslös en period och är nu egen företagare till- sammans med bror. Hennes familj har judisk bakgrund och mor och farföräldrarna kom till under, efter och lite före . Farmor och farfar har varit fångar i . är uppvuxen i ett idylliskt villaområde där det på gatan fanns många barn i samma ålder. Hon gick i samma skola från ettan till nian. Har alltid gillat skolan och varit duktig och haft bra betyg. har också varit mycket aktiv . Varit med i scouterna, spelat fotboll och hållit på med redskapsgymnastik. På mellanstadiet började hon på Kulturcentrum för barn och ungdom och gick i religionsskola. När är blir hon punkare och börja resa till en större stad. I samma stad går hon på gym- nasiet i en samhällsklass. Under ettan och tvåan i gymnasiet blir hon allt mer aktiv i och deltar på olika kurser och läger. I tvåan kom hon med i elevrådsstyrelsen och var med om att starta en anarkosocialistisk grupp. på gymnasiet var också på en resa i för tredje generationens för- intelseoffer. Sommaren mellan andra och tredje året på gymnasiet flyttade tillsammans med en kompis till en medelstor stad i Mellan- . De flyttade in i ett kollektiv och började trean på gymnasiet. Efter studentexamen jobbar hon i äldreomsorgen . bestämmer sig för att söka till en folkhögskola i . Hon hade träffat flera som gått på folkhögskolan och skolan hade också haft kurser på det kollektiv som bodde på. Kursen var ettårig och inriktad mot en resa till . Den startade med planering och förstudier och avslutades efter resan med dokumentation och föreläsning- serie. Under andra terminen sökte till socionomutbildningen i en storstad i . Hon kom in och går i den första mångkulturella klassen. Hon har skaffat sig en egen lägenhet och bor tillsammans med sin pojkvän. arbetar hon med kaffeimport från och med en asylgrupp. är och uppvuxen i ett litet samhälle i . Hon har två bröder. När föddes arbetade hennes pappa på ett sågverk, när det såldes började han arbeta i . arbetar han på olika industrier. mamma arbetar som förskollärare. Båda för- äldrarna började arbeta tidigt och beskriver det som att hon kommer från en klassisk arbetarfamilj. är uppvuxen i ett radhusområde. Hon har bytt skola på grund av att samhället varit så litet. reser hon med buss till en något större ort. hade svårt att lära sig att läsa och fick senare veta att hon hade dyslexi. På mellanstadiet blir det engelskan som blir ett problem. är engagerad i sport, spelade fotboll från det att hon var tio till fjorton, höll på med hästar, badminton och judo. Det var tränings- pass en sju, . När börjar på gymnasiet väljer hon mediaprogrammet som hon tycker är roligt. Det är också nu hon börjar intressera sig för politik. på gymnasiet flyttar ihop med några kompisar. Efter gymnasiet arbetar hon på ett EU-projekt i . Det är nu hon bestämmer sig för att börja på . Hon flyttar till och läser etnologi, statsveten- skap och senare också media och kommunikation. universitetsstudier söker till en ettårig samhällsinriktad linje på en folkhögskola i . Stora delar av kursen genomförs på och i . upplever stora skill- nader mellan och folkhögskolan, på folkhögskolan lär hon sig på ett sätt som passar henne. läser åter på universitet men har bytt universitet i norr mot ett universitet i . Hon håller på att avsluta en C-uppsats i stats- vetenskap och har planer på att söka en journalistutbildning på högskola eller folkhögskola. Hon är född i där hon bodde tillsammans med sin mamma och pappa och en yngre bror. har en andra yngre bror som är född i . När hon var flyttade hon från till . Då hade gått i skolan. Hennes pappa var aktiv politiskt och var tvungen att fly från . En äldre bror hjälpte honom till . Resten av familjen bodde hos mormor och morfar innan de följde efter till . När familjen kom till hade de inget uppehållstillstånd. Till en början trodde man inte att det var några problem och började i andra klass. visade det sig att man skulle bli utvisade. Polisen kom och hämtade familjen och körde dem till en flyktingförläggning. Pappan satts i något slags av fängelse och upplevde många uppslitande händelser, hon och hennes bror togs till en barnpsykolog, hon flyttade runt till olika ställen. Familjens situation togs upp i tidningar, radio och tv. Pappan hungerstrejkade, skrev ett brev till sin lärare och klasskamrater, rektor på skolan skickade brevet vidare. Det blev demonstrationer och namninsamlingar. Till slut släpptes pappa och familjen fick stanna i . började gå i en svensk skola i en förort till en storstad. har hon bott i samma förort fram tills . I skolan fick hon gå i en vanlig klass men för att lära sig svenska fick hon parallellt gå i en särskild grupp för invandrare. gick i samma klass upp till nian. Hon tyckte att hon lärde sig mycket även om hon inte var en av de duktigaste. På högstadiet började att släppa loss, hon började röka och intressera sig mera för killar än skolan, främst var det chilenska ungdomar som hon träffade. började att dansa. På gymnasiet började hon på det individuella programmet. Därefter valde hon handel och admin- istration. Till en början gick det bra, men blev det för tungt. fick sluta och i stället gå en preparandkurs. Ett av hennes stora problem hade varit matten. Under ett besök hos studievägledaren fick hon första gången höra talas om folkhögskolan. Hon sökte till en folk- högskola i en annan förort och kom in på en allmän linje. hon verkligen lära sig matte genom att börja om helt från början med de grundläggande kunskaperna. Hon stärktes av det sociala och blir motiverad