sou · GRB37d1 · 2004-01-01 00:00:00 — Som exempel på anmärkningsvärda förhållanden kan nämnas att det ibland saknades patienttoalett eller t.o.m. tvättmöjligheter. Hälften av de besökta tandläkarmottagningarna var helt modernt utrustade och endast tre kunde betraktas som mer eller mindre för- åldrade. I två fall gav inspektionen anledning till kritik av de hygie- niska förhållandena hos tandläkarna. I 22 läkar- och 13 tandläkarmottagningar förekom bristfällig journalföring eller att patientjournaler förvarades på ett sätt så att obehöriga kunde få tillgång till dem. Av samtliga läkare uppgav 15 att de hade problempatienter, som t.ex. endast söker för sjukskrivning eller för att få läkemedel, där det föreligger misstanke om missbruk. Lika många läkare förskrev bensodiazepiner och 12 av dem ansåg sig ha haft problem med denna förskrivning. Två läkare och en tandläkare anmäldes till Hälso- och sjukvår- dens ansvarsnämnd. planerade att aktivt följa upp 18 av de besökta läkarna samt 1 tandläkare. Inventeringen visade att mottagningar i läkarnas bostäder genomgående var av sämre kvalitet än de som bedrevs i särskilda lokaler. Man kunde också konstatera att läkare som delade lokal eller arbetade i grupp oftast hade bättre fungerande verksamhet än de som hade ensammottagningar. Ett sätt att lösa detta problem kan enligt vara att satsa på gruppmottagningar e.dyl. knutna till vårdcentraler. Då skulle laboratorieresurser, assisterande personal och diskussionspartners inom professionen finnas till hands i större utsträckning och fortbildning skulle bli mer tillgäng- lig. Stödet att tillhöra en grupp kan också förväntas minska trycket från läkemedelsmissbrukare och intygskunder som ofta försöker utnyttja ensamma äldre läkares situation. Erfarenheter av äldre yrkesutövare inom hälso- och sjukvården konstaterade sammanfattningsvis att studien visat att det finns behov av fortsatt tillsyn riktad mot denna grupp av yrkesutövare. Överförskrivande läkare, en tillsynsrapport Rapporten innehåller en redovisning och analys av 29 ärenden beträffande överförskrivning av läkemedel, som kan ge beroende eller underhålla missbruk, vilka –2000 handlagts vid regionala tillsynsenhet i . I den sammanfattande diskussionen konstaterar att de överförskrivande läkarna ofta stod att finna bland äldre, ensampraktiserande privatpraktiker. Inte sällan bedrev de sin verk- samhet som en slags pensionärssyssla. Dessa läkare gav ibland uttryck för en oväntat godtrogen uppfattning om människors god- het och syften med att be om eller kräva att få just beroendefram- kallande läkemedel eller andra läkemedel, som är attraktiva av andra skäl än som droger, utskrivna. Något långsiktigt behandlings- perspektiv på receptutskrivningarna i de enskilda patientfallen fanns sällan. bedömer att dessa läkare i sin mer utsatta situation som ensampraktiker, lättare än de som arbetar på sjukhus eller vårdcentral, kan tänkas bli offer för hot eller utpress- ning. Enligt visar genomgången av ärendena, att det ofta inte genom påpekanden går att varaktigt förändra förskriv- ningsmönstret hos en läkare, som etablerat sig som överförskrivare. Detta beror inte minst på att verksamheterna, i t.ex. fallet med de äldre läkarna, bygger på att endast utföra mycket enkla undersök- ningar, skriva recept och intyg och få det att gå runt ekonomiskt. De granskade läkarna saknade i många fall utrustning, hjälpkrafter och kompetens för att kunna driva en väl fungerande praktik. En av slutsatser är att äldre läkare, som varit eller är privatpraktiserande, utgör en riskgrupp vad gäller överför- skrivningar av läkemedel. Det är enligt sannolikt att de verkligt överförskrivande läkarna utgör en mycket liten del av yrkeskåren, men deras verksamhet kan dock få mycket negativa konsekvenser för patienter med missbruk och för samhället. Erfarenheter av äldre yrkesutövare inom hälso- och sjukvården Rapport från Kvalitetsarbete bland privat- praktiker i västra 1997–2000 regionala tillsynsenhet i önskade