sou · GRB349d3 · 2004-01-01 00:00:00 — besluta om auktorisation eller inte med hänsyn till om redovisningen är tillräckligt specificerad, tillräckligt trovärdig och innehåller poster som är förenade med de faktiska kostnaderna för barnet. I alla dessa led ingår att bedömningar måste göras och det kan vara svårt att dra gränser för vad som skall vara att betrakta som skäl för ett avslag. Här finns alltså utrymme för godtycke. Det finns en risk att myndigheten fastnar i en detaljgranskning som inte är rimlig. Jag anser därför att det inte går att tillämpa de förslag som utredningen lägger fram i detta avseende. Jag tror inte heller att det är möjligt att organisationerna kan få fram så specificerade och väl underbyggda redovisningar som utredningen anser nödvändiga. Ett adoptions- land kan även vägra att lämna en sådan redovisning av olika skäl. Det behöver inte betyda att det förekommer barnhandel. Det kan i stället vara fråga om att man har en stolthet och integritet som innebär att man inte vill lämna ut så specificerade kostnads- redovisningar. Förhållandena är dessutom olika i olika länder och det är svårt att få fram enhetliga redovisningar. Om uppgifterna skall lämnas ut räcker det sannolikt inte med att ett enda land kräver detta utan det måste komma ett samordnat krav från flera länder. Det är därför angeläget att tillsammans med andra länder först tar fram en strategi för hur ett sådant arbete kan bedrivas med respekt för förhållanden i barnens ursprungsländer. Givetvis skall alla former av barnhandel motarbetas och stoppas. Detta måste ske både genom insatser i barnens ursprungsländer av berörda myndigheter i respektive land och genom internationellt samarbete. Kapitel 6 Auktorisation och tillsyn När en sammanslutning arbetar både med adoptionsförmedling och med bistånd finns, enligt utredningen, en risk för att det kan uppstå en sammanblandning av verksamheterna hos utlandskontakten så att integriteten i adoptionsverksamheten kan skadas. Det är givetvis angeläget att så inte sker. Utredningen anser därför att det varken får finnas ekonomisk eller personell koppling mellan adoptionsförmedling och bistånd. Jag håller med om att det är viktigt att sammanslutningarna skiljer på sina roller i detta sammanhang. hålla den ekonomiska redovisningen av dessa båda verksamheter åtskilda från varandra. Så länge samma organisation arbetar med båda verksamheterna tror jag dock inte att det är möjligt och särskilt effektivt att i alla lägen skilja på de personella uppgifterna. Det är t.ex. orimligt på ledningsnivå och även i vissa fall i samband med att en organisation som sysslar med både adoption och bistånd besöker olika länder. kan endast förutsättas lita på organisa- tionernas trovärdighet i dessa sammanhang. Det kan inte vara möjligt för myndigheten att hålla tillsyn över detta. Vem skall bevaka detta på plats och hur skall det gå till? Här finns ett stort utrymme för godtycklighet och ryktesspridning som inte skulle vara önskvärt. Utredningen framför att När kostnadsbilden är redovisad får adoptionsmyndigheten bedöma om det med hänsyn till redovisade uppgifter och andra omständigheter kring adoptionsverksamheten i landet i fråga är lämpligt med ett adoptionssamarbete..och Utvecklingen bör gå mot att den del av kostnaden som avser annat än faktiska kostnader för adoptionen successivt minskar. Här blir det tydligt att myndigheten kommer att ställas inför gränsdragningsproblem. Tillämpningen kommer att bli svår. När skall egentligen en sammanslutning beviljas auktorisation? har att välja på att antingen inte ge auktorisation till någon sammanslutning annat än de som har mycket små kostnader redovisade eller att försöka hitta övergångsformer. Det är oklart vilket utrymme som utredningen tänker sig för sådana lösningar. Frågan om vad som är faktiska kostnader behöver utredas. Är det rimligt att endast betala exakt de kostnader som är förenade med adoptionen av ett visst barn eller en schablonmässigt