sou · GRB3120d1 · 2004-01-01 00:00:00 — För att få tillstånd att släppa ut koldioxid krävs att verksamhets- utövaren kan övervaka och rapportera utsläppen på ett tillförlitligt sätt. Med begreppet tillförlitligt sätt avses att övervakningen och rapporteringen så långt möjligt motsvarar de faktiska utsläppsför- hållandena. Närmare bestämmelser om kraven på övervakning och rapportering finns i 6 och 7 §§. 6 § Övervakningen skall ske genom beräkning eller mätning. 7 § Rapporteringen skall för varje anläggning innehålla följande upp- gifter a)om övervakningen sker genom beräkning 5.osäkerhet i beräkningen. b)om övervakningen sker genom mätning 2.uppgifter om mätmetodernas tillförlitlighet och 3.osäkerhet i mätningen. artikel 14 och bilaga IV till handelsdirektivet.) Kommentaren avser både 6 och 7 §§. Bestämmelserna i artikel 14 och i bilaga IV till handelsdirektivet reglerar övervakning och rapportering av utsläpp. Bestämmelserna har tagits in under förevarande kapitel eftersom verksamhets- utövaren redan i ansökan om tillstånd skall kunna visa hur denne avser att övervaka och rapportera utsläppen. Kommissionen skall anta riktlinjer för övervakning och rapportering av utsläpp av växt- husgaser i enlighet med artikel 14.1 i handelsdirektivet. Riktlinjerna för rapportering är enligt artikel 14.3 i handelsdirektivet bindande för medlemsstaterna (se vidare under 9 §). 8 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får utfärda närmare föreskrifter om sättet för beräkning, kraven på mät- ning samt formen för och innehållet i rapporteringen. Kommissionen skall anta riktlinjer för övervakning och rapporte- ring av utsläpp av växthusgaser i enlighet med artikel 14.1 i han- delsdirektivet. Genom delegation i denna paragraf ges regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer be- fogenhet att genomföra kommissionens beslut. 9 § En ny anläggning kan inte erhålla tillstånd enligt denna lag om det saknas erforderliga tillstånd enligt eller äldre miljö- lagstiftning. artikel 8 i handelsdirektivet.) I artikel 8 i handelsdirektivet föreskrivs att medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att villkoren och förfarandena för utfärdande av tillstånd för utsläpp av växthusgaser samordnas med de villkor och förfaranden som gäller enligt IPPC-direktivet. Genom att knyta villkoren för tillstånd när det är fråga om ny verksamhet till tillstånd enligt regler genomförs en sådan samordning. Någon reglering om att det skall krävas att en anläggning i vilken det pågår verksamhet skall inneha erforderliga tillstånd enligt eller äldre miljölagstiftning torde inte behövas eftersom det får förutsättas att pågående verksamheter har erforderliga tillstånd (jfr bestämmelsen vid återkallelse av tillstånd 13 § p. 10 § Ett tillstånd skall förenas med de krav på övervakning och rapportering som tillståndsmyndigheten enligt 5–7 §§ eller enligt före- skrifter meddelade med stöd av denna lag anser erforderliga. Ett tillstånd får omfatta en eller flera anläggningar på samma plats om de drivs av samma verksamhetsutövare. Ett tillstånd kan begrän- sas till att avse en del av en anläggning. artikel 6 i handelsdirektivet.) Genom den föreslagna paragrafen införlivas bestämmelserna i artikel 6.1 och 6.2 om villkor och innehåll för tillståndet för utsläpp av växthusgaser. Bestämmelserna i artikel 6.2a b om verksamhets- utövarens namn och adress samt en redogörelse för anläggningens verksamheter och utsläpp kan regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer införliva genom verkställighetsföreskrifter. Verksamhetsutövarens skyldighet att överlämna utsläppsrätter motsvarande de sammanlagda utsläppen från anläggningen under varje kalenderår som föreskrivs i artikel 6.2e i handelsdirektivet kommer att införlivas genom den fullständiga lagen. Enligt paragrafens första stycke får tillståndsmyndigheten med- dela villkor för ett tillstånd att släppa ut koldioxid. De villkor som tillståndsmyndigheten kan föreskriva anges i 5 7 §§ eller i före- skrifter som meddelats med stöd av denna lag. Förändring av anläggning som erhållit tillstånd 11 § Verksamhetsutövaren skall till tillståndsmyndigheten skriftligen anmäla alla planerade förändringar av anläggningens art eller funk- tion eller utvidgning av anläggningen om förändringen eller ut- vidgningen kan innebära nya krav på övervakning och rapportering. