sou · GRB354d2 · 2004-01-01 00:00:00 — Reservation av ledamoten () Rätt till deltid för äldre arbetstagare Hälften av befolkningen mellan 60–står utanför arbets- kraften. Den genomsnittliga pensionsåldern är . Till detta kommer en omfattande sjukfrånvaro i de högre åldrarna. visar den demografiska utvecklingen entydigt att sam- hällsekonomin behöver fler arbetstimmar per individ. I en studie som gjorts av Äldreberedningen (Senior 2005) sva- rade att en förkortad arbetstid före normal pension skulle underlätta för dem att fortsätta arbeta till . Av dessa var andelen kvinnor något högre än andelen män. Enligt en studie gjord av kunde av kvinnorna och av männen i åldrarna 50– tänka sig att minska arbetstiden även om det medförde lägre lön. Äldreberedningen konstaterar att det på dagens arbetsmarknad ofta handlar om heltidsarbete eller inget arbete alls för de äldre. Beredningen anser att den äldre arbetskraften bör stimuleras till deltidsarbete istället för att sluta helt, möjligheterna till deltids- arbete bör förbättras och lagstiftningen ses över. En rätt att gå ned i arbetstid skulle då kopplas till ett uttag av pensionsbestämmel- serna och gälla för arbetstagare . Det nya pensionssystemet möjliggör uttag avpension i form av kvarts, halv eller tre kvarts pension. Dock finns ingen generell rätt för arbetstagaren att gå ned i arbetstid i motsva- rande mån. En ändrad sysselsättningsgrad förutsätter att arbets- tagaren kommer överens om det med sin arbetsgivare. Reservationer och särskilda yttranden Redan i början av kommitténs arbete diskuterades frågan att knyta arbetstagares rätt till deltid till uttag av pension. I delbetän- kande SOU 2002:58 Tid – för arbete och ledighet, skriver kom- mittén att man ämnar återkomma till frågan i kommitténs slut- betänkande. I detta slutbetänkande konstaterar nu kommitténs majoritet att mer ingående undersökningar krävts för att undersöka effekterna på arbetskraftsutbudet varför inget förslag läggs till för- ändrad lagstiftning. Vid en fråga i till arbetsmarknadsminister , om han var beredd att ge kommittén tilläggsdirektiv med uppdrag att utarbeta ett förslag som ger rätt för äldre arbetstagare att arbeta deltid, svarar han att han erfarit att kommittén överväger ett förslag i linje med med detta. Därför planeras ej att ge något tilläggsdirektiv. Enligt min mening har kommittén inte avsatt nödvändig tid för att närmare undersöka effekterna på arbetskraftsutbudet vid ett dylikt förslag. Kommittén har alltså, trots ansvarig ministers utta- lande underlåtit att lägga ett lagförslag i frågan. Människors behov av att successivt kunna trappa ner sitt arbets- liv istället för att gå från heltid till inget arbete alls motsvarar mångas önskemål och skulle kunna möjliggöra för dem som lämnat arbetsmarknaden helt före uppnådd pensionsålder, att stanna kvar fler år på egenvalda villkor. Den enskildes önskemål om arbetstidens omfattning är självfallet beroende av en rad fakto- rer som hälsa, arbetskrav, familjens behov, privat ekonomi, fritids- aktiviteter och omgivningens attityder. Mot bakgrund av att den faktiska pensionsåldern är , finns stora möjlig- heter att arbetskraftsutbudet skulle öka om fler valde att vara kvar fler år i arbetslivet. Att göra en genomgripande konsekvensanalys är självklart nödvändigt för att belysa utfallet beträffande arbets- kraftsutbudet. Jag invänder mot att detta arbete inte prioriterats inom kommittén så att också lagförslag, vid positivt utfall, hade kunnat läggas. Särskilt yttrande av ledamoten () Jag har i tidigare betänkanden från kommitten funnit anledning att starkt kritisera de direktiv och den tidplan som utgjort grund för kommittens arbete. Denna kritik kvarstår i förstärkt skick. Den gäller även den del av kommittens arbete som redovisas i detta Reservationer och särskilda yttranden Direktiven och i direktiven angiven tidsplan har haft orealististiska utgångspunkter. Det har i hög grad försvårat arbetet för kommittens sekretariat, som med dessa förutsättningar