sou · GRB321 · 2004-01-01 00:00:00 — stående föräldrar är dock inte förändrad.6 Den nya inkomstgränsen slår troligtvis hårt mot låginkomstagande konstnärer. Enligt SOU 1997:190 Konstnärernas verksamhetsinriktning och ekono- miska förhållanden var bruttoinkomsten för av bild och formkonstnärerna runt . En tabell över den disponibla inkomsten per konsumtionsenhet för samtliga konst- närskategorier visar att för de med bruttoinkomst utgjorde bostadsbidraget 7–av den disponibla inkomst.7 En försämring av rätten till bostadsbidrag för dessa konstnärer måste anses vara en ansenlig försämring. Visserligen kan en del av konst- närerna med lägst inkomst vara egenföretagande och med de nya reglerna om BGI få en högre nettoinkomst, än i den ovan nämnda tabellen, eftersom kvittningsrätten förlorats och andra boksluts- dispositioner påförs vid beräkningen. Det kan göra att de hamnar över inkomstgränsen om . Skattefria stipendier ska räknas med i BGI till den del de överstiger (4 § BoL). Engångsstipendium slås alltså ut . Se vidare kapitel Stipendier. Kontantprincipen gäller för bidragsgrundande inkomst vilket betyder att uttag från upphovsmannakonton inräknas det år som inkomsten är disponibel. Enligt § 26 i föreskrifter (RFFS 1998:9) om beräkning av bostadskostnad skall en sökande som driver näringsverksamhet i bostaden, minska den beräknade bostadskost- naden med en så stor del av bostadskostnaden som motsvarar den bostadsyta som disponeras för näringsverksamheten i förhållande till hela bostadsytan. Ingenting sägs om samordning mellan för- säkringskassans och skattemyndigheternas bedömningar men logiskt vore att avdrag för kostnader för näringsverksamhet i bostaden vid beräkning av bostadsbidrag skall göras om skatte- myndigheterna i sin tur godkänner avdrag för arbetsrum i hemmet i skattedeklarationen. 6 s. 28 29, Prop. 1995/186 Nya regler för bostadsbidrag. 7 s. 12 13, 17, SOU 1997:190 Konstnärernas verksamhetsinriktning och ekonomiska för- hållanden. I regeringens proposition 1995/96:186 Nya regler för bostads- bidrag, s. 20, skriver man att de ekonomiskt sämst ställda barn- familjerna bör prioriteras och att bidragen till hushåll med minst betalningsförmåga skall värnas trots en avsevärd åtstramning i systemet. Barnfamiljer med låg ekonomisk bärkraft skall ha tillgång till bostäder med rimlig standard. Arbetslinjen skall hållas och höjda marginaleffekter skall undvikas. Enligt SOU 1997:190 var den genomsnittliga bruttoinkomsten för konstnärer för år vilket var lägre än för befolkningen i övrigt. Den disponibla inkomsten för konstnärer kom dock upp i genomsnitt på samma nivå som för samtliga hushåll tack vare offentliga bidrag som barnbidrag, bostadsbidrag och arbetsmarknadsstöd osv.8 Enligt min mening skulle ett återinförande av rätten till kvittning av underskott i konstnärlig verksamhet vid beräkning av BGI stödja de egenföretagande konstnärerna med låg inkomst. Lös- ningen är dock en särlösning som enligt RFV skulle innebära en ökad administration. 6.2Försörjningsstöd (socialbidrag) Socialbidrag eller som det numera heter försörjningsstöd regleras i Socialtjänstlagen (2001:438) kapitel 4. På uppdrag av regeringen har tillsammans med skrivit all- männa råd om försörjningsstöd, SOSFS 1998:11 (S). Nya allmänna råd kommer att publiceras . Enligt lagen är det kommunen som har det yttersta ansvaret för att de personer som vistas i kommunen får stöd och den hjälp de behöver. (SoL 2 kap. 2 §) och har ett övergripande ansvar. Socialbidraget är det mest utpräglat selektiva stödet med fullständig individuell behovsprövning och utgör det yttersta skyddsnätet när den enskilde inte kan försörja sig på annat sätt, t.ex. genom arbete eller genom det generella socialpolitiska systemet. 