sou · GRB351 · 2004-01-01 00:00:00 — Syftet har således aldrig varit att behandla frågor om den underåriges personliga förhållanden i nämnda Det finns inte heller i de konventioner som ligger till grund för 4 kap. lag några regler om hur vårdnaden om en underårig utländsk medborgare skall anordnas. Härtill kommer att 4 kap. lag bygger på nationalitetsprincipen medan rättspraxis och doktrin talar för en tillämpning av hemvistprincipen i internationella familjerättsliga frågor rörande vårdnad. Det är i och för sig önskvärt att alla internationella familjerätts- liga frågor samlas under en och samma lagvalsprincip, men det bör i så fall ske i samband med en mera fullständig översyn av den svenska internationella privaträtten. Att jämka samman nationalitetsprincipen och hemvistprincipen i en redan föråldrad lagstiftning ter sig mindre meningsfullt. Det är därför utredningens slutsats att nya regler om företrädare för ensamkommande barn inte bör skapas inom ramen för 4 kap. lag. Som nämnts under föregående avsnitt torde det dock vara nödvändigt att under alla förhållanden göra vissa justeringar av reglerna i 4 kap. lag för att kunna utforma ett ensamkom- mande barnen. 7.3.2Särskilt förordnande vårdnadshavare enligt 6 kap. respektive utökat godmanskap enligt 11 kap. 1 § för ensamkommande barn m.fl. Utöver möjligheten att göra ytterligare ändringar lag bör förutsättningarna att skapa regler om ställföreträdarskap inom ramen för regler undersökas. I det följande kommer möjligheterna att utse en särskilt förordnad vårdnadshavare enligt 6 kap. respektive en god man enligt 11 kap. 1 § första stycket att analyseras. Särskilt förordnade vårdnadshavare för ensamkommande barn Enligt svensk rätt är det möjligt att utse en särskilt förordnad vård- nadshavare endast under vissa förhållanden, se ovan under avsnitt 2.5. Vad gäller behovet av att snabbt kunna utse en företrädare för ett ensamkommande barn kan svensk domstol enligt 6 kap. 20 § besluta interimistiskt i vårdnadsfrågor. domstol skall bli behörig måste emellertid det utländska barnet normalt ha hemvist här. Det skulle således vara nödvändigt att komplettera 6 kap. med en regel som stadgar att svensk domstol alltid är behörig att fatta interimistiska beslut i vårdnadsfrågor, jfr vad som gäller i finsk lagstiftning. För att kunna tillgodose ensamkommande barns behov av såväl interimistiska som permanenta vårdnadshavare torde det bli nöd- vändigt att utöka möjligheterna att utse en särskilt förordnad vårdnadshavare. För det fall det ensamkommande barnets föräldrar är döda torde inga problem uppstå eftersom 6 kap. 9 § föräldra- balken då blir direkt tillämplig. Om däremot föräldrarna lever men av någon anledning inte kan ta hand om sitt barn uppstår problem eftersom det inte finns någon regel i 6 kap. som tar sikte på en motsvarande situation. Enligt 6 kap. 7 § kan en särskilt förordnad vårdnadshavare utses om det kan konsta- teras att det ensamkommande barnets föräldrar gjort sig skyldiga till missbruk eller försummelser eller i övrigt brustit i omsorgen om barnet. Det är emellertid tveksamt om en förälder kan anses ha förfarit försumligt genom att skicka iväg sitt barn från t.ex. ett krigshärjat område. För att komma till rätta med problemet fordras en ny regel i 6 kap. med innebörden att domstol skall – och i vissa fall kan – besluta om ändring i vårdnaden om vårdnadshavaren är varaktigt förhindrad att utöva vårdnaden om sitt barn. En sådan regel kan tillämpas även på svenska förhållan- den, t.ex. i en situation där föräldrarna till ett barn med hemvist i försvinner under en resa i utlandet eller då föräldrarna till följd av svår och långvarig sjukdom är oförmögna att utöva vård- naden om sitt barn. Ett utökat godmanskap enligt 11 kap. 1 § första stycket kan godmanskap anordnas enligt 11 kap. 1 § första stycket om förmyndaren på grund av sjukdom eller annan orsak inte kan utöva förmynderskapet. Flertalet av dagens ensam- kommande barn har med stöd av 4 kap. 3 § andra stycket lag