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får utfärda närmare föreskrifter om när en anmälan enligt första stycket erfordras. skall om de krav som anges i 5–7 §§ eller i föreskrifter som meddelats med stöd av denna lag är uppfyllda med- dela förnyat tillstånd för den förändrade eller utvidgade anläggningen. Tillstånd får dock inte meddelas om det för anläggningen saknas erforderliga tillstånd enligt eller äldre miljölagstiftning. artikel 7 i handelsdirektivet.) Genom förevarande paragraf införlivas bestämmelser om anmäl- ningsskyldighet för verksamhetsutövaren vid förändring och ut- vidgning av anläggningen samt om kravet på förnyat tillstånd i direktivets artikel 7. Det är här fråga om förändringar som ställer någon form av nya krav på övervakningen eller rapporteringen. Närmare föreskrifter om vad dessa krav innebär får meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. I paragrafens tredje stycke föreskrivs att tillstånd inte kan före- skrivas om det för anläggningen saknas erforderliga tillstånd enligt eller äldre miljölagstiftning. 12 § En ny verksamhetsutövare skall till tillståndsmyndigheten om- gående anmäla att han tagit över driften av anläggningen. skall i fall som i första stycket sägs meddela förnyat tillstånd om den nye verksamhetsutövaren uppfyller de krav som anges i 5–7 §§ eller i föreskrifter meddelade med stöd av denna lag. artikel 7 i handelsdirektivet.) Genom förevarande paragraf införlivas bestämmelser om att för- nyat tillstånd erfordras för ny verksamhetsutövare som övertar Bestämmelsen innebär att en ny verksamhetsutövare alltid är skyldig att lämna in en anmälan om att man har övertagit driften av en anläggning. På motsvarande sätt som den prövning som skall göras enligt 11 § skall även enligt förevarande paragraf det göras en prövning av om den nye verksamhetsutövaren uppfyller de krav som anges i 5 7 §§ eller i föreskrifter som meddelats med stöd av denna lag. 13 § Miljödomstolen får på ansökan av tillsyns- eller tillståndsmyn- digheten återkalla ett meddelat tillstånd 1.om tillståndet som gäller för verksamheten inte har följts och avvikelsen är av allvarlig art, eller 2.om erforderliga tillstånd enligt eller äldre miljölag- stiftning saknas. Paragrafen saknar motsvarighet i handelsdirektivet. I punkten 1 föreskrivs en möjlighet för miljödomstolen att på ansökan av tillsyns- eller tillståndsmyndigheten återkalla ett tillstånd när detta inte har följts. Det är här fråga om att övervakningen eller rappor- teringen är bristfällig. Bestämmelsen behandlas närmare i av- snitt 4.6. Det får överlämnas till rättstillämpande myndigheter att bedöma när förseelsen är av allvarlig art. I punkten 2 finns möjligheten att återkalla tillstånd om tillstånd enligt saknas. Det kan här vara fråga om att en verksamhetsutövare får sitt tillstånd återkallat eller att tillstånd inte har beviljats. I 24 kap. finns bestämmelser om återkallelse av tillstånd. 1 § En verksamhetsutövare som ansökt om tilldelning enligt 17 § skall utan vederlag tilldelas utsläppsrätter enligt vad som föreskrivs i 2–11 §§ för den eller de anläggningar för vilka denne har tillstånd till utsläpp av koldioxid enligt 2 kap. 1 § eller ansökt om sådant tillstånd före . Om verksamhetsutövaren innehar fler än en anläggning skall tilldelningen ske för var och en av anläggningarna. Utan hinder av vad som sägs i första stycket avseende tillstånd skall en verksamhetsutövare som ansöker om tillstånd – utan vederlag tilldelas utsläppsrätter i den mån det totala antalet utsläppsrätter enligt 2 § inte överskrids. artikel 10 i handelsdirektivet.) All tilldelning av utsläppsrätter skall enligt paragrafens första stycke vara gratis. Den möjlighet som finns i handelsdirektivet att efter ett auktionsförfarande tilldela av utsläppsrätterna har således inte utnyttjats. Utsläppsrätterna tilldelas verksamhetsut- övaren för den eller de anläggningar som han innehar. I paragrafens andra stycke föreskrivs att tilldelning skall ske om ansökan ges in – i den mån det finns utsläppsrätter kvar att tilldela. 