kart- lägga hur långt de privata vårdgivarna i västra kommit i sitt kvalitetsarbete samt utvärdera om kvalitetsarbetet ökat i omfatt- ning över tiden. Två enkätundersökningar genomfördes därför; dels en kartläggning , dels en uppföljning . Kartläggningen omfattade cirka 1 500 legitimerade privatprakti- serande yrkesutövare inom yrkena läkare, tandläkare, psykologer, barnmorskor, sjuksköterskor, tandhygienister, kiropraktorer och naprapater i västra . Av de 1 500 var cirka hälften tandläkare, läkare och psykologer. Övriga kategorier utgjorde sammanlagt . Medelåldern bland de privatpraktiserande i kartläggningen var . Antalet som var anslutet till större vårdbolag varierade mellan yrkeskategorierna. Flest anslutna fanns bland tandläkare och läkare, . En påtagligt stor andel, mellan , av både läkare och tandläkare uppgav att de arbetade utan kollega i sin privata mottagning. Inte någon av de tandhygienister som deltog i kartläggningen var vårdbolagsanslutna eller arbetade ensamma. Kartläggningen visade att av de privata yrkesutövarna, enligt vad de själva uppgav, hade någon form av kvalitetssäkring. Dock kunde endast hälften av dessa uppge något pågående, planerat eller genomfört projekt. av yrkesutövarna angav att de hade ett kvalitetssystem.1 av yrkesutövarna uppgav att de inte hade infört någon kvalitetssäkring alls. Samtliga kategorier av vårdgivare som deltog i studien ägnade åt fortbildning i form av kur- ser, konferenser och föreläsningar. Läkare utbildade sig i genom- snitt . Tandläkare och tandhygienister tillhörde den grupp som utbildade sig minst (6–). Uppföljningen gjordes bland ett urval av de vårdgivare som uppgivit att de inte hade kvalitetssystem. Enligt Social- styrelsen visade uppföljningen att kvalitetsarbetet utvecklats något. 1 Med kvalitetssystem menas de rutiner etc. som är nödvändiga för ledning och styrning av verksamheten med avseende på kvalitet. Inom ramen för ett kvalitetssystem pågår t.ex. kvalitetssäkringsaktiviteter. Erfarenheter av äldre yrkesutövare inom hälso- och sjukvården Tandläkarna svarade för den kraftigaste ökningen av antalet kvali- tetssäkringsaktiviteter mellan de två undersökningstillfällena. fram visade läkargruppen en relativt svag vidareutveckling avseende kvalitetsarbete. Å andra sidan hade läkarna ett, som bedömde det, för- hållandevis aktivt kvalitetssäkringsarbete. För gruppen privata vårdgivare i sin helhet visade undersök- ningen att anslutning till större vårdbolag var positivt för före- komsten av kvalitetsarbete. Det framkom även att de fackliga orga- nisationerna kan vara till hjälp i detta arbete. Yngre yrkesutövare bedrev kvalitetsarbete i större utsträckning än äldre och hade också en kraftigare utveckling av kvalitetsarbetet fram . Sammanfattningsvis konstaterar att en utveckling av kvalitetsarbetet pågår. saknade emellertid två av tre yrkesutövare ett kvalitetssystem för sin verksamhet och nästan hälften ett system för avvikelsehantering.2 Vissa grupper kan enligt behöva ytterligare kunskaper om hur kvali- tetssystem byggs upp. Detta gäller särskilt de som arbetar ensamma utan någon anslutning till ett vårdbolag samt äldre yrkesutövare. När det gäller läkare har även gjort en sammanställ- ning av samtliga individtillsynsärenden för hos de olika regionala tillsynsenheterna. 2 Med avvikelse avses en icke förväntad händelse som kan innebära en skada eller risk för patienten. Erfarenheter av äldre yrkesutövare inom hälso- och sjukvården SOU 2003:7 varav äldre () varav allvarligt – äldre hearing om patientsäkerhet . Sammanställningen visar att av samtliga ärenden i landet avsåg läkare som var . Storstadsområdena, i synnerhet , var överrepresenterade. Enligt Socialstyrel- sen gällde flertalet ärenden klagomål på läkarens beteende, problem att få ut journalen eller brister av mindre allvarlig karaktär. I drygt en tredjedel av äldreärendena var anmälningsorsaken överför- skrivning av läkemedel, kompetensbrister eller sjukdom. I ett par fall var saken enligt