sou · GRB338d2 · 2004-01-01 00:00:00 — när den skall anses påbörjad respektive avslutad, bör utgå från de företags- ekonomiska huvudfunktionerna tillverkning, försäljning, adminis- tration samt forskning och utveckling (FOU). Man bör inte göra en geografisk koppling till arbetsställe när det gäller en tillverknings- process utan funktionen som sådan bör vara avgörande. T.ex. bör varmhållning av råvaror, som sker i ett lager som är avskilt från det område där tillverkningen äger rum, anses vara en del av tillverk- ningsprocessen. Energiförbrukning som sker i och kring byggnad och mark som är knuten till pågående förädling – antingen sammansät- tningsproduktion, detaljtillverkning eller sönderdelande produktion – bör anses förbrukad i tillverkningsprocessen. Således får bränsle- förbrukning i lokaler där verksamhet bedrivs som har samband med tillverkningen, t.ex. kontorslokaler avsedda för inköp till, planering och styrning av produktionen (driftskontor), driftslaboratorier och andra lagerutrymmen än färdigvarulager anses vara hänförlig till sådan verksamhet som hör till tillverkningen. Till försäljningsverksamhet bör hänföras lagerhållning av produkter som är färdiga för försäljning. Energi som förbrukats i och kring byggnad och mark där sådan lagerhållning bedrivs, t.ex. för varmhållning eller kylning av färdigproducerade varor, eller i övrigt för försäljningsverksamheten, bör således inte anses ha förbrukats i tillverkningsprocessen. Verksamheten i och kring bör inte betraktas som sådan verksamhet som har samband med tillverknings- processen. När det gäller laboratorier bör innebörden av begreppet FoU enligt bokföringsnämndens rekommendation BFN R 1, Redovisning av forsknings- och utvecklingskostnader vara vägledande. Verksamhet som är knuten till grundforskning bör inte anses hänförlig till tillverkningsprocessen, medan däremot tillämpad forskning och utvecklingsarbete bör räknas dit. Beträffande bedömningen av tillverkningsprocessens omfattning vid förbrukning av el har RSV där gjort motsvarande uttalanden som på bränslesidan i m.m. om energiskatt på elektrisk kraft (RSV Sp 1999:1). I praxis finns det flera avgöranden som berör de gränsdragnings- problem som bestämmelsen ger upphov till. Som exempel refereras ett par av de senare rättsfallen på området. I Kammarrätten i dom i mål nr 3462–1999 av handlade det om bränsle som förbrukats vid turbin- tillverkning i samband med leverans- och typprov, som utfördes på en av ett bolag tillverkad gasturbin, vilken ingår i en anläggning för kraftgenerering och som driver en generator. Proven skedde på till- verkarens provplats i samband med att anläggningen såldes till utlandet. Fråga var om bränslet förbrukats inom tillverknings- processen. Kammarrätten konstaterade att bränslet förbrukades innan produkten var klar för leverans från arbetsstället och således i tillverkningsprocessen. Bolagets bränsleförbrukning skulle därför beskattas i nivå med industriskattesatsen. I Regeringsrättens dom i målet RÅ 2002 ref. 16 var det fråga om hur förbrukning av el i lagerlokaler skulle bedömas. anförde i sin bedömning, vilken Regeringsrätten instämde i, att lagerhållning av produkter som är färdiga för försäljning bör hänföras till försäljningsverksamhet och inte till tillverkningsprocessen. Nollskattesatsen för el ansågs därför inte tillämplig på aktuell elförbrukning. Punkterna 10 och 11 – Om skattebefrielse inte följer av tidigare punkter, förbrukning för annat ändamål än drift av motordrivna fordon vid växthusuppvärmning i yrkesmässig växthusodling samt i yrkesmässig jordbruks-, skogsbruks- eller vattenbruks- verksamhet Genom punkterna 10 och 11 är de i bestämmelsen angivna näring- arna i energiskattesammanhang jämställda med tillverknings- industrin. Skattebefrielse medges av energiskatten och av koldioxidskatten. Liksom vad som gäller för till- verkningsindustrin omfattas inte bensin eller märkt olja enligt 2 kap. 1 § första stycket 3 a LSE. Inte heller är punkterna direkt tillämpliga för