sou · GRB391d7 · 2004-01-01 00:00:00 — Infasningen av det nya systemet innebär i praktiken att det gamla systemet fram till ungefär förmodligen kommer att domi- Möjliga metoder för skattestimulanser för äldres fortsatta förvärvsarbete nera pensionsavgiftsinbetalningarna och att dominansen kommer att vara ännu längre beträffande pensionsutbetalningarna. Som ovan nämnts beräknas för dem som är födda och senare såväl pensionsavgifter som pensionsförmåner på förvärvs- inkomster intjänade efter helt enligt det nya pensions- systemet. Med utgångspunkt från dels att de som är födda redan uppnått pensionsåldern , dels att en eventuell lagstiftning om skattestimulanser på grund av Äldreberedningens principiella ställningstaganden förmodligen inte kan träda ikraft förrän , dvs. då denna åldersgrupp blivit , torde för inkomster efter endast det nya pensionssystemets effekter behöva beaktas vid diskussionen om skattenedsättningar av den personliga inkomstskatten. Det nya pensionssystemet bygger på livsinkomstprincipen. Den innebär att värdet av alla inbetalda pensionsavgifter (hänförliga till årsinkomster upp till 8,07 inkomstbasbelopp) i princip mot- svarar vad som senare utgår som pension. I det nya systemet ger således varje intjänandeår en högre pension, som utgår på grundval av total intjänad pensionsinkomst. Pensionerna finansieras genom att arbetsgivaren eller egenföretagaren erlägger ålderspensionsavgift av den pensionsgrundande inkomsten. Därtill kommer den allmänna pensionsavgift på , som den an- ställde själv har att erlägga och som kommer på skattsedeln.1 De sammanlagda pensionsavgifterna uppgår således normalt till av den pensionsgrundande inkomsten.2 Systemet saknar åldersgräns såväl nedåt som uppåt. Det betyder att det nya systemet innehåller betydande drivkrafter för den förvärvsarbetande att fortsätta arbeta för att förbättra sin pension. Särskilt gäller det för personer som endast intjänat en låg pension när den normala pensionsåldern uppnåtts. Särskilt stor blir effekten av arbete efter , då effekten på framtida pension påverkas positivt av såväl den extra intjänade 1Emellertid får inkomsttagaren en skattereduktion som motsvarar av den erlagda avgiften och dessutom ett avdrag från inkomsten med den återstående delen av avgiften vid fastställande av den taxerade inkomsten. Det innebär i praktiken att staten står för huvud- delen, i normalfallet av den totala avgiften på av den del av pensionsavgiften som formellt betalas av de skattskyldiga på den pensionsgrundande in- komsten. 2Formellt uppgår dock den sammanlagda pensionsavgiften och pensionsrätten till 18,5 pro- cent av pensionsunderlaget. Det beror på att pensionsunderlaget endast uppgår till 93 pro- cent av 8,07 inkomstbasbelopp, dvs. till 7,5 inkomstbasbelopp, eftersom pensionsavgiften formellt beräknas på den pensionsgrundande inkomsten exklusive pensionsavgifter, vilket inte framkommer vid den praktiska beräkningen. Möjliga metoder för skattestimulanser för äldres fortsatta förvärvsarbete pensionsgrundande inkomsten som uppskovet av pensionsutbetal- ningar. Fortsatt arbete och uppskov med pensioneringen till ger betydligt högre utgående pension. För att erhålla en uppfattning om storleken på incitaments- effekterna i det nya skattesystemet har med bistånd av Riksförsäk- ringsverket pensionsutfallet för ett antal typfall räknats ut. Tre åldersgrupper har valts ut: personer födda (första årskullen som delvis får sin pension beräknad enligt det nya systemet3), 1944 (typisk mellangeneration med hälften av effekterna i vardera systemet) och 1954 (första åldersgruppen helt inom det nya systemet). Pensionsutfallet har jämförts för tre inkomstgrupper: låginkomsttagare med månadsinkomst på ca och arbets- livsinträde , medelinkomsttagare med månadslön på ca och arbetslivsinträde och höginkomst- tagare med en månadsinkomst på ca och arbetslivsinträde . Beräkningar har gjorts för pensionsutfallet vid olika åldrar vid pensionering (halv och hel) vid 60, 65, 66, 70 och . Exempel på pensionsutfall vid 66 och för ålders- grupp 1938 i olika inkomstlägen och vid olika pensionsålder inkomst /mån (låginkomst) pensionsutfall vid 66 år pensionsutfall vid 71 år inkomst /mån (medelinkomst) pensionsutfall vid 66 år pensionsutfall vid 71 år inkomst /mån (höginkomst) pensionsutfall vid 66 år pensionsutfall vid 71 år 3 RFVs beräkningsmodell för det nya pensionssystemet möjliggör inte jämförelser med utfall helt enligt det gamla allmänna pensionssystemet, varför någon jämförelse med åldersgrupp 1937 eller tidigare inte är möjlig. Incitamentseffekterna är dock som nämnts obetydliga i det gamla systemet. Möjliga metoder för skattestimulanser för äldres fortsatta förvärvsarbete Exempel på pensionsutfall vid 66 och för ålders- grupp 1944 i olika inkomstlägen och vid olika pensionsålder inkomst /mån (låginkomst) pensionsutfall vid 66 år pensionsutfall vid 71 år inkomst /mån (medelinkomst) pensionsutfall vid 66 år pensionsutfall vid 71 år inkomst /mån (höginkomst) pensionsutfall vid 66 år pensionsutfall vid 71 år Exempel på pensionsutfall vid 66 och för ålders- grupp 1954 i olika inkomstlägen och vid olika pensionsålder inkomst /mån (låginkomst) pensionsutfall vid 66 år pensionsutfall vid 71 år inkomst /mån (medelinkomst) pensionsutfall vid 66 år pensionsutfall vid 71 år inkomst /mån (höginkomst) pensionsutfall vid 66 år pensionsutfall vid 71 år Möjliga metoder för skattestimulanser för äldres fortsatta förvärvsarbete Exempel på ekonomiskt utfall vid 61, 66 och för åldersgrupp 1954 i olika inkomstlägen vid pensionering vid 60 resp. fram till full pension vid 65 resp. 70 år4 pensionering vid 61 år inkomst vid 66 år pensionering vid 71 år pensionering vid 65 år pensionering vid 61 år inkomst vid 66 år pensionering vid 71 år pensionering vid 65 år pensionering vid 61 år inkomst vid 66 år pensionering vid 71 år pensionering vid 65 år Innan utfallet diskuteras måste en reservation beträffande resul- taten göras. För tjänstemannagrupperna, en stor del av medel- och höginkomsttagarna, tillkommer utöver pensionen i det allmänna pensionssystemet normalt också ITP-pension, vilket ökar på pen- sionen och gör såväl tidig som delpensionering förmånligare än vad 4 RFV:s pensionsmodell förutsätter en viss reallöneutveckling , vilket för med sig att pensionerna också förändras över tiden. Dessa effekter som inte kommer till synes i övriga tabeller, där också beloppen avrundats till närmast hundratal kronor, påverkar här utfallet och har omöjliggjort talavrundning. Möjliga metoder för skattestimulanser för äldres fortsatta förvärvsarbete som framgår av redovisningen ovan. Det har emellertid inte varit möjligt att i detta sammanhang ta hänsyn till dessa tillkommande privata pensionsförmåner. Ändå är de redovisade resultaten av vikt för att belysa den situation som den äldre arbetskraften står inför när det gäller valet mellan fortsatt arbete eller pensionering. Utfallen visar bl.a. skillnaden i betydelsen av lång intjänandetid i det gamla och nya systemet. Det är förklaringen till att låginkomst- tagaren i det nya systemet får en pension som inte skiljer sig så mycket från dem i högre inkomstlägen och till att höginkomst- tagaren som trädde in i arbetslivet först i det nya systemet aldrig hinner riktigt i kapp medelinkomsttagaren. Det beror också delvis på att redan medelinkomsttagaren ligger nära inkomsttaket i systemet medan höginkomsttagaren inte kan tillgodoräkna sig sin lön över taket. I samtliga fall ökar pensionen med 2 /mån om man fortsätter att arbeta till . Arbete efter upp till ger en betydande inkomst- förstärkning för alla. Jämfört med den som pensionerar sig mer än fördubblas pensionen i samtliga fall och jämfört med pensionering ökar pensionen återstående år med . Jämför man med utfallet för åldersgruppen i övrigt samma förhållanden får såväl låg- som medelinkomsttagare lägre pension än i det nya systemet. För höginkomsttagarna är effekten den motsatta. Höginkomsttagare i åldersgrupp 1938 får genomgående högre