av så allvarlig art att den anmäl- des till . Antalet individtillsynsärenden rörande tandläkare är enligt få till antalet. Det rör sig om ungefär tio ärenden . Detta för med sig att den procentuella andelen äldreärenden kan skilja sig en hel del från till ett annat. valde därför att inte göra någon motsvarande sammanställning av tandläkarärenden. () är en fristående myndighet, som har till uppgift att pröva frågor om disciplinansvar för hälso- och sjukvårdspersonal och frågor om behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvården. Med behörighetsärenden menas ärenden om återkallelse av legitimation eller annan behörig- het, prövotid, begränsning av förskrivningsrätt eller ansökan om ny legitimation m.m. En mer utförlig beskrivning av det regelverk som styr verksamhet finns i kapitel 3. Erfarenheter av äldre yrkesutövare inom hälso- och sjukvården I de allra flesta ärenden3 hos är det yrkesutövarnas disciplinansvar som prövas. De s.k. behörighetsärendena utgör endast en mindre del av samtliga ärenden. avgjordes endast omkring 60 behörighetsärenden av totalt cirka 3 200 ären- den. Det totala antalet yrkesutövare som anmäldes – 2001 samt deras åldersfördelning framgår av nedanstående tabell. I redovisningen saknas ett antal personer på grund av att person- numret inte är känt. Totalt antal anmäld hälso- och sjukvårdspersonal åren 1999–2001, efter ålder 21–30 år 31–40 år 41–50 år 51–60 år 61–70 år 71–80 år 81–90 år 91–100 år Källa: Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnds årsredovisning . Av den anmälda hälso- och sjukvårdspersonalen var cirka 70 pro- cent läkare, sjuksköterskor och barnmorskor och tandläkare. Övriga yrkesgrupper stod för de resterande . Det bör här påpekas att flertalet anmälda ärenden inte ledde fram till någon åtgärd från sida. ålades disciplin- påföljd i av samtliga ärenden där en sådan påföljd kunde förekomma. –2001 avgjordes, enligt uppgift från , 103 behörighetsärenden rörande yrkeskategorierna läkare och tand- 3 Ett ärende kan avse mer än en yrkesutövare. Erfarenheter av äldre yrkesutövare inom hälso- och sjukvården Utredningen har gått igenom dessa ärenden bl.a. för att bilda sig en uppfattning om hur många ärenden som rör äldre yrkesutövare. Sjukgymnaster och tandhygienister förekommer ytterst sällan i denna typ av ärenden. Under den nu aktuella tidsperioden förekom inget sådant ärende. De allra flesta behörighetsärenden gällde läkare, närmare bestämt 94 stycken. Av nedanstående tabell framgår antalet behörighets- ärenden fördelade efter läkarnas ålder. Antal behörighetsärenden avseende läkare åren 1999– 2001, fördelade efter ålder 31–40 år 41–50 år 51–60 år 61–70 år 71–80 år 81–90 år Av samtliga 94 ärenden ledde 10 ärenden inte till någon, för den enskilde, negativ åtgärd från . Dessa ärenden mynnade oftast ut i att en yrkesutövare efter ansökan återfick sin legitima- tion eller förskrivningsrätt. Av nedanstående tabell framgår beslut i övriga ärenden. Det förekom att beslutade om två olika ingripanden, t.ex. disciplinpåföljd och indragen för- skrivningsrätt, i ett och samma ärende. Erfarenheter av äldre yrkesutövare inom hälso- och sjukvården Beslut i i behörighetsärenden avseende läkare åren 1999–2001, fördelade efter ålder 31–40 år 41–50 år 51–60 år 61–70 år 71–80 år 81–90 år 1) Med avslag på yrkande avses de läkare som har begärt att få tillbaka legitimation eller förskriv- ningsrätt, men som inte har fått bifall till detta. Antalet ärenden rörande privatpraktiserande läkare som vid tid- punkten för beslutet var eller äldre var 13. Ett flertal av dessa ärenden rörde missbruk av behörigheten att förskriva narkotiska läkemedel. Det var också vanligt att och riktade kritik mot läkaren för brister i journalföringen. I en del ärenden konstaterade att hygienen på mottagningen var oacceptabel och att utrustningen var gammal och bristfällig. Upp- gifter om vacklande hälsa, t.ex. dålig syn, förekom i ärendena. Att sjukdom anfördes som huvudsakligt skäl till att återkalla