sou · GRB3118d1 · 2004-01-01 00:00:00 — ge barn och ungdomar en meningsfull fritid engagera fler ungdomar i föreningslivet. Det nya statsbidraget kan ges i form av struktur-, utvecklings- eller etableringsbidrag. Statsbidraget består också av ett särskilt bidrag. Strukturbidraget består av dels ett fast belopp, dels ett rörligt Det rörliga beloppet skall grundas på antalet medlemmar i åldrarna 7–och antalet lokalavdelningar. Utvecklingsbidraget och etableringsbidraget består av ett fast belopp. 5.1.3Allt färre tillämpar 0-taxa blev det allt vanligare att kommunerna tillhandahöll lokaler för ungdomsorganisationer utan kostnader. Nolltaxa tillämpades 1985 av cirka 200 kommuner, varav 155 kommuner upplät alla kommunala lokaler gratis till samtliga ungdomsorgani- sationer. enkät visar att tillhandhåller 62 kommuner fria lokaler till ungdomsorganisationerna. Av dessa upplät 22 kommuner fria lokaler även till övrig föreningsverk- samhet, såsom handikappföreningar, sociala föreningar och ibland all föreningsverksamhet. Enligt finns det anledning att tro att exempelvis avgiftsfria lokaler blir än mindre vanliga . Enligt enkätsvaren kunde de kommunala taxorna för anläggningar och lokaler komma att höjas i uppemot 90 kommuner sett de kommande 3–4 åren. I av de svarande kommunerna hade en sådan höjning redan gjorts. Sammanlagt innebar det att i av kommunerna hade antingen en höjning av taxorna skett eller så stundade en sådan höjning. När det gäller anslagen för kontantbidragen var dock utveck- lingen inte lika entydig. I ett 60-tal kommuner trodde man att anslagen för kontantbidrag skulle öka . Cirka 130 kommuner bedömde att anslagen för kontantbidragen inte skulle förändras. Ungefär lika många kommuner hade inte heller gjort någon förändring de senaste 3–4 åren. Ett 50-tal kom- muner hade höjt anslagen för kontantbidragen. Nästan lika många hade å andra sidan sänkt anslagen. Erfarenheten är dock att kommunen ser över bidragen med jämna tidsintervaller. Cirka en tredjedel av kommunerna uppgav i undersökning att de precis hade gjort en över- syn av bidragssystemet. Ytterligare en tredjedel hade planer på att se över bidragssystemet . Den resterande tredje- delen var förmodligen inne i en period där ett justerat bidrags- system antagligen höll på att sätta sig, alternativt fortfarande fungerade utan egentliga önskemål om förändringar. I den idrottspolitiska propositionen, som antog , föreslog regeringen att sambandet mellan det statliga aktivitetsstödet till idrottsföreningar och till ungdomsorga- nisationer borde upphöra. I enkäten angav 15 kommuner att de hade skilda bidragsnormer för idrott respektive övriga ungdoms- organisationer. gällde det bidragsvarianter och/eller bidragsberättigande åldrar som skiljde sig åt i dessa kommuner Enkäten visade också ett 50-tal kommuner hade funnit former för att stödja aktiviteter utanför föreningslivet. Bidrag till fritidsnämndens förfogande som användes för att stödja projekt, arrangemang osv. har ett antal kommuner prövat att ge ungdomar, genom ungdomsråd eller liknande, möjlighet att delta i besluten om vilka aktiviteter som skall stödjas. 5.2Kommunalt stöd till föreningslivet i tio kommuner 5.2.1Föreningslivets ägande och förvaltning av verksamhetslokaler genomförde utred- ningens sekreterare en rundresa till tio av de tolv kommuner som hade valts ut för djupstudier genom en enkät till föreningslivet i dessa kommuner. Syftet med djupstudien var att utredningen skulle få en representativ bild bl.a. av hur samarbetet mellan kommunerna och föreningslivet såg ut. Vid besöken intervjuades kommunens ansvarige förvaltningschef för kultur- och fritidsfrågor. En närmare beskrivning av underlaget för intervjuerna redovisas i bilaga 3. Djupstudien gällde följande kommuner: Därutöver ingår och i djupstudien men några intervjuer har inte skett i dessa. När det gäller stad gjordes en utredning om bidrags- systemet för allmänna samlingslokaler som refereras i avsnitt 7.3. I samtliga kommuner är man positiva till att föreningslivet i större utsträckning själva äger och driver de anläggningar där före- ningen har sin verksamhet. I exempelvis kommunaliserade kommunen, liksom i många andra kommuner, idrottsföreningarnas planer och lokaler . Kommunen köpte in både mark och byggnader. säljer eller skänker kommunen tillbaka anläggningarna till samma föreningar. Alla partier har uttryckt att föreningsdriften skall utvecklas ytterligare