sou · GRB346d2 · 2004-01-01 00:00:00 — Genomsnittligt antal hundbettsrelaterade dödsfall i ett antal länder Folkmängd (miljoner) 1 Dödsorsagsregisteret 1994–1999, . 2 National Statistical Sevice of (dödsfallen är registrerade –1999 och innefattar endast dödade till följd av själva bitskadorna). 3 Annual reference volume series DH2 – Mortality statistics by cause No's 6–28 (1979-2001), Office for National Statistics. 4 Schellart & Hertog, 1998. (dödsfallen registrerade –1995). 5 Dödsorsaksintyg 1969–1986 och dödsorsaksregistret –2000, EpC, . 6 Sacks et al, 1996. (dödsfallen registrerade –1994). Om man bortser från de nämnda felkällorna framgår det, om det årliga antalet hunddödade relateras till folkmängden i respektive land, att det dör förhållandevis få personer i till följd av hundbett. I inget av de länder som jämförts dör det i förhållande till folk- mängden färre personer än i . I är risken att dö av hund- bettsrelaterade orsaker närmare fyra gånger större än i , och i och är risken ungefär fem gånger större. I och är risken större medan ligger på ungefär samma nivå som . Dock: I det grekiska ma- terialet, till skillnad från uppgifterna från övriga länder, inkluderas inte de som dött av infektioner som följt på hundbettet. I stället in- går endast de som dött av själva bitskadorna. I det svenska mate- rialet finns endast ett sådant fall (fall 2). Vilka blir skadade och hur? Figur 1 visar att kvinnor i större utsträckning än män vårdas inom slutenvård på grund av att de blivit bitna eller angripna av hundar. Kvinnor är överrepresenterade även sett till olycksfallsskador totalt. Enligt de flesta undersökningar från andra länder blir i stället män oftare hundbitna än kvinnor. Antal personer per 100 000 invånare i respektive könskate- gori vårdade i slutenvård till följd av hundangrepp åren 1998–2001 Källa: –2001, EpC, . Av figur 2 framgår att barn, framför allt flickor, löper större risk än vuxna att hamna inom slutenvården till följd av bett eller angrepp av hund. till alla typer av olycksfallsskador är i stället äldre människor kraftigt överrepresenterade. Genomsnittligt antal personer som vårdats i svensk slutenvård till följd av angrepp av hund per 100 000 invånare i respek- tive åldersgrupp och kön åren 1998–2001 00-04 05-09 10-14 15-19 20-24 25-29 30-34 35-39 40-44 45-49 50-54 55-59 60-64 65-69 70-74 75-79 Källa: –2001, EpC, . Figur 3 visar att åldersfördelningen är jämnare bland dem som sökt akutvård än bland dem som vårdats inskrivna på sjukhus, vilket tyder på att barn som blir hundbitna oftare än vuxna fordrar sluten- vård. Som framgår av den tidigare redovisade dödsfallsstatistiken var den yngsta person som avlidit –2000 mellan 40 och . I de övriga länder som undersökts vad gäller dödsfall löper barn betydligt större risk att bli ihjälbitna av hundar än i . I till exempel och var av offren yngre än . I en studie om personskador orsakade av hund och katt som gjorts vid Universitets- sjukhus i pekar man på att enligt de flesta rapporter från andra länder så blir, till skillnad från i , barn oftare hundbitna än vuxna (et al, 2002). Skattat antal personer som sökt vård vid akutmot- tagning till följd av hundbett per 100 000 invånare i respektive ålders- grupp och kön –2001 15-19 20-24 25-29 30-34 35-39 40-44 45-49 50-54 55-59 60-64 Källa: –2001, EpC, . De som söker vård vid akutmottagning för skador orsakade av hund- bett blir i relativt liten utsträckning inlagda på sjukhus. –2001 kunde av de vårdsökande fara hem , medan blev inlagda på sjukhus och 1,3 pro- cent vidareremitterades; se tabell 5. För hem- och fritidsolycksfall (alla olycksfall som inte är vägtrafik- eller arbetsolycksfall) är an- delen skador som fordrar slutenvård drygt sex gånger större. Behandling för dem som sökt akutvård till följd av hund- bett åren 1998–2001 Källa: –2001, EpC, . Den vanligaste skadetypen hos akutvårdade hundbitna människor är ett öppet sår () lokaliserat till arm, hand eller finger (). Se tabell 6. Skadetyp för de som sökt akutvård