2 § Tilldelningen av utsläppsrätter skall vara grundad på den nationella fördelningsplanen. Den totala årliga tilldelningen av ut- släppsrätter, exklusive tilldelning för nytillträdande anläggningar och för den beräknade ökningen för utsläpp som härrör från icke utbytbara råvaror, får inte överstiga utsläpp motsvarande XX miljoner ton koldioxid. Tilldelningen av utsläppsrätter får för nytillträdande anläggningar och för den beräknade ökningen för utsläpp som härrör från icke utbytbara råvaror uppgå till högst Y miljoner ton koldioxid. Regeringen får utfärda föreskrifter om tilldelningen och om högsta antal utsläppsrätter för nytillträdande anläggningar respektive för ut- släpp som härrör från icke utbytbara råvaror enligt andra stycket. artikel 11 i handelsdirektivet.) I avsnitt 5.1 lämnas en redogörelse för skälen till att paragrafen anger XX respektive Y miljoner ton koldioxid. Enligt artikel 11 i handelsdirektivet skall tilldelningen vara grun- dad på den nationella fördelningsplanen enligt vad som närmare föreskrivs i artikel 9. I avsnitt 5.2 behandlas den nationella för- delningsplanen närmare. Den totala tilldelningen av utsläppsrätter för samtliga anläggningar får enligt paragrafens första stycke inte överskrida utsläpp om XX miljoner ton koldioxid. I den totala mängden utsläppsrätter ingår inte utsläppsrätter för nytillträdande anläggningar eller för utsläpp som härrör från icke utbytbara råvaror enligt paragrafens andra stycke. Dessa utsläppsrätter får till- sammans högst uppgå till utsläpp motsvarande Y miljoner ton koldioxid. I paragrafens tredje stycke ges regeringen bemyndigande att fastställa högsta antal utsläppsrätter för nytillträdande anlägg- ningar respektive för utsläpp som härrör från icke utbytbara råvaror. Utsläppsrätter för utsläpp som härrör från utbytbara bränslen 3 § För en anläggning som var i drift skall till- delningen av utsläppsrätter för utsläpp som härrör från utbytbara bränslen för vart och ett av åren 2005–2007 fastställas till det antal utsläppsrätter som motsvarar ett årligt genomsnittligt utsläpp för anläggningen –2001. I paragrafen anges huvudregeln för tilldelningen av utsläppsrätter. Tilldelningen är baserad på historiska utsläpp och innebär att det för åren 1998 2001 räknas fram en anläggnings genomsnittliga utsläpp som härrör från utbytbara bränslen. För anläggningen tilldelas för vart och ett av åren 2005 2007 utsläppsrätter mot- svarande det beräknade genomsnittet. Bestämmelsen behandlas även under avsnitt 5.3. 4 § För en anläggning som tagits i drift efter men före skall tilldelningen av utsläppsrätter som avses i 3 § beräknas som ett årligt genomsnitt av utsläppen efter det som anläggningen togs i drift t.o.m. . I paragrafen regleras den situation att en anläggning tagits i drift efter vilket får till följd att bestämmelsen i 3 § inte är tillämplig. Det årliga genomsnittet får i stället beräknas för utsläpp som kan vara högst och lägst . 5 § Om det föreligger särskilda skäl får ett årligt genomsnittligt ut- släpp beräknas än vad som följer av 3 och 4 §§. Enligt paragrafen kan det genomsnittliga utsläppet beräknas för tre eller färre år av den tidsperiod som är aktuell enligt 3 eller 4 § om det föreligger särskilda skäl. Så kan fallet t.ex. vara om utsläppen varit förhållandevis små på grund av att det förelegat onormala förhållanden till följd av ombyggnader av anläggningen eller liknande. Det skall således inte vara fråga om externa för- hållanden såsom ett ovanligt nederbördsfattigt år eller ett ovanligt nederbördsrikt år som kan ha betydelse för utsläpp i samband med elproduktion. En annan situation som kan tänkas är att en verksamhetsutövare har valt att lägga ner en anläggning . I stället har han valt att utöka verksamheten vid en eller flera andra anläggningar vilket har lett till större utsläpp vid de anläggningarna. Så kan t.ex. vara fallet när nedläggningen har skett i perioden. Det får överlämnas till rättstillämpningen att närmare avgöra i vilka fall bestämmelsen är tillämplig. 