sou · GRB321 · 2004-01-01 00:00:00 — Däremot är det av stor vikt att periodiska stipendier är pensions- grundande, då dessa med största sannolikhet har avgörande betydelse för individens slutgiltiga pension. Ett samarbete mellan inom AMS och den nya Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen skulle fullfölja principen om speciell hänsyn till konstnärers villkor i arbets- löshetsförsäkringen. Arbetsmarknaden för en etablerad frilansande konstnär består av ett stort antal korta anställningar och uppdrag. Komplexi- teten innebär otydlighet vid avgränsningen mellan den etable- rade frilansande konstnären och långtidsarbetslösa. Unga dansare liksom unga konstnärer på vissa andra områden bör inte ingå i den kommunala ungdomspraktiken eller andra ungdomsåtgärder inom arbetsförmedlingen. Frilansande arbetstagande konstnärer bör tillåtas att ta ett mindre antal uppdrag mot faktura utan att definieras som före- tagare inom arbetslöshetsförsäkringen. Nuvarande bedömning av konstnärlig verksamhet som bisyssla vid sidan av ett heltidsarbete innebär stora svårigheter. Orsaken är att inte flera arbetsgivare godkänns som grund för total arbetstid. Rutinerna för intygande av tillfälliga arbeten utanför gränser för kulturarbetare innebär ett hinder för internationellt utbyte, orsaken är komplicerade regelverk. AMS utfärdade särskilda riktlinjer för tillämpning av arbetslöshetsförsäkringen inom kulturområdet. Detta skedde i samverkan mellan AMS försäkringsenhet och AMS förmedlings- enhet. När försäkringsenheten från ombildas till Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen är det angeläget att denna samverkan fortsätter för att fullfölja principen om speciell hänsyn till konstnärers villkor inom arbetslöshetsförsäkringen. Eftersom konstnärerna kan erhålla arbetslöshetsersättning från i princip alla a-kassor behövs också en enkel och enhetlig infor- mation för konstnärer om de regler för arbetslöshetsersättning som gäller för personer med inkomster från både anställning och egen- företagande och reglerna för bisyssla. Genom att förbättra informationen till och kunskapen hos handläggare vid a-kassor skulle man kunna åstadkomma snabbare och enhetligare bedöm- ningar. Arbetslöshetsförsäkringens regler skiljer inte mellan personer med korta återkommande arbetslöshetsperioder och personer som är heltidsarbetslösa . Den etablerade fri- lansande konstnärens arbetsmarknad består ofta av ett stort antal korta anställningar – ibland bara för . AMS handläggnings- och statistiksystem bör utvecklas så att det är möjligt att skilja frilansande konstnärer från personer som är långtidsarbetslösa. På kulturarbetsmarknaden förekommer många olika kombina- tioner av anställningar och egenföretagande. Att arbetslöshets- ersättningssystemet inte tar hänsyn till dessa speciella förhållanden leder till komplikationer för individen. Här bör myndigheter inom kulturområdet som köper tjänster, delar ur projektbidrag, stipen- dier och andra individuella kulturstöd överväga ett smidigare för- farande. Vidare skulle t.ex. kunna variera betal- ningen av sina uppdrag så att det kan ge tidsbegränsade anställ- ningar till konstnärer som i övrigt är verksamma som arbetstagare och ge uppdragsmedel till egenföretagande konstnärer. Om frilansande arbetstagare inom kulturområdet tilläts att ta ett mindre antal uppdrag mot faktura och själva betala in sina sociala avgifter utan att klassificeras som företagare i arbets- löshetsförsäkringen skulle det stärka arbetslinjen samt synkronisera reglerna för arbetslöshetsersättning med skatte- och socialförsäk- ringsreglerna. För att särskilja unga dansare liksom unga konstnärer på andra områden med högt specialiserad yrkesutbildning saknar en utvecklad praxis som gör att de behandlas som arbets- sökande , och kvarstår inom kulturarbetsförmedlingen. När en konstnärlig verksamhet inte är av större omfång än att den kan betraktas som bisyssla enligt lagen om arbetslöshets- ersättning skulle