en sådan god man förordnad för sig. En god man enligt 11 kap. 1 § första stycket träder emellertid endast i för- myndarens ställe. Detta är, som tidigare nämnts, inte någon till- fredsställande lösning eftersom ensamkommande barn som regel också – och framför allt – har behov av någon som kan träda i vård- nadshavarens ställe. För att komma till rätta med detta problem skulle godmanskapet enligt 11 kap. 1 § första stycket kunna utökas så att den gode mannen också kan förordnas att även träda i vårdnads- havarens ställe. En lösning som innebär en utökning av godmanskapet enligt 11 kap. 1 § första stycket har i likhet med särskilt förordnade vårdnadshavare den fördelen att den utnyttjar redan befintliga regler i . Ett utökat godmanskap enligt 11 kap. 1 § skulle även komma svenska barn tillgodo, och det får för övrigt betecknas som en brist i nuvarande lagstiftning att en god man enligt denna paragraf inte kan träda i vårdnadshavarens ställe. Enligt utredningens mening är de förhållanden som det ensamkom- mande barnet lever under vid ankomsten till så särpräglade att de ovan redovisade möjligheterna till lösning framstår som olämpliga. Ensamkommande barn befinner sig som nämnts i en mycket omvälvande situation då de anländer till . De har härvid särskilda behov som en god man eller en särskilt förordnad vårdnadshavare i allmänhet inte brukar tillgodose. Den person som skall företräda ett ensamkommande barn kommer således att ha delvis andra uppgifter än de företrädare som kan förordnas med stöd av 6 och 11 kap. . Detta innebär sannolikt också att det måste ställas högre krav på en företrädare för ett ensam- kommande barn än på en vanlig god man eller en särskilt förord- nad vårdnadshavare. En ställföreträdare för ett ensamkommande barn måste kunna utses tämligen omgående, vilket talar mot en lösning som innebär att en interimistisk särskilt förordnad vård- nadshavare utses för barnet. Ett sådant förfarande fordrar nämligen domstols medverkan och kommer sannolikt att innebära en fördröj- ning. Vidare kommer ett ställföreträdarskap för ensamkommande barn att kräva en hel del regler som uteslutande tar sikte på dessa barn. Att tynga 6 respektive 11 kap. med regler som har karaktären av speciallagstiftning framstår härvid som olämpligt. Härtill kommer att regler rörande god man är föremål för översyn inom ramen för utredningens Det är därför väsentligt att nu föreslagna juste- ringar inte kolliderar med sådana ändringar som kan tänkas bli resultatet av utredningens ställningstagande i övrigt. Det är med hänsyn till vad som anförts utredningens slutsats att regler om ställföreträdare för ensamkommande barn under barnets första tid i bör skapas inom ramen för en särskild lagstiftning som genom hänvisningar kan utnyttja stora delar av regler om god man. Ställföreträdarskapet skall inledningsvis vara en temporär lösning i avvaktan på beslut i frågan om uppehållstillstånd. Om barnet får stanna i landet bör ställföre- trädarskapet som regel övergå i en permanent ordning genom att det utses en särskilt förordnad vårdnadshavare enligt 6 kap. för- äldrabalken. Härvid bör som framhållits ovan en ny regel skapas i 6 kap. som gör det möjligt att utse en särskilt förordnad vårdnadshavare för barn vars föräldrar är varaktigt förhindrade att sköta vårdnaden om sitt barn. 7.4God man för ensamkommande barn Förslag: Genom särskild lagstiftning föreskrivs att en god man för ensamkommande barn och barn som har blivit ensamma här skall utses . Den gode mannen skall träda i både vårdnadshavarens och förmyndarens ställe, och utses av överför- myndaren för den kommun där barnet är folkbokfört eller, om det inte är folkbokfört i , där barnet vistas. Enligt utredningens ovan redovisade slutsatser bör ett ensam- kommande barn eller ett barn som blir ensamt här efter ankomsten förses med en god man som kan företräda barnet fram till dess det får hemvist här. Även om det företrädarskap som skapas genom den särskilda lagstiftningen således inte kommer att