sou · GRB3127d3 · 2004-01-01 00:00:00 — Hälsodatalagstiftningen (1998:543) och PuL reglerar rätten och möjligheterna för centrala förvaltningsmyndigheter inom hälso- och sjukvården att behandla personuppgifter i så kallade hälso- dataregister. Som central förvaltningsmyndighet inom hälso- och sjukvården räknas myndigheter som enligt sin instruktion har ett ansvar för en eller flera verksamheter inom området. Hälsodata- register finns vid , och . för tre hälsodataregister, cancerregistret, medicinska födelseregistret och patientregistret. Samtliga förvaltas vid EpC som är en särskild verksamhet hos som avser fram- ställning av statistik. EpC har även ansvar för ytterligare ett nationellt register, dödsorsaksregistret. Uppgifter som avser avlidna är inte personuppgifter. I och med detta är PuL och hälsodatalagen inte tillämplig på dödsorsaksregistret. Registret innehåller dock integritetskänsliga uppgifter och hanterar i praktiken dessa uppgifter på samma sätt som uppgifterna i hälsodataregistren. Förordningen om patientregister hos (SFS 2001:707) gör det möjligt att samla in data till patientregistret (PAR) från den öppna vård som inte är primärvård (t.ex. akut- och specialistmot- tagningar). Dessa uppgifter ska komplettera EHLASS när nationella skattningar görs för att få säkrare data. Statistik och kunskapskällor om säkra och utvecklande miljöer för barn och ungdom Statistiska uppgifter angående vägtrafikolyckor SFS 1965:561 om statistiska uppgifter angående vägtrafikolyckor. Om en vägtrafikolycka inträffar, skall polismyndigheten i det polisdistrikt där skadehändelsen inträffat, från det att polisen fått kännedom om händelsen lämna uppgifter om den till . Förordning (1998:1329). Enligt lagen om arbetsskadeförsäkring (SFS 1976:380) är anmälan om arbetsskada obligatorisk. Anmälan om arbetsskada ska göras till av arbetsgivare för arbetstagare i detta fall minderåriga (under ) med fast anställning eller tidsbegränsad anställning som vikarie, projektanställd, annan överenskommen visstidsanställning eller är provanställd. Skolan anmäler studerandes skada. Försäkringen gäller elever i yrkesutbildning och förberedande yrkesutbildning efter fullgjord skolplikt, i årskurs 7 eller högre årskurs i , i särskolans yrkesskola och i gymnasieskola eller motsvarande utbildning. Men då bara i de moment som kan jämföras med eller som liknar förvärvsarbete och därmed kan utsättas för särskild risk. Utöver anmälan till ska arbetsgivaren, enligt Arbetsmiljöförordningen (SFS 1997:1166), utan dröjsmål under- rätta Arbetsmiljöinspektionen om ett olycksfall eller annan skadlig inverkan i arbetet orsakat dödsfall, svårare personskada eller drabbat flera arbetstagare. Arbetsgivaren är enligt föreskrifter om syste- matiskt arbetsmiljöarbete (AFS 2001:1) skyldig att utreda orsakerna till olyckor och allvarliga tillbud och göra en skriftlig samman- ställning över det som hänt. SOU 2003:127 Statistik och kunskapskällor om säkra och utvecklande miljöer för barn och ungdom 6.7Områden där kunskap om skador saknas eller är bristfällig Det statistiska underlaget när det gäller händelser där barn och ungdomar skadas är överlag bristfälligt. Det leder till otillräcklig kunskap om deras skadesituation och de bakomliggande orsakerna till skadehändelser inom bostadsmiljön, idrotts- och fritidssektorn, i skolmiljön inklusive skolans närmiljö och vid skolskjuts och vid skador till följd av suicidförsök. Som exempel kan nämnas att borde utveckla rutiner för att registrera skador som inträffar i samband med skolskjutsar. Både i trafikskaderegistreringsystem STRADA och i den urvals- baserade detaljerade delen i patientregistret borde det vara möjligt för att forma sådana rutiner. Skälet till att detta nämns som exempel är bland annat att det pågår en debatt inom både skola, bland föräldrar och barn samt hos berörda myndigheter och organisationer om hur hög säker- heten vid skolskjuts egentligen är. Hur många skador sker och hur uppkommer de, är det under transport, vid hållplatser. För att kunna vidta nödvändiga åtgärder behöver vi förbättrad kunskap. Ett annat exempel på område med bristfällig kunskap är själv- tillfogade skador, suicidförsök och suicid bland barn och ung- domar. Detta är på många sätt en svår kunskap att ta fram men att följa och analysera hälso- och sjukvårdsdata är en möjlighet. Detta har också tidigare påpekats av och . Vi menar att ett effektivt preventivt arbete bör vila på bland annat kunskap om problemets förekomst i gruppen och andra faktorers inverkan. 