konstnärernas situation hjälpas av att man god- kände en total arbetstid om fördelat på flera arbetsgivare. Kraven för egenföretagande konstnärer att helt avveckla den konstnärliga att verksamheten (utrustning, lokaler mm.) för att få arbetslöshetsersättning vid ett tillfälligt uppehåll i verksamheten är alltför långtgående. Rutinerna för intygande av tillfälliga arbeten utanför gränser för kulturarbetare är komplicerade. är det inte längre endast välbetalda stjärnor på kulturområdet som i perioder arbetar utanför landets gränser. Speciellt yngre bild- och formkonstnärer, dansare, koreografer, regissörer, musiker och filmare ser som en självklar arbetsmarknad. satsar stora medel för internationellt utbyte inom kulturområdet, liksom EU. Det är då av vikt att trygghetssystemen inte hindrar denna rörlighet. Egenföretagande konstnärers låga netto vid beräkning av SGI beror ofta på de höga fasta kostnaderna i den konstnärliga verksamheten. Den jämförelseinkomst som tillämpas för konstnärer som inte kan hänvisa till kollektivavtal och lönestatistik, nämligen och Författarfondens inkomstgaranti, är rimlig. En rimlig uppbyggnadsfas för egenföretagande konstnärer är . I denna fas bör emellertid inte inräknas tid som den egenföretagande konstnären är sjuk eller nyttjar föräldra- försäkringen. Frilansande dansare, musiker och andra konstnärer med fysiskt och psykiskt slitsamma yrken saknar ofta tillgång till specialist- kompetens vid förebyggande behandling, behandling och rehabilitering. Vid bedömning av havandeskapspenning tas ingen hänsyn till arbeten som är omöjliga att utföra redan tidigt i graviditeten. För frilansande dansare, skådespelare, sångare, musiker m.fl. är denna problematik särskilt tydlig. måste baserat på en rad fakta om individer göra avancerade bedömningar av en sjukpenninggrundande inkomst. När bedömer konstnärens framtida inkomst är det personens avsikt att arbeta, eventuella konstnärliga utbildning och omfattningen av personens tidigare arbete som konstnär som ligger till grund för bedömningen. Om i det individuella fallet inte anser sig ha tillräckligt med information för att bedöma konstnärens framtida inkomster kan man överväga att skapa kontakter med en eventuell framtida specialenhet för konst- närer inom och med konstnärernas organisa- tioner. Egenföretagande konstnärers oftast låga netton ger låg ersätt- ning i socialförsäkringssystemen, något som är svårt att förändra utan speciallagstiftning eller kulturpolitiska stödåtgärder. En möjlig lösning kopplad till tillämpningen är att konstnären i sitt netto vid SGI-beräkning skall få räkna in fasta kostnader som den betalar även under en sjuk- eller föräldraförsäkringsperiod, såsom ateljé- hyra, avbetalningar på maskiner m.m. Det finns enligt min mening användbara jämförelseinkomster för de flesta konstnärer. På scenområdet finns avtal mellan arbetsmark- nadens parter för samhällsägda teatrar och orkestrar, för fria teater- och dansgrupper m.fl. Att använda och För- fattarfondens inkomstgaranti som jämförelseinkomst är en rimlig lösning för konstnärer som inte kan hänvisa till avtal och löne- statistik. För egenföretagande konstnärer som kan visa på framtida in- komster för t.ex. ett utsmyckningsuppdrag bör dessa inkomster beaktas i bedömningen av SGI, något som är RFV:s mening. En rimlig uppbyggnadsfas för egenföretagande konstnärer, med den för konstnärer typiska långa infasningen i yrket, kan vara . Det är ett problem för konstnärer att det i uppbyggnadsfas- perioden inte bortses från den tid som den egenföretagande konstnären varit sjuk, eller nyttjat föräldraförsäkringen. Ur rättvisesynpunkt är det av vikt att handläggningen av fast- ställande av konstnärers SGI inte tar än vad som är normalt. För att detta skall vara möjligt bör enligt min mening och på liknande sätt som AMS och delvis koncentrera sin kompetens och handläggning av konstnärernas ärenden. Därvid skulle också informationen till konstnärsområdet kunna effektiviseras. 