råtallolja. På samma sätt som enligt punkten 9 ges råtalloljan skattebefrielse först genom en hänvisning i 6 a kap. 2 § LSE. Eftersom det i det här sammanhanget endast är växthusodlarna som kan få sina skattelättnader genom godkännande som skatte- befriade förbrukare har näringarna lagtekniskt delats upp på två punkter. Skattelättnaderna för annan yrkesmässig jordbruksverk- samhet än växthusodling och yrkesmässig skogs- och vattenbruks- verksamhet uppnås genom återbetalning. Punkten 12 – Om skattebefrielse inte följer av tidigare punkter, förbrukning i sodapannor, lutpannor, metallurgiska processer eller i processer för framställning av andra mineraliska ämnen än metaller Bestämmelsen innebär att avdrag får göras för svavelskatten på bränsle som förbrukats i processer för framställning av t.ex. tegel, cement, kalk och mineralull. Den innebär också avdragsrätt för svavelskatt på bränsle som förbrukats i sodapannor eller lutpannor. Med sodapannor avses de särskilda pannor inom skogsindustrin i vilka främst restprodukter från massaproduktionen förbränns för kemikalieåtervinning och energiändamål. Motsvarande pannor finns i sulfitmassaindustrin och kallas allmänt lutpannor. Punkten 13 – Förbrukning vid tillverkningsprocessen i gruvindustriell verksamhet för drift av andra motordrivna fordon än personbilar, lastbilar och bussar Befrielse enligt denna bestämmelse medges av energiskatten och av koldioxidskatten på bränsle som avses i 2 kap. 1 § första stycket 3 b (dvs. högbeskattad eldningsolja, dieselbrännolja och fotogen) och som förbrukats vid tillverknings- processen i gruvindustriell verksamhet för drift av andra motor- drivna fordon än personbilar, lastbilar och bussar. Beträffande bestämmelsen påtalar i Handled- ning för punktskatter 1997 (s. 225) att bestämmelsens utformning även medger avdrag för annat fordon än sådana som är special- byggda för ändamålet, under förutsättning att fordonet inte är att anse som personbil, lastbil eller buss. Bestämmelsen infördes på initiativ av skatteutskottet (1994/95:SkU 28) i samband med att trafikbeskattningen av arbetsfordon breddades till att gälla även fordon som används i industriell tillverkning. Utskottet hade erfarit att det i vissa gruvor förekom att malmen uppfordrades med motordrivna fordon specialbyggda för ändamålet. Enligt utskottets mening borde dessa specialfordon även fortsättningsvis omfattas av industriskatte- satsen. Energiskatt och koldioxidskatt på bränslen (vid förbrukning för uppvärmning och drift av stationära motorer inom vissa sektorer1), 6 a kap. 1 § 9–11 LSE Skattebelopp (kr per enhet) 2710 00 51, 2710 00 55, 2710 00 69 eller 2710 00 74–78 a) märkt olja ur 2711 12 11- ur 2711 29 00 2711 11 00, 1 Skattesatserna avser förbrukning vid tillverkningsprocessen i industriell verksamhet, förbrukning vid växt- husuppvärmning i yrkesmässig växthusodling samt förbrukning i yrkesmässig jordbruks, skogsbruks- eller vattenbruksverksamhet. 13.4.2De särskilda reglerna för energiintensiv verksamhet Regeln återfinns i 9 kap. 9 § LSE och kan tillämpas av företag som förbrukar bränsle i tillverkningsprocessen i industriell verksamhet, vid växthusuppvärmning i yrkesmässig växthusodling och i yrkes- mässig jordbruks, skogsbruks- eller vattenbruksverksamhet. Dessa näringar är de som anges i 6 a kap. 1 § 9–11 LSE. Samtliga skatte- pliktiga bränslen omfattas av bestämmelsen. Den omfattar dock inte skatt på bränsle som förbrukats för drift av motordrivna fordon. Regeln innebär att den del av skatten som överstiger av ett företags försäljningsvärde sätts ned till av koldioxidskattenivån. För råtallolja sker nedsätt- ningen utifrån energiskattenivån eftersom koldioxidskatt inte utgår på råtallolja. Nedsättningen får dock inte medföra att gemen- skapens minimiskattesatser (se tabell 12.1) underskrids. har igenom beslut (se avsnitt 12.3.1) medgivits undantag enligt artikel 8.4 i mineraloljedirektivet att tillämpa 0,8- procentsregeln. Tillåtelsen löper ut . Den här regeln är inte intagen