legitima- tionen var däremot mindre vanligt. När det gäller den grupp läkare som var handlade ärendena i stor utsträckning om att yrkesutövaren själv missbru- kade alkohol eller narkotika eller hade drabbats av sjukdom. Det var främst när yrkesutövaren led av psykisk sjukdom som åter- kallelse kom i fråga, eftersom det vid dessa sjukdomstillstånd ofta brister i sjukdomsinsikt. utgjorde brottslighet grunden för ett yrkande från sida. Det kunde t.ex. vara fråga om allvarliga våldsbrott som i allmänhet hade begåtts utanför yrkesverksamheten. Missbruk av behörigheten att förskriva narko- tiska läkemedel förekom även bland de yngre yrkesutövarna. Att legitimationen återkallades på grund av allvarliga brister i yrkes- Erfarenheter av äldre yrkesutövare inom hälso- och sjukvården utövandet, t.ex. upprepade felbehandlingar av patienter, var säll- synt. I 9 behörighetsärenden var tandläkare inblandade. Av nedanstående tabell framgår antalet behörighetsärenden fördelade efter tand- läkarnas ålder. Antal behörighetsärenden avseende tandläkare åren 1999– 2001, fördelade efter ålder 41–50 år 51–60 år 61–65 år Inte någon av tandläkarna var . Det fanns dock fyra ärenden där tandläkaren var , varav den äldste var . Av de 9 ärendena innebar 2 ärenden att en ansökan om att återfå legitimationen eller förskrivningsrätten bifölls. Av nedanstående tabell framgår beslut i övriga ärenden. Erfarenheter av äldre yrkesutövare inom hälso- och sjukvården Beslut i i behörighetsärenden avseende tandläkare åren 1999–2001, fördelade efter ålder 41–50 år 51–60 år 61–65 år 1) Med avslag på yrkande avses de tandläkare som har begärt att få tillbaka legitimation eller förskrivningsrätt, men som inte har fått bifall till detta. I vissa ärenden hade tandläkaren missbruksproblem och/eller svik- tande psykisk hälsa. Missbruk av behörigheten att förskriva narko- tiska läkemedel förekom också i tandläkargruppen, liksom brotts- lighet. I ett par ärenden riktades kritik mot tandläkarens behand- ling av patienterna. Dessa båda tandläkare ansågs inte i lagens mening varit grovt oskickliga i yrkesutövningen eller på annat sätt visat sig uppenbart olämpliga att utöva tandläkaryrket. till- delade dem emellertid disciplinpåföljd. 8System för att upprätthålla kvalitet och säkerhet Enligt direktiven skall utredningen, för det fall ett avskaffande av åldersgränsen i de olika ersättningslagarna föreslås, överväga beho- vet av att införa särskilda kontrollrutiner för att bedöma äldre yrkesutövares fortsatta lämplighet. Som framgår av kapitel 3 finns det regler som syftar till att upprätthålla kvalitet och säkerhet i hälso- och sjukvården, bl.a. krav på att vårdgivaren skall ha kvali- tetssystem. Det anges däremot inte vilken modell för kvalitets- system som skall användas. Mot denna bakgrund redovisas inled- ningsvis i detta kapitel olika kvalitetssystem som tillämpas i vården. Därutöver finns metoder för att upprätthålla kvalitet och säker- het, som inte har prövats i vårt land eller i huvudsak prövats inom andra samhällssektorer än hälso- och sjukvården. Det kan handla om en fast övre åldersgräns för innehav av legitimation, certifie- ringsförfarande m.m. Kapitlet innehåller en redovisning av sådana exempel. Vidare speglar utredningen den diskussion som förts om för- och nackdelar med de olika systemen. 8.1Kvalitetssystem i hälso- och sjukvården bedriver i samverkan med och ett arbete med att förbättra informa- tionsförsörjning och verksamhetsuppföljning inom hälso- och sjukvården. Det övergripande målet för arbetet är att utveckla grundförutsättningarna för att information om prestationer, kost- nader, kvalitet (inklusive resultat) skall bli tillgänglig. har vidare gett ut föreskrifter och allmänna råd om kvalitetssystem i hälso- och sjukvården (SOSFS 1996:24). Av föreskrifterna framgår att all hälso- och sjukvård och tandvård skall omfattas av system för planering, utförande, uppföljning och utveckling av kvaliteten i verksamheten. System för att upprätthålla