sou · GRB3129d2 · 2004-01-01 00:00:00 — Bevarandefrågor handlar inte bara om vad man ska göra med gamla böcker utan även om förebyggande bevarandeinsatser när det gäller olika sorters material (även t.ex. affischer, dagstidningar, vecko- press och reklammaterial). Det omfattande arbete som lagts ner på att mikrofilma dagstidningar är exempel på en sådan förebyggande bevarandeinsats. Om detta inte hade skett hade en viktig och efterfrågad del av vårt kulturarv gått förlorat genom slitage. Detta kapitel är dock koncentrerat på insatser för att bevara äldre, historiska samlingar och enskilda verk. Här tas även frågor om vård och bevarande av digitalt material upp (avsnitt 6.8), som behandlats i andra sammanhang i betänkandet (kap. 3, 5 och 7). En arbetsgrupp med företrädare för kulturarvsinstitutioner, universi- tet, högskolor och kommuner samt KB har bistått i arbetet med att utarbeta förslagen. Frågan har också tagits upp i olika sammanhang under utredningens gång. Bibliotekens samlingar är en stor och omistlig del av vårt kulturarv – en ofantlig källa av bevarad skriftkultur, öppen för forskning inom olika områden. Det gäller innehållet, skriftkulturen, processer för framställning, spridning och utnyttjade men även själva objekten. Bibliotekens historiska samlingar förmedlar kunskap om olika tiders värderingar och samhällsutvecklingen. De är en omistlig informationskälla och för eftervärlden. Boken/boksamlingen har dock av olika anledningar inte fått samma lagskydd som andra delar av vårt kulturarv. Det är intressant att boken kommit att omfattas av bestämmelserna om utförsel av kulturhistoriskt värdefulla föremål utan att det finns några lagstadgade skyddsregler för boken som för andra kultur- historiskt värdefulla objekt. Bevarandeproblematiken när det gäller böcker är mer komplex än när det gäller andra kulturföremål. Beståndet är omfattande, varierande och utspritt i landet. Också ägandet är utspritt. Boken är ett bruksföremål och har vad avser såväl form som användningsområden hållit sig . Boken har inte blivit museiföremål på samma sätt som (andra) kulturföremål utan är en levande del i det levande . Många bibliotek saknar också kompetens, resurser och intresse för att ta hand om sina äldre samlingar. Det har framkommit att många värdefulla boksamlingar i såväl offentlig som privat ägo far illa, och att en inte oväsentlig värdestegring har medfört att gamla boksamlingar blivit mer attraktiva för stölder och avyttring. De offentliga biblioteken har stora äldre samlingar – såväl bok- som handskriftssamlingar. Äldre boksamlingars historiska, kultu- rella och ekonomiska värde har sällan stått i fokus för bibliotekens intresse. Äldre boksamlingar har heller inte varit föremål för något större politiskt intresse. har frågan om de äldre boksamlingarnas bristande vård och skötsel varit föremål för utredning. till- satte sakkunniga för att utreda de bibli- otek som utgjorde en mellanform mellan de stora vetenskapliga biblioteken och folkbiblioteken, dvs. i huvudsak de gamla stiftsbib- lioteken och läroverksbiblioteken. överlämnade biblioteks- sakkunniga Betänkande och förslag angående läroverks- och lands- bibliotek (SOU 1924:7). Det omedelbara upphovet till utredningen var att tidigare gjort ett uttalande om en tilltänkt allmän utredning angående stiftsbibliotekens och därmed jämförbara bok- samlingars tillstånd och behov av tillsyn. De bibliotekssakkunniga redovisade i sin utredning en rad brister hos biblioteken. Lokalförhållandena var ofta usla. Även nybyggda lokaler var i flera fall undermåliga. Kataloger saknades ofta. Utred- ningen genomförde även en inventering av samtliga stifts- och läroverksbiblioteks bestånd. På förslag av utredningen inrättades stifts- och landsbibliotek i och i . Därefter dröjde det då och blev stifts- och landsbibliotek, 1952 respektive 1953. Staten som huvud- man svarade för driften och värdkommunen ställde lokaler till för- fogande. (SFS 1965:733). Läroverksbibliotekens äldre samlingar utreddes