tekniskt inordnas i 11 kap. hör det föreslagna institutet systematiskt hemma i . Den nya lagstiftningen kommer att bygga på regler- na om god man i 11 kap. och bör således i stor utsträckning hänvisa till regler vad gäller allmänna bestämmelser och tillsyn m.m. Med hänsyn till det mycket nära släktskapet med 11 kap. bör företrädaren i den nya lagstiftningen benämnas god man. Den gode mannen skall ha en förmyndares och vårdnadshavares befogenheter och skall kunna träda in direkt vid det ensamkom- mande barnets ankomst till . Ett godmanskap enligt den föreslagna lagstiftningen bör kunna anordnas av överförmyndaren. Häremot kan möjligen invändas att den föreslagna formen av godmanskap har likheter med de godmanskap som domstol anord- nar enligt 11 kap. 4 § . Den omständigheten att ett godmanskap enligt den föreslagna lagstiftningen visserligen kom- mer att ge den gode mannen stora befogenheter innebär emellertid inte att den underårige får vidkännas en större inskränkning i sin rätt än förut eftersom den unge, till skillnad från en vuxen person, endast i begränsad omfattning själv äger besluta i personliga och ekonomiska angelägenheter. Ett förordnande av en god man för ett ensamkommande barn torde vidare kunna ske utifrån yttre, ganska fasta kriterier. Härtill kommer att det finns en förhållandevis stor kompetens avseende ensamkommande barn hos många över- förmyndare. Med hänsyn till vad som har sagts bör rätten att förordna god man för ensamkommande barn m.fl. ligga hos över- förmyndaren. Ett alternativ vore att låta utse god man för ensamkommande barn. En sådan lösning bör enligt utredningens mening undvikas med hänsyn till uppgift att utreda och fatta beslut i frågan om uppehållstillstånd. Eftersom den gode mannen har till uppgift att träda i barnets föräldrars ställe är det av yttersta vikt att det inte finns något som kan skada barnets förtroende för denne. Om skulle utse gode män enligt den föreslagna lagstiftningen finns det en stor risk för att det ensamkommande barnet skulle betrakta denne som en representant för , vilket kan få till följd att barnet inte vågar anförtro sig åt den gode mannen. Vidare skulle det uppstå problem i frågan om hur tillsynen över de gode männen skulle skötas. Det är således bättre att det är överförmyndaren som utser gode män för ensamkommande barn. En särskild lagstiftning om god man för ensamkommande barn m.fl. innebär ett frångående av de nuvarande reglerna i 4 kap. 3 § lag. För att undvika en konflikt mellan svensk och ut- ländsk rätt i frågan om förmynderskap bör ensamkommande barn och barn som blir ensamma här genom ett nytt tredje stycke i nämnda lagrum undantas från tillämpningen av de nuvarande regler- na i första och andra styckena. Eftersom en god man enligt den föreslagna lagstiftningen kommer att ha såväl förmyndarens som vårdnadshavarens uppgifter kan han således även agera på barnets vägnar i ärendet om uppehållstill- stånd. Enligt 11 kap. 1 b § utlänningslagen företräder emellertid ett offentligt biträde utan särskilt förordnande det ensamkommande barnet i utlänningsärendet. För att undvika en kollision mellan den gode mannen och det offentliga biträdet måste de båda företrädarnas inbördes behörighet beträffande underåriga utlänningar regleras. 7.4.1Den gode mannens uppgifter En underårig utländsk medborgare eller underårig statslös person som anländer till utan sina föräldrar eller någon vuxen person som kan anses ha trätt i föräldrarnas ställe befinner sig i en mycket utsatt situation. Förutom att den underårige i sådana situa- tioner saknar en vuxen person som han eller hon kan anförtro sig till och som kan ta tillvara den unges intressen finns det risk för att den underårige utsätts för faror av olika slag eller själv sätter sin säkerhet på spel. Det är därför angeläget att det möjligt utses en vuxen ställföreträdare för den underårige. kan en god man för ensamkommande barn endast agera företrädare i förmyn- darens ställe. Detta är en otillfredsställande lösning