gjort ett i huvudsak gott arbete. Även ledamöter, sakkunniga och experter har härigenom begränsats och förutsättningarna för ett gott resul- tat av kommittens arbete har eliminerats. Frånvaron av regeringsförslag baserade på kommittens hittillsva- rande betänkanden får anses vara ytterligare en bekräftelse på detta. När det t.ex. gäller förenkling av semesterlagen kan större för- ändringar inte vidtas med mindre än att man behöver göra betydande överväganden inom det socialförsäkringspolitiska fältet. Härtill har inte funnits tillgänglig tid och måhända ej heller tillräcklig kompetens inom kommitten. Vidare har den i och för sig krångliga semesterlagen i sin tillämpning gjorts tämligen smidig genom etablerad praxis och överenskommelser mellan arbetsmarknadens parter. En mera långt- gående förändring skulle i förhållande till nuvarande tillämpning skapa mera oreda än reda. Båda dessa företeelser är den viktigaste anledningen till att det av direktivens stolta föresatser bidde en tumme. De får dessutom anses vara av så elementär art att de lätt kunnat förutses av förut- seende direktivförfattare. Vad ovan sagts om praxis och överenskommelser styrker dess- utom min tidigare redovisade uppfattning att förändringar i såväl arbetstid som semesterlagens tillämpning bäst hanteras av parterna på arbetsmarknaden. Särskilt yttrande av ledamoten () Förslagen om förenklingar i ledighetslagstiftningen är ett litet steg på vägen för att göra reglerna enklare, i både arbetsgivares och arbetstagares intresse. Mer radikala och långtgående förslag, som exempelvis en omfattande förändring av semesterlagen, har inte utretts eller knappt diskuterats i kommittén. Jag tycker det är bra att de enskilda ledighetslagarna finns kvar, istället för att försöka göra en samlad ledighetslag. Det blir på så sätt begripligare och lättare att läsa lagtexten samlat under varje ledighetsorsak. Jag står också bakom kommittémajoritetens beslut att inte lägga förslag om rätt till deltid för äldre arbetskraft. Reservationer och särskilda yttranden deltagande på arbetsmarknaden är en stor och viktig fråga, inte minst med tanke på arbetskraftsbehov och erfarenhet. Det är min uppfattning att en utredning bör göras utifrån ett bredare perspek- tiv än bara ledighetslagstiftningen i syfte att öka både efterfrågan på äldre arbetskraft och den äldre arbetskraftens attraktivitet. Särskilt yttrande av ledamöterna () och () I kommitténs uppdrag har ingått att föreslå förenklade regler för intjänande av betald semester och även i övrigt se över lagen i för- enklingssyfte med målet att underlätta för små företag. Kommittén skall bedöma vilka konsekvenser dessa förslag får för de offentliga finanserna och samhällsekonomin. Även de företagsekonomiska konsekvenserna skall belysas, särskilt för små företag (SimpLex förordningen). Syftet med en sådan analys är att bidra till framta- gande av enkla, ändamålsenliga och rättvisa regler. och menar att de föreslagna för- ändringarna i semesterlagen är bra men inte tillräckliga. av företagen har kollektivavtal i någon form och kan genom lagens dispositivitet avtala fram andra relevanta lösningar. De återstående företagen som utgör är beroende av en lagstiftning som är enkel och ändamålsenlig. De flesta av dessa har färre än 20 anställda. De förenklingar som kommittén föreslår är enligt vår mening inte tillräckliga för att underlätta semesterlöneberäk- ningarna i dessa företag. Kommittén har valt att se på möjligheten att låta staten via För- säkringskassan ta över semesterlöneansvaret för all semesterlöne- grundande frånvaro. Kommitténs slutsats var att detta inte skulle innebära någon förenkling från arbetsgivarsynpunkt då arbetsgiva- ren fortsatt skulle få leverera all information till inför utbetalning. Vi menar att man också kan välja att låta staten ansvara för endast viss frånvaro, exempelvis föräldraledighet. Sådan ledighet svarar för en väsentlig del av all frånvaro och den föräldraledighet som är semesterlönegrundande är alltid