sou · GRB391d1 · 2004-01-01 00:00:00 — Den omfattar också personer i alla andra åldrar som behövs i ett samhälle rikt på erfarenhet och mångfald. Fler möjligheter att variera livsloppet Vår framtidsbild handlar om ett samhälle med fler möjligheter att kombinera och variera arbete, fritid och samhällsengagemang än - oavsett ålder. Det är ett samhälle som tar hänsyn till att fler människor lever och mår bra allt längre. Där går det att överblicka och forma ett liv som inte styckas upp i block efter normer från en annan tid med andra förutsättningar. I vår framtidsbild finns det 80-åriga studerande, 75-åriga stats- råd, 25-åriga kommunfullmäktigeordförande och 30-åringar som arbetar tillsammans med 60-åriga mentorer. Ett arbetsliv kan rym- ma flera karriärer, varvade med utbildning, familjeliv och samhälls- engagemang. Pensionen ger en ekonomisk bas, men arbete i olika former behöver inte upphöra för alla vid en viss ålder. En person som är och vill påverka politiska beslut eller arbeta frivilligt funderar inte över om han eller hon är för gammal. Ömsesidiga kontakter över generationsgränser är en självklar och omistlig del av arbetsliv, demokrati, lärande och skapande. I det samhälle vi beskriver är det allt mindre viktigt att dela upp människor efter ålder och att tala om äldre som en enhetlig grupp. Däremot har åldrandet fått större betydelse. Kunskapen om åldrandets rikedom på variationer, möjligheter till utveckling och påverkan har ökat hos myndigheter, organisationer och företag lik- som hos enskilda människor. Det är självklart för de flesta att vilja behålla och använda de resurser som man har oavsett ålder, på sam- ma sätt som det länge har varit att trygga ålderdomen ekonomiskt. Att bli beroende av vård och omsorg är en del av livsloppet är åldrandet för de flesta förknippat med omfattande behov av vård och omsorg som gör att man blir beroende av andra. Precis som vid livets början berör i livet grundläggande frågor om vad det innebär att vara till och att vara människa. Att veta att man har tillgång till god vård och om- sorg är därför viktigt under hela livet. Människor måste kunna känna tillförsikt att gå vidare med sina liv utan oro för att stå utan den hjälp de behöver under livets sista del. De måste också veta vilken roll de har som anhöriga för att vid behov komplettera den offentliga vården och omsorgen. I vår framtidsbild kan människor i alla åldrar och i alla delar av livsloppet känna trygghet inför denna del av livet. Man vet att de offentliga instanserna har ett yttersta ansvar för att ge hjälp i detta skede, och man vet vilken hjälp som man själv eller ens anhöriga kan få utifrån egna behov. Man vet också att denna hjälp inte varierar orimligt mycket beroende på tillfälliga omständigheter och att de skillnader som finns går att förklara. tar ett samlat ansvar för långsiktiga prioriteringar och utfästelser och förankrar dessa i en ständig dialog med medborgarna. I vår framtidsbild är det också självklart att en äldre människa som behöver omfattande vård och omsorg också är en individ med egna resurser, erfarenheter och önskemål som kan stärkas, utveck- las och tas till vara. Utveckling för både individ och samhälle Vi utgår från att åldrandet rymmer stora möjligheter till variation, dynamik och individuell utveckling. Bilderna av åldrande och äldre människor måste bli lika varierade och dynamiska som åldrandet och de måste främja människors möjligheter att utvecklas i alla åldrar. Att dessa bilder kan ändras visade den åldringsdebatt som rasade just under 1940-talsgenerationens barndom. Den började med att (och fotografen ) reste runt bland svenska ålderdomshem. Resultatet blev artikelserier, böcker och radioprogram. Människor som inte setts och hörts i samhället fick plats och uppmärksamhet. Knappast någon ser det längre som nödvändigt och naturligt att människor ska behöva lämna sina hem när de går i pension och flytta ihop med människor som de kanske bara har födelseåret gemensamt med. Att