10.2.2Regler för sjukpenning, sjuklön och rehabilitering Vid är det av vikt att en frilansande konstnärs situation bedöms utifrån att vägen tillbaka till yrkeslivet kan vara lång. Det blir då viktigt, både för frilansande arbetstagare och för egenföretagare, att spelar en aktiv roll i rehabiliteringen och hjälpen med att uppfylla förutsättningarna för återgång till arbetet. Enligt min bedömning bör frilansande dansare, musiker och andra konstnärer med fysiskt och psykiskt slitsamma yrken ges till- gång till specialistkompetens när det gäller förebyggande behand- ling, behandling och rehabilitering. Frilansande kvinnliga konstnärer som uppenbart förhindras att arbeta under sin graviditet pga. arbetets art eller därför att fostret och kvinnan i ett mycket tidigt stadium kan ta skada av arbetet har inte som tillsvidareanställda vid institutioner en inkomstbaserad ersättning i form av en förlängd havandeskapspenning fram till den dag då föräldrapenning eller havandeskapspenning kan betalas ut. Havandeskapspenning kan enligt arbetsmiljölagen ges under hela graviditeten om arbetet är så fysiskt farligt att arbetsgivaren stänger av arbetstagaren från arbetsplatsen. Enligt min bedömning skulle ett tillägg i tillämpningen kunna göras så att hänsyn tas till arbete som omöjliggörs vid en graviditet. Avskaffandet av kvittningsrätten vid beräkning av bidragsgrun- dande inkomst för bostadsbidrag för egenföretagande konst- närerna har försvårat situationen för dem med låg inkomst. Konstnärer med behov av försörjningsstöd tvingas avyttra sin arbetslokal eller ateljé. Avskaffandet av kvittningsrätten för konstnärer inför beräkningen av bostadsbidraget innebar försämringar för egenföretagande konstnärerna med låg inkomst. Vid bedömning av försörjningsstöd är det av vikt att vissa generella råd ges från till kommunerna rörande bedömningen med hänsyn till konstnärers särskilda villkor. Detta gäller särskilt det nuvarande tvånget att avyttra sin ateljé eller arbetslokal för att få försörjningsstöd . Däremot är det rimligt att vid ett förmodat längre behov av försörjningsstöd kräva att konstnären står till arbetsmarknadens förfogande. Rese- och traktamentsersättningar som betalas av arbetsgivarna för frilansande arbetstagare behandlas av skattemyndigheten som lön och beläggs med arbetsgivaravgifter, vilket orsakar kostnadsökningar och minskar rörligheten på arbetsmark- naden. Avdragsrätten för arbetslokal i hemmet för konstnärlig verk- samhet motsvarar långt ifrån den faktiska årskostnaden för en utnyttjad arbetslokal i en lägenhet eller en villa. Vidare har schablonavdraget inte uppgraderats med penningvärdet. Det saknas en förutsägbar praxis som tar hänsyn till de konstnärligt yrkesverksammas speciella och ofta stora kostnader för sin konstnärliga verksamhet då en arbetsgivare saknas. 10.4.1Arbetsgivaravgifter på rese- och traktamentesersättningar För att frilansande konstnärer ska kunna ta arbeten utanför bostadsorten betalar arbetsgivaren/uppdragsgivaren i regel rese- och traktamentsersättningar. För konstnärer som är verksamma som arbetstagare betraktas dessa ersättningar av skattemyndig- heterna som en löneförmån som ska beläggas med arbetsgivar- avgifter. Detta motverkar både arbetslinjen och den geografiska rörligheten för konstnärer. En lösning vore att konstnärers rese- och traktamentesersättningar bedöms på samma sätt som bygg- nadsarbetares vilkas inställelseresor betraktas som tjänsteresor genom att bostaden betraktas som tjänsteställe. 10.4.2Konstnärens behov av en egen arbetsplats En uppjustering av schablonavdragen för arbete i bostaden är rimlig men otillräcklig. Skattelagstiftningen borde utgå från att den fri- lansande eller egenföretagande konstnären har rätt till en arbets- plats, därtill utformad på ett sätt som tillfredställer arbetsmiljö- kraven. 