kvalitet och säkerhet direktiv och säkerställa att det i varje verksamhet finns ett ända- målsenligt kvalitetssystem med organisation, resurser, rutiner och metoder som säkerställer kvaliteten i verksamheten. rekommenderar däremot inte någon särskild modell för hur kvalitetssäkring skall genomföras. Tvärtom sägs att varje verksamhet behöver anpassa sitt kvalitetssystem till de egna förutsättningarna. förekommer en rad olika kvali- tetssystem inom hälso- och sjukvården och tandvården. är ett företag som erbjuder bl.a. privatpraktiserande läkare produkter i form av program för kvalitetssäkring m.m. KVALPRAK BAS/2000 är ett kvalitetssäkringsinstrument för enskilda yrkesutövare. KIV (Kvalitet i Vården) är ett kvalitetssäk- ringsprogram som är tänkt att användas av större vårdenheter. Pro- grammet vänder sig bl.a. till läkare som arbetar tillsammans med andra läkare eller annan hälso- och sjukvårdspersonal i t.ex. läkar- hus, gruppmottagningar, företagshälsomottagningar och kliniker. KIV är uppbyggt av ett antal moduler från vilka varje organisation kan utveckla sitt eget anpassade kvalitetssystem. Samtliga med- arbetare involveras i kvalitetsarbetet. KIV består av ett kvalitets- protokoll för verksamhetens övergripande funktioner och indivi- duella yrkesrelaterade protokoll för varje medarbetare. har gett ut en hand- bok i kvalitetsarbete för sjukgymnaster, – att växa med kvalitet. syfte är att bidra till utvecklingen av sjuk- gymnasternas kvalitetsarbete och vara ett redskap i arbetet med att beskriva kvaliteten inom sjukgymnastens olika verksamhetsgrenar. Den skall också underlätta och stötta ett förändringsarbete. Företaget har tillsammans med olika representanter från tandvården tagit fram QULAN, som är ett verktyg för kvali- tetssäkring inom tandvården. Kvalitetssäkring av verksamheten med QULAN innebär att arbetslaget följer en plan som är uppde- lad i tio olika avsnitt. Genom bl.a. rutiner för dokumentation och avvikelserapportering skall vårdgivarens verksamhet bli säkrare. Ett annat välkänt instrument är QUL (Qvalitet-Utveckling- Ledarskap) som är framtaget av . QUL är ett ledningsinstrument som ger möjlighet att skapa överblick över en organisations hela verksamhet. Avsikten med QUL är i första hand att stimulera den egna utvecklingen och skapa förutsättningar för en mer kundfokuserad inriktning av verksamheten. Den som så önskar kan få sin verksamhetsbeskrivning utvärderad genom att söka Kvalitetsutmärkelsen och Sjukvård. System för att upprätthålla kvalitet och säkerhet har ett internt kvalitetssystem (Kvalitetspolicy inom ), som bl.a. syftar till att åstadkomma kvali- tetsförbättringar genom att skapa rutiner för att förebygga skador, avvikelser och felbehandlingar. Materialet innehåller också avsnitt om kompetensutveckling, journalföring, informationssäkerhet, hygienrutiner m.m. Tanken är att kvalitetssystemet skall fungera som ett verktyg på de enskilda mottagningarna för att utveckla verksamheten. Kvalitetsarbetet är enligt en process som ständigt skall pågå. Den mottagning som genomför ett god- känt kvalitetsarbete får ett diplom. Diplomeringen bygger på årlig uppföljning. 8.2Det norska regelverket om legitimation I finns en fast övre åldersgräns för innehav av auktorisation (legitimation). Den norska helsepersonelloven (Lov 2. nr. 64 om helsepersonell m.v) innehåller bestämmelser om att yrkes- utövarens auktorisation eller licens automatiskt upphör . Åldersgränsen omfattar samtliga legitimerade yrkesgrupper inom hälso- och sjukvården. Yrkestiteln kan dock fortfarande användas. Hälso- och sjukvårdspersonal kan också åta sig uppdrag som sakkunnig och bedriva undervisning m.m. Det är i första hand den kliniska, patientinriktade verksamheten som de blir avskurna från. En s.k. licens för fortsatt verksamhet kan emellertid fås efter ansökan. Detta förutsätter att yrkesutövaren kan visa att han eller hon har förmåga att utöva yrket även efter . Under vilka förutsättningar en sådan licens kan ges framgår