sou · GRB3118d2 · 2004-01-01 00:00:00 — Detta nya är nära relaterat till just de unga, till nya kultu- rella uttrycksformer, nya politiska rörelser, kulturmötets mång- kulturella beblandning och upplösningen av traditionella könsrela- tioner, för att inte säga könsmaktsförhållanden. Det är i hög grad här som vitaliteten och förnyelsekraften, det levande medborgarengagemanget, finns, och i samma grad är det detta som måste in i lokalerna, in i närsamhället och in i den lokala demokratin. Framsynt är naturligtvis att medvetet på olika sätt bana väg för detta och att motverka förnyelsekraftens marginali- sering. som det tycks vara viktigt att variera och diversi- fiera, att dynamisera genom ålders-, köns- och kulturintegration, tycks det också vara viktigt att just ge ett utrymme för lokala betingelser, lokala initiativ och lokala lösningar. Det behövs en vidgad lokaltillgång! Lokaltillgången bör vidgas och varieras. Det behövs flera och skilda typer av allmänna samlingslokaler, i form av bland annat filialer, genom samutnyttjande, genom föreningskooperativ och entrepre- nader, på basis av bland annat uppdragsersättningar och avtals- baserad samarbetsverksamhet, genom föreningsdrift o.s.v. För en sådan varierad vidgning krävs påhittighet. tycks det vara viktigt att understryka vikten av ett samlat utbud under någon form av samlat ansvar samt att andelsformen eller föreningsmed- lemskapet bör lämna öppet för en vid partsmobilisering. Det behövs nya lokalformer! Behovet av ett nytt slags rum för nya typer av aktiviteter tycks mera precist vara av behovet påkallat. Ett exempel som kan nämnas är behovet av någon typ av black box-lokal, tekniskt välutrustad och flexibel att inrymma olika slags verksamheter med olika typer av utrustnings- och utformningsbehov. Det räcker inte med tradi- mötes- eller arrangemangslokaler. Lokalerna måste anpassa sig till de aktivitetsformer som är de som i allt högre grad engagerar och här kan man tänka sig mentorskap i tillkomsten av nya lokaler, hyrda eller ej, decentraliserade eller ej, specialut- formade eller ej, av drop-in karaktär eller ej o.s.v. Det behövs en ökad öppenhet och flexibilitet i lokaltillhandahållandet! Nödvändigheten av en ökad öppenhet och flexibilitet i tillhanda- hållandet av allmänna samlingslokaler följer av de intryck som har summerats. I samma grad som man kan finna former för ett vidgat utnyttjande, särskilt i relation till grupper som inte mer eller mindre av sig själva söker sig till den allmänna samlings- lokalen av skäl som har med ekonomiska som andra skäl att göra, tycks den allmänna samlingslokalens vitala betydelse för närsam- hälle, medborgaraktivitet och möten över gränser att öka. Nya former för engagemang brukar aldrig vara särskilt väl koordinerade med etablerad struktur, organisatorisk, finansiell och lokalmässig. Brukarråd tycks vara ett fungerande sätt att verka för öppenhet och flexibilitet, liksom en öppenhet för att fixa själv på ett mer eller mindre provisoriskt, successivt och flytande sätt. Helt kort att inte främst servera, men att invitera. Det behövs lokala samhällspolitiska handlingsprogram för den allmänna samlingslokalen! Påtagligt är generellt sett avsaknaden av kommunala kultur- och fritidspolitiska program, liksom ungdomspolitiska och integra- tionspolitiska program, länkade till demokratiaspekten och de medborgerliga fri- och rättigheterna. Frågan om den allmänna samlingslokalens betydelse för demokrati och medborgarskap berörs som regel överhuvudtaget inte, eller bara högst allmänt och i förbigående, i kommunala mål- och handlingsprogram. Det behövs helt kort lokala samhällspolitiska mål och handlingsprogram för den allmänna samlingslokalen. Det vore ett stort steg framåt om den allmänna samlingslokalen som resurs, med dess funktion och roll, uttalat, öppet och offensivt, markerades och aktualiserades i sådana program. Här finns också ett vidare sammanhang att under- stryka, nämligen att det vore önskvärt om