10.4.3Problem i tillämpningen av skattesystemet i har återinrättat en särskild enhet för handläggning av konstnärernas deklarationer. Den har därmed erkänt behovet av en mer sakkunnig behandling av konstnärernas deklarationer. Det vore emellertid orimligt om denna ordning enbart kom att gälla konstnärer i . I samband med att de lokala skattemyndigheterna omvandlas till en myndighet skulle handläggningen av samtliga konstnärers skatteärenden kunna han- teras av en central enhet. Det är angeläget att finna en lösning på pensionsfrågorna för konstnärer anställda vid statsunderstödda institutioner. De fria grupperna måste också ges möjlighet att fullfölja de pensions- avtal som de tecknat. Pensionsstipendier, men kanske framför allt inkomstgaran- tierna torde vara den enda möjliga förbättringen av pensionerna på kort sikt för stora grupper av konstnärer – egenföretagande såväl som frilansande som inte omfattas av avtalspension – i väntan på en mer grundläggande pensionslösning. Det är angeläget att man finner en lösning på pensionsfrågan för konstnärer anställda vid statsunderstödda kulturinstitutioner. De fria grupperna måste också ges möjligheter att fullfölja de nya pensionsavtalen i kollektivavtalen. Vid en anställning i inordnas man i både de generella och kompletterande trygghetssystemen. Alliansmodellen är därmed en förebild även när det gäller att tillgodose frilansande konstnärers behov av förbättrad ålderspension. De slutsatser jag anser man kan dra är att en ökning av antalet pensionsstipendier kanske i första hand antalet statliga inkomst- garantier sannolikt på kort sikt är den möjlighet som står till buds för förbättringen av pensionerna för stora grupper av egenföre- tagande konstnärer. Statliga konstnärsstipendier bör inte påverka bostadsbidraget. I reglerna om arbetslöshetsförsäkringen saknas anvisningar om konstnärsstipendier skall påverka arbetslöshetsersättningen eller inte. Arbetslöshetsförsäkringens grund är att arbetstagaren skall stå till arbetsmarknadens förfogande och aktivt söka arbete ersättning utgår. Arbetslöshetsersättning kompenserar till en viss gräns förlorad arbetsinkomst . Konstnärspolitiska stipendier är inte inkomst av arbete och bör därmed i likhet med eventuell förmögenhet och upphovsrätts- ersättningar inte påverka rätten till arbetslöshetsersättning. finns ingen enhetlig praxis för behandling av stipendier i arbetslöshetsförsäkringen. Det är av stor vikt att regeringen klargör reglerna för de konstnärspolitiska stipendierna och arbets- löshetsförsäkringen så att handläggningen kan ske snabbt och lik- formigt. Att bostadsbidraget kan sänkas med hänvisning till ett mottaget stipendium ter sig ogenomtänkt. Avsikten med stipendiet är att öka stipendiatens disponibla inkomst. En sänkning av bostads- bidraget kan ses som en indirekt beskattning av medel som enligt lag skall vara skattefria. En annan besynnerligt effekt är att konstnärer som har bostadsbidrag i vissa fall i praktiken får lägre stipendier än de som inte är berättigade till bostadsbidrag. Enligt min bedömning bör inte statliga konstnärsstipendier påverka bostadsbidraget. Som analysen i betänkandet visar ligger merparten av de problem konstnärer möter i de olika trygghetssystemen i tillämpningen, mera sällan i lagar och förordningar. Det stora antal rättsfall på området som ofta drivs länge och till dryga kostnader för stat och individ är en följd av detta. Orsaken till problemen som efterfrågas i direktivet har enligt min mening att göra med en brist på samsyn och samordning av konstnärernas ärenden i de olika systemen. Denna brist leder till att kunskapen om konstnärernas speciella villkor inte ökar vilket i sin tur leder till svårigheter i tillämpningen. En samordnande modell för hänsyn till konstnärernas villkor i trygghetssystemen Med AMS som förebild skulle konstnärernas ärenden kunna samordnas i särskilda enheter inom och . uppdrag att hålla sig underrättad om konstnärernas sociala och ekonomiska förhållanden vidgas så att det också innefattar konstnärernas ställning i skattesystemet och de sociala trygghetssystemen. Detta kräver dock