beräknad kostnad? Måste det inte finnas möjlighet till en viss rimlig ersättning till ett barnhem för de barn som är kvar på barnhemmet, t.ex. för bättre utrustning, fler anställda, bättre mat, när förhållandena kan vara helt undermåliga och egentligen helt oacceptabla. Det handlar då inte om att förbättra systemet i ett helt land utan om att ge en viss kompensation för att man kan få ta emot ett barn från just det barnhemmet eller den institutionen. Det handlar inte om att skuldbelägga familjer som adopterar, utan om ett solidariskt tänkande med hänsyn till att familjer som adopterar kan ha behov av att något kompensera för den miserabla situation som de andra barnen lever under. Det gagnar samtliga barn, de som blir kvar och de som adopteras internationellt, att deras levnadsbetingelser på t.ex. barnhemmet är goda. Vi vet från forskning, att det mer är kvaliteten på barnhemmet än längden på vistelsen, som är avgörande för hur det kommer att gå för barnen i livet. Särskilt yttrande av , sakkunnig i utredningen Beslut om medgivande att få adoptera Utredningen har redogjort för fördelar och nackdelar med att förlägga beslut om medgivande på tre nivåer; lokalt (kommunen), regionalt () och centralt (adoptionsmyndigheten). I sitt ställningstagande har utredningen valt att stanna för att beslut i dessa ärenden bör fattas av . Jag delar inte denna uppfattning, utan förordar att beslut om medgivande att få adoptera även fortsättningsvis bör åvila kommunens socialnämnd (motsvarande). Skälen för mitt ställningstagande är följande. En grundläggande princip vid beslutsfattande i ärenden som rör verksamhet bör vara att ansvaret för utredning, stöd, uppföljning och beslut bör ligga inom samma myndighet. Jag anser inte att det i utredningens arbete framkommit några objektiva skäl för att frångå denna ordning och lägga beslutsfattandet på annan myndighet. Att enskilda tjänstemän uppfattar att de i vissa fall inte får gehör av nämnden när de föreslår avslag på ansökan om medgivande till adoption utgör enligt min mening inget sådant skäl. har att fatta beslut i en rad ärenden, t.ex. familje- hemsplaceringar och stödinsatser, som rör barns och familjers liv och framtid. Såväl tjänstemän som förtroendevalda har därvid skaffat sig kunskap och erfarenhet om barns villkor, behov och utveckling. Att se till barnets bästa har varit en röd tråd i utred- ningens arbete. Det är också en central uppgift för socialnämnden och som nämnden således är väl förtrogen med. Jag anser också att det förhållandet att förtroendevalda fattar beslut inom socialnämndens ansvarsområde är av särskilt värde ur demokratisynpunkt och för beslutens legitimitet och förankring. Också detta talar för att beslut om medgivande bör ligga på socialnämnden, även om det enligt utredningen kan finnas anledning att låta allmänintresset vara representerat också i handläggning. Genom det flertal åtgärder som utredningen i övrigt föreslår för att förbättra kvalitén på utredningarna om medgivande och stärka utredarnas kompetens finns det all anledning anta att besluts- fattarnas underlag kommer att förbättras. Kunskaper om den bakgrund och de särskilda behov som adoptivbarn från annat land kan ha kan också förväntas öka, bland annat genom det nationella forskningscenter som föreslås inrättas och där en väsentlig uppgift är att sprida kunskap om aktuella forskningsrön. Min uppfattning är att de åtgärder och förbättringar som utredningen föreslår sammantaget kommer att medföra ökade möjligheter till objektivitet och säkerhet också i det lokala beslutsfattandet. Utredningen anför att en förutsättning för att kunna behålla den nuvarande beslutsordningen är att de förtroendevalda kontinuerligt får riktad utbildning om adoptivbarn och deras behov. Detta anses kräva stora utbildningsinsatser och utbildningskostnader. Jag anser det inte vara realistiskt att räkna med att kommunerna kommer att bedriva massiva utbildningsinsatser på detta område. Jag anser det inte heller