samhällspolitiken rörande den allmänna samlingslokalen uttalat hanterades som dels en central kulturpolitisk fråga i relation till offensiva kultur- politiska mål och dels också som en avgörande fråga för hur det kulturella medborgarskapet, vid sidan av det politiska, sociala och civilrättsliga, målmedvetet skall kunna befrämjas. Ett samordnat politiskt ansvar behövs genom beslutade program, länkade till demokratiskt deltagande och kulturellt engagemang för gemensamt samhällsbygge, även om det naturligtvis också förhåller sig så att ett program inte betyder så mycket om den politiska viljan saknas. Samhällsförändring betyder nya behov, intressen och rörelser, nya konsumtionsvanor och livsstilar, ofta beblandade och gränsöver- skridande, kulturkonsumerande och kulturskapande. Parallellt med denna förändring uppkommer också ett behov av en förändrad infrastruktur av rum, kommersiellt som icke-kommersiellt, för nya flöden av möten, utbyten och konfrontationer på träffpunkter, i verksamheter och på offentliga arenor. Själva upprätthållandet av denna förändrade infrastruktur tendererar också att förändras i riktning mot dels ett nätverksbaserat partnerskap mellan olika typer av aktörer, offentliga, ideella, föreningsbaserade och privata, dels också en mera medvetet utformad verksamhetsplanering vad avser lokalutformning, upplåtelseformer, utrustning och inne- hållslig verksamhet. Mot denna bakgrund finns det, sammanfattningsvis, ett klart behov av en fördjupad belysning och diskussion rörande den allmänna samlingslokalens betydelse i relation till förhållanden av följande slag. Närsamhället i ett förändringsperspektiv under De lokalsamhälleliga betingelserna har förändrats. är det lokala samhället i flera bemärkelser mera konkurrensutsatt, mera image- beroende och mera avhängigt en slags upplevelseinriktad dimen- sion. Vikten av närsamhällets vitalitet och attraktivitet och närsam- hället som bas för identitet och självbild och socialt engagemang har tilltagit, vilket har konsekvenser för en samhälls- politik rörande de allmänna samlingslokalernas funktion och roll. Invånarnas möjligheter att utöva de grundlagsfästa mötes-, yttrande- och föreningsfriheterna Innebörden av mötes-, yttrande- och föreningsfrihet är inte desamma som . Att samlas till möte, yttra sin mening och organisera sig tycks ha blivit betydligt mera mobilt, spontant, tillfälligt samt sakfråge- och kanske även enfrågeinriktat . Att ge rum för grundlagsfästa mötes-, yttrande- och förenings- friheter måste i motsvarande grad anpassas till dessa förändrade villkor. Den lokala demokratin och invånarnas deltagande i de politiska processerna Innebörden av och formerna för politiskt deltagande och lokal demokrati är förändrade. Vi möter allt oftare ett mera aktivi- tetsinriktat engagemang och ett allt mindre passivt medlemskaps- inriktat. Hur förutsättningarna för lokal demokrati och en struktur för medborgarnas deltatagande skall utformas är något som nära berör den allmänna samlingslokalens funktion och roll. Det civila samhället och det medborgerliga deltagande i samhällslivet Balansen mellan offentligt, privat och civilt har förskjutits. På ett generellt plan möter vi i allt högre grad dels egenorganisering eller privatisering av olika verksamheter på civilsamhällelig basis och dels olika former av partnerskapssamverkan. Villkoren för det medborgerliga deltagandet i samhällslivet har i motsvarande grad förändrats. Den ideella sektorn och det civila samhället fungerar allt oftare som organisationsbasis eller som part i partnerskaps- baserade samarbeten, vilket också har konsekvenser för den allmänna samlingslokalens uppdrag, funktion och roll. Möten mellan individer med olika etnisk och kulturell bakgrund Till följd av globalisering, migration och uppkomsten av ett etniskt blandat och mångkulturellt samhälle en diskussion om hur sam- hällsbygget skall ske med mångkulturella, interkulturella och transkulturella förtecken. Hur skall