pensioner än åldersgrupp 1953. Det beror på den större betydelsen av lång intjänandetid i det nya systemet. För åldersgrupp 1938 räknas den pensionsgrundande inkomsten, bort- sett från inkomst intjänad , till 16/20 enligt det gamla systemets regler där intjänandetiden är kortare och höga inkomster slår igenom snabbare. Tabell 3b visar de ekonomiska effekterna av delpension i olika inkomstlägen och för åldersgruppen födda , dvs. då det nya pensionssystemet slagit igenom fullt ut. Utfallet visar att halvtidspension och halvtidslön medför att man man fortfarande halvtidsarbetar nästan bibehåller samma bruttoinkomst som vid heltidsarbete. Jämfört med tidig helpensionsavgång förbättras dessutom slutpensionen i alla inkomstlägen. Däremot försämras fullpensionen jämfört med att man arbetat full tid fram till pensioneringen. Att arbeta halvtid mellan 65 ger dels en nästan oförändrad inkomst jämfört Möjliga metoder för skattestimulanser för äldres fortsatta förvärvsarbete med fulltidsarbete och en inte obetydlig höjning av slutpensionen jämfört med att gå i full pension . Dessa kraftigare arbetsincitament i det nya pensionssystemet, särskilt beträffande inkomster intjänade efter medför att behovet av särskilda skatteincitament framstår som mindre än i det gamla pensionssystemet. Dessutom gäller andra pensions- och löneskattesystem i det nya pensionssystemet. För gruppen födda tidigare än 1945 kommer dock pensionsavgifter och pensions- förmåner huvudsakligen att beräknas enligt det allmänna pensions- systemets regler och enligt de arbetsgivaravgifts- och löneskatte- regler som gäller härför med undantag av inkomster intjänade efter som behandlas enligt det nya systemet. Dessa förhållanden gör det lämpligt att i den fortsatta fram- ställningen beträffande skatteincitament beträffande gruppen 60 i några avseenden skilja på åtgärder lämpliga under det gamla pensionssystemets tid, och på åtgärder i ett längre perspektiv då det nya pensionssystemet med sitt starkare incitament till fortsatt arbete slagit igenom. Nedan diskuteras såväl möjliga skattestimulanser på arbetsgivar- sidan som skattestimulanser beträffande den personliga inkomst- beskattningen. Eftersom det kan föreligga ett behov att förstärka såväl arbetsgivarnas intresse av att behålla eller anställa äldre arbetskraft som den äldre arbetskraftens vilja till fortsatt arbete eller till och med ökat arbete skall de nedan diskuterade metoderna för skattestimulanser på arbetsgivarsidan respektive för de anställda inte ses som alternativ som utesluter varandra. Förmodligen kan skattestimulanser på båda sidorna vara önskvärda. 3.1Arbetsgivarstimulans för att behålla eller anställa 60+ personal Skattestimulans till arbetsgivare för att behålla eller anställa äldre arbetskraft kan utformas på olika sätt. En väg är att arbetsgivaren vid inkomstbeskattningen medges ett extra kostnadsavdrag i rela- tion till lönekostnaden för arbetskraft över viss ålder, som gör det billigare för arbetsgivaren att behålla eller anställa äldre arbetskraft. En annan väg är att arbetsgivaren medges nedsättning av arbets- givaravgifterna. Också löneskattenivån bör beaktas i samman- Möjliga metoder för skattestimulanser för äldres fortsatta förvärvsarbete Båda vägarna sänker kostnaderna för arbetsgivaren att behålla äldre arbetskraft jämfört med kostnaden för yngre arbets- kraft. Som ovan nämnts innehåller det nya pensionssystemet starka incitament, som saknas i det gamla systemet, för den anställde att stanna kvar i arbetslivet för att höja sin pension. Å andra sidan har också incitamentet för arbetsgivarna att tjänstepensionera 60+ anställda ökat genom den utökade avdragsrätt för pensions- avsättningar som införts . Därför är behovet av lättnadsregler för att stimulera arbetsgivare att behålla äldre arbets- kraft väl så stort även vid tillämpning av det nya pensionssystemet. Någon anledning att skilja på stimulansåtgärder beroende på vilket pensionssystem som den anställde huvudsakligen går efter finns