eftersom den gode mannen inte kan fatta beslut i de frågor som rör den unges personliga förhållanden, t.ex. boende, skolgång, hälso- och sjukvård etc. För att på ett meningsfullt sätt kunna sörja för den underåriges behov måste den gode mannen få befogenhet att fatta beslut även i frågor som normalt ankommer på barnets vårdnadshavare. En god man som förordnas enligt den föreslagna lagstiftningen träder i barnets föräldrars ställe vilket innebär att han eller hon är behörig att fatta alla beslut som rör barnet. Uppgiften att vara god man för ett ensamkommande barn handlar ytterst om att tillför- säkra barnet en trygg tillvaro, vilket innebär skyldigheter med därtill knutna befogenheter för den gode mannen. Det ankommer inte på den gode mannen att fysiskt sörja för den dagliga omvårdnaden och tillsynen av den underårige, såvida inte den gode mannen även är familjehemsförälder. Den gode mannen skall således inte handla mat, tvätta kläder, skjutsa barnet till skolan etc. Däremot skall han ha regelbunden kontakt med barnet, det hem där barnet vistas, det offentliga biträdet och den skola eller utbildning som barnet deltar i, varvid han skall försäkra sig om att barnet har det bra. Det skall härvid framhållas att det ankommer på den gode mannen att aktivt verka för att dessa kontakter kommer till stånd och upprätthålls. Den gode mannen skall således hålla sig informerad om den unges situation och vid behov vidta de åtgärder som bedöms nödvändiga. Det kan röra sig om allt ifrån att ge barnet praktiska råd till att lämna samtycke till den underåriges bo- ende. Den gode mannen skall alltid ha barnets bästa för ögonen när han eller hon fattar beslut i frågor som rör den underårige. Dessa beslut skall om möjligt fattas i samråd med den underårige, varvid den gode mannen med hänsyn till barnets ålder och mognad skall beakta den unges önskemål. Barn och ungdomar har ibland svårt att uttrycka vad de känner och den gode mannen måste därför vara lyhörd för de signaler som den unge sänder ut. Framkommer det omständigheter som tyder på att allt inte står rätt till skall den gode mannen vidta lämpliga åtgärder. En vårdnadshavare har i allmänhet en tillsynsplikt beträffande sina barn. Även de personer som har hand om barnets dagliga omsorg utan att vara vårdnadshavare, t.ex. familjehemsföräldrar, omfattas av denna tillsynsplikt. Om vårdnadshavaren brister i sin tillsynsplikt och barnet vållar tredje man en skada kan vårdnads- havaren bli skyldig att utge skadestånd. I vissa fall kan vårdnads- havaren drabbas av straffrättsligt ansvar för att inte ha hindrat den unge från att begå brott, se t.ex. 9 kap. 1 § körkortslagen som föreskriver att en vårdnadshavare kan dömas till böter om han eller hon uppsåtligen eller av oaktsamhet har underlåtit att göra vad som ankommer på honom eller henne för att hindra barn från att köra moped klass II. Eventuell skadeståndsskyldighet är emellertid beroende av bl.a. hur väl vårdnadshavaren känner till barnets sinnelag. Vidare är vårdnadshavarens möjligheter att ingripa också av stor av betydelse, se , Tillsyn över barn, 1989, s. 180 ff. Vad gäller gode män för ensamkommande barn träder dessa i vårdnadshavarens ställe. De kan således i och för sig bli skade- ståndsskyldiga för bristande tillsyn av det ensamkommande barnet. Sannolikt kan en sådan skyldighet emellertid uppkomma endast i undantagsfall. Den gode mannen är ju normalt inte ansvarig för den dagliga fysiska omvårdnaden och har således högst begränsade möj- ligheter att hindra barnet från att företa skadegörande handlingar under t.ex. lek och spel. Ansvaret för tillsyn torde i stället ligga på den som sörjer för den dagliga omsorgen, t.ex. en familjehems- förälder. Om den gode mannen emellertid får reda på någon omständighet som kan innebära att barnet riskerar att skada någon annan är han skyldig att själv vidta åtgärder eller tillse att någon annan gör det. Den underåriges ekonomiska förhållanden Vad gäller den underåriges ekonomiska förhållanden