sou · GRB373d1 · 2004-01-01 00:00:00 — Vidare sägs att myndigheten på begäran av den som är part om möjligt bör upplysa om skälen i efterhand, om de har utelämnats. Kraven på att en myndighets beslut skall innehålla de skäl som bestämt utgången är således inte utan undantag. I de fall där godtar ett åtagande är det fråga om myndighetsutövning mot enskild. Ett beslut att godta ett åtag- ande innebär att myndigheten beslutar på det sätt som företaget har begärt. I den meningen kan sägas att beslutet inte har gått parten emot. Emellertid är syftet med åtagandet från företagets sida att undvika att myndigheten meddelar ett åläggandebeslut mot före- taget. beslut är det sista ledet i en myndighets- utövning som innebär att verket ingriper mot företaget och sett från den utgångspunkten kan det hävdas att beslutet går emot företaget som part i ärendet. Förvaltningslagens undantag från motiveringsskyldigheten bör också tolkas så att det inte gäller vid tvekan huruvida ett beslut går parten emot.9 Det anförda talar för att huvudregeln i förvaltningslagen om motiveringsskyldighet bör vara tillämplig på beslut av Konkurrens- verket om att godta åtaganden. Som har anförts i utredningens direktiv synes EG-förordningen inte lägga hinder i vägen för en sådan ordning. I anslutning till vad som uttalas i direktiven bör det också sägas att företagens rättssäkerhet främjas om verket redo- visar i beslutet vad överträdelsen bestått i; därigenom underlättas kontrollen över myndighetens maktutövning. Å andra sidan kan förfarandet jämföras med förfaranden inom näraliggande områden. Beträffande företagens åtaganden vid pröv- ningen av företagskoncentrationer enligt KL, torde sålunda praxis innebära att det inte krävs att i beslutet redo- visar på vilket sätt en överträdelse konstaterats eller att förbud skulle ha meddelats om inte åtagandet hade gjorts. Likaså har det förekommit att låtit omfattande samarbetsavtal mellan de största aktörerna på telemarknaden gå till s.k. automatiskt undantag utan egentlig beslutsmotivering efter ändringar (åtaganden) från företagens sida.10 Ett system som tog större hänsyn till företagens intresse av att få motiverade beslut skulle kunna medföra andra nackdelar för före- tagen. Det skulle t.ex. kunna förlänga handläggningstiderna. Vidare skulle sådana motiverade beslut kunna komma att åberopas mot företaget i en skadeståndsprocess. Ju mer utförligt ett sådant beslut är, desto större nackdel kan det ha för företaget i processen. Det skulle dock självfallet vara till fördel för vissa andra företag, näm- ligen företag som begär skadestånd. Det finns således både fördelar och nackdelar med motiverade beslut. Dock innebär förordningens reglering en typ av summariskt förfarande, som torde ha övervägande fördelar för såväl företagen som . Något särskilt krav på motivering bör där- för inte uppställas vid beslut om godtagande av ett åtagande. En förnuftig tillämpning av förvaltningslagens regler borde kunna till- fredsställa såväl kravet på rättssäkerhet som behovet av smidighet i 9Se , , Nya förvaltningslagen med kommentarer, 5 uppl. 1999 s. 211. 10Se t.ex. beslut i Dnr 321/2001. I många fall torde det vara tillräckligt att Konkurrens- verket kortfattat och översiktligt redovisar de överväganden som föranlett verket att godta det föreslagna åtagandet. Kommissionens beslut om åtagande binder enligt punkt 13 i ingressen till förordningen inte medlemsstaternas konkurrens- myndigheter eller domstolar. Av artikel 23.2 c) i förordningen framgår dock att böter kan åläggas ett företag som uppsåtligen eller av oaktsamhet inte iakttar ett åtagande som gjorts bindande genom beslut enligt artikel 9. Rättsverkningarna av att godtagit ett åtagande torde bli desamma som gäller när ett företag förbundit sig att ändra ett avtalsvillkor för att få ett positivt beslut om undantag av verket.11 Om godtar ett åtagande binder det verket. Dock bör verket i likhet med kommissionen på begäran eller på eget initiativ kunna ta upp förfarandet på nytt, om de sakförhåll- anden som låg till grund för beslutet har ändrats i något väsentligt avseende, om de berörda företagen åsidosätter sina åtaganden, eller om beslutet grundar sig på ofullständiga, oriktiga eller vilseledande uppgifter som parterna har lämnat.12 Detta torde möjligen följa redan av allmänna rättsgrundsatser men bör i klarhetens intresse regleras uttryckligen i KL (jfr 12 § KL). Företaget blir också bundet av sitt åtagande. Immunitet mot konkurrensskadeavgift saknas om företaget trots avtalets ändrade lydelse ändå tillämpar det otillåtna avtalsvillkoret. Ogiltighet och skadestånd kan bli andra följder av en sådan tillämpning. Beträffande den närmare regleringen av nu ifrågavarande beslut om att godta åtaganden kan förebilder sökas i de nuvarande reglerna i KL om förfarandet vid åtaganden i sam- band med prövningen av företagskoncentrationer. Enligt 57 § andra stycket KL får ett frivilligt åtagande i samband med en företags- koncentration förenas med vite. Enligt utredningens mening bör samma ordning kunna tillämpas när godtar ett åtagande från ett företag vid tillämpningen av artiklarna 81 och 82 i EG-fördraget eller 6 och 19 §§ KL. Ett sådant vite bör – liksom enligt de nuvarande bestämmelserna i 57 § andra stycket KL – föreläggas av på talan av . Tingsrättens prövning bör inriktas på 11Ett beslut om undantag får enligt 10 § andra stycket KL förenas med villkor och åläg- ganden. 12Artikel 9.2 i förordningen. att kontrollera att de formella förutsättningarna är uppfyllda och att uppgörelsen ligger inom ramen för KL samt att åtagandet är tillräckligt preciserat.13 Ett beslut att godta ett åtagande i samband med prövningen enligt KL av en företagskoncentration torde inte kunna överklagas. Ett beslut av att godta ett frivilligt åtagande bör inte heller kunna överklagas. Bestämmelsen om den särskilda talerätten i 23 § andra stycket KL föreslås vara fortsatt tillämplig. I ett system med åtaganden innebär detta att ett företag som anser sig vara utsatt för ett annat företags överträdelse av konkurrensreglerna kan väcka talan mot det företaget, trots att har godtagit ett åtagande från det senare företaget. Talan får i ett sådant fall avse förfarandet med de ändringar som följer av åtagandet och innefatta ett påstå- ende om att förfarandet alltjämt utgör en överträdelse av förbudet i 6 eller 19 § KL. 13 Se prop. 1992/93:56 s. 112.