6.8Information om farliga produkter inrättat en Kommunikationsavdelning i syfte att bättre fånga upp problem som konsumenter möter, däri- bland produktrelaterade risker. Olika sätt att säkerställa att allmän- heten kan meddela sig med myndigheten diskuteras, bland annat verktyg på webbplatsen. Statistik och kunskapskällor om säkra och utvecklande miljöer för barn och ungdom Risklinjen är en telefonlinje till vilken allmänheten kan ringa och tipsa om skaderisker i miljön. Risklinjen startade som ett gemensamt utvecklingsarbete mellan , , kommun och SOS Alarm. Syftet med Risklinjen är att öka allmänhetens möjligheter att aktivt medverka i det säkerhetsfrämjande och skadeförebyggande arbetet. Det ska vara enkelt att rapportera in skaderisker och allmänheten inte ska behöva ha kunskaper om vems ansvar det är att åtgärda riskerna. De uppgifter om skaderisker som rings in (020-930000)tas emot av SOS-Alarm och vidarbefordras till berörd kommun (som är ansluten till tjänsten). är ca 70 kommuner anslutna till Risklinjen. Majoriteten av de risker som rapporteras finns inom trafik- och lekmiljöer. Ytterligare insatser krävs för att risker i övriga miljöer ska uppmärksammas. För en god rapportering visar erfarenheten att det behövs kontinuerlig information om telefon- numret och återkoppling till anmälaren om åtgärder vidtagits eller inte. Delegationen anser att ambitionen måste vara att Risklinjen blir en heltäckande nationell telefonlinje för rapportering av risker i miljön. Varningar och information om farliga produkter som kan utgöra risk för personskador finns bland annat på , , Giftinformationscentralen, Kemikalieinspektionens hemsidor och SRV:s hemsida Skyddsnätet. Barnsäkerhetsdelegationen anser att det är av stor vikt att det finns en rapporteringsväg för allmänhet och olika yrkesgrupper, där farliga produkter snabbt kan uppmärksammas och eventuellt tas ur marknaden. Varningar till allmänheten vid enstaka händelser och när nya och farliga produkter som orsakat personskador dyker upp på marknaden är av stor vikt. En detaljerad insamling av skadedata kopplad till produkt kan sedan visa hur omfattande problemet är. De flesta skadorna bland barn sker i hemmet och i bostadsområdet. Även i åldern 7–sker ungefär hälften av skadorna i denna miljö, men från den åldern blir också skador i andra miljöer allt vanligare (EHLASS, 2000). De flesta skadorna som händer i hemmet sker i bostadsrum, sovrum, matrum följt av skador som sker i köket (EHLASS, 2000). mångåriga tradition av barnsäkerhetsarbete har fokuserat mycket på små barn och insatser i hemmet, något som också visat sig ha en reducerande effekt på antalet skador i hemmiljön. Det finns många exempel på framgångsrika lösningar där man ändrat på miljön eller en produkt för att minska skadehändelserna bland barn i hemmet. Exempel på detta är fönsterspärrar, barnsäkra medicin- förpackningar och barnsäkra eluttag. Ett annat exempel är att bränn- skador som orsakats av spisar har minskat . Detta är troligen en följd av förebyggande insatser som avskärmning, spisskydd, barn- säkra lås på ugnsluckor samt ökat riskmedvetande hos föräldrarna (1998). En ökad medvetenhet hos föräldrar och adekvat information har även tagits upp i andra studier som ett sätt att förbättra säkerheten i hemmiljön (1998). 