på uppdrag av Kungl. och redovisades i betänkandet Utred- ningar i skolfrågor 10 (1962). uppdrogs åt Statskontoret att göra en översyn av huvudmannaskapet för stifts- och landsbiblioteken. Statskontorets rapport, Huvudmannaskap för stifts- och landsbiblioteken, förelåg . Statskontorets utredning belyste de administrativa, organi- satoriska och ekonomiska förhållandena av relevans för bedöm- ningen av huvudmannaskapsfrågan. De äldre samlingarna berördes enbart utifrån de låga utlåningstalen. I enlighet med Statskontorets förslag kommunaliserades stifts- och landsbiblioteken. överlämnades samlingarna till värdkommunerna jämte ekonomisk kompensation för vård av boksamlingarna. Därefter följer en rad av utredningar och propositioner: Littera- turutredningens huvudbetänkande Boken (SOU 1974:5), Betänk- ande från utredningen om boken och kulturtidskrifterna i Tiden (SOU 1974:141). Propositionerna Den statliga kulturpoliti- ken 1 (prop. 1974:128), Den statliga kulturpolitiken 2 (prop. 1975:20) och Den statliga kulturpolitiken 3 (prop. 1975/76:135). med betänkandet Folkbibliotek i (SOU 1984:23) och prop. 1984/85:141, den parlamentariska med betänkandet Kulturpolitikens inriktning (SOU 1995:84, bet. 1994/95:KrU15). kulturpolitik 1974– 1994. En rapport från kulturutredningen (SOU 1995:85). Kultur- politik (prop. 1996/97:3). Ingen av dessa berör frågan om ansvaret för och behandlingen av äldre boksamlingar. och genomförde 1998 en kartläggning av äldre samlingar i de offentliga biblioteken (avsnitt 6.2.2). 6.1.3Pågående och avslutade utredningar beslöt regeringen att tillsätta en utredning angå- ende skyddet av kulturhistoriskt värdefull bebyggelse m.m. (Dir. 2002:96). I direktiven påpekas att det inte är ovanligt att kultur- historiskt värdefulla byggnader innehåller lösöre i form av exempelvis samlingar av böcker. Utredaren ska därför undersöka möjligheten att låta skyddsbestämmelser eller skyddsföreskrifter för byggnadsminnen respektive statliga byggnadsminnen omfatta lösöre som väsentligen bidrar till byggnadens kulturhistoriska värde. Med byggnadsminne avses en byggnad som för- klarat som byggnadsminne därför att den är synnerligen märklig genom sitt kulturhistoriska värde, eller ingår i ett kulturhistoriskt synnerligen märkligt bebyggelseområde. Fasta fornlämningar, kyrkobyggnader och byggnader som ägs av staten kan inte för- som byggnadsminnen (3 kap. 1 § KML). Med statligt bygg- nadsminne menas en statlig byggnad som regeringen förklarat som statligt byggnadsminne på samma kriterier som gäller för övriga byggnadsminnen. Dessutom finns särskilda regler för andra kulturhistoriskt värdefulla statliga byggnader (förordningen 1988:1229 om statliga byggnadsminnen m.m.). Begreppet tillsyn har behandlats i betänkandet Granskning på medborgarnas uppdrag (SOU 2002:14) och där givits vidast möjliga tolkning (se avsnitt 6.6). Regeringen uppdrog åt att i samråd med bl.a. Kungl. genom föra en översyn av de insatser som görs för att förhindra olaglig utförsel av äldre kulturföremål. En rapport (RAÄ:s dnr 300-2853-2002) lämnades till men har inte för- anlett någon åtgärd (se avsnitt 6.4.2). 6.1.4Direktiven, definitioner och avgränsningar I uppdraget ingår att analysera behovet av en myndighet som har ansvar för nationella bevarandefrågor, utövar tillsyn över samlingar i offentlig miljö samt att pröva hur ett tillsynsansvar ska utformas för att säkra bevarandet av i många fall ovärderliga boksamlingar. I tillsynsuppgiften bör enligt direktiven också ingå att vara remiss- organ i bevarandefrågor. I direktiven framhålls att KB fram hade ett sådant ansvar gällande de dåvarande Stifts- och landsbiblioteken. En rad begrepp i övrigt definieras i sitt samman- hang i förslagsdelen (avsnitt 6.6) eftersom det rör definitioner av begrepp i lagtexten. avses böcker, enskilda eller i samlingar. 