till följd av hundbett Höft/lår/knä Källa: och 2000, EpC, . Varje patient som uppsöker en EHLASS-ansluten akutmottagning till följd av hundbett lämnar en kort beskrivning av händelseförlop- pet i samband med olyckan. Dessa beskrivningar är relativt knapp- händiga och skulle därför knappast kunna ligga till grund för en djupare analys. Dessutom är det långt ifrån säkert att patienten uppfattat eller återberättat situationen korrekt. Med dessa reserva- tioner har ändå några mycket grova skattningar gjorts utifrån data för , som rymmer 321 fall av hundbettskador: I närmare nio fall av tio har patienten skadats av den egna hunden, familjens hund eller en annan väl bekant hund. Den vanligaste lätt urskiljbara orsaken till hundbett tycks vara att offret gått emellan i ett hundslagsmål. Uppgifterna tyder på att detta är orsaken i ungefär en tredjedel av fallen. I en stor majoritet av de fall där hundslagsmål ligger bakom skadan har antingen de egna hundarna eller den egna hunden och en annan väl bekant hund börjat slåss. Bett i samband med lek med hund (oftast ren olycka) är orsaken till skadan två till av tio. I den dryga tredjedel av fallen där skadan inte skett i samband med hundslagsmål eller lek, tycks oftast någon form av provo- kation ligga bakom skadan. I detta sammanhang har provoka- tion getts en ganska vid betydelse; det kan handla om allt från att man klappat en okänd hund utanför affären till att man råkat trampa på hunden eller försökt ta ifrån den en leksak. I mindre än ett fall av tjugo verkar det som att patienten skadats av en för honom eller henne okänd hund, utan föregående kon- takt dem emellan. Vid en jämförelse är den tydligaste skillnaden gentemot att det i andra länder ofta är betydligt vanligare att den skadade blivit biten av en okänd hund. Eftersom det inte är möjligt att med någon större säkerhet upp- skatta totalt antal människor som söker vård för till exempel hund- bettskador, går det inte heller att bedöma vilka sjukvårdskostnader detta medför. Med hjälp av EHLASS-statistiken kan det dock upp- skattas dels hur många akutbesök som olika typer av skador för- anleder, dels det årliga antalet vårddagar som dessa skador medför. Med hjälp av KPP/DRG-databas1 kan dygns- kostnaden för den som efter ett akutbesök skrivs in i slutenvård uppskattas till mellan och . Kostnaderna varierar beroende på vilket sjukhus och vilken typ av skada det handlar om. Kostnaden för ett akutbesök varierar också, men har av uppskattats till . Utifrån dessa uppgifter har i tabell 7 en ungefärlig årlig sjukvårdskost- nad för patienter som söker akutvård för olika typer av hund-, katt- och hästrelaterade skador beräknats. De redovisade uppgifterna tyder på att hundar belastar samhället i form av sjukvårdskostnader i större utsträckning än katter men i mindre utsträckning än hästar. De beräknade kostnaderna för hundrelaterade skador stöds av den tidi- gare nämnda undersökningen från . Enligt denna är vårdkostnaderna i storleksordningen 32–i hela landet (et al, 2002). Uppskattad årlig sjukvårdskostnad för patienter som söker akutvård för olika typer av djurrelaterade skador därav bett eller klösning därav bett eller spark Kostnaderna har beräknats med hjälp av uppgifter från EHLASS 1998–2001, EpC, Social- styrelsen och KPP/DRG-databasen, . Av cirka 800 000 hundar är knappt en tredjedel försäkrade i försäkringsbolaget . Statistik om bitskador hos dessa hundar för åren 1995–1999 presenteras i tabell 8. 