7.1Vilka skador sker i hemmet? Olika typer av fall är den vanligaste orsaken till skador i bostaden. Skador till följd av skållning och förgiftningar (tas upp närmare i kapitel 7.5) är vanliga bland små barn (upp till ) samt kläm- och skärskador för barn (1997–2000). En studie från baserad på skador insamlade vid sjukhusets öppenvårdsmottagningar och vårdcentraler visar ett liknande skademönster (1998). detta projekt uppmärksammas också tandskador som en vanlig typ av skada, framför allt bland de yngre barnen (m.fl. 1998). Skador bland barn i hemmet kan ofta relateras till barns utveckling och mognad. När de minsta barnen börjar vända sig ökar risken för fall från möbler, skötbord och barnvagn, när barnen börjar krypa ökar deras aktionsradie och de kan komma åt saker som disk-, tvätt- och rengöringsmedel samt klämma sig i skåp och dörrar. När de börjar resa sig och klättra ökar deras aktionsradie ytterligare och de når saker högre upp och risken att få över sig heta drycker och kokande vatten ökar. Bland fallskador är fall från möbler och i trappor vanligast, men även fall i samma plan. Enligt är fall från möbler och i trappor vanligast för barn mellan 0–, men det är också vanligt att barn faller från någon person, hög barnstol, skötbord eller barnvagn. Balkonger, fönster och fönsterdörrar utan till- räckliga säkerhetsanordningar innebär också risker för att barn ska falla ut och skadas svårt. Ett barn som lutar sig ut genom ett öppet fönster kan lättare falla ut eftersom barnets huvud utgör en större del av deras kroppsvikt. skadas cirka 6 000 svenska barn genom skållningsskador i hemmet. Drygt 400 av dessa är i behov av sluten vård på sjukhus och av dessa behöver cirka 50 barn vård på högspecialiserad brännskadeavdelning (1998). Skållningsskadorna sker oftast av varma vätskor, t.ex. potatis- vatten, kaffe eller te och skadan sker oftast i köket. Skållnings- skador av hett kranvatten drabbar framför allt mindre barn. Detta beror på en kombination av de yngre barnens tunna hud och deras oförmåga att tillräckligt snabbt dra sig undan. Vattentemperaturen och exponeringstiden är två faktorer som avgör hur allvarlig skadan blir. Enligt byggregler får varmvattentemperaturen vid tappstället för hushållsändamål och personlig hygien inte överstiga (BFS 1993:57 med ändring till och med 2002:19) BBR, avsnitt 8. Men redan vid en vatten- temperatur på krävs det mindre än 5 sekunders kontakt med vattnet för att en brännskada ska uppstå (1998). Flera studier har visat att en sänkning av vattentemperaturen kan minska antalet skållningsskador och att lagstiftning är den effektivaste metoden att åstadkomma detta (Mölsted m.fl. 1994). Skåp, spisar och annan inredning som kan tippa innebär en risk att barnen kan klämmas och skadas svårt. All liknande inredning bör därför förses med tippskydd. Skärskador kan inträffa om barn faller mot glas i dörrar eller fönster. är alltfler inredningsdetaljer av glas och detta kan också innebära en ökad skaderisk. Skärskador kan naturligtvis även orsakas av knivar och andra vassa föremål. Barnsäkra kökslådor är ett sätt att förebygga en del av dessa skador. Skador som orsakas av elektricitet är ovanliga bland barn, men om de inträffar kan de få mycket allvarliga konsekvenser. Elsäkerhets- verket har en lång tradition av förebyggande arbete inom detta område. Med stöd av ellagstiftningen kan hindra försäljning eller annan överlåtelse av elprodukter med säkerhets- brister. Enligt statistik inträffar de allra flesta döds- bränderna i bostäder. Det är relativt få barn som dör till följd av bostadsbränder utan framför allt är det medelålders män som är överrepresenterade i statistiken. Många av de hushåll där döds- bränder inträffar saknar en monterad och fungerande brandvarnare. Avsaknad av batteri eller ett batteri som är urladdat är en vanlig orsak till att brandvarnaren inte larmar. Det händer också att brand- varnaren är felaktigt placerad så att larmet hörs för sent (Räddnings- verket 2002). finns det krav i byggregler på att brand- varnare ska installeras i alla nybyggda bostäder. verkets allmänna råd till Räddningstjänstlagen bör det finnas brand- varnare i alla byggnader