6.2.1KB:s nationella ansvar för vård och bevarande KB har som nationell biblioteksmyndighet ett ansvar för att säkra det svenska tryckets informationsinnehåll och originalutformning. Detta sker genom anpassning av magasinen, genom nybindning samt genom olika skydds- och konserveringsåtgärder. För att skona hårt slitna och sköra originaldokument erbjuds låntagaren i stället mikrofilm eller annan reproduktion. KB:s ansvar gäller i första hand de egna samlingarna. KB svarar även för en rad bevarandeåtgärder av nationell karaktär. Ett sådant exempel är mikrofilmningen av den svenska dagspressen. Genom denna insats har denna viktiga informationskälla säkrats för fram- tida forskning och studier. Bevarandeuppdraget ställer stora krav på långsiktighet och över- gripande planering. Det föreligger ett stort behov av förebyggande insatser, inte minst för det material som biblioteken i allmänhet gallrar när det mist sin aktualitet. Det kan t.ex. röra sig om vecko- press, småtryck/okatalogiserat tryck, enklare instruktionsböcker etc. En stor del av detta material bevaras kanske endast av KB och Lunds universitetsbibliotek. Slitaget blir då stort på de fåtal kvar- varande exemplaren. KB har genomfört en rad be- varandeprojekt. Det före- ligger emellertid behov av mer omfattande och mer planmässiga bevarandeinsatser av nationell karaktär. 6.2.2Inventering av det äldre bokbeståndet Inom ramen för projektet för Svenska Bibliotek genomfördes på uppdrag av KB och åren 1998–1999 en inventering av de äldre bokbestånden i landets bibli- otek. Undersökningen omfattade de äldre samlingarnas omfång, katalogiseringsnivå, förvaringsbetingelser och bevarandebehov. Inventeringen genomfördes som en enkätundersökning och om- fattade alla bibliotek inom följande huvudgrupper, folkbibliotek, länsbibliotek, gymnasiebibliotek (16 särskilt utvalda), universitets- och högskolebibliotek samt forsknings- och specialbibliotek. Totalt skickades enkäter till 453 bibliotek och 65 biblioteksbesök genomfördes. Projektet anordnade och deltog i en rad konferenser och seminarier. En projektledare engagerades . Övriga insatser genomfördes inom ramen för den ordinarie verk- samheten vid respektive institution. Av inventeringen framgick att det finns omfattande äldre sam- lingar vid de offentliga biblioteken. Samlingarna har under histori- ens lopp byggts upp på olika sätt – genom pliktleverans samt ge- nom förvärv och donationer. Det fanns cirka sju miljoner volymer äldre tryck i de offentliga biblioteken varav cirka fem miljoner i , och och i övriga landet cirka två miljoner volymer. Ett 90-tal bib- liotek uppgav att de hade samlingar eller tidigare, 169 bibliotek hade samlingar och ännu fler hade omfattande 1800-talssamlingar. Omkring hälften av de äldre sam- lingarna är katalogiserade. av biblioteken saknade personal med ett särskilt ansvar för de äldre samlingarna. Behovet av rådgivning i bevarandefrågor visade sig vara stort. 6.2.3Pilotprojekt för förebyggande bevarandeåtgärder Med medel från genomförde KB ett pilotprojekt vid Stifts- och landsbiblioteket samt vid (bibliotek) i . En genomgång av hela bokbeståndet genomfördes och per- sonalen utbildades i bevarandefrågor. Målet var att utveckla meto- der för att på bästa sätt tillämpa och sprida kunskaper om före- byggande bevarandeåtgärder. En elementär handbok i bevarande- frågor har tagits fram. Erfarenheterna visar att det med små medel går att avsevärt förbättra bevarandenivån vid ett bibliotek. En med- vetenhet kan i många fall vara en mer effektiv bevarandeåtgärd än att i efterhand försöka åtgärda skador på samlingarna som upp- kommit till följd av åratal av försummelse. 