sou · GRB350d2 · 2004-01-01 00:00:00 — För att ge de försäkrade ett fortsatt försäkringsskydd under vissa tider utan inkomst eller med inkomst som inte svarade mot inkomstbortfallet borde det enligt arbetsgruppen vara möjligt att göra vissa tider överhoppningsbara. Det skulle i första hand gälla perioder då den försäkrade –uppbar studiehjälp eller studiemedel enligt studiestödslagen (1973:349) eller bidrag enligt förordning (1995:938) om utbildningsbidrag för doktorander, –var inskriven vid eller genomgick arbetsmarknadsutbildning –fullgjorde grundutbildning som var längre än enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt –var föremål för rehabilitering och under den tiden uppbar liv- ränta enligt LAF. Reglerna om överhoppningsbara tider skulle enligt arbetsgruppen tillämpas endast när det var till fördel för den försäkrade. Enligt arbetsgruppen var det otillfredsställande att försäkrade behandlas olika beroende på vilket sätt studierna finansierades. För att försäkrade som studerat utan att uppbära studiehjälp, studieme- del eller utbildningsbidrag till doktorander skulle kunna erhålla ett tillfredsställande försäkringsskydd borde fortsättningsvis även tid då den försäkrade bedrev studier i en omfattning som berättigade till nämnda ersättningar vara överhoppningsbara. Remissinstanserna om överhoppningsbara tider Promemorian remissbehandlades och fick blandade reaktioner från remissinstanserna. När det gäller arbetsgruppens förslag om över- hoppningsbara tider kan följande remissynpunkter noteras. () tillstyrkte förslaget med överhopp- ningsbara tider även om det innebar ett avsteg från att använda aktuell inkomst. Verket påpekade att det annars skulle innebära att den försäkrade riskerade att förlora sitt försäkringsskydd som samhället har ansett vara skyddsvärda. RFV tillstyrkte även att beräkningsunderlag för dagersättning under t.ex. studiepe- riod beräknades enligt utredningens förslag. Utredningens förslag om att regeln om överhoppningsbar tid fick användas om det är till fördel för den försäkrade var enligt verket visserligen en förbättring i förhållande till dagens regler. Regeln medförde dock en ökad utredningsinsats för försäkringskassorna i de fall båda alternativen måste utredas innan man kunde bedöma vilket alternativ som gav bäst kompensation för den försäkrade. RFV ansåg också att fakul- tativa regler i möjligaste mån borde undvikas. () tillstyrkte förslaget att även studietid utan studiestöd skulle vara överhoppningsbar, men avstyrkte förslaget att särskilt utbildningsbidrag skulle ingå i beräkningsunderlaget. Tid med särskilt utbildningsbidrag borde i stället vara överhoppningsbar. Enligt CSN var skillnaden mellan försäkrade med olika studiestöd olycklig och de tre studiestöden borde i stället föras till samma kategori. Närmast låg då till hands att även räkna tid med särskilt utbildningsbidrag som överhopp- ningsbar tid. () avvisade förslaget om att inkomst som har trätt i stället för förvärvsinkomst skulle kunna ligga till grund för beräkningsunderlaget eftersom dessa inkomster inte speglar den försäkrades tidigare inkomst utan begränsas av t.ex. taket för arbetslöshetsersättning och karensdagar. I stället borde den bakomliggande inkomsten ligga till grund för beräk- ningsunderlaget. Även påpekade att utredningens förslag om att räkna om arbetslöshetsersättning och låta den ingå i beräk- ningsunderlaget var negativt för de individer som har inkomst mellan taken i arbetslöshets- respektive sjukförsäkringen. förstudie – Processen sjukpenninggrundande inkomst Inte heller arbetsgruppens förslag ledde till några förändringar av SGI-systemet. gjordes en förstudie i RFV:s regi – Processen sjukpenninggrundande inkomst. Förstudien syftade till att dels ta fram ett underlag för rationali- sering av SGI-handläggningen inom socialförsäkringsadministra- tionen, dels utreda behovet av fortsatta analyser för att ändra lagar och förordningar. Slutsatserna i förstudien grundades på besök och samtal genomförda med åtta