1 KPP står för Kostnad Per Patient och DRG för Diagnos Relaterade Grupper. KPP/DRG- databasen bygger på uppgifter från ett antal sjukhus som har en mer utbyggd kostnads- redovisning. Antal bitskador per 10 000 försäkrade hundar –1999 Källa: Agria Djurförsäkring. Dessa siffror ser vid en första anblick ut att visa på en ökning av an- talet bitskador, men måste ses i ljuset av att frekvensen veterinärvård totalt sett ökat med –1999. Den synbara ökningen i frekvensen bitskador kan alltså mycket väl bero på en ökad benägenhet hos hundägare att uppsöka veterinär. Statistik från Agria Djurförsäkring visar också att i genom- snitt löper dubbelt så stor risk att bli hundbitna som tikar, och att en hund som bor i en stad löper så stor risk att bli biten som en hund som bor på landsbygden. Märkning och registrering av hundar Enligt lagen (2000:537) om märkning och registrering av hundar (märknings- och registreringslagen) skall en hund som stadigvaran- de finns i och som är född efter , vara märkt med bestående märkning. Hundens ägare skall vara registrerad i ett centralt register. har det övergripande ansvaret för registret och Svenska Kennel- klubben (SKK) ansvarar för den dagliga driften. /2003 fanns ungefär 262 000 hundar registre- rade i det centrala hund- och ägarregistret. Av dessa har 132 500 hundar, efter verifiering av respektive hundägare, överförts från fri- villiga register i SKK eller andra hundorganisationer. Knappt 71 000 hundar nyregistrerades och nyregistrerades strax över 58 000. utgjordes en större andel av nyregistre- ringarna av äldre hundar än . Ägarbyte har registrerats för drygt 12 500 hundar. Det är inte känt hur många hundar som har dött utan att ha avregistrerats. Trots att information om att hundägare måste märka och registrera sina hundar spridits genom riksomfattande annonskampanjer, på Jord- bruksverkets och SKK:s hemsidor och i broschyrer som distribue- rats framför allt via veterinärer och djursjukhus, kan det alltså kon- stateras att mindre än en tredjedel av uppskattningsvis drygt 800 000 hundar var registrerade i det centrala hund- och ägar- registret . Om de uppskattningsvis 130 000 hundar som då var för gamla för att omfattas av lagen räknas bort fås att , eller drygt 400 000, av de hundar som enligt lagen skall registreras inte finns registrerade i det centrala hund- och ägarregistret. Ungefär 130 000 av dessa finns visserligen med i SKK:s frivilliga register till vilket myndigheterna har samma åtkomstmöjligheter som till det centrala registret. Ungefär 80 pro- cent av alla hundar som fötts efter det att lagen trädde i kraft, det vill säga efter , har registrerats i det centrala hund- och ägarregistret. Beträffande tillgång till och nyttjande av registret rapporterar SKK följande: Polisens samtliga länskommunikationscentraler har direkt åtkomst till hund- och ägarregistret och nyttjar det mycket frekvent. Samtliga landets kommuner och länsstyrelser har erbjudits tillgång till registret. De flesta kommuner är nu uppkopplade, men nyttjandegraden är i de flesta fall mycket låg. Enligt uppgifter till SKK har polisen stor nytta av registret, främst för att finna ägare till upphittade hundar som därmed inte behöver omhändertas och belasta samhället med uppstallningskostnader. Ras- och special- klubbar anslutna till SKK använder registret för enkätundersök- ningar om olika rasers hälsostatus eller andra inventeringar. Även viss annan forskning har önskat nyttja registret. Polisiär hantering av problem med hundar Statistik över anmälda brott där hundar varit inblandade Anmälningar om brott förs av polisen i det så kallade RAR-syste- met (Rationell AnmälansRutin). Systemet är uppbyggt på det sättet att varje polismyndighet (21 stycken) har tillgång till upp- gifter om anmälningar som är registrerade inom den egna myndig- heten. Någon central nationell databas över anmälningar finns inte. Systemet som sådant är dock lika över hela landet. För varje anmälan införs en kod som anger vilket brott det är fråga om samt vissa omständigheter i samband med brottet. Det finns dock ingen kod för att markera att en hund är inblandad i RAR-systemet har emellertid ett antal sökfunktioner som innebär att olika villkor kan kombineras för att få fram ett urval av anmälningar. har via inhämtat upp- gifter från samtliga polismyndigheter om antal anmälda brott där anmälan avser en hund som angripit människa, djur eller annan egendom. Totalt hade det anmälts 1 241 sådana brott; se tabell 9. Dessa utgjorde ungefär en promille av det totala antalet anmälda