åldras innebär inte längre att bo på ett särskilt sätt, avskild från övriga samhället. Människor i högre åldrar kan nu på ett helt annat sätt forma sina liv och sin vardag. framtidsbild var tydlig och kraftfull. Den handlade om att göra åldrandet till en naturlig del av människors liv. I viktiga delar har den förverkligats. Vår framtidsbild har ytterst samma syfte, även om förutsättningarna nu på många sätt både är annorlunda och bättre än . Vägar till framtidens vård och omsorg om äldre människor fyra scenarier När det gäller vård och omsorg om äldre människor har framtids- bilden medvetet gjorts mer nedtonad än de andra delarna. Det beror på att vi under arbetet funnit betydande skillnader mellan mängden visioner och utfästelser när det gäller olika delar av vårt Medan det på nationell nivå nästan helt saknas policy- formuleringar och mål om de andra frågor som vi behandlar så finns det ett överrikt utbud av mål och utfästelser om vård och omsorg om äldre människor i såväl juridiska texter som i uttalanden från politiskt ansvariga beslutsfattare. Det mest ange- lägna nu är inte att bidra med fler sådana formuleringar. Tvärtom behöver de utfästelser om vård och omsorg som gjorts nu diskuteras samlat inför ett långsiktigt beslut om hur målen ska förhålla sig till äldre människors behov och till de resurser som kan komma att stå till buds i samhället. Frågan om hur man ska klara framtidens vård och omsorg om äldre har tagits upp i olika sammanhang. Vårt in- tryck är att dessa diskussioner sällan har tagit ett samlat grepp om frågan utan ofta har behandlat en eller ett par aspekter utan att belysa effekter och konsekvenser av ett visst handlingssätt. I prin- cip samtliga beräkningar av de framtida kostnaderna utgår t.ex. från aktuella kostnader och vissa antaganden om framtida förhållanden. Mycket få av dessa beräkningar innehåller någon form av analys av vad som ingår i den nuvarande vården och omsorgen. I praktiken är detta också delvis oklart. Lagtexter, förarbeten och rättspraxis ger i många fall begränsad vägledning. Det saknas t.ex. en definition av äldre i dessa sammanhang. En analys av innehåll och argument för olika idéer och förslag visar att grundfrågan är denna: Hur kan det offentliga åtagandet för vård och omsorg om äldre tydliggöras i ett samhälle där antalet och andelen äldre ökar som det offentliga åtagandet säker- ställs avseende finansiering och personalförsörjning? Utifrån denna analys har vi tagit fram fyra scenarier som beskriver vägval inför framtidens vård och omsorg om äldre. Utgångspunkter för scena- rierna är områden som är möjliga att påverka på den nationella nivån inom de politiska systemen. Scenarierna har sin grund i de olika sätt att lagreglera vård och omsorg som finns . Scenarierna utspelar sig , dvs. i då 40-talisterna är och de som är födda uppnår 65-årsåldern och vissa lämnar arbets- livet. regleras rätten till hälso- och sjukvård samt till äldre- omsorg i två rättighetslagar: Lagen om äldreomsorg och Hälso- och sjukvårdslagen. I lagstiftningen är det noggrant preciserat i vilka situationer den enskilde har rätt till hälso- och sjukvård och äldreomsorg. Det framgår också vilka insatser som den enskilde kan få hjälp med och vilken kvalitet det ska vara på insatserna. Det är noga preciserat i vilka situationer och vilka hjälpmedel som den enskilde kan få inom ramen för Hälso- och sjukvårdslagen. In- satserna och besluten är preciserade och standardiserade. Den per- son som uppfyller de i lagen angivna kriterierna för olika insatser beviljas och får dessa. Det finns däremot inga möjligheter att få andra insatser än de som är angivna i lagstiftningen. Av den lag- stiftning som preciserar den enskildes rättigheter framgår också det offentligas ansvar. Politikerna har huvudansvaret för att ordna finansiering och se till att det finns tillgång till personal med rätt kompetens. Uppgiften för den handläggande personalen är att utreda om den enskilde uppfyller de krav som lagstiftningen