lokal- kontor i hela . Sammanlagt har ca 50 handläggare intervjuats och det är deras uppskattningar som ligger till grund för de kvan- titativa data som analyserna grundas på. Av förstudien framgår bl.a. följande: Närmare 1,5 miljoner beslut om sjukpenninggrundande inkomst fattas av . Uppskattningsvis 400 årsarbetare är sysselsatta med handläggning, av vilka 300 tas i anspråk för fördjupade SGI-utredningar. Bland de som kräver av handläggningsti- den är gruppen arbetslösa och egenföretagare kraftigt överre- presenterade. Den enskilt största orsaken till detta är regelver- kets utformning och komplexitet. Exempel på detta är utred- ning av SGI-skyddet liksom löneuppräkning av SGI för arbetslösa. Den grupp som är minst krävande och generar minst utredning är gruppen anställda. De ärenden som ändå kräver utredning är i huvudsak förknippade med situationer där den försäkrade antingen har flera parallella arbetsgivare eller där det rör sig om lösare former av anställning av typen projektanställningar eller olika former av beslut. I förstudien föreslås en rad åtgärder inom socialförsäkringsadmi- nistrationen. De stora rationaliseringsvinsterna är dock enligt förstudien kopplade till förändringar av regelverket. I förstudien ställs följande utredningsfrågor: –Hur skall den försäkrades ansvar utformas med avseende på utredningsplikten för SGI-skyddad tid? –Hur skall en regel som begränsar utredningskravet för SGI- skydd bakåt i tiden utformas? –Hur skall en modell utformas så att arbetslösas ersättningsun- derlag likställs, skall ersättningen administreras av arbetslös- hetskassorna och under hur skall detta ske? –Hur skall en enkel modell för beräkning av SGI för egenföreta- gare utformas för att skapa en fungerande modell under det så kallade uppbyggnadsskedet samt under den fortsatta verksam- heten? –Hur skall en enkel modell utformas för dem som arbetar regel- bundet utan fast anställning och med flera arbetsgivare? –Hur kan reglerna för anställda i fåmansföretag ändras så att de bättre speglar det inkomstbortfall den försäkrade har? –Hur skall problemet lösas med deltidsstuderande som blir sjuka och som inte kan få ersättning på annan nivå än studie- tids-SGI lösas? –Hur skall ett IT-stöd skapas med regelstyrning, rutiner och modeller för utredning av SGI inom ramen för . Det försäkringsskydd som finns inom ramen för lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) kan kompletteras på en rad olika sätt, t.ex. genom kollektivavtalad försäkring, genom gruppförsäk- ring eller genom individuellt tecknad försäkring. Utredningen skall enligt sina direktiv redovisa de försäkringar som täcker anställda inom olika avtalsområden och som kan anses ha samband med reglerna om skyddstider. Alla som arbetar i omfattas av de arbetsbaserade för- månerna.1 Därmed är man också försäkrad enligt en rad olika lagar som bl.a. omfattar sjukförsäkringen, arbetsskadeförsäkringen och föräldraförsäkringen. En person som är anställd och blir sjuk får sjuklön från sin arbetsgivare. Därefter har han eller hon rätt till sjukpenning om förutsättningarna är uppfyllda för att fastställa en sjukpenninggrundande inkomst (SGI). Sjukpenningen är av lönen upp till en årslön på 7,5 prisbasbelopp.2 En anställd kan därutöver ha rätt till kollektivavtalad sjuklön från arbetsgivaren. De kollektivavtalade försäkringarna kompletterar det lagstadgade försäkringsskyddet. Förutsättningen är att arbets- givaren har tecknat ett sådant kollektivavtal. Ett kollektivavtal är ett skriftligt avtal som reglerar villkoren på arbetsmarknaden och som träffas mellan en facklig organisation och en enskild arbets- givare eller ett arbetsgivarförbund. Den allmänna sjukförsäkringen och avtalsförsäkringen omfattar stora delar av befolkning. Såsom tidigare framgått i slutbetänkandet lämnar utredningen inte några förslag som kan anses ha samband med andra försäk- ringslösningar. Det saknas således skäl att närmare gå in på hur dessa påverkas. Utredningen väljer därför att i denna bilaga ge en 