förenad med ersättning från staten varför alltid har vetskap om den. För små arbetsgivare som har hög procentandel kvinnor anställda, kan semesterlön vid föräldraledighet bli en betungande börda för den enskilde arbetsgivaren. Vi anser att en mer solidarisk Reservationer och särskilda yttranden finansiering inom ramen för befintlig föräldraförsäkring gör att den enskilde arbetsgivaren inte skulle drabbas lika hårt. Då hela löne- utbetalningen av föräldraledighet sker via ter detta sig också naturligt. Eftersom det i sig inte innebär en regel- förenkling har denna modell avvisats av kommittén. Enligt vår mening hade detta förslag kunnat rymmas inom kommitténs upp- drag då även företagsekonomiska konsekvenser av förslagen skulle belysas. Arbetstid, semester och betald ledighet Beslut vid regeringssammanträde . En parlamentarisk kommitté ges i uppdrag att göra en översyn av arbetstidslagen, semesterlagen och övrig ledighetslagstiftning. Rep- resentanter för arbetsmarknadens parter knyts till kommittén. Kommittén skall lämna förslag till en ny arbetstidsreglering som ger den enskilda arbetstagaren ett större inflytande över arbetsti- dens förläggning men ger en god flexibilitet i produktio- nen. Kommittén skall även se över genomförandet av EG:s arbets- tidsdirektiv och föreslå ett tydligare genomförande av direktivet i svensk lag. Vidare skall kommittén pröva olika vägar till förkort- ning av arbetstiden och ge förslag på hur dessa skulle kunna genomföras. I detta sammanhang skall även regleringen av över- tidsarbete ses över. Kommittén skall lämna förslag till en ändring av semesterlagen som ger arbetstagaren rätt att ta ut semester överstigande och sparad semester som del av dag. Semesterlagen skall också ses över i förenklingssyfte, framför allt med målet att göra lagen lättare att tillämpa för små företag. Vidare skall kommittén pröva möjligheten att i förenklingssyfte, framför allt för små företag, slå samman eller samordna utform- ningen av arbetstidslagen, semesterlagen och övriga ledighetslagar. Kommittén skall bedöma konsekvenserna av sina förslag för de offentliga finanserna och samhällsekonomin. Även de företagseko- nomiska konsekvenserna skall belysas, särskilt för små företag. Vi- dare skall förslagens konsekvenser för jämställdheten, arbetsmiljön, arbetsorganisationen och arbetstagarnas hälsa liksom tillgången av arbetskraft analyseras. Arbetsmarknaden och arbetslivet genomgick genomgripande för- ändringar . gick från full sysselsättning till massarbetslöshet. är situationen en annan. Sysselsättningen ökar och arbetslösheten minskar snabbt. Men ökar sjuk- skrivningarna och antalet anmälda arbetsskador. Det föränderliga arbetslivet med nya typer av arbeten, anställningsformer och sätt att organisera arbetet gör att också nya typer av arbetsmiljöpro- blem uppstår vid sidan av de traditionella. Kraftiga besparingar och rationaliseringar inom många verksamheter har också bidragit till arbetsmiljöproblemen. En av de mest uppmärksammade arbetsmiljöfrågorna är den ökade stressen och hetsen i arbetslivet. Arbetstidens längd och förläggning har stor betydelse för arbetstagarna. Forsk- ningen visar att ett ökat inflytande över arbetstiden för individen kan bidra till att minska stressen och därmed motverka olika for- mer av stressrelaterade sjukdomar. Även i ett bredare perspektiv måste effektivitet och flexibilitet i produktionen kunna kombineras med ett ökat inflytande för den enskilda arbetstagaren. Detta är väsentligt för att individen skall få ett större inflytande över sin vardag och för att skapa bättre förutsättningar för ett utvecklande arbete och ett mer jämställt samhälle. Individens inflytande behöver stärkas när det gäller såväl arbets- tidens förläggning som dess längd. Vissa arbetstagare vill kunna minska sin arbetstid medan andra som arbetar deltid vill kunna öka sin. Traditionellt har en del av välståndsökningen i samhället tagits ut i form av förkortad arbetstid. Ett sådant intresse finns även , vilket