brott (1 189 393 stycken) . Antal anmälda brott , fördelade på respektive polismyndighet, där anmälan avser en hund som angripit människa, djur eller annan egendom Nedan presenteras en mer ingående analys som fem polismyndig- heter har gjort av vilka brott som avses. Avsaknaden av särskild kodning för brott där hundar varit inblandade samt myndigheternas olika rutiner för handläggning av denna typ av ärenden, har med- fört att det inte gått att skapa någon heltäckande bild av vilka typer av brott som förekommer, något som framgår av nedanstående sammanställning. i , 298 anmälda brott (uppgifterna baseras på hur anmälan slutredovisats): i län, 51 anmälda brott (uppgifterna base- ras på brott mot tillsynslagen respektive ): i , 66 anmälda brott (uppgif- terna baseras på händelseförloppet): Hund angripit människa och hund i , 28 anmälda brott (uppgifter- na baseras på händelseförloppet): i , 31 anmälda brott (uppgif- terna baseras på att samtliga brott med hundar inblandade registre- rats som brott mot tillsynslagen): Samtliga anmälda brott i är avskrivna. 2 Lagen (1943:459) om tillsyn över hundar och katter. Enligt tillsynslagen skall hundar hållas under sådan tillsyn som med hänsyn till deras natur och omständigheterna i övrigt behövs för att förebygga att de orsakar skador eller avsevärda olägenheter. Om en hund hålls under bristande tillsyn får polismyndigheten med stöd av tillsynslagen besluta om föreskrifter om hur tillsynen skall bedrivas. Beslutet kan avse exempelvis koppeltvång eller krav på munkorg. I vissa fall kan polisen även besluta om att hunden skall omhändertas och säljas eller avlivas. Via har inhämtat att polismyndigheterna behandlade totalt 1 137 ärenden om administrativa åtgärder med stöd av tillsynslagen. I tabell 10 redovisas dessa fördelade på respektive polismyndighet. Viktigt att notera är att vissa polismyndigheter inte tydligt skiljer mellan de tidigare redovisade brottsanmälningarna och administrativa ärenden. Detta innebär att överlappningar kan förekomma, det vill säga att ett och samma ärende förekommer i bägge kategorierna. Några uppgifter om hur många av de administrativa ärendena som resulte- rat i någon form av föreskrifter och vilken typ av beslut det handlat om finns inte. När det gäller går det dock att genom få en hyfsad uppfattning om antalet hundar som avlivas efter beslut av polisen. Detta beror på att de flesta hundar som omhändertas av polismyndigheten i stallas upp på Hundstallet. Det är emellertid inte säkert att alla dessa avlivningar skett med stöd av tillsynslagen. avlivades åtta hundar. Av dessa hade en rivit får, en var mycket sjuk, en hade hållits i strid mot mun- korgsföreskrift och fyra hade bitit människor. För en av hundarna framgår inte bakgrunden till avlivningen. Antal administrativa ärenden med stöd av tillsynslagen fördelade på respektive polismyndighet Polismyndigheternas kostnader för de uppgifter som utförs enligt tillsynslagen består av kostnader för inkvartering av hundar på eller liknande med vilket myndigheten har avtal, personal- och transportkostnader med mera. Polisverksamhets- utredningen har efter enkätförfrågan till samtliga polismyndigheter i ett delbetänkande (SOU 2002:117) uppskattat polisens årliga kostnader för uppstallning och transporter av hundar och katter enligt tillsynslagen till . Endast en mindre del har återbetalats till polismyndigheterna. Tidsåtgången har upp- skattats till ungefär 6–7 årsarbetskrafter totalt i landet. Uppskatt- ningarna anges dock vara mycket grova; det har bland annat varit svårt för polismyndigheterna att särskilja kostnaderna enligt tillsyns- lagen från kostnader enligt exempelvis djurskyddslagen (1988:534). Det bör i sammanhanget påpekas att enskilda ärenden, till exem- pel en farlig hund som omhändertagits, ibland kan bli mycket dyra. Detta beror på kombinationen av att förvaringen av hundarna är kostsam och att omhändertagandetiden kan bli långvarig om hund- ägaren överklagar polismyndighetens beslut. Det finns exempel