1Jfr socialförsäkringslagen (1999:799) 2Kvalifikationsvillkoren för SGI framgår av 3 kap. AFL översiktlig redovisning av nuvarande ersättningsregler för de fyra största avtalsområden på arbetsmarknaden. Försäkringsskyddet inom avtalsförsäkringarna kan påverka utnytt- jandet av den allmänna försäkringen. I lagstiftningen finns därför en minskningsregel som reglerar det totala försäkringsskyddet. Denna regel presenteras avslutningsvis i bilagan. Ersättningsregler inom de största avtalsområden Reglerna om rätt till ersättning från kompletterande skydd enligt kollektivavtal bygger på samma principer inom alla avtalsområden. Vissa skillnader finns dock när det gäller nivåerna. För att få rätt till ersättning måste den anställde i regel ha varit anställd , dvs. det finns krav på en kvalifikationstid. Därefter gäller försäk- ringen så länge arbetstagaren är anställd, s.k. försäkringsgrundande anställningstid. Vid längre frånvaro, som inte beror på sjukdom eller vård av barn, kan den försäkringsgrundande anställningstiden upphöra. Avtalsförsäkringarna har också bestämmelser om efter- skydd som innebär att det i regel finns en allmän efterskyddstid som gäller efter att den försäkringsgrundande anställningstiden upphört. För den som är arbetslös och står till arbetsmarknadens förfogande eller är föräldraledig kan den all- männa efterskyddstiden förlängas. Det finns dock begränsningar för denna förlängning, t.ex. längst inom det avtalsområde som gäller för privatanställda arbetare. Ersättningsreglerna vid sjukdom inom avtalsförsäkringarna bygger på den anställdes sjukpenning. Ersättning börjar betalas ut fr.o.m. dag 15 i ett sjukfall och lämnas som längst t.o.m. dag 360. Som påpekats finns det vissa skillnader när det gäller ersättnings- nivåerna. Utredningen har valt att göra en jämförelse bland de fyra största avtalsområden: –privatanställda arbetare/– LO –privatanställda tjänstemän/– PTK –statligt anställda/staten –anställda hos kommun och landsting/Kommun- och Landstings- området. Redovisningen avser endast den ersättning som enligt avtals- försäkringarna lämnas under tid med sjukpenning, dvs. ersättning som betalas ut under tid med sjukersättning/aktivitets- ersättning (f.d. sjukbidrag/förtidspension) Privatanställda arbetare/– LO Dagersättning lämnas med motsvarande av den försäkrades sjukpenning, dvs. av lönen upp till 7,5 prisbasbelopp. Ingen ersättning lämnas över 7,5 prisbasbelopp. Samma ersättning som ovan. Efter den 360:e dagen lämnas ingen dagersättning. Privatanställda tjänstemän/– PTK Ersättning betalas ut av lönen upp till 7,5 prisbasbelopp och på lönedelar över 7,5 pris- basbelopp. Ersättning betalas under tid med sjukpenning av lönen över 7,5 prisbasbelopp. Statligt anställda/staten Ersättning betalas under tid med sjukpenning av lönen upp till 7,5 prisbasbelopp och för lön som överstiger 7,5 prisbasbelopp. Bilaga 7 SOU 2003:50 Ersättning betalas ut av den lön som överstiger 7,5 prisbasbelopp. Anställda hos kommun och landsting/Kommun- och Ersättning betalas ut av lönen upp till 7,5 prisbasbelopp och av den lön som överstiger 7,5 prisbasbelopp. Ersättning lämnas av lönen upp till 7,5 pris- basbelopp och av den lön som överstiger 7,5 prisbasbelopp. Minskningsregeln i lagen om allmän försäkring Försäkringsskyddet inom avtalsförsäkringarna kan som påpekats påverka utnyttjandet av den allmänna försäkringen. I lagstiftningen förekommer därför en minskningsregel som reglerar det totala försäkringsskyddet och som innebär att ersättningen från den allmänna försäkringen minskas i de fall den försäkrade erhåller ersättning från arbetsgivaren eller från avtalsförsäkring som överstiger en viss nivå. I 3 kap. 4 a § AFL anges följande: Om den försäkrade av arbetsgivaren erhåller lön under sjukdom som sjukpenningen avser, skall sjukpenning minskas med det belopp som lönen under sjukdom överstiger av vad den försäkrade skulle ha fått i lön om han varit i arbete. Till den del lönen under sjukdom utges i förhållande till lön i arbete som