därför inte. 3.1.1Kostnadsavdrag vid arbetsgivarens inkomstbeskattning I syfte att ge arbetsgivare en ekonomisk stimulans att behålla eller anställa äldre arbetskraft kan man vid inkomstbeskattningen, utöver avdraget för den faktiska lönekostnaden medge arbets- givaren ett extra avdrag med viss procent av lönekostnaden för exempelvis anställda över viss ålder. Man kan, som ovan disku- terats, ifrågasätta om åldersgränsen skall sättas för ordinarie pensioneringstillfälle, dvs. att det extra avdraget endast skall utgå för arbetskraft , eller om man skall medge det extra avdraget även för något yngre arbetskraft, förslagsvis för att motverka den tendens till förtida pensionering som vuxit sig allt starkare . Ett sådant extra avdrag kan vara proportionellt mot den faktiska lönekostnaden för anställda eller göras progressivt genom att större avdrag medges ju äldre den anställde är. I det senare fallet kan exempelvis avdraget begränsas till av fullt avdrag för anställda mellan , för anställda mellan , osv. Fullt avdrag medges för anställda . Samhällsekonomiska skäl kan tala för att ge samma avdrag i procent för all äldre arbetskraft . Hur stort avdraget skall vara är en politisk fråga som får diskuteras på politisk nivå. Dock kan redan nu sägas att det fulla avdraget för att över huvud taget ge någon stimulanseffekt knappast kan sättas lägre än av den faktiska lönekost- naden inklusive arbetsgivaravgift eller löneskatt, vilket vid gällande Möjliga metoder för skattestimulanser för äldres fortsatta förvärvsarbete bolagsskattesats på innebär en kostnadsminskning i form av skattenedsättning av den faktiska löne- kostnaden. Detta extra avdrag från den skattepliktiga inkomsten motsvaras nämligen inte av en motsvarande kostnadsminskning, utan denna utgörs endast av minskningen av bolagsskatten. För egenföretagare, som i underlaget för kostnadsavdraget får medräkna både anställdas lönekostnader och egen inkomst (som tekniskt får uträknas schablonmässigt på samma sätt som gäller för egenavgiftens storlek) blir dock skatteeffekten betydligt större på grund av den högre personliga inkomstskatten, vartill också egen- avgiften på överskottet måste läggas. Det betyder att marginal- skatten för egenföretagare, inklusive egenavgifter, uppgår till 53 . För att ge ungefär samma skatteeffekt som för aktiebolag och andra juridiska personer som arbetsgivare kan det extra avdraget för egenföretagare med utgångspunkt från effekten för bolagsbeskattade subjekt begränsas till av löne- kostnaden. En annan teknisk variant och kanske mindre visuellt utmanan- de kan vara att i stället för ett kostnadsavdrag ge en direkt skatte- nedsättning (s.k. skattereduktion) på exempelvis av lönekostnaden. Härigenom kan samma procentsats användas för såväl juridiska personer som för egenföretagare. En klar nackdel med ett skattereduktionssystem är dock att systemet inte ger någon kostnadsminskning för företag som går med förlust och därför inte har någon skatt från vilken skattereduktionen kan göras, såvida man inte inför ett system med negativ skatt, dvs. en utbetalning från staten till den del inte skatten räcker till för att täcka skattereduktionen. I har man dock ställt sig avvisande till sådana system. Det torde emellertid ofta vara just i förlustsituationen som personalminskningar är mest aktuella och risken för avtalspensionering av äldre arbetskraft är störst. Ett kostnadsavdrag, som förorsakar eller ökar en förlust, har den för- delen att avdraget kan utnyttjas som förlustavdrag mot senare års inkomster och därigenom ge en skattelindring senare år utan att bryta mot accepterade skatteprinciper. Möjliga metoder för skattestimulanser för äldres fortsatta förvärvsarbete 3.1.2Nedsättning av arbetsgivaravgift och löneskatt Arbetsgivaravgifterna uppgår sammanlagt till av avgiftsunderlaget, som utgörs av bruttolön inklusive skattepliktiga förmåner, och utgår för en anställd till och med det år denne fyller . Därefter utgår särskild löneskatt av bruttolönen. Arbetsgivaravgifterna