på ärenden där uppstallningskostnaderna för en hund uppgått till innan det blivit slutligt avgjort. Det har tidigare nämnts att hundar enligt märknings- och registre- ringslagen skall vara märkta och att ägare skall vara registrerade. En omärkt hund, eller en hund utan någon ägare antecknad i det centrala registret, som utgör eller kan komma att utgöra fara för människor eller andra djur eller om det annars finns särskilda skäl, får omhändertas av polismyndigheten. Ägaren har på sig att låta märka och registrera hunden. Om inte detta sker får hunden säljas, skänkas eller avlivas. Ägaren skall bekosta om- händertagandet. har rapporterat att polisen genom- förde 470 kontroller med stöd av märknings- och registreringslagen. Tjugo av de kontrollerade hundarna var omärkta. Det har inte varit möjligt att utröna vilka åtgärder som vidtagits mot dessa 20, inte heller vad som föranlett kontrollerna. har efter enkätförfrågan till samtliga polismyndigheter i ett del- betänkande (SOU 2002:117) uppgett att ingen polismyndighet redovisat några kostnader för omhändertagande av omärkta hundar . Detta tyder på att mycket få hundar omhändertagits med stöd av lagen. Brott mot kommunala ordningsföreskrifter En polisman kan utfärda ordningsbot för förseelse mot ordningsföreskrift avseende tillsyn över/förbud att medföra hund. utfärdades ord- ningsbot mot denna typ av förseelse. Hundproblem som hanterats av kommun och länsstyrelse har kartlagt vilka typer av ärenden med anknytning till hundar som tre kommuner (, och ) och tre länsstyrelser (, och ) handlade . I tabell 11 har uppgifterna från de tre kommunerna sammanställts. Det framgår att man framför allt haft ärenden som rört vanvård av hundar. I knappt en femtedel av fallen har det dock handlat om andra typer av klagomål, företrädesvis hundar som varit störande genom sitt skällande. Ärenden med koppling till hundar som hanterats i tre kommuner Skällande/störande hundar m.m. Källor: De kommunala miljöförvaltningarna i , och . Hos de tre länsstyrelserna finns för totalt 73 hundärenden registrerade (15, 46 och 12), varav de flesta är av djurskyddskaraktär. är en hund som övergivits och där ägaren, om han eller hon går att lokalisera, ofta har någon form av sociala problem. Av de 73 fallen rör 6 aggressiva hundar. Problem med farliga hundar i bostadsområden , de allmännyttiga bostadsföretagens organisation, har på initiativ genomfört en enkätundersök- ning om vilka problem med farliga hundar de omkring 300 SABO- företagen har i sina bostadsområden. Dessa företag hyr tillsammans ut drygt 830 000 lägenheter, i vilka det bor ungefär 1,4 miljoner människor. av företagen uppger att de har kommit i kontakt med problem med hundar som upplevs som farliga. Till dessa 30 företag uppges det (till och med september–) i genomsnitt ha inkommit drygt tre an- mälningar per företag och år. påpekar att det kan finnas ett mörkertal beträffande antalet anmälningar, likaväl som flera anmäl- ningar kan gälla samma ärende. De flesta anmälningarna görs av de boende, men det förekommer också att bostadsföretagets personal eller lokala näringsidkare gör anmälan. De händelser som bostads- företagen fått vetskap om har varit mer eller mindre allvarliga. I vissa fall har det handlat om att några hyresgäster känt oro eller rädsla inför möten med vissa hundar och deras ägare. Andra fall har gällt människor som blivit bitna. Vanligast är att hyresgäster blir bitna, men det förekommer också att företagets anställda råkar illa ut. Lösspringande hundar uppges vara ett vanligt problem. De mer allvarliga fallen, med hundar som är farliga, karaktäriseras enligt oftast av att de människor som äger eller tar hand om dessa hundar befinner sig i en svår livssituation med drogmissbruk och/ eller kriminalitet. Svenska bestämmelser om hundar och hundhållning Bestämmelser som reglerar svensk hundhållning Hundhållning regleras direkt eller indirekt i ett flertal lagar, förord- ningar och föreskrifter. Dessutom finns olika mer eller mindre