behövligt. Förtroendevalda bör däremot erbjudas möjlighet att deltaga i de utbildningar som tjänstemännen får tillgång till och även erbjudas andra former av kunskaps- inhämtande. Exempelvis bör de kunskaper som inhämtas genom förekommande utbildning kring barn med särskilda behov vara till nytta också i dessa sammanhang. Kostnaderna för extra utbild- ningsinsatser riktade till förtroendevalda torde i detta sammanhang i stort sett vara marginella. Att som utredningen föreslår förlägga beslutsfattandet till medför enligt min mening inte några garantier för att besluten skulle bli mer välgrundade eller i någon mening bättre. Däremot skulle ett sådant förfarande kunna innebära att läns- styrelsens roll som tillsynsmyndighet, en roll som utredningen för övrigt vill förstärka, blir mer otydlig. Det kan inte heller uteslutas att de begränsade resurser som inom länsstyrelserna står till förfogande för tillsyn över genom förslaget kan komma att ytterligare naggas i kanten. Att både fatta beslut och utöva tillsyn är inte heller okomplicerat. Uppgiften att fatta beslut om medgivande till adoption skulle dessutom vara ny för . Om förslaget realiseras torde detta medföra att betydande administrativa och kompetensmässiga resurser behöver tillföras varje länsstyrelse. Jag delar här utredningens uppfattning att detta medför krav på ökade ekonomiska resurser. Jag anser däremot inte att dessa kostnadsökningar står i rimlig proportion till förväntat resultat. Adopterad från ett annat land. för internationella adoptionsfrågor. Adopterad – och sedan? Stöd och hjälp enligt 12 § SoL. Stiftelsen i samarbete med för internationella adoptionsfrågor. Kapacitetsstudie kring biståndsverksamhet. Rörelse & Utveckling. Barnets bästa – från vision till verklighet. , , 1999: Låtsasmorsa. , , 1998: En adoptivfamiljs liv och leverne. , , 2000: Från kaos till sammanhang. Commercialism Rife Int'l Adoptions, Says. I: UN . En förvaltning i demokratins tjänst - ett handlingsprogram. Fakta om mammor, förlossningar och nyfödda barn. Internationella adoptioner – . för internationella adoptionsfrågor. för internationella adoptionsfrågor. , , 2003: Adopterad. , , 1997: från Yujiang. , , 1995: Där inga bor. , , 2003: Den svenska psykiatrireformen. Bland brukare, eldsjälar och byråkrater. , , 1998: Samtal med vuxna adopterade. i samarbete med för internationella adoptionsfrågor. , , 2000: Adopterade får barn – internationellt adopterade berättar. för internationella adoptionsfrågor. När livet är värt att leva. Nationellt centrum för suicidforskning och prevention av psykisk ohälsa. Rapport nr 4 2002. Settfors , , 2000: Adoptivföräldrars behov av stöd – en studie i . Samtal om adoption – råd och tips för adoptionsrådgivning i grupp. för internationella adoptionsfrågor. Rapport 1997A och B. Styrelser med fullt ansvar. Till er som går i adoptionstankar. för internationella adoptionsfrågor. , , 1996: Blod är tjockare än vatten. Viljen I veta och viljen I förstå med internationella adoptioner i . för internationella adoptionsfrågor. Weigl, , 1997: Längtansbarnen. Översyn av verksförordningen – en förstudie. med förslag till ändringar i adoptions- Kostnader i samband med adoption av utländska Översyn av LVU. Svenskt medborgarskap för adoptivbarn och förbättrad rätt till föräldraledighet för adoptiv- Adoption av utländska barn. Mål och medel. Socialtjänst och socialförsäkringstillägg. Politisk styrning – administrativ självständighet. Regeringen, myndigheterna och myndigheternas Barns behov och föräldrars rätt. SOU 1993:58 Effektivare ledning i statliga myndigheter. I medborgarnas tjänst. politik för staten. Barnets bästa i främsta rummet. Stöd i föräldraskapet. Det gäller livet. Stöd och vård till barn och ungdomar med psykiska problem. – roll och uppgifter. SOU 2001:10 Barn i homosexuella familjer. Att förebygga och åtgärda Allmänna arvsfonden och Arvsfondsdelegationen. Ny organisation för Patent- och registrerings- 2001/02:166 Barnpolitiken – arbetet med strategin för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter. 2001/02:186 Ett barnrättsperspektiv i internationellt utvecklingssamarbete. Maj:ts proposition till med förslag till tryckfrihetsförordning m.m. Maj:ts proposition till med förslag till lag om samhällets vård av barn och ungdom (barnavårdslag) m.m. med förslag till lag om ändring i barna- vårdslag (nr 97). förbättrade familjeförmåner inom den allmänna försäkringen, m.m. om organisationen av verksamheten med om vissa författningsändringar till följd av om vissa frågor rörande internationella Ledning av den statliga förvaltningen. om bidrag vid adoption av utländska barn. om sekretesskyddet för uppgifter i om vård i vissa fall av barn och ungdomar. om vårdnad och umgänge. med förslag till statsbudget för budgetåret 1991/92. om svenskt medborgarskap för adoptiv- barn och förbättrad rätt till föräldra- ledighet vid adoption. om ändring i patientjournallagen (1985:562) m.m. Ändring i socialtjänstlagen. Statlig förvaltning i medborgarnas tjänst. Strategi för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter i Barn – här och . politiken i med utgångspunkt i FN:s konvention om barnets rättigheter. 1999/2000:149 Nationell handlingsplan för utveckling av hälso- och sjukvården. 2000/01:80 Ny socialtjänstlag m.m. 2001/02:166 Barnpolitiken – arbetet med strategin för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter. 2002/03:53 Stärkt skydd för barn i utsatta situationer m.m. om vissa anslag till omsorg om barn och Bidrag vid adoption av utländska barn. Strategi för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter i m.m. Anslag inom socialförsäkringsområdet. Parra-Aranguren, G. Explanatory report on convention #33. Report and Conclusions of the Special Commission on the Practical Operation of the Hague Convention of 29 1993 on Protection of Children and Co-operation in Respect of Intercountry för internationella adoptionsfrågor () – Barnen – Adoptioner – www.BFA–A.se - Solidaritet – Internationella Adoptioner – Adopterade Etiopiers och – www.aef- Adopterades Röst – /ar AFO – /afo.stockholm AFO – home.rixtele.com/%7Eceline/afoskane.html Forum för adopterade – Föreningen – – hem.passagen.se/eafse Koreanska Sällskapet i – home.swipnet.se/~w-64031 Avdelningen för barn- och ungdomspsykiatri, – – IPM, – /ipm , – Tema Barn, – /tema-b Barne-, ungdoms og familieforvaltningen, norska centralmyndigheten – Civilretsdirektoratet, danska centralmyndigheten – Euradopt, sammanslutning av västeuropeiska adoptions- organisationer – Justits- og kirkeministeriet, isländska centralmyndigheten – /interpro/dkm/dkm.nsf/pages/nordiske Konferensen för internationell privaträtt i – adoptionsärenden, finska centralmyndigheten – /stm/svenska/ansvarssektorer/ansvarssektorer_fset.htm UN (Briefing about the UN) – www. Adoptionsrådgivningen i och – /frameset.ht – Hemsida för alla som är intresserade av adoption – Beslut vid regeringssammanträde . En utredning skall se över vissa frågor med anknytning till internationella adoptioner. –beskriva den internationella adoptionsverksamheten, –pröva om det går att stärka barnets rätt i adoptionsprocessen, –anvisa former för att förbättra hemutredningarna i syfte att tillförsäkra adoptivbarnen så goda förhållanden som möjligt i det nya hemmet, –pröva om det nuvarande systemet för psykosocialt stöd och rådgivning tillgodoser adoptivfamiljernas behov, –analysera processen för auktorisation av adoptions- organisationer och vid behov föreslå förändringar av regelsystemet, –se över organisationen för för internationella adoptionsfrågor (), –analysera kostnadsfrågor i samband med internationella adoptioner samt –föreslå författningsändringar eller andra åtgärder som utred- ningens arbete föranleder. Cirka 1 000 barn adopteras från utlandet . Verksamheten regleras huvudsakligen genom lagen (1997:192) om internationell adoptionsförmedling. Den fortlöpande utvecklingen – både i och utomlands – gör det nu lämpligt