bland annat återspeglas i fackliga krav. De kostnader som är förknippade med en arbetstidsförkortning måste emellertid alltid vägas in. Lagstiftningen i fråga om arbetstid, semester och annan ledighet behöver också ses över av andra skäl. Ett viktigt skäl är behovet av förenklad lagstiftning i syfte att göra regelverket lättare att tillämpa, inte minst för små företag. I budgetpropositionen aviserar regeringen att förberedelser inletts för en genom- gripande översyn av semesterlagen. Vidare behöver genomförandet av Rådets direktiv /104/EG om arbetstidens förläggning i vissa avseenden (EG:s arbetstidsdirektiv) ses över. lämnade de tre fackliga centralorganisationerna LO, TCO och till regeringen ett gemensamt förslag till för- ändringar av regleringen på arbetstidsområdet. Förslaget var delvis baserat på de separata förslag som LO och TCO hade presenterat . I korthet hade LO föreslagit att arbetstagarna skall ges rätt till ytterligare fem dagars betald ledighet genom en ändring av semesterlagen medan TCO hade föreslagit att vecko- arbetstiden skall förkortas i utbyte mot att arbets- givaren ges större frihet i förläggningen av arbetstiden. Det gemensamma förslaget från de fackliga centralorganisatio- nerna syftar till att åstadkomma en minskad arbetstid och ge arbetstagarna ett ökat inflytande över arbetstidens förläggning. Enligt förslaget skall ytterligare fem dagars betald ledighet införas i lag. skall arbetstagaren kunna ta ut även på annat sätt än som . Även semester överstigande skall kunna disponeras på samma sätt. Arbetsgivarens kostnader av den nya ledigheten skall enligt förslaget kom- penseras genom sänkta arbetsgivaravgifter, medan de återstående skall finansieras ur löneutrymmet. Det faktum att förslaget har lämnats av de tre fackliga centralor- ganisationerna visar att det har en bred förankring och särskild tyngd. Fördelarna och nackdelarna med en arbetstidsförkortning har förts fram i samhällsdebatten. lämnade arbetsgupp för arbetstidsfrågor med represen- tanter från Socialdemokraterna, till regeringen rapporten arbetstid – för och emot. I rapporten redogör arbetsgruppen för diskussionen om förkortad arbetstid och analyserar förutsättningarna för och konsekvenserna av olika arbetstidsförändringar. Det finns många olika exempel på goda arbetstidslösningar via avtal. En reformering av lagstiftningen får inte förhindra arbets- marknadens parter att bygga vidare på de avtalslösningar som redan kommit till stånd. Arbetstidslagstiftningen har utretts . Utredningsförslagen har dock endast lett till begränsade änd- ringar i lagstiftningen. Ett skäl till detta är olika uppfattningar i samhället såväl politiskt som mellan arbetsmarknadens parter kring arbetstidsfrågan och hur den bör hanteras. mångfacetterad och rör arbetstidens längd och förläggning, flexibi- liteten i uttaget av arbetstid , veckan, året eller till och med konjunkturcykeln och inflytandet över hur arbetstiden be- stäms. Skillnaderna i uppfattning avser inte enbart materiella frågor utan också huruvida förändringar bör genomföras via ändrad lag- stiftning eller om frågan helt bör hanteras av arbetsmarknadens parter. Den materiella förändring som senast har genomförts i arbets- tidslagen är den regel som infördes till följd av EG:s arbets- tidsdirektiv. Regeln säger att avvikelser från lagen får göras endast under förutsättning att de inte innebär mindre förmånliga regler för arbetstagaren än vad som följer av EG-direktivet. har följande utredningar genomförts på arbetstidsområdet. arbetstidskommitté hade i uppgift att analysera konse- kvenserna av olika arbetstidsformer och arbetstidsmönster (dir. 1987:23). Kommittén drog i sitt betänkande Arbetstid och välfärd (SOU 1989:53) den generella slutsatsen att en förkortning av arbetstiden inte är ett effektivt medel för att minska arbetslösheten. Enligt kommitténs bedömning fanns det inte utrymme för generella ar- betstidsförkortningar . I stället efter- lyste kommittén en arbetstidspolitik som tar hänsyn till