möten, utbyte och beblandning ske? Vilka är förutsättningarna och formerna för en mångkulturell demokrati? I vilken grad måste mobilisering kring en egen grupp- specifik mobilisering först ske, innan beblandning eller gräns- överskridande sammanblandning kan åstadkommas? Även i detta avseende har den allmänna samlingslokalen en viktig roll att spela, som infrastruktur, som plattform, som arena och som forum. Frågan är bara mera precist vilken. Samhällsförändringen har konsekvenser på flera olika nivåer, konsekvenser som måste genomdiskuteras, och ett nödvändigt för- nyelsearbete måste utformas på ett medvetet sätt. Ju mer uttalade och genomtänkta motiv och mål som kan formuleras för en politik för den allmänna samlingslokalen, desto bättre. Och motiven och målen måste bygga på en medvetenhet om vilka nya villkor och uppgifter det är som samhällsförändringen själv implicerar. De nyckeldimensioner för en analys av den allmänna samlings- lokalens betydelse som vi har pekat på hänger samman med vikten av att anlägga för det första ett kulturperspektiv i vid mening, för det andra ett verksamhetsperspektiv, likaledes i vid mening, samt för det tredje att anlägga ett perspektiv på specifika gruppers och aktivi- tetsformers behov, närmare bestämt de etniska minoriteternas, de ungas och de nya kulturella uttryckformernas och uttryckens samt nya sociala rörelsernas lokalbehov. Motsvarande nyckelord när det gäller frågan om villkoren och uppgiften för de allmänna samlingslokalernas funktion och roll skulle sammanfattningsvis kunna sägas vara nya behov, ett nytt upp- drag och kanske också ett nytt samhällskontrakt, vilket allt också nära hänger samman med nödvändigheten av nya förhållningssätt och nya strukturer. Dessa i sin tur är nära avhängiga frågan om vilka motiv och mål det egentligen är som skall ligga till grund för sam- hällspolitiken rörande allmänna samlingslokaler. Här kan den rad kritiska frågor resas. På det konkreta planet behövs en diskussion om sådant som huvudmannaskap, finansiell ansvarsfördelning, grad av och former för samordning, samverkan och samarbete mellan olika kategorier av aktörer, partnerskap mellan offentligt, privat och ideellt samt frågan om stöd- eller satsningsändamål. Vad som i detta perspektiv måste diskuteras är om rådande stödmodell med sitt ansvarstagande och sin ansvarsfördelning längre är funktionell när det gäller det samhällsuppdrag som ges den allmänna samlingslokalen eller det samhällsuppdrag som den allmänna samlingslokalen förväntas fylla, inklusive de incitament och den styrning som stödmodellen implicerar. Samhällsuppdraget, uppdragsersättningen och den mer eller mindre avtalsbaserade sam- arbetsverksamheten mellan olika aktörer eller parter måste kanske reformeras och även helt enkelt utvidgas. Konkret handlar det bland annat om den etablerade tredelning som innebär investeringsstöd från stat, driftsstöd från kommun och verksamhetsstöd från förening. Omfattningen av dessa stöd och vad de konkret innehåller eller omfattar måste kanske göras till föremål för en översyn, liksom gränserna mellan de olika stöd- ändamålen och även hur omfattande stödet egentligen är. I längden är det inte tillfredsställande att utrymmet för ett stöd till de allmänna samlingslokalerna i första hand bestäms av den omfatt- ning som gällde , istället för att i vid mening politiska, demo- kratipolitiska, kulturpolitiska och integrationspolitiska samt ungdomspolitiska, fritidspolitiska och även jämställdhetspolitiska, överväganden läggs till grund för de resursmässiga satsningar, avvägningar och prioriteringar som tillämpas. En översyn av dessa aspekter är en politisk utmaning för vilken en del hållpunkter skulle kunna markeras. Här markeras några hållpunkter som berör det kulturpolitiska, frågan om kulturellt medborgarskap samt vilken betydelse ungt och närsamhälleligt egentligen har i samman- hanget. Ramen för en politik rörande allmänna samlingslokaler är i hög grad kulturpolitisk