att ompröva vissa delar av regelsystemet för internationella adoptioner. Konsekvenser av om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner genomfördes ett antal förändringar av den svenska adoptionslagstiftningen i samband med att tillträdde om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner. Konventionen trädde för del i kraft . En av förändringarna var att adoptions- organisationernas möjligheter att pröva de sökandes lämplighet togs bort. är den prövning som görs av socialnämnden – med möjligheter att överklaga till allmän förvaltningsdomstol – den enda prövningen som görs av de sökandes lämplighet som föräldrar. Organisationerna måste givetvis fortfarande bedöma om det finns möjlighet för dem att förmedla ett barn till de berörda sökande. I samband med att tillträdde utsågs för internationella adoptionsfrågor () till den centralmyndighet som konventionen föreskriver och NIA:s uppgifter har därmed ändrats reellt. En annan förändring var att möjligheterna att adoptera enskilt utan medverkan av en adoptionsorganisation inskränktes väsentligt. finns denna möjlighet bara i speciella fall. I dessa fall har givits en mer central roll . Jämsides med förändringar i svensk lagstiftning och därmed av adoptionsverksamheten har också viktiga förändringar skett i barnens ursprungsländer. spelar givetvis en central roll i denna utveckling, men många länder har även i övrigt stramat upp sin lagstiftning. Oroande tecken i form av handel med barn i öppen eller förtäckt form rapporteras dock från vissa länder bl.a. i form av öppna krav på biståndsinsatser från adoptions- organisationerna. De auktoriserade adoptionsorganisationerna har varit stabila. Några har upphört i ordnade former och bara någon enstaka har tillkommit. I allmänhet har de varit uppbyggda kring befintliga eller potentiella adoptivföräldrar. Vid utgången av hade fem organisationer auktorisation. Ärenden där skall fatta beslut om auktorisation och tillsyn över adoptionsorganisationer har blivit mer komplicerade. Det finns nu bl.a. exempel på organisationer som inte primärt består av adoptivföräldrar eller potentiella sådana utan där verksamheten med adoptioner blir ett komplement till annan verksamhet. Detta kräver andra bedömningar . för internationella adoptionsfrågor skiljer sig från flertalet andra myndigheter genom att nämnden – myndighetens styrelse – beslutar i ett antal enskilda ärenden. NIA:s instruktion är uppbyggd för att passa denna arbetsordning. Antalet enskilda ärenden där fattar beslut har dock blivit färre, bl.a. genom att beslutsrätt delegerats till kansliet. Detta och de förändringar som blivit följden av tillträdet till har sammantaget inneburit att antalet beslut för styrelsen har minskat. Styrelsen arbetar alltmer med övergripande frågor såsom budget, årsredovisning och liknande. Det gör att myndigheten numera arbetar mer i likhet med andra statliga myndigheter. Hemutredningar och prövningar av vem som skall få adoptera En fråga nära kopplad till problemet med att skydda barnets rättigheter är den om hur föräldrarna skall bedömas inför en adoption. En underårig med hemort utomlands får inte tas emot för adoption utan socialnämndens medgivande, 25 § socialtjänstlagen (1980:620). innehåller socialtjänstlagen krav på att förhållandena i hemmet skall vara utredda och att de som vill adoptera skall ha tillräckliga kunskaper om barn inför adoptionen. I övrigt ger lagstiftningen inte några anvisningar om vilka omständigheter som skall beaktas vid nämndens prövning. I olika sammanhang efterlyses närmare riktlinjer för socialnämnder och förvaltningsdomstolar när det gäller att bedöma vilka krav som bör ställas på dem som vill ta emot ett barn i syfte att adoptera det. De frågor som ofta kommer upp till diskussion i detta sammanhang är de sökandes ålder och hälsotillstånd inbegripet funktionshinder. De sökandes möjligheter att ge en god vård och fostran förefaller inte diskuteras lika ofta, självfallet beroende på