i LSE utan återfinns i en övergångs- bestämmelse, vars giltighetstid, efter att ha förlängts vid flera till- fällen, löper ut . Regeln avser nedsättning av koldioxidskatt på andra bränslen än mineraloljor, dvs. kol och naturgas och kan endast tillämpas av företag som framställer produkter av andra mineraliska ämnen än metaller, dvs. cement-, kalk-, glasindustrin. Bestämmelsen är en takregel där skattebelastningen på de aktuella bränslena begränsas till av försäljningsvärdet. Överstigande skatt sätts alltså ned till noll. Regeln infördes i syfte att för vissa företag lindra övergången till en högre skattenivå samt att ge dessa företag en möjlighet att anpassa sig efter de nya reglerna. I samband med att regeln senast förlängdes uttalade regeringen att skattelättnader kan komma att behövas så länge inte samtliga fossilbränslen beskattas i konkurrentländerna (se prop. 2002/03:1 s. 186). 13.4.3Övriga undantagsregler i LSE Förutom de nu nämnda reglerna finns även vissa regler om skatte- lättnader i 9 kap. 1 och 3 §§ LSE. I dessa paragrafer regleras skatte- befrielse för bränsle som förvärvats av diplomater samt för bensin för annat än privat ändamål som förbrukats i skepp eller båtar och för märkt olja som för sådant ändamål förbrukats i båt utan far- tygstillstånd. Energiskatt tas enligt 11 kap. LSE ut på el vid leverans till slutan- vändare. I normalfallet är det elleverantören som är skyldig att betala skatten. För att undvika dubbelbeskattning tas varken energi- eller koldioxidskatt ut på bränslen som använts för att framställa el (6 a kap. 1 § 7 LSE). Skatten är differentierad beroende på vem som konsumerar elen och var i landet den förbrukas (se tabell 13.3). Den som yrkesmässigt levererar el som framställts i ett vind- kraftverk i får göra avdrag med per kWh. Detta är den s.k. miljöbonusen för vindkraftverk. var avdraget knutet till den högsta skattesatsen på el. Anknytningen togs emellertid bort fr.o.m. med motiveringen att stödet till vindkraften borde övervägas samlat (se prop. 2001/02:1 s. 199). I energipropositionen anför regeringen att miljöbonusen skall behållas som en nedtrappning med början 2002 sker (se prop. 2001/02:43 s. 100 ff.). Energiskatt på el , öre per kWh Vid tillverkningsprocessen i industriell verksamhet eller vid yrkes- Annan förbrukning än under 1 som äger rum i vissa kommuner i norra och mellersta Sverige1 El-, gas, värme-, eller vattenförsörjning i andra kommuner än de som avses under 21 1 För el som –förbrukas i elektriska pannor som ingår i en elpanneanläggning vars installerade effekt överstiger 2 MW utgör energiskatten de under 2 och 3 angivna beloppen med ett tillägg av 2,4 respektive per kWh. 13.5.2Återbetalning av energiskatt på el Om el har förbrukats i annan yrkesmässig jordbruksverksamhet än vid växthusodling eller i yrkesmässig skogsbruks- eller vatten- bruksverksamhet gäller enligt 11 kap. 12 § första stycket att energi- skatten efter ansökan återbetalas av beskattningsmyndigheten. Detta innebär i praktiken att en nollskattesats, i likhet med vad som gäller för tillverkningsindustrin och växthusnäringen, även gäller för dessa sektorer. Några renodlade produktionsskatter på el finns inte numera. Den tidigare produktionsskatten på el producerad i vissa vattenkraftverk gjordes från om till en förhöjd fastighetsskatt. motsvarar dock skattesatsen den normala skattesatsen för industrifastigheter, dvs. av markvärdet, vilket innebär att den del av skatten som svarade mot den tidigare produktionsskatten inte längre finns. Även den särskilda skatten för elektrisk kraft från kärnkraftverk har avskaffats. Skatten har i stället fr.o.m. gjorts om till en effektskatt och regleras i lagen (2000:466) om skatt på termisk effekt i kärnkraftsreaktorer. Skatten utgör för varje kalen- dermånad per megawatt av den högsta tillåtna termiska effekten i kärnkraftsreaktorn. Produktionsanläggningen beskattas således med en fast skatt. Om en kärnkraftsreaktor har varit ur drift av mer än 90 kalenderdygn, får avdrag med per MWh göras för det antal kalenderdygn som överstiger 90. Skattskyldig är den som har tillstånd att inneha och driva en kärnkraftsreaktor. 