8 s. 8, 18, SOU 1997:190 Konstnärernas verksamhetsinriktning och ekonomiska för- hållanden. enda del av systemen som är helt relaterad till det enskilda hushållets försörjningsbehov.9 I socialtjänstlagen 4 kap. 1 § heter det att den som själv inte kan tillgodose sina behov eller kan få dem tillgodosedda på annat sätt har rätt till bistånd av försörjning (försörj- ningsstöd) och för sin livsföring i övrigt. Enligt SOSFS 1998:11 skall makar och registrerade partners inkomster räknas som gemensamma vid bedömning av stöd. Hän- syn till samtliga faktiska inkomster i hushållet skall tas när stödet beräknas. Vissa inkomster bör i normalfallet dock inte medföra en reducering av stödet. Exempel på sådana inkomster är//stipendier och fondmedel som är avsedda för ett visst ändamål, t.ex. en resa.10 Om den som söker ekonomiskt bistånd är arbetslös skall den sökande stå till arbetsmarknadens förfogande, dvs. vara inskriven på arbetsförmedlingen. Särskilda krav kan ställas på personer som uppbär försörjningsstöd. kan begära att dessa personer skall delta i av nämnden anvisad praktik eller annan kompetenshöjande verksamhet. Varken i lagstiftningen eller i allmänna råd nämns egenföretagare som grupp. Vid bedömningen av om den sökande kan försörja sig genom egna tillgångar skall endast realiserbara tillgångar räknas. Här finns dock undantag som t.ex. att man kan få behålla bilen om den är nödvändig i arbetet. Om stödet bedöms bli långvarigt ställs högre krav och då kan det bli aktuellt med försäljning av fritidshus, men även av bostadsrätt eller villa om intäktsöverskottet av försälj- ningen kan anses motivera åtgärden. Skäliga bostadskostnader bör enligt relateras till vad en låginkomsttagare på orten normalt har råd med. Om stödet är kortvarigt bör den faktiska bostadskostnaden ligga till grund för stödet. Bistånd ges för skäliga kostnader (livsmedel, kläder och skor, lek och fritid, förbrukningsvaror, hälsa och hygien samt dagstidning, telefon och TV-avgift) enligt en för riket fastställd norm (riks- ). Om det finns särskilda skäl kan socialnämnden beräkna dessa kostnader högre eller lägre än riksnormen (SoL 4 kap. § 3). Ekonomiskt bistånd gäller även skäliga kostnader för boende, el, arbetsresor, hemförsäkring och medlemskap i fackförbund och 9 s. 66, Prop. 1996/97:124 Ändring i socialtjänstlagen. 10 SOSFS 1998:11 (S). Dessa kostnader prövas av respektive kommun i förhållande till individuella behov och kostnader. 6.2.2Konstnärernas villkor i förhållande till regler för försörjningsstöd Konstnärer med låg inkomst har inte alltid för lite arbete. De kanske arbetar heltid men har en låg inkomst av sitt arbete. I den s.k. arbetslinjen, en norm som läggs över alla trygghetssystem, utgör ur denna synvinkel konstnärlig verksamhet en anomali. En individ bör enligt nuvarande socialtjänstlagstifning i möjligaste mån ta ansvar för sin egen försörjning och själv om möjligt parera framtida perioder av lägre inkomst, annars bör individen söka andra försörjningsmöjligheter. Den arbetstagande konstnären får försörjningsstöd (social- bidrag) om hon eller han är inskriven vid arbetsförmedlingen vid arbetslöshet, dvs. den sökande skall stå till arbetsmarknadens förfogande. Regeln är inte kopplad till arbetslöshetsersättning. Om konstnären bedöms ha ett långvarigt behov av bidrag är det troligt att tillsammans med arbetsförmedlingen föreslår en omskolning och ett yrkesbyte. 1996/97:124, s. 71, menar regeringen att i större utsträckning bör verka aktivt för att den enskilde ges ett bistånd med inriktningen att den enskilde utvecklar och aktiverar de egna resurserna för att därmed klara sin försörjning. I likhet med alla egenföretagande personer är den egenföre- tagande konstnären inte nämnd vare sig i lagstiftningen eller i allmänna råd. Det medför svårigheter att få veta hur saker och ting ligger till. Länsrätten i skriver emellertid i ett domslut att det inte finns några principiella hinder mot att bevilja egenföretagare bistånd. Det finns inget lagstöd för att kräva att företag sätts i konkurs eller avslutas. Men rätten menar att det kan krävas av den sökande att den sökande står till arbets- marknadens förfogande.11 menar att en egenföretagare i princip inte har rätt till försörjningsstöd utan att personen ifråga bör avveckla sin firma och söka ett arbete som anställd för att klara sin försörjning för att få sådant stöd. Dock har egenföretagaren som alla andra rätt till 11 , 261-00, Försörjningsstöd. 