i den anda som den nya kulturpolitiken etable- rade innehållsligt och institutionellt med vad som har kommit att kallas för den nya kulturpolitiken. Grund- stenarna i svensk kulturpolitik är förknippad med konst och kultur, jämlikhet och deltagande, yttrandefrihet och demo- krati. har det dock skett en slags marknadsanpassning och de kulturpolitiska ambitionerna har allt mera kopplats upp mot en slags instrumentell-ekonomisk samhällsfunktion. Kultur- institutionerna kommersialiserar sig i högre grad, folkbildningen tycks ha förlorat sin udd och som medborgare omvandlas man successivt till kund och konsument. Många har konstaterat att i ett individualiserat och kommer- sialiserat samhälle är det inte lika nära till hands, pockande eller ens möjligt, att på ett enkelt sätt samlas, göra gemensam sak eller bara träffas. Först i en gemensam strävan eller kamp att förändra sin egen eller sakernas tillstånd föds, menar man, kravet på bildning, ett gemensamt språk och gemensam orienteringskarta, mobilisering och organisering. Det känns i detta sammanhang angeläget att understryka önskvärdheten av en kulturpolitik, också på området allmänna samlingslokaler, som kan balansera, motbalansera och kalibrera, olika behov och intressen, uttryck och institutionella ramar, aktörer och parter. Den demokratiska ambitionen om vidgat deltagande och fördjupad delaktighet är central. Förhållningssättet och attityden till öppning och förnyelse är avgörande. En offensiv hållning är mera motiverad än en defensiv. Den nya kultur- politikens ambitiösa motiv och mål har fortsatt mycket som talar för sig. Och det är en utmaning att inlösa dess ambitioner även samhälle. Kulturellt medborgarskap på agendan Frågan om det kulturella medborgarskapet måste upp på dagord- ningen. Normalt diskuterar man frågan om medborgarskap i rela- tion till civilrättsliga aspekter, politiska rättigheter och sociala rättigheter. Med det civilrättsliga avses sådant som rätt till person- lig säkerhet, egendomsrätt, yttrande- och föreningsrätt och liknande. Med medborgarskapets politiska aspekter avses sådant som rösträtt, rätt att inneha offentliga ämbeten och liknande. Med de sociala rättigheterna avses i första hand rätten till välfärd eller en viss levnadsnivå samt rätten till utbildning. Poängen med denna tredelning är att visa att ett fullt utbyggt medborgarskap innefattar flera aspekter eller dimensioner, formella som substantiella, och att respektive aspekter var och en förutsätter de andra, d.v.s. att de är ömsesidigt avhängiga. Det är svårt att tänka sig möjligheten att fullt ut utöva sitt politiska medborgarskap om man inte har de sociala förutsättningarna för detta, det vill säga är inkluderad i ett välfärdssamhälle och garanterad en minimal levnadsstandard och utbildningsnivå. På samma sätt förutsätter det civilrättsliga medborgarskapet att man kan utnyttja sina politiska rättigheter o.s.v. Frågan om medborgarskapets former och gränser i vår globalise- rade värld med sina transnationella befolkningsrörelser, sin etniska och mångkulturella beblandning och förändringstakt, måste grund- I realiteten måste de kulturella rättigheterna ses som en viktig och oundgänglig dimension av medborgarskapet i sig. Kultur i olika former har kommit att betyda mer och mer parallellt med att det dagliga livet i allt högre grad påverkas av kulturella faktorer. Med den kulturella sfärens allt viktigare roll måste medborgarskapsrättigheterna allt närmare också kopplas till substantiella kulturella engagemang, möjligheter och förpliktelser. Till de civilrättsliga, politiska och sociala rättigheterna måste nu också fogas de kulturella rättigheterna i betydelsen rätten till att vara sociokulturellt inkluderad eller integrerad och rätten att vara delaktig i det gemensamma kulturskapandet på den offentliga arenan på lokal, nationell och global nivå. Kulturens demokratisering förutsätter delaktighet i kultur- skapandet och att kulturella åtskillnader eller