för år räknat överstiger den högsta sjukpenninggrundande inkomst som kan beräk- nas enligt 2 § skall minskning dock endast ske med belopp som överstiger av lönen i arbete. Minskningsregeln tillämpas så att avräkning sker krona mot krona och den kompensation som överstiger den i lagen angivna skall i första hand avräknas mot sjukpenning . Avräkning får av praktiska skäl även göras mot sjukpenning som avser annan tid. Avslutningsvis bör påpekas att regeringen har föreslagit att arbetsgivarens sjuklöneperiod förlängs fr.o.m. , från 14 till 21 dagar.3 Detta kan medföra förändringar i avtalsförsäkringarnas ersättningsnivåer. 3 Jfr regeringens vårproposition (prop. 2002/03:100) I utredningens uppdrag ingår att redovisa de internationella erfa- renheter och idéer som finns inom området. Utredningen kan kon- statera att en sådan genomgång har intresse främst när det gäller efter vilka principer sjukförsäkringssystemen i närområdet är utformade. Av särskilt intresse är socialförsäkringssystemen inom de länder med vilka har de tätaste kontakterna, dvs. länder inom Europeiska unionen (EU) och Europeiska ekonomiska samarbets- området (EES). Det finns där stora skillnader mellan respektive sjukförsäkringar. De nationella socialförsäkringssystemen har vuxit fram över tiden och skillnaderna i utformningen har sina historiska och traditionella förklaringar. EU har inte heller ambitionen att harmonisera de olika systemen i unionen utan strävar efter att underlätta övergången från ett system till ett annat. Grovt sett kan man bland de obligatoriska sjukförsäkringssyste- men inom gemenskapen och EES urskilja tre modeller: Inkomst- eller avgiftsrelaterade ersättningssystem med eller utan sjuklöneperiod Schabloniserade ersättningssystem med fasta belopp I det följande kommer de obligatoriska sjukförsäkringssystemen inom EU och EES som vilar på principen om inkomstrelaterad ersättningar att beskrivas. Flertalet länder inom unionen och EES har sådana ersättningssystem. En skiljelinje går mellan system som omfattar främst anställda eller motsvarande och sådana som omfattar alla förvärvsverksamma. De senare finns främst i våra nordiska grannländer. Den följande redovisningen följer denna indelning. Det bör dock framhållas att någon motsvarighet till det svenska systemet med sjukpenninggrundande inkomst och de skyddstider som är kopplade till denna inte finns i jämförliga sjukförsäkringslösningar i andra länder i . och har skattefinansierade system med fasta ersätt- ningar för alla aktivt sysselsatta som inte får sjuklön. har ett system med lagstadgad sjuklön och ett avgiftsfinansierat system med fasta ersättningar. ensamt har ett ren- odlat sjuklönesystem. och har byggt sina system på avgifter och har avgiftsrelaterade ersättningssystem. Dessa system kommer dock inte att behandlas i denna framställning. Obligatoriska socialförsäkringssystem för alla förvärvsverksamma med inkomstrelaterade förmåner med eller utan sjuklöneperiod Sjukförsäkringen administreras och finansieras av kommunerna. Alla avlönade arbetstagare och egenföretagare inklusive medhjäl- pande makar är förmånstagare. Kollektivavtal ger rätt till fortsatt betalning av sjuklön för vissa arbetstagare. I dessa fall har arbetsgi- vare rätt att uppbära den försäkrades sjukpenning (sygedagpenge). Sjuklönen omfattar annars . Sjukpenning beräknas på grundval av timlönen och antalet arbetstimmar med avdrag för avgift till arbetsmarknadsfonden och har ett ersättningstak. För rätt till sjuklön krävs arbete under en åttaveckorspe- riod före sjukfallet. För sjukpenning krävs arbete om minst före sjukfallet, avslutad yrkesutbildning och praktikarbete som en del i yrkesutbildning, arbetslöshet med rätt till arbetslös- hetsersättning eller liknande ersättningar (arbetsmarknadsåtgär- der). Egenföretagare skall ha varit yrkesmässigt verksamma i en viss omfattning inom den senaste tolvmåna- dersperioden, varav en månad före sjukfallet. Det finns också möjlighet att teckna frivillig försäkring för egenföretagare