ankommer det på den gode mannen att i enlighet med bestämmelserna i 13 kap. sörja för att eventuella tillgångar som barnet har med sig eller erhåller här förvaltas på ett säkert och bra sätt. Den gode mannen skall härvid företräda barnet vid öppnandet av bankkonto och biträda vid köp av varor som inte täcks av barnets fickpengar, t.ex. dyrare kläder och elektronikvaror. En underårig som har fyllt får emellertid själv förfoga över vad han eller hon har förvärvat genom eget arbete. För personer som blir kan det bli aktuellt att företräda den underårige vid tecknan- det av hyreskontrakt avseende bostadslägenhet. Vidare ankommer det på den gode mannen att hjälpa till med att ansöka om olika former av ekonomiska bidrag, t.ex. studiebidrag. Skulle barnet hamna i en rättslig tvist företräds det i de flesta fall av den gode mannen, se 11 kap. 1 § . Rör tvisten t.ex. egendom som en underårig har förvärvat genom eget arbete får han eller hon dock själv föra talan. För det fall barnet företräds av den gode mannen i en tvist ankommer det på denne att bl.a. ta ställning till om ett juridiskt biträde skall anlitas. Ytterligare om den underåriges personliga förhållanden Beträffande den underåriges personliga förhållanden skall den gode mannen hålla kontakt med det familjehem eller anläggningsboende som barnet befinner sig i. Den gode mannen skall också hålla kontakt med socialnämnden i den kommun där barnet är placerat eller skall placeras, varvid han skall förvissa sig om att familjehems- utredning sker och förmedla uppgifter om barnet och dess behov till socialnämnden. Om barnet har särskilda behov, t.ex. på grund av sjukdom eller handikapp, åligger det den gode mannen att ansöka om bistånd enligt socialtjänstlagen eller enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. Även i övrigt åligger det den gode mannen att vid behov förmedla kontakt mellan barnet och hälso- och sjukvården. Vidare skall den gode mannen som ovan nämnts hålla sig informerad om den unges skolgång och delta i skolans utvecklingssamtal rörande barnet. Det är härvid den gode mannen som skall lämna samtycke till att den underårige får följa med på skolresor etc. Skulle den underårige bli utsatt för brott skall den gode mannen stötta barnet vid eventuella förhör och hålla kontakt med polis, åklagare och målsägandebiträde. Vidare skall den gode mannen, om brottet rör egendom som den underårige inte själv får råda över, företräda barnet enligt 20 kap. 14 § . Om den underårige själv begår kriminella handlingar skall den gode mannen underrättas om händelsen och kallas till de förhör som hålls med den unge, se 5 och 33 §§ lagen (1964:167) om unga lagöverträdare. Den gode mannen skall hålla sig informerad om ärendets utveck- ling. Vidare skall han eller hon vara närvarande vid meddelandet av en eventuell åtalsunderlåtelse, se 18 § nämnda lag. Om ärendet leder till åtal skall den gode mannen underrättas härom eller, om fängelse kan följa på brottet, kallas att höras i målet, se 26 § nämn- da lag. Det faktum att den gode mannen biträder den unge i dessa sammanhang innebär inte att barnet förtas rätten till målsägande- biträde eller offentlig försvarare. Den gode mannen skall också hålla sig informerad om hur ärendet om uppehållstillstånd utvecklas och härvid hålla kontakt med den underåriges offentliga biträde och vid behov närvara vid eventuella förhör. Skulle den underårige inte beviljas uppehålls- tillstånd skall den gode mannen gå igenom beslutet tillsammans med den underårige och det offentliga biträdet för att ta ställning till om det skall överklagas. I samband härmed skall framhållas att den gode mannen skall medverka till de försök som görs att etablera kontakt mellan den underårige och dennes föräldrar för att om möjligt få till stånd en återförening här eller någon annanstans i världen. Om den underårige får uppehållstillstånd i skall den gode mannen medverka vid planeringen för barnets framtid, t.ex. var och hur den unge skall bo och vilken skolgång eller