upp- ställer, bevilja insatserna och följa upp att de tillgodoses. En av tillsynsmyndighetens uppgifter är att se till att lagstiftningen följs och att den tillämpas likartat över hela landet. Sammanfattningsvis ger den juridiska vägen: Hög tydlighet över livsloppet avseende vad som ingår i det offentliga åtagandet för vård och omsorg Hög tydlighet avseende vilka krav som ställs på det offentliga för att kunna garantera att det utlovade verkställs Låg flexibilitet när det gäller att ta hänsyn till individuella behov Låg flexibilitet när det gäller att ta hänsyn till samhällseko- nomiska förändringar Den nya Hälso- och sjukvårdslagen och den nya Socialtjänstlagen, som båda trädde 2012, innebär att den enskilde har rätt till en behovsbedömning. Politikerna har gjort vissa preciseringar av vilka behov som den enskilde kan få hjälp med och vilka insatser som kan utgå i olika situationer. Det finns beskrivningar av vilken kvalitetsnivå som ska gälla för olika insatser. Det finns också poli- tiskt beslutade riktlinjer för vilka situationer och vilka hjälpmedel som den enskilde kan få inom ramen för Hälso- och sjukvårds- lagen. De situationer och de insatser som det offentliga åtagandet omfattar är till stor del preciserat, och därmed även vad som inte ingår i det offentliga åtagandet. Inom dessa ramar finns vissa möjligheter att göra individuella bedömningar. Av lagstiftningen och andra politiska dokument framgår både den enskildes rättig- heter och det offentligas ansvar. Politikerna har ansvar för att pre- cisera insatsernas innehåll och kvalitet samt ordna finansiering och tillgång till personal med rätt kompetens för att utföra de insatser som den enskilde har rätt till. har det gjorts två mer omfattande utvärderingar av innehåll och kvalitet i insatserna, vilket lett till mindre justeringar i både lagstiftning och de politiska riktlinjerna. Den handläggande personalens uppgift är att göra en prövning av den enskildes behov och därefter fatta beslut om in- satser i enlighet med de politiska prioriteringarna. Sammanfattningsvis ger den politiska vägen: Viss tydlighet över livsloppet avseende vad som ingår i det offentliga åtagandet för vård och omsorg Viss tydlighet avseende vilka krav som ställs på det offentliga för att kunna garantera att det som preciseringar omfattar kan verkställs Viss flexibilitet när det gäller att ta hänsyn till individuella behov Liten flexibilitet när det gäller att ta hänsyn till samhällseko- nomiska förändringar Socialtjänstlagen moderniserades , men grunderna finns kvar . Hälso- och sjukvårdslagen har kompletterats med att den enskilde har rätt till bedömning av behovet av hälso- och sjukvård. Däremot finns det inte i någon av lagstiftningarna några preciseringar, vare sig juridiskt eller politiskt, av i vilka situationer den enskilde kan få hjälp, med vilka insatser och vilken kvalitet det ska vara på insatserna. Bedömningen görs med utgångspunkt i lagstiftningens mål och tillgängliga resurser. Det är den handläggande personalen som gör behovsbedömningen och den enskilde beviljas de insatser han eller hon bedöms behöva och som det finns resurser till. Lagstiftningen och politiska beslut anger ramarna för när den enskilde kan få tekniska hjälpmedel inom ramen för Hälso- och sjukvårdslagen. Det är arbetsterapeuter och sjukgymnaster som efter en individuell bedömning fattar beslut om vilka hjälpmedel som den enskilde får med hänsyn till de ekonomiska resurserna. Den enskildes rätt till vård och omsorg och det politiska ansvaret är till viss del preciserat och reglerat. För politikerna är den viktigaste uppgiften att ordna de ekonomiska förutsättningarna för vården och omsorgen om de äldre. Sammanfattningsvis ger förvaltningsvägen: Låg tydlighet över livsloppet avseende vad som ingår i det offentliga åtagandet för vård och omsorg Låg tydlighet avseende vilka krav som ställs på det offentliga för ge vård och omsorg till de äldre Viss flexibilitet när det gäller möjligheten att ta hänsyn till