2000, Meddelande 2001:6, Länsrätten i . bistånd i akuta nödsituationer. Det kan då även vara ett akut stöd som sedan skall återbetalas. Vid en akut nödsituation bör därför inga krav på en avveckling av företaget ställas från socialtjänsten.12 Socialbidragen bestäms delvis av kriterier och nivåer uppställda av enskilda kommuner. 1997:184 menade att konstnärernas komplicerade ekonomiska situation därför leder till stora betydande skillnader i de enskilda bedömningarna. Vid bedömning av försörjningsstöd är att det är av vikt att vissa generella råd rörande bedömningen av konstnärers särskilda villkor ges från till kommunerna. En sådan hänsyn vore att konstnärer inte skulle tvingas att avyttra sin ateljé eller arbetslokal för att få försörjningsstöd. Däremot är det rimligt att vid ett förmodat längre behov av stöd att konstnären står till arbetsmark- nadens förfogande. 12 Samtal med jurist , Individ- och familjeenheten, , . I utredningsdirektiven anges mitt uppdrag vara att kartlägga hur trygghetssystemen inom bl.a. socialförsäkringsområdet förhåller sig till konstnärlig verksamhet. I direktiven hänvisas emellertid också till ett uttalande i budgetpropositionen enligt vilket det är viktigt att fördjupa kunskapen om hur sociala skyddsnät och regel- verk som styr avgiftsuttag och villkor för förmåner tillämpas på de speciella villkor som kännetecknar konstnärlig verksamhet. Trygghetssystem och skatter hänger samman på flera sätt. Avgifter och skatter och finansierar trygghetssystemen men omfördelar också resurser delvis utifrån välfärdspolitiska mål. Därtill har skattesystemets utformning betydelse för hur enskilda individer uppträder i trygghetssystemen. Jag finner det därför rimligt att tolka direktiven så att även skattesystemet omfattas inom utred- ningens område. Förslag till nyordningar i skattesystemet i konstnärspolitiskt syfte, dvs. för att ytterligare stimulera efterfrågan på konst eller för att förbättra konstnärernas ekonomiska villkor, ligger emellertid utanför utredningsuppdraget. Det gäller istället att pröva om de nuvarande skattereglerna innebär särskilda problem för konstnär- liga yrkesutövare och om rimlig hänsyn tas till konstnärernas spe- ciella förhållande i skattelagstiftningen och vid dess tillämpning. Detta kapitel inleds med en diskussion av begreppet konstnärligt yrkesverksam i skattesammanhang. Därefter följer en genomgång av tidigare utredningar som berört konstnärernas förhållande till skatte- och trygghetssystemen. Därvid är det inte svårt att se att i stort sett samma problemkomplex dyker upp igen och igen. Slut- ligen behandlas de specifika problem denna utredning fokuseras på. 7.1Vem är konstnärligt yrkesverksam? Skattelagstiftningen utgår från att konstnärer i likhet med andra yrkeskategorier antingen har inkomst av tjänst och/eller av näring. Därutöver finns ett behov av att avgränsa gruppen konstnärligt yrkesverksamma vid tillämpningen av vissa lagrum t.ex. kvittnings- rätt mellan inkomstslagen respektive rätten att utnyttja upphovs- mannakonto. I () informationsbroschyr för närings- idkare används uttrycket fritt utövande kulturarbetare. Uttrycket preciseras i och för sig. För det första hänvisar man till de verk- samhetsområden som åsyftas: bild, ord, ton, scen, och etermedia. För det andra hänvisar man till vad och angett som en riktlinje för hur man kan avgränsa gruppen yrkesverksamma konstnärer: ägnar sig åt ska- pande eller annat konstnärligt arbete; är yrkeskunniga inom sitt område; ägnar sig yrkesmässigt åt konstnärligt arbete. Avgränsningen av vad som är skapande och konstnärligt arbete har fått en större betydelse då skattemyndigheten börjat använda denna gränsdragning för att avgöra om en verksamhet så gott som uteslutande utgörs av aktiv, litterär, konstnärlig eller därmed jämförlig verksamhet. I