utgör, trots sin beteckning, endast till en del verkliga avgifter, dvs. avgift för något som erhålls i utbyte, t.ex. ett försäkringsskydd. Till stor del måste i stället avgifterna, som sedan arbetsgivaravgifter första gången infördes ett flertal gånger har skiftat både till namn, innehåll, form och nivå, betecknas som skatter som ingår i statsbudgetens inkomstsida utan åtskillnad från de såsom skatt betecknade skatterna. Efter de ändringar som genomförts består arbetsgivar- avgifterna av sju olika avgifter. Av dessa är endast ålderspensionsavgiften formellt destinerad till det allmänna pensionssystemet och förmånsanknuten upp till 8,07 inkomstbasbelopp. I praktiken är dock flera av avgifterna avsedda att finansiera eller att bistå vissa utgiftsområden. Formellt utgör de emellertid skatt och inräknas i statsbudgetens inkomstsida utan någon specialdestinering. Emellertid är utgående sjukpenning i allmänhet baserad på inbetalda avgifter, varför också sjukförsäk- ringsavgiften på inkomster upp till 7,5 prisbasbelopp i praktiken får ses som i huvudsak förmånsanknuten. Efterlevandepensions- avgiften på kan också ses som en försäkringsavgift. De i praktiken förmånsanknutna arbetsgivaravgifterna kan således sägas uppgå till i den utsträckning de hänför sig till inkomster upp till 8,07 inkomstbasbelopp respektive 7,5 prisbas- belopp. De sammanlagda arbetsgivaravgifterna uppgår således till . För egenföretagare utgår egenavgifter med samman- Möjliga metoder för skattestimulanser för äldres fortsatta förvärvsarbete lagt med ungefär samma fördelning och med samma pensionsavgiftsuttag. Skillnaden mellan arbetsgivar- och egen- avgifter kommer därför i den fortsatta behandlingen inte att beaktas. Skälet till att den lägre löneskatten och inte arbetsgivaravgifter utgår för en anställd från det år denne fyller är att inga ytterligare pensionsförmåner kan intjänas efter . Inte heller erhåller pensionärer någon sjukpenningsförmån. Därför borde varken tjänste- och efterlevandepensionsavgift eller sjuk- försäkringsavgift utgå. Om man drar dessa tre avgifter från arbetsgivaravgiftssumman återstår . Med ovan nämnda utgångspunkter borde därför löneskatten vara . Den uppgår dock trots detta till . Orsaken härtill är följande. utgick ingen arbetsgivaravgift på lönekostnaden för ålderspensionärer. I samband med stora skattereform beslöts dock att även ålderspensionärers förvärvsinkomst skulle belastas med skattedelen av arbetsgivaravgifterna. RINK (Utred- ningen om reformerad inkomstbeskattning) på vars förslag lagstift- ningen grundade sig, gjorde dock ingen utredning om hur stor skattedelen av de olika socialavgifterna var. I stället gjorde man med utredningens egna ord en schablonmässig uppskattning av denna skattedel (SOU 1989:33, del III, s. 156). Vissa då existe- rande avgifter (folkpensionsavgift, barnomsorgsavgift och arbetar- skyddsavgift) ansågs dock i sin helhet utgöra skatt och borde därför i sin helhet ingå i den föreslagna löneskatten. Vad gäller övriga socialavgifter som pensionsavgift och sjukförsäkringsavgift, utgick man från att hälften av dessa avgifter vid nationaleko- nomiska analyser i praktiken brukade ses som skatt. Någon hänsyn till hur förhållandet kunde gestalta sig på mikroplanet togs inte. Som exempel anfördes att pensionsavgiftsdelen av arbetsgivar- avgiften även utgick för inkomster över 7,5 basbelopp utan att någon förmån erhölls. Detsamma gällde sjukförsäkringen. Det förhållandet att skattedelen av pensions- och sjukförsäk- ringsavgifterna makroekonomiskt ansågs uppgå till ungefär hälften berodde således på att avgifterna utgick även när förmånstaket passerats. Utan att utredningen beaktat det leder detta beräk- ningssätt till att löneskattens höjd, även för låginkomsttagare, blir beroende av hur många höginkomsttagarna med inkomster över 7,5 basbelopp råkar vara och hur stora deras överstigande in- komster är. Ju fler de är och ju mer de tjänar ju högre blir löne- Möjliga metoder för skattestimulanser för