som används till bostadsändamål. Några kommuner ställer också, med stöd av Räddningstjänstlagen, krav på att alla bostäder ska ha brandvarnare (2002). Barn som växer upp i lantbruksmiljöer har en högre risk att skadas (1999). Boendemiljön för barn i lantbruksmiljöer är ofta densamma som föräldrarnas arbetsmiljö och därigenom förknippad med risker i form av maskiner, verktyg och dylikt. Enligt Social- styrelsens urvalsbaserade del i patientregistret (som omfattar tre sjuk- vårdsområden) skedde det 672 lantbruksrelaterade skador bland barn –2001. Värt att notera är att flickor hade fler skador än pojkar (), något som kanske skulle kunna tillskrivas ridskador. 7.2Att bygga in barnsäkerhet Bygglagstiftningen innehåller krav på att byggnader och tomter ska utformas så att man får tillräcklig säkerhet vid användning och så att risken för olycksfall begränsas. Kraven gäller för nybyggnad och vid ändringar av befintliga byggnader. Det finns också krav på att byggnader och tomter ska underhållas så att säkerheten bibehålls. har tagit fram mer detaljerade regler med syfte att före- bygga skador som kan uppstå genom fall, sammanstötning, klämning eller snubbling. Reglerna gäller också brännskador, explosioner, drunkningsolyckor, instängning, förgiftning, elstötar och elchocker. Detta sker genom byggregler (BFS 1993:57 med ändring till och med 2002:19) BBR, avsnitt 8, där myndigheten föreskriver om barnsäkerhet för utrymmen i byggnader där barn kan vistas. Exempel på sådana utrymmen är bostäder, men också gemensamma utrymmen i bostadshus som exempelvis korridorer, trapphus, tvättstugor och fritidslokaler. Även hotellrum och utrymmen i förskolor, barnavårdscentraler, barnkliniker, bibliotek och andra liknande lokaler där barn i förskoleåldern kan tänkas vistas ingår i detta begrepp. I byggregler anges många av kraven som funktions- krav. Med funktionskrav menas att det i bindande föreskrift anges vilken egenskap som ska uppnås, men inte hur kravet ska uppfyllas eller hur utformningen ska vara. Byggherren har ansvaret för att byggnaden utformas så att kraven på säkerhet tillgodoses. har tillsynsansvar och fastighetsägaren ansvarar för att säkerheten bibehålls under byggnadens brukstid. har också gett ut en handbok (1996) med en rad goda exempel på hur byggnader och inredningsdetaljer kan utformas barnsäkert i anslutning till bestämmelserna i . Regeringen föreslås ge i uppdrag att granska hur säkerhets- reglerna i byggregler efterföljs vid nybyggnad och vid ändring av befintliga byggnader. I vilken utsträckning byggregler efterlevs vid nybygg- nader och vid ändring av befintliga byggnader är oklart. Om en byggnad ändras, ansvarar byggherren för att åtgärderna görs utifrån de krav på barnsäkerhet som finns när ändringen görs. Detta gäller oavsett om bygglov söks eller bygganmälan görs för ändrings- åtgärderna eller inte (1996). Trots detta sätts nya fönster utan spärranordningar och säkerhetsbeslag in i bostäder och nya spisar byggs in utan att tippskyddet sätts fast. Vi föreslår därför att genomför en granskning av hur säkerhetskraven efterföljs. 7.3Barnsäkerhet i äldre bostäder I Barnsäkerhetsdelegationens direktiv tas frågan om säkerhetsreglerna för befintliga bostäder upp. Riksdagsmotioner i bostadsutskottet och socialutskottet ((2000/01:So12, 2000/Bo511, 2000/01:Bo540) har pekat på att bostäder byggda inte omfattas av barn- säkerhetskraven i bygglagstiftningen. Huvuddelen av kraven på barnsäkerhet för nybyggnad infördes i bygglagstiftningen och för ombyggnad . I byggnader som är uppförda eller ändrade finns oftast inte det skydd mot olyckor som finns vid nybyggnad och ändring av en byggnad. Det betyder att en stor del av de så kallade miljonprogramområdena inte omfattas av barnsäkerhetskraven enligt byggregler. När det gäller underhåll och reparationer ansvarar fastighetsägaren för att i stort sett samma barnsäkerhet uppnås som lagstiftningen krävde när fastigheten byggdes. Regeringen föreslås ge i uppdrag att utforma och sprida