en dom från Kammarrätten (överklagad ) anges att läromedelsförfattande inte anses som litterär verksamhet. Här kan man konstatera att det material som de statliga myndig- heterna och Författarfonden tog fram som underlag för en inkomstundersökning 1981 plötsligt blir avgörande för vilka intäkter en konstnär kan ha i sin verksamhet för att få tillgång till kvittningsmöjligheten mellan tjänst och näring Vid tillämpning av reglerna om upphovsmannakonto samt vid gränsdragningar inom mervärdesskattelagstiftningen krävs dock ytterligare preciseringar. En lag som definierar upphovsmän är Lag (1960:729) om upp- hovsrätt till litterära och konstnärliga verk. I upphovsrättslagens 1 kap. § 1 definieras upphovsman som den som skapat ett litterärt eller konstnärligt verk. I kap. 5 kompletteras med vissa upp- hovsrätten närstående rättigheter vilka i § 45 definieras som en utövande konstnärs framförande av ett litterärt eller konstnärligt verk. Det finns således i svensk lagstiftning en definition av upphovsmän och utövare som bestäms av kopplingen till litterära och konstnärliga verk. 7.2Skatterna och konstnärerna i tidigare kulturpolitiska utredningar Flera tidigare konstnärspolitiska utredningar har föreslagit föränd- ringar i skattesystemet för att förbättra konstnärernas ekonomiska villkor. Dessa förslag har huvudsakligen haft tre syften. De har gällt lättnader i den indirekta beskattningen för att stimulera efterfrågan på konstnärernas varor och tjänster och de har gällt speciella avgifts- och inkomstskattelättnader för att förbättra de enskilda konstnärernas ekonomi. Slutligen har utredningar föreslagit lag- ändringar för att skapa en större tydlighet vad avser rätten till avdrag för inkomsternas förvärvande. Här refereras tre tidigare utredningar: betänkande Kulturarbetare och uppfinnare – skatter och avgifter (SOU 1983:53), betänkande Konstnärens villkor (SOU 1990:39) och betän- kande Generella konstnärsstöd (SOU 1997:184). uppgift var att se över skatte- och avgifts- reglerna för kulturarbetare och uppfinnare. Betänkandet är två decennier gammalt och skattelagstiftningen har genomgått stora förändringar sedan det lades fram. Betänkan- det är dock av intresse eftersom det är första gången en kart- läggning sker av problem som sedan ska återkomma i utredning efter utredning. Flera av utredningens förslag genomfördes också och dessa lagregler är egentligen det enda exemplet på skatte- rättsliga reformer inom konstnärsområdet. 1.Kulturskattekommittén hade att pröva ett av Konstnärliga och () framlagt förslag till ett nytt inkomstslag – inkomst av konstnärlig och litterär verksamhet. Avsikten med förslaget var bland annat att det skulle bli möjligt att anpassa reglerna till de speciella villkor som gäller konstnärlig yrkesutövning. Genom att föra alla intäkter och kostnader till det nya inkomstslaget skulle en rad gränsdragningsproblem lösas och det skulle vara lätt att skapa tydliga avdragsregler. Kommittén avvisade förslaget, dels därför att det skulle medföra komplicerade förändringar i skatte- lagstiftningen, dels för att den ansåg att avsedda effekter enklare skulle uppnås på annat sätt. 2.Kommittén konstaterade att invändningar riktats mot att fria kulturarbetare hänförs till rörelseidkare med verksamhet i vinstsyfte. Lagtexten ord yrkesmässigt bedriven inrymde krav på ett vinstsyfte. Kommittén föreslog en ändring i då- varande Kommunalskattelagen så att konstnärlig verksamhet skall anses yrkesmässig även om ett egentligt vinstsyfte ej föreligger. 