och medhjälpande makar. av en sjukperiod är inte medräknade (täckta av arbetsgiva- ren). Under vissa omständigheter kan förmåner betalas ut , t.ex. då en rehabilitering påbörjats, när kommunen bör- jar utreda rätten till förtidspension eller vid arbetsskada. När den sjukes arbetsförmåga verkar möjlig att återställa kan sjukpenning betalas ut för för att testa arbetsförmågan. Vid partiell arbetsoförmåga utges partiell ersätt- ning. Arbetslösa och de som uppbär olika former av arbetsmarknads- stöd får samma belopp vid sjukdom som de annars skulle ha haft. Ersättning kan vid egen sjukdom betalas ut till förälder om ett barn drabbas av svår sjukdom. Ansvaret för tillsynen av denna privat administrerade sjukförsäk- ring ligger på Amt für Volkswirtschaft som lyder under ministern för sociala frågor. Systemet omfattar anställda till dess de får rätt till full ålderspension. Det finns också en frivillig försäkring för personer som inte omfattas av obligatorisk försäkring. Den obli- gatoriska försäkringen omfattar inte den som varit anställd hos en arbetsgivare eller anställd . Det finns inga krav på arbetsvillkor eller kvalificeringsperiod. Karenstiden är men den anställde och arbetsgivaren kan komma överens om att förlänga karensen. Efter avtal mellan anställd och arbetsgivare kan karenstiden utökas till då lön istället utbetalas. av lönen betalas till den försäkrade inräknat regelbundet återkommande lönetillägg vid hel arbetsoförmåga. Det finns ett tak för beräkningsunderlaget. Ersättning betalas ut . Arbetslösa kan byta ut sin försäkring mot en som innebär att ersättning börjar utges . Under de först 30 sjukda- garna får de istället arbetslöshetsersättning. Sjukförsäkringen ger arbetstagare full kompensation för inkomst- förlust och bibehållen lön . Egenföretagare har dock inte rätt till full kompensation. Försäkringen administreras av den statliga försäkringstjänsten med som central förvaltningsmyndighet. Under verket finns 19 länskontor och 480 lokala kontor. Endast arbets- löshetsförsäkring och yrkesinriktad rehabilitering administreras i en annan ordning. Försäkringen omfattar anställda, uppdragstagare och egenföreta- gare. För arbetstagare gäller ingen karens. För uppdragstagare och egenföretagare är den . För dessa grupper finns det möjlighet att teckna ett försäkringstillägg för att täcka inkomst- bortfallet . Arbetsgivaren betalar sjukersättning (sykepenger) . Om arbetsgivaren fortsätter att betala lön utöver den perioden betalas sjukpenningen till arbetsgivaren. Ersättningen ger full inkomstkompensation fr.o.m. för arbets- tagare, full ersättning i förhållande till inkomstunderlaget fr.o.m. femtonde dagen för uppdragstagare och fr.o.m. den femtonde dagen för egenföretagare. Ett frivilligt tillägg för att täcka hela inkomstbortfallet kan tecknas av egenföretagarna. Det gäller ett generellt tak för den årliga inkomsten. Ersättning utges () för arbetstagare och för uppdragstagare samt egenföretagare. Vid arbetslöshet utgör arbetslöshetsersättning (dagpenger under arbeidsløshet) inkomst- underlag för sjukpenning (sykepenger). Dagpenning betalas också ut vid frånvaro på grund av bl. a. vård av barn på i stort sett samma grunder som ger rätt till tillfällig för- äldrapenning i . Vård av anhörig i hemmet under livets slut- skede berättigar till ersättning under . Storleken på ersättningen är i samtliga fall desamma som vid egen sjukdom. har ett obligatoriskt sjukförsäkringssystem baserat på bosättning med såväl inkomstrelaterade förmåner som behovsprö- vade förmåner. Social- och hälsoministeriet är ansvarigt för socialförsäkringen i . Sjukförsäkringen administreras av Folkpensionsanstalten (Kansaneläkelaitos, ), som också administrerar familjeförmå- ner, arbetslöshetsförsäkring, grundpension samt bostadsbidrag. Försäkringssystemet omfattar alla bosatta och uppställer inga krav på arbetsvillkor eller kvalifikations- Däremot finns en karenstid (exklusive ) efter insjuknandedagen. har ingen lagreglerad sjuklön. Dagpenning beror på