en för- stärkning av nämndens kansli. Nämndens arbete i detta av- seende borde bedrivas i nära kontakt med ovan nämnda special- enheter liksom med berörda konstnärsorganisationer. För att motverka det administrativa underskottet hos en- skilda konstnärer behövs olika former av informations- och utbildningsinsatser. Informationsinsatserna bör ske samordnat och inte av varje myndighet för sig och i samarbete med be- rörda konstnärsorganisationer. Ansvaret att sådana samordnade insatser kommer till stånd kan ges till . Alliansmodellen representerad av bör byggas ut och även utvidgas till fler konstnärsgrupper än skådespelare i takt med att resurser skapas. Utöver att lösa många konstnärs- politiska problem förbättrar modellen också konstnärernas sociala trygghet. 11.1Konstnärernas villkor i trygghetssystemen Utredningen ska enligt direktivet kartlägga hur gällande trygghets- system inom bl.a. socialförsäkringsområdet förhåller sig till konst- närlig verksamhet. Innebär de nuvarande regelverken särskilda problem för konstnärliga yrkesutövare, särskilt egenföretagande och frilansande konstnärer? En genomgång av kultur- och konstnärspolitiska utredningar visar att direktivets problemställning varit aktuell åtminstone sedan Konstnärerna och samhället (1975:14) som linjerade principerna i konstnärspolitiken. Problematiken återkommer i Kulturskatte- kommitténs betänkande (1983:53)Konstnärens villkor (1990:39), i den övergripande (1995:85), i Arbete åt konstnärer (1997:183), och (1997:190). För att inte en ny utredning på nytt ska söka lösningar på samma typ av problem, bör man överväga hur en större enhetlighet och konsekvens i hanteringen av konstnärerna och trygghetssystemen skall åstadkommas. Systemen förändras kontinuerligt, myndigheter får nya direktiv och dessutom för- ändras ständigt konsten och konstnärernas villkor. Det är utgångs- punkten för hur enligt min mening regeringen bör arbeta vidare med problemen kring konstnärerna och trygghetssystemen. 11.1.1Reformer inom arbetsmarknadspolitiken ett positivt exempel och regeringen har slagit fast att konstnärligt yrkesverk- samma skall behandlas som en avgränsad grupp i arbetsmarknads- politiken och att hänsyn skall tas till deras speciella villkor. Detta har lett till att de särskilda förhållanden som gäller för konstnärligt arbete i stor utsträckning har kommit att beaktas vad gäller konst- närernas ställning inom arbetsmarknadspolitiken och arbetslöshets- I detta betänkande har jag konstaterat att någon mot- svarande hänsynstagande inte gjorts inom trygghets- och skatte- systemen. I mina direktiv hänvisas till att rimlig hänsyn skall tas till konstnärernas speciella förhållanden. Om ett principiellt ställnings- tagande görs från statsmakternas sida om att rimlig hänsyn till de konstnärligt yrkesverksammas särskilda villkor inte bara skall tas inom arbetsmarknadspolitiken utan också i social- och skatte- politiken skulle enligt min mening troligtvis många problem lösas för konstnärerna. Att undanröja alla problem genom att skapa specifika villkor för konstnärerna i lagstiftning och regelverk är en omöjlighet. Därtill är de konstnärligt yrkesverksamma en alltför heterogen grupp, lever under alltför starkt skiftande ekonomiska villkor och yrkes- villkor och är en alltför liten yrkeskategori på arbetsmarknaden. Modellen nedan är ett försök till överblick över den organisation som utvecklats inom arbetsmarknadspolitiken med avseende på de konstnärligt yrkesverksamma men även kulturarbetare i stort: 11.1.2Myndigheternas informationsstöd till konstnärliga egenföretagare Behovet av tjänster som förenklar kommunikationen mellan myn- digheter, medborgare och företag är väl dokumenterat och behovet av offentliga satsningar för att förbättra situationen stora. Närings- departementets avdelning för näringslivsutveckling har som en av sina övergripande målsättningar att just utveckla service och för- enkla informationen till företagen. Verket för näringslivsutveck- ling, , är centrala myndighet för frågor som rör näringslivets utveckling. Tillsammans med utgör ett för finansiering, före- tagsutveckling, entreprenörskap och regional näringslivsutveckling. 