13.6Allmänt om kraft- och värmeframställning Med kraftvärmeverk avses vanligen en anläggning avsedd för sam- tidig produktion av el och värme där båda produkterna nyttiggörs. I ett kondenskraftverk, som kan använda liknande teknik som ett kraftvärmeverk, tas däremot endast elen och inte spillvärmen till- vara. I kraftvärmeproduktionen används såväl fossila bränslen som biobränslen. Genom sin högre verkningsgrad har kraftvärmeverken stora miljöfördelar jämfört med konventionell kondenskraft. Ett kraftvärmeverk som baseras på ångkraftsprocessen brukar ibland kallas mottrycksanläggning eller, om den är en del av en industrianläggning, industriellt mottryck. I ett (fjärr-) värmeverk produceras endast värme och alltså inte någon el. 13.6.1Beskattning vid värmeframställning utanför industrin Till skillnad mot vad som gäller för el beskattas inte den färdiga värmeprodukten. I slutbetänkande (SOU 1997:11) föreslås emellertid att en skatt på värme införs enligt samma principer som dagens energiskatt på el. Någon sådan skatt har emellertid ännu inte införts. beskattas således bränslen som används för värmeproduktion enligt följande. Vid samtidig produktion av värme och el i en kraftvärme- anläggning gäller befrielse från såväl energi- som koldioxidskatt på det bränsle som använts för elproduktionen. anser dock att av tillfört bränsle vid kondenskraft- produktion och av det bränsle, som hänförs till elpro- duktion vid kraftvärmeproduktion i ett kraftvärmeverk skall beskattas som intern förbrukning och är därmed beskattningsbart med energi- och koldioxidskatt (se allmänna råd, RSV 2002:18). Den el som korresponderar med den beskattade bränsleinsatsen anses inte skattepliktig. Vidare får avdrag göras för hälften av energiskatten på den del av bränslet som förbrukats för framställning av nyttiggjord värme. För användning av skatte- pliktigt bränsle i värmeproduktion betalas alltså full koldioxidskatt och av den generella nivån på energiskatten. Utöver den generella skattelättnaden som tillkommer tillverkningsindustrin m.fl. finns inte någon skattelättnad för bränsle som används för ren värmeproduktion. Detta innebär att det vid enbart värme- produktion såsom i t.ex. fjärrvärmeverk utgår full energiskatt och koldioxidskatt på användningen av skattepliktiga bränslen. Där- emot tillämpas en per kWh lägre skattesats när el används för värmeframställning (11 kap. 3 § LSE). Vid samtidig användning av skattepliktigt och icke skattepliktigt bränsle får, om inte annat visas, först de skattepliktiga bränslena anses förbrukade för framställning av skattepliktig el, därefter för icke skattepliktig el, och sist för värme. Den skattskyldige får fritt välja turordning mellan de skattepliktiga bränslena. I en del bio- bränsleeldade anläggningar är det av tekniska skäl nödvändigt med en viss inblandning av fossila bränslen. Dock föreligger nu ett för- slag om att införa en regel om proportionering av insatsbränslena (se avsnitt 13.6.3 nedan). 13.6.2Beskattning vid värmeframställning inom industrin Vid kraftvärmeproduktion inom tillverkningsindustrin5 (s.k. industriellt mottryck) tillämpas de nedsättningsregler som gäller för dessa näringar, dvs. ingen energiskatt och koldioxid- skatt på insatt skattepliktigt bränsle. Om förutsättningarna för detta är uppfyllda kan ytterligare nedsättning av koldioxidskatten ske med stöd av 0,8-procentsregeln. av det industriella mottrycket finns inom massa- och pappersindustrin. Dessa regler tillämpas enligt 9 kap. 5 § LSE även vid värme- leveranser från ett externt kraftvärmeverk till företag inom de berörda sektorerna. För den del av det industriella mottrycket som hänför sig till elproduktionen gäller dock samma regler som för övrig elproduktion, dvs. varken energi- eller koldioxidskatt betalas för den delen av bränsleinsatsen. Om mottagaren av värmen är berättigad till ytterligare ned- sättning av koldioxidskatten med tillämpning av 0,8-procentsregeln gäller dessa skattelättnader även vid externa värmeleveranser till mottagaren. En översikt över kraft- och värmebeskattningen ges i figur 13.1 nedan. 