3.Kommittén diskuterade utförligt möjligheterna för konstnärer att göra avdrag för arbetslokal när den inryms i den egna bostaden. Praxis i detta avseende hade skärpts väsentligt via domar i regeringsrätten , innebärande att avdrag medgavs endast om arbetsrummet var avskilt från bostaden i övrigt eller inte kunde utnyttjas för bostadsändamål. Kommittén föreslog en lagändring för att garantera konst- närernas möjlighet att göra avdrag för arbetsrum. Avdrag borde medges för arbetslokal om sådan i väsentlig mån hindrat att lokalen ifråga kunnat utnyttjas för bostadsändamål. Har den tillika kunnat utnyttjas för sistnämnda ändamål, skall det eljest avdragsgilla beloppet i skälig mån jämkas.1 4.Kommittén uppmärksammade också kulturarbetarnas avdrag för resekostnader och ökade levnadskostnader under resor, något som dittills enligt KLYS bedömning oftast helt eller del- vis vägrats. Kommittén gjorde samma bedömning och föreslog att denna rätt skulle erkännas i skattelagen och i Riksskatte- verkets anvisningar. 5.Kulturskattekommittén föreslog vidare att en kvittningsrätt skulle införas mellan underskott i en rörelse avseende litterär eller konstnärlig verksamhet och inkomst av tjänst. Förslaget avsåg att undanröja en del av de problem som föranlett KLYS förslag om ett särskilt inkomstslag. 6.Kommittén diskuterade möjligheterna att åstadkomma en mer enhetlig och insiktsfull bedömning av kulturarbetarnas själv- deklarationer med landets skattechefer. Enligt kommittén fanns en betydande acceptans för att åstadkomma detta. 1 s. 91, SOU 1983:53 Kulturarbetare och uppfinnare. Skatter och avgifter. mittén föreslog inrättandet av särskilda taxeringsnämnder för handläggning av kulturarbetarnas deklarationer. 7.Kommittén föreslog också förbättringar när det gäller kultur- arbetarnas möjligheter till skatteutjämning mellan olika år. Ett upphovsmannakonto skulle upprättas för att utjämna de ofta extrema inkomstskillnaderna mellan olika år för vissa grupper av kulturarbetare. Kommitténs förslag omfattade förutom upp- hovsmän även utövande konstnärer och fotografer. Utredningens förslag kom delvis och med vissa modifie- ringar att genomföras. Kvittningsrätten mellan inkomstslagen, schablonavdrag för arbetslokal samt en erinran om att resor var ett naturligt inslag i konstnärlig verksamhet blev viktiga resul- tat av utredningens arbete. Däremot genomfördes inte ut- vidgningen av upphovsmannakontot. Också diskuterade liknande förslag, i första hand en s.k. egenavgiftsfond, vilken skulle innebära att egenföre- tagande konstnärer vars inkomster hamnar under en viss nivå ges möjlighet att ansöka om viss återbäring av inbetalda egenavgifter, dvs. ett slags grundavdrag på omvägar. I redovisade man den kritik som då rikta- des mot skattesystemet från konstnärshåll. Kritiken gällde i första hand tre punkter. För det första tar inte skattesystemet hänsyn till konstnärernas speciella verksamhetsvillkor. Detta menar utredaren leder till tillämpningsproblem, komplicerat deklarationsförfarande och ibland ekonomiska förluster. Särskilt nämndes här att konst- närer inkomster ofta delas upp på flera inkomstslag. För det andra medges konstnärer inte alltid avdrag för sina driftskostnader. Det schablonmässiga avdraget för arbetsrum är otillräckligt och resekostnader får ej dras av i tillräcklig omfattning. Skattemyndigheterna förutsätter felaktigt att uppdragsgivare be- talar omkostnader för frilansare inom teater- och musikområdet. För det tredje kritiserade utredningen skatte- och avgiftstrycket, som ansågs för högt vid låga inkomstnivåer och att delar av socialavgiftslagstiftning är svår att tillämpa. Vidare diskuterade de konsekvenser som förslagen i (SOU 1989:33) skulle få för konst- redovisade sina syn- punkter i en särskild skrivelse till kulturministern . En av huvudprinciperna i var att åstadkomma en ökad enhetlighet och att undvika alltför stort hänsynstagande till olika särintressen. pekade likväl på ett antal särskilt negativa konsekvenser för konstnärerna av Skatte- utredningens förslag: 1.Konstnärsutredningen avstyrkte den förordade principen om beskattning av punktstipendier, vilket skulle innebära en avse- värd försämring för konstnärerna. 2.Utredningen avrådde också från den föreslagna utökningen av mervärdeskatteplikten. 