småbarns- familjers situation, gagnar jämställdheten, beaktar skydds- och häl- soaspekter, tillgodoser kraven på rättvisa mellan olika yrken och avtalsområden, beaktar produktionens förutsättningar och under- lättar den enskildes möjlighet att välja arbetstid och variera arbets- tiden över livet. En ny norm för heltidsarbete behövdes enligt kommittén. Ge- nom att beräkna arbetstiden över skulle en rad fördelar kunna uppnås. En årsarbetstidsnorm skulle ge möjlighet till flexibla lösningar och skapa förutsättningar att ta ut arbetstidsförkort- ningar på ett sätt som kan anpassas till olika önskemål. Kommittén föreslog att möjligheterna att övergå till årsarbetstid borde utredas. En särskild utredare tillkallades 1991 för att undersöka om mer flexibla regler för arbetstid och semester borde införas i svensk lag- stiftning (dir. 1991:7). Utredningen om mer flexibla regler för ar- betstid och semester föreslog i betänkandet Årsarbetstid (SOU 1992:7) en gemensam lag om arbetstid och semester. Enligt försla- get skulle den lagstadgade 40-timmarsveckan omvandlas till en års- arbetstid där även semestern skulle ingå. På arbetsplatser som har kollektivavtal om löner och allmänna anställningsvillkor skulle ar- betstidslagens regler om arbetstidens förläggning slopas. På arbets- platser som saknar kollektivavtal skulle arbetstidslagens nuvarande regler om förläggningen av arbetstiden behållas. Reglerna om ordi- narie veckoarbetstid föreslogs dock kunna frångås genom person- liga avtal. I budgetpropositionen 1993 (prop. 1992/93:100, bil. 11) gjorde den dåvarande arbetsmarknadsministern bedömningen att utred- ningens förslag i väsentliga avseenden stred mot det då föreliggande förslaget till EG-direktiv på arbetstidsområdet. Europeiska unionens råd antog EG:s ar- betstidsdirektiv. Direktivet skulle införlivas i medlemsstaternas lag- stiftning efter antagandet, det vill säga . Direktivet omfattar regler om dygnsvila, raster, veckovila, veckoarbetstidens längd samt semester. Vidare regleras nattarbete, skiftarbete och tempoarbete. Veckoarbetstiden får en- ligt direktivet uppgå till högst inklusive övertid. En arbetsgrupp inom presente- rade 1994 i rapporten (Ds 1994:74) en genomgång av direktivets bestämmelser i jämförelse med arbets- tidslagen. Arbetsgruppen ansåg att det krävdes en fördjupad utvär- dering av direktivets konsekvenser för det svenska regelsystemet på arbetstidsområdet. tillkallades därför en parlamentarisk kommitté för att utreda konsekvenserna av EG:s arbetstidsdirektiv för det svenska regelsystemet på arbetstidsområdet (dir 1995:6). Kommittén gavs också i uppdrag att analysera de långsiktiga konsekvenserna av al- ternativa arbetstidsförkortningar samt att undersöka på vilket sätt flexibla arbetstidsregler kan införas i svensk lagstiftning. I delbetänkandet EG:s arbetstidsdirektiv och dess konsekvenser för det svenska regelsystemet (SOU 1995:92) gjorde kommittén bedömningen att den svenska arbetstidslagen ger ett väl så högt skyddsvärde för arbetstagaren som EG-direktivet. Enligt kommit- tén gjorde dock EG-direktivet det nödvändigt att begränsa lagens dispositivitet, det vill säga möjligheten att sluta kollektivavtal med regler som ersätter lagens. Annars skulle avtalen riskera att ge ett lägre skyddsvärde än vad EG-direktivet kräver. I avvaktan på kom- mitténs slutbetänkande föreslog kommittén en ändring i arbets- tidslagen med innebörden att avvikelser från lagen får göras endast under förutsättning att de inte innebär mindre förmånliga regler för arbetstagaren än vad som följer av EG-direktivet. Förslaget ge– nomfördes och trädde i kraft . Kommittén lämnade i slutbetänkandet Arbetstid – längd för- läggning och inflytande (SOU 1996:145) förslag till en ny arbets- tidslag samt ändringar av semesterlagen och föräldraledighetslagen. I förslaget till ny arbetstidslag inarbetades EG-direktivets regler, om till exempel rast, dygnsvila och maximal total arbetstid på inklusive övertid. Arbetstidslagens nattarbetsför- bud slopades