indi- viduella behov Stor flexibilitet när det gäller att ta hänsyn till samhällseko- nomiska förändringar Hälso- och sjukvårdslagen har moderniserats , men grunderna finns kvar. Socialtjänstlagen förändrades , så att den blev en skyldighetslag i likhet med Hälso- och sjukvårdslagen. Den enskilde har inte längre några preciserade rättigheter, utan insatser ska ges inom ramen för vetenskap och beprövad erfarenhet samt tillgängliga resurser. Insatserna och dess kvalitet är inte preciserade utan en bedömning görs i varje fall av de professionella yrkesutövarna. Målen i lagstiftningen, vetenskap och beprövad erfarenhet samt tillgängliga resurser styr bedömningen. Av Hälso- och sjukvårdslagen framgår att tekniska hjälpmedel kan vara en åtgärd som ingår i den enskildes rehabilitering eller för att kompensera funktionsnedsättningar. Det är arbetsterapeuter och sjukgymnaster som efter en individuell bedömning prövar ut hjälpmedel med hänsyn till ekonomiska resurser och vetenskaplig kunskap och beprövad erfarenhet. Politikerna har ansvar för lagstiftningen och att ställa ekonomiska resurser till förfogande. I scenariet satsades 2025 stora offentliga resurser på forskning inom områden. Syftet med denna satsning har varit att ta fram vetenskapliga underlag, vilket till stora delar saknats tidigare. Sammanfattningsvis ger expertvägen: (Mycket) Låg tydlighet över livsloppet avseende vad som ingår i det offentliga åtagandet för vård och omsorg om de äldre Låg tydlighet avseende vilka krav som ställs på det offentliga för ge vård och omsorg till de äldre Stor flexibilitet när det gäller möjligheten att ta hänsyn till individuella behov (Mycket) Stor flexibilitet när det gäller att ta hänsyn till sam- hällsekonomiska förändringar De åtgärder som föreslås i detta slutbetänkande är främst inriktade på att förbättra förutsättningarna för den utveckling som vi vill se på . Det handlar bl.a. om insatser för att starta processer av olika slag samt för att initiera och förstärka forskningen inom olika områden. Vi anger dock i några fall även att regelverk och användningen av statliga styrmedel bör ses över eller förändras. Sammantaget innebär detta att vi inte föreslår nya åtaganden för någon aktör eller så omfattande statliga insatser att dessa inte kan inom ramen för de prioriteringar som regeringen kontinuer- ligt måste göra inom ramen för sina budgetar. Förslagen till åtgärder är numrerade från 1 till 100. Denna num- rering ska inte tolkas som någon rangordning av förslagen. Mål och inriktningar (avsnitt 3.4) 1.Ersätt de nuvarande nationella målen för äldrepolitiken med två nya mål, ett som avser trygghet och ett som avser ut- veckling: Trygghetsmålet: Alla människor skall kunna åldras i själv- ständighet med möjligheter att vara aktiva och ha inflytande över vardagslivet samt med tillgång till god vård och om- sorg. Utvecklingsmålet: Alla människor skall oavsett ålder kunna utvecklas som individer, påverka och bidra till samhälls- utvecklingen samt bemötas med respekt. 2.Komplettera de nationella målen för äldrepolitiken med fem inriktningar för det fortsatta arbetet fem nycklar till fram- tiden: Riv ålderstrappan och forma flexiblare livsloppsmönster Planera för aktivt åldrande Stärk sammanhållning och ansvarstagande över genera- tionsgränser Tydliggör och säkerställ det offentliga ansvaret för vård och omsorg om äldre människor. Genomförande, uppföljning och utvärdering (avsnitt 3.5) 3.Arbetet med att uppnå de nationella målen för äldrepolitiken bör bygga på en samlad strategi som vilar på två pelare: Inkludera frågor om åldrande och äldre människor inom andra berörda politikområden Urskilj och säkerställ de lösningar som behövs just för människor över en viss ålder. 4.En nationell ledningsgrupp för äldrepolitik bör inrättas inom för att hålla ihop arbetet med att genomföra och följa upp samt organisera samverkan mellan flera berörda departement och regelbunde rapportering till , som ansvarar för att utvärdera de äldrepolitiska insatserna utifrån uppställda mål. 5.Ansvaret hos regering och riksdag bör kompletteras med ett sektorsansvar hos olika berörda myndigheter, liknande det som finns inom bl.a. ungdomspolitiken och handikappolitiken. 