äldres fortsatta förvärvsarbete skatten även för låginkomsttagare som aldrig ens nått upp till en årsinkomst av 7,5 basbelopp. I regeringens proposition 1989/90:110 anslöt man sig dock till RINKs beräkning och föreslog utan vidare utredning löneskatten till . Därefter har den allmänna löneavgiften på tillkommit varefter löneskatten efter viss ytterligare justering nu uppgår till . har det skett en omfördelning mellan de olika arbetsgivaravgifterna så att en större del, , har hänförts till sjukförsäkrings- avgiften. I konsekvens med att löneskatten höjdes när nya avgifter av skattetyp infördes borde även med den metodik som regeringen använt för fastställandet av löneskattens höjd åtminstone hälften av denna omfördelning medfört en sänkning av löneskatten till . Någon sådan justering har dock inte företagits. Flertalet pensionärer som arbetar efter uppnår inte en arbetsinkomst av 7,5 basbelopp. Någon skattedel av pensions- respektive sjukförsäkringsavgiften hade vid denna inkomstnivå inte utgått. För dem innebär därför löneskatten till den delen en uppenbar överbeskattning. Flertalet äldre har heller inte nått upp till 7,5 basbelopps inkomst, och således aldrig erlagt någon skattedel av dessa avgifter. Den nuvarande löne- skattenivån innebär mot bakgrund av motiven bakom dess införan- de därför en ovedersäglig överbeskattning av ålderspensionärernas arbetsinkomster – och som anmärkts ovan en överbeskattning även enligt de principer som regeringen säger sig tillämpa. Den logiska slutsatsen härav är att löneskatten för pensionärer födda eller tidigare bör sänkas till åtminstone på inkomster under 7,5 basbelopp för att rättvisa med yngre arbetstagare skall uppnås. Då de flesta pensionärer, som arbetar , har lägre inkomst än under sin fullt aktiva tid torde det enklaste vara att reducera löneskatten för hela gruppen ålderspensionärer. En dryg halvering av löneskatten skulle innebära en inte obetydlig lättnad för arbetsgivaren och ett incitament att behålla anställda även efter 65-årsdagen. En sådan nedsättning av löneskatten skulle egentligen inte innebära någon favör eller subvention av äldre arbetskraft utan endast en korrige- ring av en existerande överbeskattning av förvärvsarbetande pen- sionärer. Enligt Äldreberedningen är det även angeläget att införa incita- ment för arbetsgivare att behålla äldre arbetskraft som ännu inte Möjliga metoder för skattestimulanser för äldres fortsatta förvärvsarbete uppnått den officiella pensionsåldern, exempelvis anställda . För denna grupp som fortfarande intjänar pensionsförmåner och erhåller sjukpenning vid sjukdom föreligger inte samma över- beskattning som påvisats beträffande löneskatten för personer . Däremot bör följdenligt också den särskilda löne- skatten på pensionskostnader sänkas i motsvarande grad då dess nuvarande nivå innebär samma överbeskattning. Eftersom endast personer födda och tidigare, dvs. , ingår i den grupp som helt går efter det gamla pensions- systemets regler, är det i vart fall tekniskt möjligt att genomföra nedsättningen av den löneskatt arbetsgivaren eller egenföretagaren har att erlägga endast för personer födda och tidigare. För personer födda och senare tillämpas det nya pensionssystemets regler på arbetsinkomster efter fyllda , vilket medför att överbeskattningen i löneskattesystemet för dem är betydligt lägre. Det nya pensionssystemet bygger, som ovan nämnts, på livs- inkomstprincipen. Det innebär att all arbetsinkomst oavsett vid vilken ålder den förvärvas utgör grund för en pensionsrätt. Det gör det möjligt för en person med en ålder att bygga på sin ålderspension genom fortsatt arbete. Detta innebär också att arbetsgivaren har att erlägga pensionsavgifter enligt det nya syste- met för alla anställda oavsett ålder. Övriga arbetsgivaravgifter ersätts dock för anställda med en löneskatt liksom i det gamla systemet. På grund av uttaget av pensionsavgift sätts dock löneskatten lägre än för dem som i sin helhet behandlas enligt det gamla systemet, dvs.