distinktioner mot- verkas. Det handlar konkret om att ha tillgång till kunskaper och nyttigheter som möjliggör ett jämlikt deltagande i samhälls- och kulturbygget för påverkan av det symboliska utbytet där mening, identitet, politiska ambitioner och så vidare formas. Det handlar om att inte vara marginaliserad, men accepterad, integrerad och representerad, utan krav på normaliserande assimilation. Och det handlar om utrymme för självtillit, självbestämmande och själv- utveckling genom kollektiv organisering, genom vilken olika initiativ och projekt kan genomföras. Ett breddat och fördjupat kulturellt medborgarskap lämnar rum för tillgång till ett aktivt deltagande, till kreativitet i identitets- arbete och formande av subkulturella livsstilar samt ett experi- menterande med nya samlevnadsstrukturer och gemenskapsformer, liksom former för politiskt deltagande, autonomi och motstånd, genom kulturell praxis och kulturella processer. Sådan praxis och sådana processer kan skapa ett interkulturellt rum för kulturellt utbyte, kulturdebatt och kulturpolitisk handling. I det globalise- rade och mångkulturella samhället är den typen av kulturellt del- tagande och kulturellt medborgarskap oundgängligt, på det lokala och regionala planet, såväl på det nationella och globala. Det kulturella medborgarskapet är kopplat till en utvidgning av de medborgerliga rättigheterna, inte bara vad gäller rätten till läskunnighet, utbildning och omvärldskunskap, eller rätten till för- kovran, personlig växt och karriär. Vid sidan av rätten till att få ta del av kulturen är rätten att få vara medskapande, rätten till parti- cipation och empowerment, fundamental och fundamental i ökande grad. Kulturellt medborgarskap betyder i grund och botten att man accepteras utan krav på normalisering, att man erkänns utan att marginaliseras, att man är representerad direkt eller indirekt vad avser ens behov och intressen och att man helt kort är integrerad och inte assimilerad eller underordnad. Det kulturella medborgarskapet betyder att man spelar med, får spela med och kan spela med, i offentligheten på det lokala, nationella och globala planet. Att man aktivt är delaktig i kulturen, den mänskliga ord- lingen. Att där finns rum för delaktighet, som autonomi och möjlighet till alternativ eller motstånd. De allmänna samlingslokalernas uppkomst och tillkomsten av ett offentligt stöd för dessa allmänna samlingslokaler är egentligen en historia om det kulturella medborgarskapet, hur det har etablerats och fördjupats parallellt med en vidgning till nya grupper och föränderliga verksamheter till innehåll och form. Historien har naturligtvis inte heller i dessa avseenden stannat upp sedan mitten av . För utvecklingen av den allmänna samlingslokalens uppdrag, roll och funktionssätt område är frågan om det kulturella medborgarskapet ett fundamentalt perspektiv. Fokus på ungt och närsamhälleligt Frågan om den allmänna samlingslokalens betydelse bör också perspektiveras i relation det som är ungt och det som är när- samhälleligt. Ung betyder bland annat som vill stå för något nytt, i motsats till gammal, i betydelsen som har existerat . Ung livskultur och ungt kulturliv betyder helt enkelt ny kultur, snarare än ungdomskultur, även om det senare i hög grad är en del av det förra. Ung kultur uppstår och försvinner, är individuell och sökande, ofta alternativ, på väg att bli etablerad, finkulturell och/eller kommersialiserad. Ung kultur är å ena sidan gränsöver- skridande, eventuellt också gränslös i en god mening, men också gränssättande och gränslös i en dålig mening, uteslutande och sig själv avgränsande. Det avgörande i sammanhanget är ofta själva inramningen, den grad av frizon och växtutrymme, respektive restriktioner och instängdhet eller marginalisering som ung kultur möts av. Detta kan vara viktigt att ha i minnet. Att synliggöra sig för, öppna upp sig och finna former för det unga är viktigt inte bara i ett kultur och förnyelseperspektiv, utan