13.6.3Planerade förändringar av kraftvärmebeskattningen har i en promemoria (ärende nr Fi2002/2635) av föreslagit förändringar för kraftvärmebe- skattningen tänkta att träda i kraft (se avsnitt 2.1.3). Regeringen lämnade i budgetpropositionen för 5Bestämmelsen är i och för sig generellt tillämplig för samtliga nedsättningsberättigade sektorer, dvs. inom tillverkningsindustrin, vid växthusuppvärmning i yrkesmässig växthusodling och i yrkesmässig jordbruks, skogsbruks- eller vattenbruksverksamhet (se 6a kap. 1 § 9–11 LSE), men har av naturliga skäl sin praktiska betydelse inom tillverknings- industrin. förslag, som i princip överensstämde med promemorian. avslog dock regeringens förslag, eftersom något statsstödsgodkän- nande från inte förelåg (se bet. 2002/03:FiU1 s. 231, rskr. 2002/03:24). Regeringen poängterade i propositionen att förändringarna är temporära i förhållande till föreliggande arbete. Förslaget gick ut på att skattereglerna för kraftvärme- produktion i fjärrvärmen likställs med dem som gäller för industrins mottrycksproduktion. Vidare föreslogs bland annat att regler om proportionering skall införas för att fördela insatta bränslen på elproduktion respektive värmeproduktion. Detta till skillnad mot vad som gäller där den skattskyldige själv får välja ordningen mellan bränslena vid beräkning av skatteavdragen. Det bakomliggande syftet till denna förändring är att inte försämra biobränslenas konkurrenskraft. Schema över beskattning av bränslen som används för el- och värmeproduktion1 1Observera dock att viss del av produktionen av el (enligt schablon) skall anses använd för egenförbrukning. Schablonvärdena utgör för vattenkraft , mottryckskraft och kondenskraft . Bränsleåtgången som svarar mot dessa andelar av produktionen skall alltså beskattas (se avsnitt 7.1). 2Gäller även vid externa värmeleveranser till tillverkningsindustrin. I tabellen nedan kan utläsas energiskatternas ekonomiska betydelse för statsfinanserna. Som synes har dessa intäkter ökat med . Även regeringens strategi att öka miljörelateringen genom att lägga ökad tyngd på koldioxidskatten kan utläsas genom att intäkterna från energiskatten minskat medan intäkterna från koldioxidskatten ökat . Intäkter från energiskatterna –2001, i löpande priser Energiskatt på övriga bränslen2 Koldioxidskatt på övriga bränslen2 Produktionsskatt på el från vatten- Produktionsskatt på el från kärn- 1Diesel- och eldningsolja. 2Kol, koks, naturgas m.m. 3Sedan den 1 juli 2000 utgörs beloppen av skatt på termisk effekt. Källa: och . 14 Energibeskattningen i omvärlden I kapitlet ges en redogörelse för hur energi beskattas i omvärlden. Med tanke på vårt uppdrag tar framställningen framförallt sikte på hur näringslivets energianvändning beskattas samt förekomsten av eventuella undantag och nedsättningsregler. Redogörelsen omfattar inte drivmedelsbeskattningen som är föremål för en separat utredning (, Fi 2001:08). Beskattningen av drivmedel berörs därför inte vidare. För några nationer, , , , , och ges en mer ingående redogörelse. För att få en bredare bild av energibeskattningen redovisas ytterligare ett antal nationer, men mera översiktligt. Kapitlet avslutas med ett kort sammanfattande avsnitt vari bland annat använda källor anges. För att underlätta jämförelser mellan de olika nationerna anges förekommande skattesatser genomgående i nationell valuta, euro och svenska kronor. De officiella växelkurserna per har använts, vilket ger 1 euro=9,(EGT C 237, 2.10.2002 s. 1). I avsnittet behandlas energibeskattningen i , och . För dessa länder bör nämnas att och , till skillnad mot är medlemmar i . är i stället med i EFTA () och har anslutit till (Europeiska ekonomiska samarbetsområdet). Målet med är att stärka samarbetet mellan EG och EFTA så att EG:s