att den lämpligheten är så mycket svårare att bedöma. Socialt stöd till adoptivbarn och deras familjer Från finns i 12 § socialtjänstlagen (1980:620) en ny bestämmelse som innebär att har ett särskilt ansvar för att ge stöd till adopterade barn. Det är ännu oklart hur den nya bestämmelsen fungerat i praktiken. Ett problem som adoptivföräldrar och adoptionsorganisationer ofta pekar på är att och barn- och ungdomspsykiatrin sällan har tillräckliga kunskaper om de särskilda problem adoptivbarn kan uppleva. Identitetsbildningen i tonåren är ofta problematisk för adoptivbarnen. Frågor kring varför barnet lämnades för adoption, de biologiska föräldrarnas situation etc. kan förstärka de vanliga tonårsproblemen. Adoptivbarn har också ofta med sig traumatiska upplevelser av förändringar och av att ha blivit övergivna. Adoptivbarnen är så få att endast några stora kommuner i landet har möjlighet att skaffa sig kunskap om och vana vid dessa problem. Olika försök har gjorts att bygga upp särskilda rådgivningar för dessa barn i privat eller frivillig regi. Det är dock svårt att få ekonomin att bära sig i dessa verksamheter och att göra dem tillräckligt tillgängliga, särskilt som det är olämpligt att ta ut höga avgifter av ungdomar som själva söker hjälp. Internationella adoptioner medför i allmänhet avsevärda kostnader för adoptivfamiljen. Detta är i viss mån ofrånkomligt, men det är också angeläget att kostnaderna inte blir sådana att de avhåller stora grupper från att adoptera. Genomsnittskostnaden för en utländsk adoption har ökat från /89 till . Det statliga adoptionskostnadsbidraget har höjts från till per adoption från . Höjningen har följts av förhållandevis betydande höjningar av organisationernas avgifter. Höjningarna har berott bl.a. på ökade kostnader i utlandet för barnets vård och uppehälle och på ökad dollarkurs. höjningar sannolikt varit välmotiverade kan det finnas en risk att adoptionsbidraget verkar kostnadsdrivande. Utgångspunkten för utredningens arbete skall vara FN:s konvention om barnets rättigheter och om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner. Utredningen skall ge en bild av den internationella adoptions- verksamheten både i och i världen i övrigt. Det finns bl.a. anledning att beskriva hur barnen blir tillgängliga för adoption. I vissa länder ställs krav på ersättningar i form av donationer och bistånd för att adoptionsorganisationerna skall få verka. Utredningen skall pröva hur detta stämmer med och vad kan göra i olika sammanhang för att minska riskerna för barnhandel. Utredningen bör också följa hur som adoptivland uppfattas av barnens ursprungsländer och pröva vad som kan göras för att förbättra informationen om i dessa länder. Barnets rätt i adoptionsprocessen Mot bakgrund av att adoptioner skall vara till för barnets bästa och att det inte finns någon rättighet för vuxna att adoptera skall utredningen överväga om barnets rättigheter i adoptionsprocessen ytterligare kan stärkas både i och i barnets ursprungsland. Utredningen skall utveckla arbetet kring prövningen av adop- tionssökande. Skälet till varför man i lagstiftningen varit sparsam med anvisningar om vilka krav som skall ställas på de sökande för att socialnämnden skall lämna medgivande är givetvis att varje föräldrapar är unikt och att så många olika faktorer har betydelse för vad som är ett gott föräldraskap. Några förutsättningar att i socialtjänstlagen ange specifika krav på föräldrarnas egenskaper och förmåga finns inte. Det är däremot viktigt att föräldrar till adoptivbarn har tillräckliga kunskaper om barn och om adoptivbarns särskilda behov och får allt det stöd de behöver och efterfrågar. Utredningen skall pröva hur de blivande adoptivföräldrarnas kunskapsbehov såväl före som efter adoptionen kan tillgodoses. Det är också viktigt att de som bedömer lämpligheten hos potentiella adoptivföräldrar får lämplig utbildning för uppgiften och att de får handledning i arbetet medan de utför dessa uppgifter.