1999 beslutade regeringen på uppdrag av att skulle utveckla en internetbaserad elektronisk tjänst för infor- mation och ärendehantering till blivande och befintliga företagare. Tjänsten som drivs av är kostnadsfri och aktiv under . De första tre årens driftkostnader beräk- nades till . En egenföretagande konstnär har stor nytta av den allmänna information som utarbetats via denna tjänst. Med hänsyn till de speciella förutsättningar för konstnärligt företagande behövs dock en anpassad information som utgår från konstnärers speciella villkor som vägledning och information om de komplicerade trygghetssystemen. Inte minst behöver konst- närer hjälp när hon eller han arbetar utomlands. Eftersom inter- nationell rörlighet bland konstnärer uppmuntras nationellt och på EU-nivå (liksom inom FN) bör rimligen stöd ges åt en instans med brett kunnande om trygghetssystemen för konstnärer i och andra europeiska länder. 11.2.1Samordnad hantering av konstnärers ärenden inom RFV/och De lokala skattemyndigheterna och möjligtvis även Försäkrings- kassorna kommer att samlas i sammanhållna nationella myndigheter. I samband med detta skulle man kunna överväga att skapa särskilda enheter på nationell nivå för att hantera de konstnärligt yrkesverksammas ärenden. En kunnig och rationell hantering är en fördel för myndigheterna och underlättar för enskilda konstnärer och deras organisationer genom att skapa bättre genomlysning av de regler och villkor som gäller. Rimligen skulle detta innebära att betydligt färre fall behöver drivas i olika rättsinstanser. Inrättande av specialenheter skulle också medverka till en snabbare, enhetligare och mer rättssäker bedömning. En- heterna bör åläggas ett speciellt informationsansvar gentemot konstnärerna. AMS är i detta avseende en förebild. har man inom haft en särskild ordning och en sär- skild organisation för konstnärsärenden i arbetsmarknadspolitiken. Denna ordning har stärkts ytterligare, med en kulturarbetsdirektör i AMS högsta ledning. 11.2.2Konstnärsnämnden får i uppgift att kontinuerligt följa och kartlägga konstnärers sociala och ekonomiska villkor i skatte- och trygghetssystemen uppgift att hålla sig underrättad om konst- närernas sociala och ekonomiska förhållanden bör vidgas så att det också innefattar konstnärernas ställning i skattesystemet och de sociala trygghetssystemen. Detta kräver dock en förstärkning av nämndens kansli. Nämndens arbete i detta avseende bör bedrivas i nära kontakt med ovan nämnda specialenheter, liksom med berörda konstnärsorganisationer. Samverkan kan också ske med Författar- fonden och . Nämnden har från tid till annan lagt ut begränsade uppdrag för att beskriva villkoren för vissa avgränsade konstnärsgrupper. Det är önskvärt att nämndens kansliresurser för att fullgöra detta uppdrag förstärks som uppdraget vidgas. Att en kompetens sam- las i vore en fördel för konstnärerna och deras organisationer men också för AMS, och Skatte- myndigheten. I uppdrag skulle också ligga att underlätta det internationella kulturutbytet, att genom information och på annat sätt hjälpa konstnärerna att ta sig förbi det byrå- kratiska hinder som ställs upp för sådan utbyte samt att i inter- nationella sammanhang verka för en förenkling av dessa regler. 11.2.3Informations- och utbildningsinsatser inom konstnärsområdet En betydande del av den kompetens som denna utredning utnyttjat härrör från enskilda experter som några av konstnärsorganisa- tionerna förfogar över. Denna kompetens är ett värdefullt komple- ment till den föreslagna samordningen inom och mellan de olika myndigheterna, liksom till den likaledes föreslagna förstärkningen av utredningskapacitet. För att motverka det administrativa underskottet hos enskilda konstnärer krävs olika former av informationsinsatser.