6.Regeringen bör tillsätta en kommitté som utreder både de samhällsekonomiska och regionala effekterna av en åldrande befolkning i syfte att skapa bred politisk enighet om långsik- tigt hållbara lösningar. 7.Regeringen bör utreda tillämpning av och metoder för main- streaming i politiken, dvs. vilka områden som bör inkluderas i olika politikområden och hur detta kan ske på bästa sätt. 8.Regeringen och andra berörda aktörer bör uppmärksamma de utmaningar som följer med en åldrande befolkning inom arbe- tet med långsiktig hållbarhet inom ramen för det omfattande arbetet med och Habitat som redan pågår i landet. 9.Regeringen bör se över arbetet med värdegrundsfrågor inom olika politikområden i syfte att skapa en mer enhetlig etisk grundhållning inom dessa. 10.Fördjupa erfarenhets- och kunskapsutbyte med andra länder när det gäller möjligheterna att möta de utmaningar som följer med en åldrande befolkning, såväl inom och EU som inom FN. Riv ålderstrappan och forma flexiblare livsloppsmönster (kapitel 4) Med flexiblare livsloppsmönster kan utbildning, arbete, samhälls- engagemang och fritid bli parallella spår i alla åldrar och inte bara aktiviteter förknippade med vissa åldrar. Flexiblare livslopps- mönster kan bidra till en frigörelse från roller och begränsningar som utgår från uppdelningen av livsloppet i avgränsade fack. Den frigörelsen behöver inte begränsas kring pensions- åldern och därefter. Större möjligheter till karriär och vidareutbild- ning skulle också kunna underlätta för människor att ägna mer tid åt bl.a. sina barn när man är i 30- och 40-årsåldern. Öka människors vilja och möjligheter att förvärvsarbeta fram till pensioneringen och därefter (avsnitt 4.2) 11.Regeringen bör etablera ett femårigt nationellt projekt med syfte att stärka de äldres (50+) ställning i arbetslivet och öka arbetskraftsdeltagandet bland personer som är . 12.Regeringen bör främja ytterligare forskning för att kunna möta de frågor som kommer att bli aktuella på den framtida arbetsmarknaden med en åldrande arbetskraft och generations- skiften. 13.Regeringen bör ta initiativ till forskning om effekter på arbets- kraftsutbudet om fler ges möjlighet till deltidslösningar i sam- band med pensioneringen. 15.Utveckla mått och metoder för att beskriva och följa föränd- ringar av arbetskraftsdeltagandet för personer som är och äldre. 16.Vi uppmanar parterna på arbetsmarknaden att granska och överväga förändringar av pensionsavtalen så att dessa avtal ger större möjligheter till flexibilitet vid utträdet från arbetslivet, inte motverkar rörlighet på arbetsmarknaden och ger ekono- miskt utbyte för den som vill arbeta efter . 17.Förbättra informationen om det förväntade sammanlagda pen- sionsutfallet från både det allmänna pensionssystemet och tjänstepensionssystemen till enskilda individer. 18.Regeringen bör ta initiativ till att utveckla nya system för studiefinansiering för vuxna. 19.Regeringen bör beakta värdet av validering för den del av befolkningen som är och äldre och som vill skaffa sig ny yrkeskompetens i de förslag om hur validering ska genom- föras och organiseras som regeringen har för avsikt att lägga fram. 20.Regeringen bör ge i uppdrag att sammanställa fakta om äldres företagande och utifrån internationella exempel bedöma värdet av riktade insatser för äldre. Öka och ta till vara äldre människors engagemang i politiska beslutsprocesser, kulturliv och social ekonomi (avsnitt 4.3) 21.Frågor om äldre människors inflytande och delaktighet måste bli självklara delar av det statliga arbetet med att utveckla med- borgarnas inflytande och delaktighet i kulturliv och social ekonomi. 22.De politiska partierna måste ta ett större ansvar för att för- nyelse av demokrati och medborgarroll inte blir liktydigt med föryngring och aktivt arbeta för att förändra attityderna till äldre människors roll i politiken. 