enligt förslaget. Kommittén föreslog nya bestämmelser om arbetsgivarens skyl- dighet att ta hänsyn till arbetstagarens önskemål och behov i fråga om bland annat möjligheten att förena arbete med familjeliv och socialt liv i övrigt. Arbetstagaren skall enligt förslaget ha rätt att få sina önskemål om arbetstidens längd och förläggning prövade av arbetsgivaren. Arbetsmarknadens parter uppmanas i förslaget att sluta kollek- tivavtal om arbetstidens omfattning och förläggning. Förslaget ger möjlighet till avvikelser från lagens regler genom kollektivavtal, men anger inte på vilken nivå avtalet skall träffas. Enligt dagens ar- betstidslag krävs ett kollektivavtal på central nivå för att avvikelser från lagen skall vara tillåtna. Kommittén föreslog att sambandet mellan arbetstidslagen och arbetsmiljölagen skall göras tydligare. Vidare föreslog man att ar- betstidsregleringen skall vara civilrättslig i stället för offentligrätts- lig, vilket innebär att myndighetstillsynen av lagens tillämpning slopas. När det gäller semesterlagen föreslog kommittén att semester överstigande skall kunna tas ut på annat sätt än som I föräldraledighetslagen föreslogs en ändring som ger arbetstaga- ren ökat inflytande över förläggningen av föräldraledighet som tas ut som förkortad arbetstid. I propositionen Föräldraförsäkring och föräldraledighet (prop. 2000/01:44) som lämnades till riks- dagen föreslår regeringen sådana förändringar. När det gäller arbetstidsförkortning drog kommittén slutsatsen att en arbetstidsförkortning inte kan förordas av sysselsättningsskäl men att det finns välfärdsargument som talar för en kortare arbets- tid. Kommitténs föreslog inte någon lagstadgad förkortning av den ordinarie arbetstiden, utan framhöll att kollektiva arbetstidsför- kortningar bäst regleras i avtal mellan arbetsmarknadens parter. I regeringsförklaringen val uppmärksammades beho- vet av att ytterligare fördjupa underlaget i arbetstidsfrågor. Därför tillsattes en arbetsgrupp inom med representanter för regeringspartiet och samar- betspartierna och . Arbetsgruppens uppdrag var att fördjupa underlaget i arbets- tidsfrågor för kommande politiska ställningstaganden genom att analysera förutsättningarna för och konsekvenserna av olika ar- betstidsförändringar samt ge förslag till hur arbetet med arbets- tidsfrågan bör bedrivas vidare. Däremot hade gruppen inte i upp- drag att lämna förslag på lösningar. I rapporten arbetstid – för och emot (Ds 2000:22) be- skriver arbetsgruppen ett antal olika metoder för hur arbetstiderna kan förändras. Om arbetstiden förkortas medför det enligt gruppen en rad konsekvenser, såväl positiva som negativa. Bland de positiva kan nämnas mer tid för familj, fritidssysslor, vila och återhämtning. En arbetstidsförkortning skulle också kunna förbättra förutsätt- ningarna för en ökad jämställdhet. Den främsta negativa effekten av en arbetstidsförkortning är en- ligt gruppen att den minskar arbetskraftsutbudet och försvagar den ekonomiska tillväxten i förhållande till vad som annars skulle ha gällt. Arbetsgruppen för en diskussion om hur detta försvårar fi- nansieringen av vård, skola, omsorg och annan offentlig verksam- het samt leder till lägre pensioner. Gruppen pekar däremot också på vissa möjligheter att dämpa dessa negativa effekter och att sättet på vilken en arbetstidsförkortning genomförs har stor betydelse. I rapporten konstateras att värdet av en arbetstidsförkortning alltid måste vägas mot behovet av andra reformer och att hänsyn måste tas till de samhällsekonomiska kostnaderna av en arbets- tidsförkortning. Gruppen lyfter särskilt fram diskussionen om de långsiktiga konsekvenserna av en arbetstidsförkortning för finan- sieringen av den offentliga verksamheten. Arbetsgruppens rapport har remissbehandlats. Parallellt med arbetstidskommitté utredde se- mesterkommitté (dir. 1985:4) hur en utjämning kan åstadkommas mellan olika gruppers semestervillkor, både vad gäller semesterns längd och inflytande över semesterns förläggning.