3.Utredningen pekade vidare på att ett genomförande av Skatte- utredningens förslag om att avskaffa lagen om upphovsmanna- konto skulle innebära att konstnärerna förlorade möjligheterna att utjämna upphovsrättsliga inkomster mellan åren. 4.Konstnärsutredningen avvisade också föreslag om ett höjt vinstkriterium i det nya inkomstslaget näringsverksamhet, dvs. att det skulle krävas en högst be- tydande nettovinst för att verksamheten skulle klassas som näringsverksamhet. Detta skulle sannolikt leda till att många konstnärers verksamhet skulle klassas som hobbyverksamhet och därmed bedömas som inkomst av tjänst med små möjlig- heter att hantera kostnaderna i en komplicerad konstnärlig verksamhet. 5.Skatteutredningen föreslog förbud mot kvittning av underskott mellan olika inkomstslag vilket enligt , skulle innebära betydande försämringar för konstnärer som kombinerar inkomst av tjänst med inkomst av näringsverk- samhet. En konstnär med stora kostnader i näringsverksam- heten skulle inte längre kunna kvitta underskott i denna verksamhet mot inkomster av tjänst. 6.Vidare fäste utredningen uppmärksamhet på ett välkänt problem som inte beaktats i skatteutredningen. Det hör sam- man med skattemyndigheternas bristande kännedom om konstnärernas arbetssituation. Det medför att konstnärerna vid taxeringen inte beviljas avdrag för omkostnader i den konst- närliga verksamheten. Därför bör i anvisningarna för inkomst av tjänst föras in en erinran om att frilansverksamhet normalt medför förhöjda kostnader för intäkternas förvärvande. 2 För rörelseidkande konstnärer föreslås utvidgade möjligheter till avdrag för arbetsrum och utlandsresor. tog slutligen upp frågan om konstnärernas egenavgifter. Problemet bestod i att den egenföretagande konst- närens marginalskatt var hög även vid låga inkomster. Utredningen menade att eftersom sambandet mellan avgift och förmån i social- försäkringarna i stor utsträckning inte förelåg var en betydande del av egenavgiften i realiteten en skatt. I den skatteproposition (1989/90:110-111) som följde tog rege- ringen betydande hänsyn till konstnärernas villkor i de avseenden som redovisats ovan. Det ledde till att upphovsmannakontot bibe- hölls, det s.k. förhöjda vinstkriteriet avvisades och möjligheten till kvittning mellan olika inkomstslag bibehölls. På mervärdesskattens område infördes en lagstiftning som inne- höll ett visst hänsynstagande till konstnärernas särskilda villkor. Alster av bildkonst som ägs av upphovsmannen själv eller hans dödsbo undantogs från skatteplikt. Detsamma gällde utövande konstnärs framförande av eget verk. Omsättning av upphovsrätt kom att omfattas av skatteplikt men med en låg skattesats. Förslaget om beskattning av punktstipendier sköts på framtidenoch frågan begravdes senare, sannolikt beroende på svårför- utsebara konsekvenser när det gäller forskningsstipendier och kanske inte minst . visar i sin internationella genomgång hur man i vissa länder tillämpar skattesubventioner både vad avser indirekt och direkt beskattning. Detta i syfte att förbättra konst- närernas villkor. tar därefter upp problemen kring de svenska konstnärerna och skattesystemet. Utredningen fokuseras på framför allt två problem. Det första är att konstnärer i regel inte är anställda utan bedriver sin verksamhet som fria yrkesutövare. Utredningen pekade på de problem som kan uppstå på grund av att konstnärer och författare 2 s. 171, SOU 1990:39 Konstnärens villkor. inordnas i samma skatte- och avgiftsregler som gäller för närings- idkare i allmänhet. Utredningen menar att de förra har helt andra syften med sitt arbete än näringsidkare. Genom att inordnas under de generella reglerna ställs krav på bokföring och kunskap om ett omfattande och svårtillämpligt skattesystem. Det andra problemet som riktar in sig på gäller nivån på skatter och avgifter. Här återkommer således samma synpunkter som i . Konstnärsstöds- utredningen medger visserligen att detta är ett generellt problem som drabbar både låginkomsttagande arbetstagare och närings- idkare oavsett yrke. Några förhållanden är dock specifika för konstnärer. Konstnärer kan inte rationalisera sin verksamhet, kan varken investera i maskinell utrustning eller anställa folk.