information om hur barnsäkerheten kan förbättras i äldre bygg- nader. I i byggnader presenteras hur barnsäkerheten kan förbättras i befintliga byggnader (1996). Här presenteras hur man med olika åtgärder och barn- skyddande anordningar kan öka säkerheten i de byggnader som redan finns och i den egna bostaden. utkom och utgår från då gällande byggregler. har sålt cirka 1 000 exemplar av boken och dessutom delat ut cirka 500 böcker vid olika konferenser som myndigheten deltagit i. har ungefär 30 exemplar sålts. ger ett utmärkt stöd för personer som arbetar med att planera, utforma och underhålla byggnader där barn kan tänkas vistas. sprids och används inte i den utsträckning som den skulle kunna göra, därför bör sträva efter en bredare spridning av boken. För att behålla bokens aktualitet finns det behov av att uppdatera boken i enlighet med nu gällande lagar och regler. 7.4Information som följer barnens utveckling Bostadsmiljön innehåller olika typer av skaderisker för barn, risker som också ändras varefter barnet växer och utvecklas. Som förälder kan det vara svårt att upptäcka farorna . Föräldrar kan också missta sig på barns utveckling, dels genom att inte uppfatta att barnet tagit ett nytt steg i utvecklingen, dels genom att tro att barnet klarar av mer avancerade saker än de faktiskt gör (2003 Bilagedelen 4). Trovärdig och lättillgänglig information till föräldrar är därför en viktig skadeförebyggande åtgärd. Eftersom det kommer nya föräldrar krävs det att informationen Barnhälsovårdsöverläkare och barnhälsovården har en lång tradition av att informera föräldrar om skadeföre- byggande åtgärder, detta arbete bör främjas och stödjas ytterligare. Här har flera myndigheter en viktig roll, exempelvis redan nämnda , och . har också en viktig uppgift, ett av myndighetens övergripande mål är att skydda konsumenternas hälsa och säkerhet och medverka till att konsumenterna har tillgång till god vägledning, information och utbildning (Förordning 2002:566). har också en viktig roll i barnsäkerhetsarbetet genom sina marknadskontroller. Genom dessa kan verket bidra till att produkter som inte uppfyller ställda säkerhetskrav tas bort från marknaden. I regleringsbrev anges att myndighetens arbete med produktsäkerhet och marknadskontroll ska förstärkas, särskilt när det gäller barns säkerhet. Förgiftningstillbud är relativt vanligt förekommande inom akut- sjukvård för barn. Vanligen är det barn i 2 till 4 årsåldern som över- raskats av närstående när de smakar på något giftigt, som borde ha varit mer effektivt undanstoppat (tabletter, flytande mediciner, kemikalier). Giftiga ämnen smakar illa, varför barnen lyckligtvis spottar ut eller kräks. Dödsfall på grund av förgiftning genom olyckshändelse har blivit mycket sällsynta genom ökad upplysning och säkrare förpackningar av mediciner och kemikalier. Det är ovanligt att barn över 3–ålder stoppar i sig främmande saker av ren nyfikenhet och barn kan vanligen inte pilla ut tabletter ur endosförpackningar (läkemedelskartor). Vid sådana fall bör man alltid överväga om barnet blivit avsiktligt förgiftat (2003). Kemikalier finns överallt omkring oss, därför är också tillsynen uppdelad på olika myndigheter beroende av vilken produkt och vilket användningsområde produkten har. Kemikalieinspektionen (KemI), som sorterar under , är central tillsyns- myndighet för kemiska ämnen och produkter och kontrollerar till- verkare och importörer. ansvarar för kemikalier i läkemedel och kosmetika. ansvarar för att läkemedelsutveckling, läkemedelstillverkning, förvaring och distribu- tion bedrivs så att användarna erhåller läkemedel som uppfyller gör tester av produktfunktion och säkerhet av kemiska produkter som schampo, rengöringsmedel och leksaker. Giftinformationscentralen har till uppgift att ge råd vid förgiftningstillbud både till allmänheten och hälso- och sjukvården. Barn och ungdomar 0 till vårdade på sjukhus på grund av förgiftning Antalet barn och ungdomar som blir inlagda för vård på sjukhus på grund av förgiftning uppgår till cirka 400 barn i åldern 0–(pojkar ca 1,5 gånger fler). I åldrarna vårdas cirka 130 barn på sjukhus på grund av förgiftning ( pojkar mer än dubbelt så ofta som flickor) och i åldern 13–är antalet cirka 160 , jämt fördelat på könen (uppgifter ur patientregistret ). 