års- inkomsten. Ersättningsnivån minskar med vissa intervall. För samma sjukdom begränsas ersättningen (exklusive ) . Obligatoriska socialförsäkringssystem för anställda med inkomstrelaterade förmåner med eller utan sjuklöneperiod I har administrationen av sjukförsäkringen delegerats till särskilda organisationer i så kallade ömsesidiga eller försäkrings- organ (organisme assureur – O.A.). Det finns sju ömsesidiga organ som försäkrar hela befolkningen i landet för hälsovård och arbetsoförmåga. O.A. har således en officiell ställning men har för sina kunder också utvecklat kompletterande försäkring, som skiftar från organ till organ. Maladie – Invalidité (I.N.A.M.I.) kontrollerar att de olika O.A. utför sitt offentliga uppdrag på ett likformigt sätt. Alla arbetare med arbetsavtal och andra jämställda grupper är förmånstagare. För rätt till ersättning krävs med arbete eller tillgodoräkningsbara perioder som arbetslöshet, semester etc. under en ramtid samt bevis på inbetalning av den lägsta avgiften. Det skall föreligga ett totalt arbetsavbrott och detta skall vara föranlett av en nedsättning av förvärvsförmågan med . Ersättning utges inte om förmåner utges enligt ett annat försäkringssystem såsom exempelvis arbetsskadeförsäk- ring. Arbetare får sjuklön av inkomsten och till- sammans med ett inkomsttillägg. Tjänstemän har sjuklön med under en månad. försäkringen börjar betalas ut när sjuklöneperioden är över. Detta innebär för arbetare och en månad för tjänstemän. Huvudregeln är att ersättning från försäkringen uppgår till av inkomsten. Efter den 31:a dagen av arbetsoförmåga utgör ersättningen av inkomsten för sammanboende Ersättningen är begränsad till (perioden för pri- mär arbetsoförmåga). För dem som är arbetslösa överstiger ersätt- ning vid primär arbetsoförmåga av sjukperioden inte arbetslöshetsersättningen. I finns mer än hundra system av varierande betydelse. De kan delas in i fyra stora grupper; ett generellt system som täcker i stort sett alla anställda liksom vissa andra angivna kategorier såsom studerande, förmånstagare etc., andra system med speciella förmå- ner riktade till vissa grupper, ett för lantbrukare och ytterligare andra system för egenföretagare utanför kretsen lantbrukare. Alla utom försäkringssystemet för lantbrukare står under det ministerium som svarar för socialförsäkring (f.n. Ministère de lEmploi et de la Solidarité). På regional nivå svarar Direction régi- onales des affaires sanitaires et sociales, DRASS, för tillsynen av andra än lantbrukarförsäkringen. För tillsynen av denna svarar en annan regional organisation. Caisse nationale dassurance maladie des travailleurs salariés, CNAMTS, svarar för ersättning vid sjuk- dom, moderskap, invaliditet och dödsfall samt för arbetsskador. På regional och lokal nivå finns Caisse regionale d´assurance maladi, CRAM, och Caisse primaire dassurance maladie, CPAM. Systemet omfattar alla arbetstagare och likställda. För att få ersättning skall den försäkrade ha betalat en lägsta avgift baserad på ett antal minimiinkomster (salaire minimum interprofessionnel de croissance, SMIC). Ersättning för förlorad inkomst utöver sjukpenningförmånerna (indemnités journalières de maladie) är beroende av kollektivavtal eller månadslöneavtal. Ersättningen motsvarar ca hälften av dagsin- komsten men är högre för den som har stor försörjningsbörda. Ersättning utges normalt () i följd, men till slutet av för långvarig sjukdom. Inga speciella villkor gäller för arbetslösa. har en obligatorisk socialförsäkring med inkomstrelaterade ersättningar för arbetare och med sjuklön för tjänstemän. (Ministerio del Lavoro e della Previdenza Sociale) har ansvaret för de privatanställda. Offentligt anställda får fortsatta löneförmåner under sjukdom och moderskap. Inget arbetsvillkor eller kvalifikationstid krävs för rätt till ersätt- ning. Tjänstemän får inte sjukpenning vid sjukdom men får istället lagenlig sjuklön . Arbetsgivaren är enligt lag skyldig att betala lön . Sjukpenning motsvarar av inkomsten.