6.2.4De offentliga bibliotekens bevarandeansvar Bibliotekens uppgift är att förvärva, bevara och tillgängliggöra tryckt material. Dessa uppgifter ställs ofta mot varandra. Bibliote- ken (utom KB och Lunds universitetsbibliotek) har inte något bevarandeansvar för sådant material som levererats i enlighet med lagen (1993:1392) om pliktexemplar av dokument (PL) och bibli- otekens uppgifter att vårda och bevara värdefulla samlingar har ofta fått stå tillbaka för andra uppgifter. Forskningsbibliotekens (universitets- och högskolebibliotek och andra vetenskapliga bibliotek) huvuduppgift är att tillgodose be- hovet av kvalificerad informationsförsörjning. Forskningsbibliote- ken har emellertid också uppgiften att spara material för framtiden (kulturarvsfunktionen) och eftersom vi inte har några bokmuseer i egentlig mening eller stora boksamlingar på våra museer har forsk- ningsbiblioteken fått ta sin del av ansvaret för att bevara och vårda det kulturhistoriskt värdefulla tryckta och delvis det handskrivna kulturarvet. Lärosäten som och har under århundraden byggt upp stora samlingar. Det är självfallet en stor tillgång för de lärosäten som besitter värdefulla boksamlingar och viktigt för forskningen. Det ingår också i lärosätets ansvar som statlig myndighet att bevara sina tillgångar. Det är viktigt att arbetet med vård av kulturhistoriskt värdefulla samlingar i landet samordnas i olika avseenden. De kommunala och landstingskommunala bibliotekens huvud- uppgift är att tillhandahålla ett levande bokbestånd men också att tillgodose behovet av informationsförsörjning inte minst till stude- rande på olika nivåer. Om de skulle ha äldre samlingar, t.ex. stora lokalhistoriska samlingar, bör de ansvara för att ta hand om dessa. De representerar såväl ett kulturhistoriskt som ett ekonomiskt värde. Om man inte tar hand om detta kulturarv kommer det att i det långa perspektivet att bli mycket dyrare att reparera skadorna. De fyra stifts- och landsbiblioteken i , , och kommunaliserades 1974, och de äldre samlingarna över- gick från statlig till ägo. Var och en av kommunerna er- höll ekonomisk kompensation i miljonstorlek från staten för att vårda, bevara och tillgängliggöra samlingarna . Efter kommunaliseringen äger dessa kommuner de äldre samlingarna och har inget annat formellt ansvar än det man har för ett vanligt kommunbibliotek. De f.d. stifts- och landsbiblioteken har behållit sina stora sam- lingar av äldre böcker, handskrifter, kartor, musikalier m.m. och har också byggt upp en stor kunskap om den egna samlingen även om ansvarig professionell personal inte finns tillgänglig i samma utsträckning som . De äldre samlingarna har inte prioriterats i kommunerna. Kommunerna har kanske inte alltid insett det kulturhistoriska och ekonomiska värdet av samlingarna vilket i en del fall lett till brister i vården och bevarandet. De lokaler där samlingarna förvaras har inte uppfyllt och uppfyller ännu inte kraven på god bevarande- miljö vare sig vad gäller säkerhet, klimat eller handhavande och först har ett ökat intresse för samlingarna kunnat märkas. Personal med bokhistorisk bildning och goda språkkunskaper är nödvändig för det kontinuerliga arbetet med samlingarna. Behovet av utbildning och fortbildning i skötsel av de äldre samlingarna är stort på de f.d. stifts- och landsbiblioteken. Ingen av de fyra bibli- otekens samlingar är fullständigt sökbar i Libris vilket begrän- sar tillgängligheten. Katalogisering och registrering har påbörjats men arbetet är omfattande och svårt att finansiera. Det innebär att forskare och studerande har små möjligheter att ta del av samling- arna. Frågan om i vilken utsträckning läns- och regionbiblioteken har kompetens att vara en resurs för rådgivning och fortbildning i handhavandet av äldre litteratur är oklar. Stifts- och landsbibliote- ken hälsar därför det Nationella bevarandesekretariatet med stor tillfredsställelse. 6.2.5Nationella bevarandesekretariatet vid KB Inom biblioteksvärlden har ett centralt forum för bevarandefrågor efterfrågats. Behovet påtalades av bibliotekssak- kunniga och önskemålet att Kungl. skulle ges uppgiften som nationell resurs inom bevarandeområdet har framförts vid många tillfällen. Den principiella frågan om ansvaret för samlingar av nationellt intresse har lämnats obesvarad. Vid tidigare nämnda inventering visade det sig att be- hovet av rådgivning inom bevarandeområdet är stort. KB och uppvaktade kulturministern för att uppmärksamma regeringen på behovet av särskilda insatser för de