7.5.1Giftinformationscentralen en viktig aktör för ökad barnsäkerhet Giftinformationscentralen (GIC), som är en självständig enhet inom , informerar om förgiftningsrisker och ger råd om hur förgiftningstillbud kan undvikas. Vid förgiftningstillbud hos barn krävs god information om åtgärder via kanaler som är väl kända av allmänhet och praktiker. Giftinformationscentralen är till- gänglig dygnet runt för allmänheten och hälso- och sjukvården, i akuta fall via 112. GIC för statistik utifrån de telefonsamtal som kommer till deras rådgivningstelefon, huvud- sakligen angående förgiftningar. av samtalen kommer från hälso- och sjukvården, resterande kommer främst från allmänheten. Antalet förfrågningar uppgick till totalt 76 751 samtal. Av dessa rörde 57 011 människor och 4 183 djur medan resterande 15 557 var frågor av allmän karaktär rörande för- giftningsrisker, profylax med mera. Huvuddelen av frågorna till GIC gällde förgiftningsolycksfall bland barn och då främst med hushållskemikalier. Mer än hälften av de frågor som ställs till Gift- informationscentralen gäller barn där tillbuden huvud- sakligen sker i hemmiljö. Antalet förfrågningar har ökat , enligt GIC beror det troligen på att allmänheten har en ökad kännedom om verksamheten (Giftinforma- tionscentralen 2003). Akuta förgiftningar och förgiftningstillbud – barn Av de 57 011 frågor som gällde förgiftningar och tillbud hos människor rörde (29 903) barn . Tre fjärdedelar av de frågorna gällde barn i åldersgruppen och gällde något oftare pojkar än flickor. Olycksfall i hemmiljö, inklusive feldosering eller förväxling av läkemedel, var vanligast. Nio av 10 frågor gällde för- täring, de övriga fördelade sig på frågor som gällde ögon, inand- ning, hud och bett/stick. Knappt häften av frågorna rörde hushållskemikalier medan växter och läkemedel utgjorde cirka en fjärdedel vardera, en mindre del av frågorna gällde tobak, svampar och bett/stick. Av de 13 635 barntillbuden med kemikalier bedömdes förgiftnings- risken som relativt liten i av fallen och en enkel åtgärd på platsen för tillbudet var tillräcklig. För resterande fall rekom- menderades sjukhusvård eller gavs behandlingsråd till sjukvården. Ungefär hälften av förgiftningstillbuden med kemikalier som föranlett sjukvårdsbehandling involverade kemikalier innehållande petroleumdestillat som kan förorsaka kemisk lunginflammation om det kommer ner i luftvägarna (t.ex. tändvätska, lampolja, lacknafta, vissa bilprodukter) eller frätande kemikalier (t.ex. propplösare, vissa maskindiskmedel, vissa toalettrengöringsmedel, hushållsättika ). De vanligaste läkemedlen involverade i barntillbuden omfattade smärtstillande medel, medel mot hosta, hälsokost, naturläkemedel, hudläkemedel och p-piller. Förgiftningsrisken bedömdes som relativt liten i av de 6 854 läkemedelstillbuden. I av fallen rekommenderades sjukhusvård eller gavs behand- lingsråd till sjukvården. En del läkemedel innebär stor förgiftnings- risk, som hjärt- och blodtrycksmediciner, malariapreparat, medel mot depressioner, smärtstillande medel, sömnmedel, järnpreparat. Att flera av dessa inte syns i statistiken beror på att det totala antalet förgiftningar/tillbud med dem är litet. Läkemedel som GIC får många frågor om är i princip ofarliga exempelvis p-piller, vitaminer, hälsokostpreparat (Giftinformationscentralen 2003). Akuta förgiftningar/förgiftningstillbud – vuxna och barn Detaljerade uppgifter om barn och ungdomar mellan finns inte tillgänglig i GIC:s rutinstatistik, men kan vid behov tas fram. Nästan hälften av frågorna i vuxen- och ungdomsgruppen var relaterade till olika typer av olycksfall, inklusive olycksfall på arbetet och tillbud vid kemikalieanvändning i hemmiljö.