23.Människor i alla åldrar måste omfattas av arbetet med att utveckla inflytande och delaktighet i lokalsamhället. Dagens pensionärsråd bör utvecklas så att deras möjligheter att för- medla äldre människors kunskaper och erfarenheter tas till vara i alla berörda beslutsprocesser, men andra typer av rådslag och dialoger bör också prövas, t.ex. med grupper med personer i olika åldrar i bostadsområden. 24.Det lokala arbetet för att främja och ta till vara äldre män- niskors delaktighet i kultur- och fritidsaktiviteter bör utveck- las och i större utsträckning överskrida de sektorsgränser som lätt begränsar perspektiven. 25.Forskningen om äldre människors användning av sin fria tid bör stärkas och kunskaper om åldrande och äldre människor spridas i utbildningar inom kultur- och fritidssektorn. 26.Det lokala arbetet med att utveckla den sociala ekonomins möjligheter bör fortsätta utifrån de erfarenheter som vunnits . 27.Stat, landsting och kommuner bör vidta åtgärder som leder till att lokaler som allmänheten har tillträde till är tillgängliga för personer med funktionshinder . Öka möjligheterna för människor med utsatta livslopp att vara aktiva och delaktiga i samhället under åldrandet (avsnitt 4.4) 28.Forskningen om utsatta livssituationer under åldrandet och vilket samband denna utsatthet har med tidigare delar av livs- loppet måste förbättras. 29.Regeringen bör slå broar mellan å ena sidan äldrepolitiken och det politiska arbetet för ekonomisk trygghet under åldrandet och å andra sidan handikappolitiken, integrationspolitiken, jämställdhetspolitiken och andra relevanta politikområden. 30.Regeringen bör se över de åldersgränser som gäller för bil- stödet så att det blir möjligt att behålla eller få bilstöd även efter för att kunna förvärvsarbeta om man i övrigt uppfyller kraven för detta. 31.Brottsoffermyndigheten bör få i uppdrag att utreda hur kun- skapsunderlaget kan förbättras när det gäller upptäckt och aktivt stöd till äldre brottsoffer inom såväl socialtjänst som hälso- och sjukvård. 32.Regeringen bör se över möjligheterna att förbättra arbetet med att förebygga psykisk ohälsa bland äldre invandrare, inklusive effekter av traumatiska erfarenheter. 33.Alla äldre människors lika rätt till bl.a. vård och omsorg måste understrykas i utbildningar av vård- och omsorgspersonal. 34.En del av de resurser som används inom staten och kom- munerna för att motverka negativa attityder gentemot per- soner med olika kulturell bakgrund eller sexuell läggning bör avsättas till verksamheter som riktar sig till äldre personer, t.ex. inom pensionärsorganisationerna. 35.Människor som invandrar sent i livet till från länder utanför och måste få bättre möjligheter att integreras i ett liv med självständighet, aktivitet och del- aktighet. Bryt åldersbarriärer (kapitel 5) Negativ särbehandling på grund av ålder är en diskriminerings- grund bland andra. En aktiv diskussion om de bilder och beskriv- ningar som förekommer i bl.a. massmedierna är en nödvändig del av det demokratiska samtalet. Även här finns det exempel på in- satser i andra länder som kan ge inspiration. Också när det gäller utveckling av ny teknik utgör förlegade föreställningar och bristan- de kunskaper om äldre människors vardagsliv och teknikanvänd- ning hinder för en utveckling som skulle kunna vara till nytta för enskilda äldre människor, deras anhöriga, företag och samhället som helhet. Synliggör och bekämpa negativ särbehandling av människor på grund av hög ålder (avsnitt 5.2) 36.En samlad diskrimineringslagstiftning med ålder som en av flera diskrimineringsgrunder bör införas i , och vi utgår från att lämnar konkreta förslag på hur en sådan lagstiftning ska utformas. 37.Det statliga språkbruket om åldrande och äldre människor måste ses över och förbättras så att staten föregår med gott exempel på hur grundlagens förbud mot diskriminering på grund av ålder ska tillämpas i det offentliga livet.