av en föreskrift från Helsedepartementet (av 21. desember 2000 om til medicinske studenter og til helsepersonell over ). Licens kan ges för en bestämd tidsperiod och högst åt gången. Efter ges licens för högst i taget. Bak- grunden till de relativt korta tidsperioderna är att det enligt före- skriften behövs ett antal kontrollpunkter då man kan förvissa sig om att yrkesutövaren är lämplig att utöva yrket. Licen- sen kan begränsas, t.ex. vad gäller rätten att förskriva läkemedel. En ansökan om licens skall innehålla de upplysningar som är nödvändiga för att bedöma lämpligheten i förhållande till den verk- samhet som skall bedrivas. Det kan t.ex. röra sig om följande upp- gifter System för att upprätthålla kvalitet och säkerhet den verksamhet som sökanden har bedrivit tidigare, särkilt , den verksamhet som sökanden har för avsikt att bedriva , sökandens egen uppfattning om sitt psykiska och fysiska hälso- tillstånd. Läkare och tandläkare skall också uppge om de vill ha fullständig förskrivningsrätt för läkemedel och i så fall redogöra för behovet. Vidare skall läkarintyg bifogas. Vid prövningen av en ansökan skall enligt föreskriften avgörande vikt läggas vid omfattningen på den verksamhet som yrkesutövaren har för avsikt att bedriva. Verksamheten bör inte vara av mindre omfattning än av full tid. Vidare skall stor hänsyn tas till om yrkesutövaren följer och har för avsikt att även fortsättningsvis följa med i den utveckling som sker inom yrket och hålla sig upp- daterad inom fackområdet. Utlåtanden från eventuell arbetsgivare har betydelse i den mån de rör den patientinriktade verksamheten. Inträffar det en väsentlig förändring av licensinnehavarens psykiska och fysiska hälsa som kan ha betydelse för möjligheten att utöva yrket skall han eller hon genast under- rätta ansvarig myndighet om detta. Yrkesutövaren kan också själv begära att licensen återkallas. På motsvarande sätt skall någon ur hälso- och sjukvårdspersonalen som får kännedom om en sådan förändring av hälsotillståndet hos en licensinnehavare underrätta ansvarig myndighet. Den läkare som har utfärdat ett läkarintyg kan också lämna sådana upplysningar utan hinder av sekretess. Helsepersonelloven trädde i kraft . Bestäm- melser om en åldersgräns infördes emellertid ursprungligen och är i princip överförda från det tidigare gällande regelverket. En skillnad är dock att åldersgränsen tidigare enbart gällde läkare och tandläkare, men omfattar alla grupper av auktoriserad hälso- och sjukvårdspersonal. I förarbetena till den tidigare gällande lagstiftningen angavs att hänsynen till patienternas liv och hälsa skall komma främst när införandet av en åldersgräns övervägs. Det konstaterades vidare att hur länge en läkare kan vara verksam i sitt yrke varierar beroende på det fysiska och psykiska hälsotillståndet samt intresset för yrket. Avsikten med att införa en åldersgräns var enligt förarbetena inte att förhindra äldre läkare från att utöva ett yrke som de är kvalifice- rade för, utan att ge det allmänna en möjlighet att mer System för att upprätthålla kvalitet och säkerhet kunna gripa in mot oförsvarlig läkarverksamhet. Vidare angavs i förarbetena att denna hänsyn väger tyngre än en önskan från yrkesutövaren om att få behålla en livslång auktorisation. Ålders- gränsen motiverades med att när det gäller bristfällig läkar- verksamhet har erfarenheterna visat att det ofta rör om läkare som är . Statens autorisasjonskontor for helsepersonell (SAFH) har ansvar får att ge licenser. låg denna uppgift på fylkesläkarna (läkare med bl.a. särskilda tillsyns- uppgifter). Av SAFH:s årsrapport framgår att myndigheten – prövade 25 ansökningar om licens för läkare, två för sjukgymnaster och tre för tandläkare. Fem läkare fick avslag på sina ansökningar. I övrigt bifölls ansökningarna. – gavs 51 licenser till läkare , medan 35 läkare fick avslag på sina ansök- ningar. Sju tandläkare och lika många sjukgymnaster gavs licens . Ingen som tillhör dessa yrkeskategorier fick avslag.