inre marknad skall gälla även för EFTA-länderna. För energibeskattningens vidkommande innebär detta samarbete att det inte har någon nämnvärd betydelse att står utanför EU. För , och gäller i princip att samtliga fossila bränslen och el beskattas. När det gäller energibeskattningens uppbyggnad utgår den, i likhet med vad som gäller i , normalt från tre kompo- nenter. Dessa utgörs av någon form av grundskatt (energiskatt), koldioxidskatt och någon tilläggsskatt (svavelskatt). Gemensamt för länderna är också att det förekommer särregleringar för indu- strins energianvändning. Utformningen av dessa skiljer sig dock åt mellan länderna. Den danska mervärdesskatten är en generell konsumtionsskatt som utgår på de flesta varor, inklusive energi. Mervär- desskatten beräknas på energipriset inklusive eventuella energi- skatter. Allmänt om beskattningen av energi infördes det s.k. gröna skattepaketet efter kommissionens statsstödsgodkännande 1995 (stöd nr N459/95). Skattepaketet bygger på miljömål och syftar bland annat till att minska utsläppen av miljöfarliga ämnen. Ett annat syfte är att minska bero- endet av fossila bränslen. Den centrala delen i skattepaketet är skatt på energiprodukter och el. För energibeskattningen gäller i huvud- sak följande fem lagar: Lov om afgift af mineralolieprodukter mv., jf. lovbekendt- gorelse nr. 701 af 28. . Lov om afgift af stenkul, brunkul og koks mv., jf lovbekendt- gorelse nr. 702 af 28. . Lov om afgift af elektricitet, jf. 689 af 17. . Lov om afgift af naturgas og bygas, jf. 887 af 3. . Lov om kuldioxidafgift af visse energiprodukter, jf. 643 af 27. 1998. beskattar mineraloljor, naturgas och kolbränslen. Råtall- olja beskattas inte. Skatterna är energiskatt, koldioxidskatt och svavelskatt. Energiskatten är differentierad utifrån energiinnehållet i de olika bränslena. Koldioxidskatten å sin sida skall relatera till nettoutsläppet av koldioxid. Liknande gäller för svavelskatten vars skattesats beror antingen av ett bränsles svavelinnehåll eller också av nettoutsläppet vid förbränning. För energiskatten och kol- dioxidskatten gäller vidare att det för vissa av de harmoniserade bränslena finns två nivåer av skattesatser. För att EG-anpassa lag- stiftningen har nämligen infört vad som benämns refe- rensskattesatser som motsvarar de normala skattesatserna men är omräknade enligt en oljetemperatur av . Denna skattesats skall användas vid jämförelser med andra medlemsstater. Den normala skattesatsen som används vid betalning av skatterna utgår från en dansk genomsnittstemperatur på oljeprodukter av . För skattesatser se tabell 14.1 på omstående sida. Förekommande referensskattesatser anges i not till tabellen. Skatter på bränslen och värme i Skattebelopp (per enhet) Lätt dieselolja 3 (per liter) Stenkol, koks, kolslagg och koksgrus (per GJ) (per Nm3) (per Nm3) 1Växelkurs per : 1 euro=7,4274 DKK=9,(EGT C 237,2.10.2002 s.1). Skattesatserna vid en temperatur av är följande: Lätt dieselolja (normal) energiskatt /l, koldioxidskatt /l (lågsvavlig) energiskatt /l, koldioxidskatt /l Dieselolja, fotogen och lätt eldnings- olja energiskatt /1 000 l, koldioxidskatt /1 000 l. 2Härutöver utgår svavelskatt med (2,, ) per kilo svavel om svavelinnehållet i bränslet överstiger . Företag som begränsar svavelutsläppen genom reningsåtgärder kan ansöka om återbetalning. 3Skattesatserna avser förbrukning för annat ändamål än fordonsdrift. 4Produkten är en slags mineralolja som är tyngre än de tjocka oljor som används i . Varken den danska branschorganisationen eller den danska Tull- och skattemyndigheten kan närmare definiera produkten. Tänkbara KN-nummer uppges vara 2707 50 10 eller 2710 19 61-69. Energiskatten på el är en konsumtionsskatt som utgår för el som förbrukas inom landet. Vissa undantag från skattplikt finns, vilka framgår nedan: El som produceras i mindre produktionsanläggningar (med en kapacitet mindre än 150 kW), el som används i transportmedel (tåg, fartyg m.m.), förnybar el som förbrukas direkt av producenten,