äldre boksamlingarna – en fråga som är av såväl kulturpolitiskt som forskningspolitiskt intresse. I avvaktan på besked från statsmakterna har KB – trots avsaknad av mandat och medel – fungerat som resurs för övriga bibliotek i landet och beslutat att inrätta ett nationellt bevarandesekretariat. Sekretariatet, som startade en verksamheten i liten skala , ska fungera som ett nationellt forum inom bevarandeområdet och erbjuda en plattform för samarbete och utveckling. Sekretariatet har fyra huvuduppgifter, nämligen att: erbjuda information och rådgivning i bevarandefrågor verka för en hög bevarandestandard vid landets bibliotek verka för ett ökat medvetande om bevarandefrågorna verka för ett ökat nationellt samarbete inom bevarandeområdet Erfarenheterna visar att utbildning är ett effektivt sätt att förbättra bevarandestandarden vid ett bibliotek. Därför ska sekretariatet stödja och uppmuntra biblioteken att ta initiativ inom bevarande- området genom att anordna konferenser och workshops i be- varandefrågor. Genom denna åtgärd har KB tagit en aktiv roll i arbetet med bevarandefrågorna vid landets bibliotek. 6.3KB-utredningens undersökningar om behovet av nationella insatser Av utredningens undersökningar har det framkommit att det råder en relativt stor samstämmighet om behovet av nationella insatser på bevarandeområdet, och att det är en nationell uppgift att samordna dessa. Man anser inte att det bör tillskapas någon ny myndighet utan att NBS bör utvecklas och att KB är den myndighet som bör ha/redan har det nationella ansvaret. Det är nödvändigt med en myndighet (KB) som har övergripande ansvar och kunskap om det nationella kulturarvet för att en viktig del av vår historia ska säkras för framtiden. Myndighetens uppgift bör vara att skapa medvetenhet hos ägare till äldre samlingar, ge råd och stöd samt ansvara för att relevant utbildning och kompetensutveckling kommer till stånd. Vidare bör ett tillsynsansvar ingå, dvs. att se till att det tryckta kulturarvet be- varas på ett säkert och rationellt sätt men också att det tillhanda- hålls för allmänheten under betryggande säkerhetsarrangemang. Ett lärosäte uttrycker detta som att det är förvånande att ingen kräver någon redovisning över hur vi förvarar unikt och värdefullt material. Det behövs samordning av resurser och en nationell bevarandeplan behöver tas fram. Samlingar som ingen tar hand om behöver lokaliseras och någon behöver se till att äldre sam- lingar inte förstörs. Ett digitaliseringsprojekt bör startas – eller bör samlingarna göras tillgängliga på annat sätt. KB bör ges ökade resurser för ändamålet och samverka i nätverk med aktiva institu- tioner på området. Ökat ABM-samarbete är angeläget. KB bör ges ansvar för att ta fram underlag till ev. lagstiftningsförslag. Vidare bör KB få resurser för att aktivt inventera behov och fördela stöd- resurser. Folkbiblioteken framhåller att det är bra ur nationell synvinkel att bevarandeinsatserna samordnas och att någon/KB har ett nationellt ansvar. anser att det bör finnas en instans – kopplad till KB eller annan myndighet – som har bevarandeansvar för äldre material inom alla bibliotekstyper. I övrigt framhålls behovet av råd och hjälp i vårdfrågor samt i förhandlingar för att få fram bra priser från leverantörer av papper, kapslar etc. Behovet av en ansvarig myndighet framhålls således, att KB är en lämplig myndighet samt att uppgifterna bör vara kart- läggning av samlingar, tillsyn, uppföljning, riktlinjer för bevarande samt att ge stöd, råd och utbildning i vårdfrågor. Några framhåller att frågan även gäller digitalt material. Arbetsgruppen anser att det behövs ett nationellt stöd för olika bevarande- och konserveringsinsatser. Boksamlingar och enskilda verk bör på samma sätt som andra värdefulla kulturföremål ha ett skydd i lag. Gruppen anser att det är angeläget att vidta olika åtgärder till stöd för förebyggande bevarandeinsatser. Av detta följer naturligt att behövs en myndighet som utövar tillsyn och ser till att lagen