6 § Tilldelning av utsläppsrätter får, utan hänsyn till bestämmelserna i 3 och 4 §§, göras genom att en anläggnings faktiska utsläpp jämförs med de genomsnittliga utsläppen inom respektive sektor eller del av sektor. En sådan jämförelse får göras endast om det finns ett till- förlitligt underlag. Regeringen får meddela föreskrifter om när en jämförelse enligt första stycket skall användas vid tilldelning av utsläppsrätter. I paragrafens första stycke regleras när det kan bli fråga om att frångå principen om att de historiska utsläppen skall ligga till grund för bestämmandet av antalet utsläppsrätter. I stället för historiska utsläpp tilldelas utsläppsrätterna genom att den aktuella anlägg- ningen jämförs med övriga anläggningar inom samma sektor eller delsektor, s.k. benchmarking. I avsnitt 5.3 finns en närmare redo- görelse för benchmarking som tilldelningsmetod. I paragrafens andra stycke ges regeringen bemyndigande att meddela undantag från huvudregeln i 3 och 4 §§ att tilldelning skall vara grundad på uppgifter om historiska utsläpp under förutsätt- ning att det finns tillförlitligt underlag för att använda bench- marking som tilldelningsmetod. 7 § För en anläggning som tagits i drift eller senare skall tilldelningen göras genom att anläggningens utsläpp jäm- förs med de genomsnittliga utsläppen inom respektive sektor eller del av sektor. Om det för någon sektor eller del av sektor saknas tillförligt under- lag för att göra en jämförelse enligt första stycket får regeringen med- dela föreskrifter om vilken tilldelningsmetod som i stället skall användas. I de fall som avses i paragrafens första stycke har anläggningen tagits i drift efter den period som anges i 3 § och det är således inte fråga om något undantag från huvudregeln om tilldelning i förhållande till historiska utsläpp. För samtliga under paragrafen aktuella anläggningar kommer benchmarking att användas som tilldelnings- metod. I paragrafens andra stycke ges regeringen bemyndigande att med- dela föreskrifter om vilken metod som skall användas om det för någon sektor eller del av sektor saknas underlag att tillämpa bench- marking vid tilldelning av utsläppsrätter. En metod som kan komma i fråga är att krav på bästa möjliga teknik används som jämförelsenorm. 8 § Om en anläggning som tilldelas utsläppsrätter med tillämpning av 6–7 §§ har ett bättre utsläppsvärde än sektorns eller delsektorns genomsnitt skall anläggningen tilldelas utsläppsrätter som uppgår till anläggningens faktiska utsläpp. Övriga anläggningar erhåller utsläpps- rätter motsvarande sektorns eller delsektorns genomsnittliga utsläpp. I paragrafen ges bestämmelser om hur antalet utsläppsrätter bestäms när tilldelning av utsläppsrätter görs med benchmarking som tilldelningsmetod. För det fall en anläggning har utsläpp som är lägre än vad som motsvarar de genomsnittliga utsläppen för sektorn eller delsektorn tilldelas anläggningen utsläppsrätter i för- hållande till sina egna utsläpp. Övriga anläggningar som har ut- släpp som är desamma som sektorns eller delsektorns genomsnitt- liga utsläpp eller som är högre får utsläppsrätter som motsvarar sektorns eller delsektorns genomsnittliga utsläpp. Utsläppsrätter för utsläpp som härrör från icke utbytbara råvaror 9 § För en anläggning som släpper ut koldioxid som härrör från icke utbytbara råvaror skall ett årligt genomsnitt av utsläppen bestämmas enligt vad som föreskrivs i 3–8 §§. Om de beräknade utsläppen bedöms öka i för- hållande till det årliga genomsnittet beräknat enligt första stycket skall ökningen läggas till det framräknade årliga genomsnittliga utsläppet. Regeringen får meddela föreskrifter om vilka faktorer som skall ligga till grund för bedömningen av den beräknade ökningen av ut- släpp enligt andra stycket. Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 5.4. 10 § Om det totala antalet utsläppsrätter som skall tilldelas enligt 3- 8 §§ och 9 § första stycket överstiger det totala antalet utsläppsrätter enligt 2 § första stycket skall antalet utsläppsrätter som tilldelas an- läggningar enligt 3-8 §§ och 9 § första stycket justeras proportionellt för var och en av dessa anläggningar så att den totala mängden utsläppsrätter enligt 2 § första stycket inte överskrids. Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 5.5. Den totala mängd utsläppsrätter som inte får överskridas är här, till skillnad från vad som gäller justering enligt 11 §, bestämd i lag. 11 § Om den totala beräknade ökningen för enligt 9 § andra stycket överstiger det högsta antal utsläppsrätter som regeringen fast- ställt för utsläpp som härrör från icke utbytbara råvaror skall antalet utsläppsrätter som tilldelas enligt 9 § andra stycket justeras pro- portionellt för var och en av dessa anläggningar så att högsta antalet utsläppsrätter inte överskrids. Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 5.5. Det högsta antal utsläppsrätter som inte får överskridas enligt förevarande bestäm- melse är här, till skillnad från vad som gäller justering enligt 10 §, bestämt av regeringen genom bemyndigandet i 2 § tredje stycket. Märk dock vad som sägs om total mängd i 2 § andra stycket. 12 § En nytillträdande anläggning som erhållit nytt tillstånd tilldelas utsläppsrätter genom att anläggningens beräknade utsläpp jämförs med de genomsnittliga utsläppen inom respektive sektor eller del av sektor . Om anläggningens beräknade utsläppsvärde enligt första stycket är bättre än sektorns eller delsektorns genomsnitt skall anläggningen till- delas utsläppsrätter som uppgår till anläggningens beräknade utsläpp. Övriga anläggningar erhåller utsläppsrätter motsvarande sektorns eller delsektorns genomsnittliga utsläpp. Om det för någon sektor eller del av sektor saknas tillförligt under- lag att använda som en jämförelse enligt första stycket får regeringen meddela föreskrifter om vilken tilldelningsmetod som i stället skall an- vändas. I 1 kap. 2 § finns en definition av vad som avses med nytillträdande anläggning. I avsnitt 5.6 finns en närmare redogörelse för vilka anläggningar som är att betrakta som nytillträdande anläggningar. I paragrafens andra stycke regleras hur antalet utsläppsrätter skall bestämmas. Eftersom det är fråga om benchmarking som tilldel- ningsmetod är tillämpningen densamma som enligt 8 §. Till skillnad från vad som gäller enligt 8 § är det i förevarande paragraf fråga om en bedömning av de beräknade utsläppen från en ny anläggning. Beträffande tillämpningen av paragrafens tredje stycke hänvisas till vad som sägs under 7 § andra stycket. 13 § En nytillträdande anläggning som förnyat sitt tillstånd tilldelas utsläppsrätter för utsläpp som härrör från icke utbytbara råvaror i för- hållande till beräknade sådana utsläpp för tiden från det att tillståndet förnyades och t.o.m. . Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 5.6. 14 § Vad som sägs i 11 13 §§ gäller under förutsättning att den totala mängden utsläppsrätter för nytillträdande anläggningar inte överstiger det högsta antal utsläppsrätter som regeringen fastställt för sådana anläggningar. Det högsta antal utsläppsrätter som inte får överskridas enligt förevarande bestämmelse är här, till skillnad från vad som gäller justering enligt 10 §, och på samma sätt som enligt 11 § bestämt av regeringen genom bemyndigandet i 2 § tredje stycket. Märk dock vad som sägs om total mängd i 2 § andra stycket. Tilldelning för oundviklig utsläppsökning 15 § Om annan gemenskapsrättslig lagstiftning medför oundvikliga ökningar av koldioxidutsläpp för någon anläggning så skall denna anläggning, oaktat vad som anges i 2 §, tilldelas utsläppsrätter som motsvarar denna ökning. Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 5.8. Tilldelning vid force majeure 16 § Om det föreligger omständigheter som är att anse som force majeure kan efter ansökan tillsynsmyndigheten efter att ha hört Euro- peiska kommissionen tilldela icke överlåtbara utsläppsrätter. Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 5.1. 17 § Ansökan om tilldelning av utsläppsrätter görs av verksamhets- utövaren. Till ansökan skall bifogas ett intyg av verksamhetsutövarens revisor som styrker riktigheten av de uppgifter som lämnats i ansökan. Ansökningar om tilldelning som avser nytillträdande anläggningar skall behandlas i den ordning de inkommit till tillsynsmyndigheten. Närmare föreskrifter om ansökningsförfarandet meddelas av rege- ringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Verksamhetsutövaren skall ansöka om tilldelning av utsläppsrätter. Till ansökan skall bifogas intyg från verksamhetsutövarens revisor att uppgifterna som lämnas är riktiga. I de fall verksamhetsutövaren är ett aktiebolag är det fråga om en auktoriserad eller godkänd revisor. Lämnas felaktiga uppgifter kan detta leda till ansvar enligt bestämmelserna i 5 kap. I paragrafens andra stycke föreskrivs att ansökningar avseende nytillträdande anläggning skall handläggas i den ordning de in- kommit eftersom den begränsning av utsläppsrätter som rege- ringen bestämmer enligt 2 § tredje stycket kan komma att innebära att anläggningar, om det inte längre finns några utsläppsrätter att tilldela, får köpa utsläppsrätter på andrahandsmarknaden. Beslut om tilldelning m.m. 18 § skall med- dela beslut om tilldelning. I beslutet skall anges antalet utsläppsrätter som tilldelats verksamhetsutövaren och hur dessa skall fördelas mellan dennes anläggningar. Om en ansökan om tillstånd görs – med stöd av 1 § andra stycket skall beslut om till- delning meddelas så snart det är möjligt. I paragrafens första stycke anges vad som föreskrivs i artikel 11.1 i handelsdirektivet om tidpunkten för beslutet om tilldelning. För att hänsyn skall kunna tas till eventuell justering enligt 10 11 §§ är det nödvändigt att samtliga beslut meddelas då till- synsmyndigheten har kännedom om det totala antal utsläppsrätter myndigheten avser att utfärda. I paragrafens andra stycke föreskrivs om undantag från första stycket när en ansökan om tillstånd gjorts – . 1 § skall utöva tillsyn över efterlevnaden av denna lag och av de föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. Av paragrafen framgår att tillsynsmyndigheten skall utöva tillsyn över efterlevnaden av denna lag och av de föreskrifter som med- delats med stöd av lagen. Denna tillsyn kommer, under den korta tid som lagen skall gälla, att begränsas till de uppgifter som lämnas som grund för att få tillstånd och som lämnas som underlag för tilldelning av utsläppsrätter. 2 § har rätt att på begäran få de upplysningar och ta del av de handlingar som behövs för tillsynen. En begäran får förenas med vite. Genom paragrafen ges tillsynsmyndigheten en rätt att få de upplysningar och ta del av de handlingar som behövs för tillsynen. En begäran från myndigheten skall kunna förenas med vite. 3 § får meddela de förelägganden som behövs för att trygga efterlevnaden av de föreskrifter som omfattas av tillsynen. Ett föreläggande får förenas med vite. Paragrafen omfattar sådana förelägganden som behövs för att trygga efterlevnaden av lagen och de föreskrifter som omfattas av tillsynen. Även förelägganden enligt denna paragraf får förenas med vite. 4 § skall på begäran få tillträde till anläggningar som omfattas av denna lag samt lokaler och områden som hör till sådana anläggningar i den utsträckning det behövs för tillsynen. Denna rätt omfattar inte bostäder. skall lämna det biträde som behövs för tillsynen. Av paragrafen följer att tillsynsmyndigheten har rätt att få tillträde till de anläggningar som omfattas av tillsynen samt lokaler och områden som hör till anläggningarna i den utsträckning det behövs för tillsynen. Myndigheten har inte rätt att få tillträde till bostäder.