annan utbildning som är lämplig. Vidare skall den gode mannen tillse att barnet registreras i folkbokföringen. Vad gäller barnets boende får den gode mannen vägra barnet att bege sig till eller från en viss plats. Skulle barnet avvika från förläggningen eller familjehemmet äger den gode mannen rätt att enligt 21 kap. 7 § hos läns- rätten begära att barnet skall flyttas tillbaka. I avsnitt 7.4.2 görs en närmare analys av problemet med ensamma barn som avviker från anvisat boende. Den gode mannen skall även efter det att den underårige fått uppehållstillstånd se till att denne har det bra i sitt boende och deltar i skolarbetet. Om barnet avser ansöka om svenskt med- borgarskap skall den gode mannen företräda barnet inför skatte- myndigheten. män omfattas inte av någon tystnadsplikt. Det ligger emeller- tid i uppdragets natur att en god man för ett ensamkommande barn inte bör föra vidare något som barnet har berättat för honom i förtroende eller yppa känslig information som, om den förs vidare, kan skada barnet. Den gode mannen ersätter barnets föräldrar, som ju inte heller omfattas av någon tystnadsplikt, och skall ta tillvara den underåriges intressen och verka för barnets bästa. Att införa regler om tystnadsplikt för gode män har inte ansetts nödvändigt, men för det fall en sådan lagstiftning skall införas bör den ta sikte på alla typer av gode män, således inte endast gode män för ensamkommande barn. Ett sådant projekt är emellertid inte möjligt att genomföra inom ramen för nuvarande utredning. Den omständigheten att en god man inte omfattas av någon tystnadsplikt får emellertid inte innebära att den gode mannen vägras att ta del av information rörande barnet eller att vara när- varande vid t.ex. förhör med den underårige. Sedan uppehållstillstånd meddelats och barnet har fått hemvist i skall som regel en särskilt förordnad vårdnadshavare utses för den unge. Om en särskilt förordnad vårdnadshavare utses inne- bär detta att godmanskapet skall upphöra. För det fall den gode mannen inte övergår till att vara särskilt förordnad vårdnadshavare skall han eller hon sammanträffa med den eller dem som i stället erhållit uppdraget. Härvid skall den gode mannen lämna uppgifter om den underårige och dennes eventuella behov etc. Förslag: I 11 kap. 1 b § utlänningslagen (1989:529) föreskrivs att barn som har fyllt själv får föra sin talan i ärenden enligt ifrågavarande lag. Artikel 22 i föreskriver att konventions- staten skall vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att ett barn som söker flyktingstatus eller anses som flykting i enlighet med tillämplig internationell eller nationell rätt och tillämpliga förfaran- den, och oberoende av om det kommer ensamt eller är åtföljt av sina föräldrar eller någon annan person, erhåller lämpligt skydd och humanitärt bistånd vid åtnjutandet av de tillämpliga rättigheter som anges i konventionen och i andra internationella instrument röran- de mänskliga rättigheter eller humanitär rätt som staten tillträtt. I artikel 4.1 i Europeiska Unionens råds resolution om underåriga medborgare i tredje land utan medföljande vuxen föreskrivs att varje underårig utan medföljande vuxen bör ha rätt att ansöka om asyl, men medlemsstaterna kan förbehålla sig rätten att kräva att en underårig, under en viss av medlemsstaten fastställd ålder, inte kan ansöka om asyl i medlemsstaten utan bi- träde av en förmyndare, en särskilt utsedd vuxen företrädare eller institution. Av artikel 22 i får anses följa att ett barn skall ha rätt att få en ansökan om asyl behandlad. I artikel 4.1 i rådets resolution ges dock en medlemsstat rätt att kräva att barnet vid ansökan om asyl biträds av en ställföreträdare. Ett barn kan vara part i en fråga om uppehållstillstånd. Däremot kan det ifrågasättas om barnet är behörigt att med rättslig verkan anhängiggöra en ansökan om uppehållstillstånd hos Migrations- verket. Det skall framhållas att inte har ställt upp något särskilt krav på lägsta ålder hos den som ansöker om asyl.