också i ett demokrati- perspektiv. Det unga och nya ickeetablerade måste med, på alla plan, för en delaktig och vital demokrati. Det unga behöver och vill äga rum, i hög grad äga rum i det offentliga, göra avtryck i det offentliga, offentligt intryck. Den allmänna samlingslokalen har en central betydelse i sammanhanget, principiellt och förhoppningsvis också reellt, i ökande grad och i allt flera konkreta tillfällen. Det lokala eller närsamhälleliga antyder normalt sett det nära bandet mellan plats eller livsrum, social praktik eller interaktion och identitet eller tillhörighet. Det är här som förankring och trygghet kan ges. Vanligtvis har också det lokala stått för en ganska omedelbar homogenitet, likhet och samhörighet. förhåller det sig inte riktigt på det viset. Globalisering och migration, med en modernisering av traditioner och kulturblandning, har löst upp given homogenitet, likhet och samhörighet, också i hög grad på det lokalsamhälliga planet, såväl i glesbygd som i storstadsförortsmiljö, och i livsmiljöer däremellan likaså. Den stora utmaningen är att verka för och åstadkomma integration, en balansering av centrifugala och centripedala krafter som hotar att fragmentera även det nära och lokala sociala livet. Den allmänna samlingslokalen är en viktig plattform för integrationspolitisk arbete och är som resurs något som kan fungera som och utvecklas till ett forum och en arena för integration av centrifugala krafter. I studier rörande lokal kultur har man kunnat konstatera att lokalt kulturliv är en viktig mekanism för att motverka marginali- sering och för att skapa social sammanhållning och solidaritet. Inte minst har man påpekat att det lokala lämnar rum för spontana akti- viteter och amatörkultur där man som medborgare har möjlighet att leva ut sitt engagemang och sin kreativitet. Möjligheterna till ett sådant deltagande befrämjar också självtillit och social tillit. Viktigt är också att man tycker sig kunna konstatera att det är på det lokala planet som man möter en större öppenhet för gränsöverskridande verksamheter mellan olika kulturformer, vilket öppnar upp för nyskapande möten på kors av givna tillhörigheter. Nämnas skall också att det är främst i närsamhället som man möter sådant som teater, politiskt liv, föreningsaktivitet o.s.v. Det är helt klart att nämnda konstateranden kan vara och bör vara en stark inspirationskälla för en utveckling av de allmänna samlingslokalerna och en fördjupning av deras betydelse för när- samhälle och lokal demokrati. Och den allmänna samlingslokalen gör här också sitt värv. Den allmänna samlingslokalens äga/rum Denna studie har handlat om den allmänna samlingslokalens bety- delse för närsamhället och den lokala demokratin, medborgarnas möjlighet att utnyttja sina medborgerliga fri- och rättigheter. Vad betyder egentligen betydelse? Först och främst innehåll eller innebörd, men också vikt som faktor i visst sammanhang. Sammanhanget i föreliggande fall är det nära sociala utbytet i det lokala, bland de som lever samman på ett organiserat sätt inom ett lokalt närområde, medborgerliga fri- och rättigheter samt demo- krati i meningen folkstyre med underförstådd bred delaktighet och brett deltagande. Den allmänna samlingslokalens betydelse kan sammanfatt- ningsvis sägas vara nära förknippat med äga/rum, just med ett snedstreck emellan. Det är i hög grad här som det äger rum, som det händer och sker något, försiggår och inträffar. Den allmänna samlingslokalen uppträder ofta som en äga, ett område att brukas (och odla) av en grupp som finns lokalt (hör till en gård). I den allmänna samlingslokalen ges rum, utrymme för, och i denna mening är den allmänna samlingslokalen något någonstans mellan livskulturens och kulturlivets vardagsrum och verkstad. Här finns det en möjlighet till demokratisk delaktighet, för engagemang, alternativ och förnyelse att äga rum. I denna mening kan man tala om den allmänna samlingslokalens äga/rum i alla dess betydelser.