fri- villiga regelverk som berör vissa hundar och hundägare, till exem- pel stadgar i hundföreningar och klausuler i hyreskontrakt. I detta avsnitt behandlas de bestämmelser som har betydelse för problem med hundar i samhället och hundägaransvar enligt Hundansvars- utredningens definition. I ett följande avsnitt med rubriken ning av svenska bestämmelser redogörs för hur dessa kan tillämpas i olika typer av problemsituationer. Lagen om tillsyn över hundar och katter Lagen (1943:459) om tillsyn över hundar och katter (tillsynslagen) trädde i kraft och har ändrats vid ett fler- tal tillfällen. Fram gällde lagen enbart hundar. I samband med att den tidigare lagen (1938:274) om rätt till jakt ersattes med jaktlagen (1987:259), tillkom 1987 förutom bestäm- melser om katter även bestämmelser om jakträttshavares rätt att ingripa mot löslöpande hundar. En översyn av lagen efterfrågades i en rad framställningar till . Framför allt påtalades behovet av skärpta regler för katthållningen, men i den departementspromemoria (Ds 1996:32) som togs fram föreslogs även förändringar av betydelse för hundhållningen. Bland annat ingick bestämmelser om märkning och registrering av både hundar och katter. Någon proposition lämnades aldrig till . I tillsynslagen står det att hundar och katter skall hållas under sådan tillsyn som med hänsyn till deras natur och övriga omständig- heter behövs för att förebygga att de orsakar skador eller avsevärda olägenheter. Om tillsynen över en hund eftersätts får polismyndig- heten meddela det beslut som omständigheterna kräver, såsom munkorgstvång eller att hunden skall hållas bunden eller kopplad. Den som bryter mot ett sådant beslut kan dömas till böter. En hund som löper lös (det vill säga är utom förarens kontroll) i ett område där det finns vilt får tas om hand av jakträttsinnehavaren eller av någon som företräder honom eller henne. Om detta inte är möjligt får polismyndigheten under vissa omständigheter låta döda hunden. Den som omhändertagit hunden måste underrätta ägaren eller, om detta inte låter sig göras, polisen. För att återfå hunden måste ägaren inom efter att han eller hon under- rättats, eller efter att polisen underrättats, betala de kostnader som omhändertagandet medfört. Om så inte sker till- faller hunden jakträttsinnehavaren. Vidare råder koppeltvång utanför betryggande inhägnat område för bitsk hund. Med bitsk hund avses en hund som dels är farligare gentemot människor eller hemdjur än hundar i allmänhet, dels har visat denna farlighet tidigare1. Med hemdjur avses hästar, nötkreatur, får, svin med flera djur som används inom jordbruket. Hundar och katter innefattas alltså inte i detta begrepp. Om tillsynen över en bitsk hund eftersätts kan polismyndigheten omhänderta och sälja eller avliva hunden. Dessutom kan böter utdömas. Innan en hund avlivas måste yttrande inhämtas från veterinär, om det inte är uppen- bart obehövligt eller fara i dröjsmål. Veterinärens uppgift i sam- manhanget är enligt förarbetena (prop. 1974:81) att göra en be- dömning av hur farlig hunden är. En bitsk hund som löper lös där det finns hemdjur får, om den inte låter sig fångas in, dödas av den som äger eller vårdar hemdjuren. Strikt ansvar gäller enligt tillsynslagen för den som äger en hund, vilket innebär att alla skador som orsakas av hunden skall ersättas av ägaren oavsett vem som är vållande. I princip råder alltså omvänd bevisbörda för skador som orsakas av hund; den skadelidande be- höver inte bevisa att den som håller hunden har gjort fel för att ha rätt till ersättning för skadorna. Undantag från principen om strikt ansvar gäller under vissa omständigheter för förare av polishund och militär tjänstehund i tjänsten. Om någon annan än ägaren håller eller nyttjar hunden är han eller hon solidariskt ansvarig tillsammans med hundägaren för skador som hunden orsakar. Detta solidariska an- svar enligt tillsynslagen omfattar dock inte den som endast tillfälligt har hand om hunden. Om hundägaren anser att den skadelidande är