att fortsätta studera. Fortsatte vidare med all- män fortsättningskurs och därefter en kurs med estetisk inriktning. som gick på folkhögskola bodde hon kvar hemma hos sina föräldrar. kommer hon snart att bli mamma. Därefter vill hon arbeta ett tag. Hon vill helst arbeta med barn. är och född i . Där bodde hon tillsammans med mamma, pappa och två äldre syskon. är föräldrarna skilda, mamman är förtidspensionär och tror att hennes pappa jobb- ar, hon har inte så mycket kontakt med honom. När var flyttade hon till . När familjen kom till fick de först bo på en flyktingförläggning. Där fick gå på svenskt dagis. flyttade familjen till en medelstor stad i . I området där hon växte upp fanns bara svenska familjer. När börjar första klass är hon en av två invandrare i klassen. De skildes från de andra när man hade svenska. tycker det var dåligt för hon kom efter med grammatiken. Till en början gick hon på en liten skola, sedan gick hon i en större från trean till sexan. På högstadiet började det fler invandrarbarn. kände sig kluven, de spansktalande barnen ville att hon skulle umgås med dem men var mer med de svenska barnen. I nian åkte hon tillbaka till . Hon trivdes inte alls och skulle inte kunna tänka sig att flytta tillbaka. På gymnasiet läste vård- och omvårdnadsprogrammet. Klassen bestod av hälften invandrare och hälften bönder, från utkanten av staden. satt i mitten bland de svenska eleverna, som en svart prick. Det var mycket problem i klassen och lärarna visste inte hur de skulle göra. Efter gymnasiet arbetade . Därefter åkte hon och pluggade på en folkhögskola i . Hon ville förbättra sin engelska och var studierna förlagda till . Direkt efter folkhögskolekursen läste på Komvux. Hon upplevde en jättestor skillnad mellan Komvux och folkhögskolan. På Komvux var det mera självständiga studier, det blev ingen klasskänsla. När kände att hon var trött på att arbeta som undersköterska var det därför självklart att hon skulle söka till en folkhögskola. Att hon sökte till folkhögskolan i en förort till stor- staden berodde på att det där fanns en inriktning mot media. Hon fick kontakt med folkhögskolan på en vuxenutbildningsmässa. tycker det är bra att man på folkhögskolan själv får bestämma studietakt och innehåll i studierna. Hon trivs också med det sociala liv som finns på skolan och att man hörs och frågar vad man skall göra . har bott i egen lägenhet hon gått på folkhögskola och arbetat extra på sin tidigare arbetsplats. Hennes mål är att förbättra sina betyg så att hon kan söka in som operationssköterska. Om hon får familj skulle hon vilja flytta ut på landet. föddes i norra 1975. Hon var då intervjun genomfördes. När föddes bodde hennes föräldrar och hennes äldre syster i den centrala tätorten i en kommun med ungefär 30 000–40 000 invånare. mamma är barnskötare. Hon jobbar på dagis. Pappans yrke blev aldrig nämnt. första minne handlar om ett tillfälle när hon och hennes syster gungade i en lekpark och en pojke, som var äldre än dem, ville ta hennes gunga. Familjen bodde kvar i centralorten till hon var . De flyttade då till ett lite samhälle strax i närheten. och hennes bästa kompis lekte mycket ute. började i i det lilla samhället strax utanför centralorten. Hon minns att hennes lärare var ganska bestämd av sig, medan hon själv kände sig väldigt osäker. Under första skolåret köpte föräldrar sig en sommarstuga från centralorten; ute i skogen. Familjen flyttade strax därefter dit. Hon bodde kvar där tills hon började första året i gymnasiet, så hon är uppvuxen ute i skogen kan man säga. När skulle börja i tvåan, så var det i en ny skola. Det var en ganska liten skola. Ettor och tvåor, treor och fyror, osv. Man var bara tolv stycken per klass. Skolan låg i grannby. minns särskilt en händelse från andra skolåret, som hon menar kom att prägla hennes skolgång. De hade fått skriva om ett favoritämne och sedan skulle de redovisa munt- ligt. skrev om ankor. När hon skulle redovisa var hon väldigt nervös. Hon stakade sig fram. Plötsligt började en av pojkarna i klassen att skratta åt henne. Hon fick en känsla av att hon var dålig och att hon inte ville redovisa någonting någon mer gång. I tredje klass började man läsa engelska i skolan. missade av någon anledning, som hon inte längre minns, de första lektionerna. När hon kom tillbaka var det dags för glosförhör eller något lik- nande. Läraren frågade och eleverna svarade. upplevde att de andra hade lärt sig jättemycket och att hon inte kunde någonting. Situationen förvärrades av att hon fick en fråga, som hon inte kunde svara på. Hon tyckte det var hemskt. Hon fick en känsla av hon inte dög, att de andra var så duktiga och den känslan följde liksom med hela hennes skoltid. upplevde det som hon hamnade efter ett snäpp och från och med det tills ganska så har muntliga framställningar och Engelska varit [hennes] skräck. I sjuan började killen, som hade skrattat åt henne, mobba dels hennes kompis , som var ganska tjock och dels en annan flicka. stödde sin kompis, men var passiv när det gällde den andra flickan. I nian fick kille och dom började dricka och så där. I samband härmed slutade hon också att vara med sin kompis . hade 3,0 i genomsnittsbetyg i nian. När hon skulle välja till gymnasiet, valde hon barnskötarlinjen. Det var en tvåårig gym- nasieutbildning. Hennes betyg räckte dock inte till. I stället praktiserade hon på ett dagis en termin och terminen därpå började hon gymnasiet. Det låg i centralorten. flyttade dit medan hon gick i gymnasiet. tycker att det flöt på bra där.