följs och som tar ansvar för och samordnar de nationella bevarandefrågorna och att det är självklart att KB är den myndigheten. Det finns ytterst få offentligrättsliga regler om vård av bok- samlingar. Lagen (1993:1392) om pliktexemplar av dokument (PL) före- skriver en skyldighet att lämna ett exemplar av bl.a. tryckta skrifter till Kungl. (KB) och till sex av universitetsbiblioteken. Dessa exemplar ska bevaras enligt föreskrifter som regeringen be- stämmer. (1, 5 och 6 §§). Enligt den av regeringen utfärdade för- ordningen (1993:1439) om pliktexemplar av dokument ska de exemplar som lämnas till KB och bevaras för framtiden. KB har dessutom i sin instruktion (förordningen 1996:505 med instruktion för Kungl. ) i uppdrag att för- vara och vårda sin boksamling. KB har beslutat att pliktexemplaret inte ska få utnyttjas för hemlån. Nyttjandet av Lunds universitets- biblioteks (LUB) exemplar, det s.k. reservexemplaret, bestäms enligt PF av efter samråd med KB och får utnyttjas för hemlån. De andra pliktmottagande universiteten bestämmer själva om bevarande (2 och 3 §§). Dessa regler garanterar alltså att två exemplar av varje nyutgiven bok bevaras och vårdas för fram- tiden. PL reglerar inte digitalt material. Det ingår i denna utred- nings uppdrag att lämna förslag i denna fråga. Lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. (KML) innehåller regler om skydd för inventarier av kulturhistoriskt värde, som hör till kyrkobyggnad eller annan kyrklig byggnad. De ska tas upp på en särskild förteckning och förvaras och vårdas väl. Det ska finnas två församlingsbor som har ansvar för föremålen på förteckningen och stiftet ska minst kontrollera att föremålen finns kvar (4 kap. 6–8 §§). Sådana inventarier kan vara böcker, även om bestämmelserna inte i första hand tar sikte på sådana. Det bör observeras att kyrkan kan förvara böcker som är privatägda och då inte omfattas av KML:s skydd. Bibliotekslagen (1996:1596) säger bl.a. att varje kommun ska hålla minst ett folkbibliotek och ett lämpligt antal skolbibliotek, att varje högskola ska ha tillgång till ett högskolebibliotek, statligt eller landstingskommunalt, beroende på högskolans huvudmannaskap, och att det bör finnas ett länsbibliotek inom varje landsting. (2– 10 §§). Även om det indirekt ligger en viss vårdplikt i kommuner- nas skyldighet att hålla folkbibliotek och högskolornas att ha ett högskolebibliotek, innehåller bibliotekslagen inga uttryckliga be- stämmelser om vård av böcker. Högskoleförordningen (1993:100) säger att lån av böcker ska kunna ske avgiftsfritt mellan högskolebiblioteken. (3 kap. 10 §) Förordningen innehåller ingenting om vård av böckerna. Förordningen (1995:1300) om statliga myndigheters riskhantering säger att varje myndighet ska identifiera vilka risker för skador eller förluster som finns i myndighetens verksamhet. Myndigheten ska värdera riskerna och beräkna vilka kostnader som staten har eller kan få med hänsyn till dessa risker. Resultatet ska sammanställas i en riskanalys (3 §). Alla statliga bibliotek och andra myndigheter, som har värdefulla boksamlingar, ska alltså ha klarlagt vilka risker som finns för att deras boksamlingar skadas genom vatten, brand, inbrott och liknande. Däri ligger ett indirekt krav på att åtgärder ska vidtas för att undvika sådana skador. Det är närmast revisorer- nas sak att kontrollera att riskanalyser gjorts och adekvata åtgärder vidtagits. Frågan är i vilken utsträckning detta sker. Det finns flera nationella och några internationella handledningar för bl.a. hur man undersöker och fastställer en boksamlings fysiska kondition. (det europeiska standardiseringsorganet) har inlett ett arbete med försök att standardisera konserveringsmetoder. Då det gäller skydd mot utförsel av värdefulla boksamlingar finns omfattande regler i KML om tillstånd för utförsel av vissa äldre kulturföremål ur landet. De omfattar enligt 24 § förordningen (1988:1188) om kulturminnen m.m. även skydd mot utförsel av värdefulla böcker/boksamlingar.