inom alla områden. kommun har inställningen att förenings- livet skall driva verksamheter på kultur- och fritidsområdet. Kommunen tog aldrig över anläggningar som var vanligt för 20–. Kommunen driver exempelvis inte alla fotbollsplaner och ishallen är föreningsdriven. Kommunen äger också anläggningar som föreningar driver åt kommunen som de får driftsbidrag för. Det gäller exempelvis kommunens centrala skytteanläggning. Utvecklingen i har dock avstannat en aning. Ett par föreningar har signalerat att de inte längre mäktar med att själva driva anläggningen. Kommunen har också diskuterat alternativ till drift av t.ex. badhuset. Det skulle då vara en privat entreprenör som tar över driften, inte föreningslivet. I har man dock valt en annan modell. I , som är ett mindre gruvsamhälle, har kommunen förhandlat om att avyttra en fritidsanläggning till en nybildad ekonomisk förening, som fungerar som en form av samhällsförening. Det gäller en träningslokal, sporthall, simhall och . Kommunen skall ge bidrag till föreningen för att lokalerna skall tillhandahållas för alla. Även skolan skall kunna utnyttja lokalerna. I kommun är partierna överens om att det är en fördel om föreningarna själva äger anläggningar. Kommunen är dock medveten om att föreningarna inte klarar att driva de stora tunga anläggningarna. Det finns också olika kulturer i de olika kommun- delarna när det gäller synen på ägande och förvaltning av fritids- anläggningar. I den östra delen av kommunen är föreningarna vana att själva äga sina egna anläggningar. I gamla kommun, där är huvudort, var det vänstermajoritet och det har aldrig funnits någon politisk rörelse om att lägga över verksamheter på I äger och driver därför kommunen de flesta anläggningarna. I kommun har det förekommit en diskussion om förutsättningarna för föreningslivet att bedriva sin verksamhet. Det finns en gemensam syn i kommunen om behovet av att stärka föreningar och ideologiska rörelser. Det man disku- terar är om kommunen skall stärka föreningslivet via t.ex. stöd till samlingslokaler eller om det skall ske genom verksamhetsmässiga idéer. Kommunens utgångspunkt är att det är de olika rörelserna och inte kommunen som skall bygga lokaler. Men från kultur- och fritidsförvaltningen är man också medveten om att det inte är ägandet som är det väsentliga. Genom att ha en stor fastighets- förvaltning drar föreningarna också på sig stora investerings- och driftskostnader. Enligt fritidschefen kan man i efterhand konsta- tera att vissa föreningar inte borde ha inriktat sig så mycket på att äga anläggningarna, utan borde mer ha satsat på innehållet i verk- samheterna. Det finns dystra exempel på föreningar som har tagit över ansvaret för en anläggning och därmed urvattnats innehålls- mässigt. Alla goda krafter har ägnat sig åt anläggningens drift. På orter där det finns gott om lokaler blir det också konkurrens om uthyrningen. Särskilt frikyrkorna ses på många håll som ett komplement eller konkurrent till andra rörelsers lokaler. I exempelvis är såväl idrotten som frikyrkan stark och på mindre orter är dessa rörelsers lokalinnehav betydande och betydelsefulla även för de invånare som inte är medlemar i dessa rörelser. Dessutom har de frikyrkliga samfundens attityd till upp- låtelser förändrats över tiden. De vill naturligtvis ha ekonomi på sina lokaler. Samnyttjande av lokaler förekommer därför i stor utsträckning. Enligt fritidsförvaltningen finns det emellertid skillnader mellan och idrottsrörelsens lokalinnehav. I frikyrkorna finns det ett stort mått av ideellt arbete för att upprätthålla driften av dessa anläggningar. De har i stort sett kvar samma arbetande strukturer som under de senaste 10–20 åren. Med idrottsföreningarna är det annorlunda. Inom kommunen har man önskat mer av ideella krafter I stället har verksamheten inom idrotts- föreningarna blivit mer professionaliserad. Man köper tjänster i större utsträckning eller kräver att kommunen skall sköta verk- samheten. I har kommunen inte haft någon särskild diskussion om sin föreningspolitik. Kommunfullmäktige har dock tagit beslut om att inte dumpa hyrorna i de egna lokalerna för att konkurrera ut dem som har samlingslokaler som sitt levebröd, t.ex. Folkets Hus. Kommunen hyr numera inte ut skolans matsal till privatpersoner eller föreningar, utan de hänvisas till . Ett viktigt skäl var att man ville att Folkets Hus skulle överleva. Men det berodde också på problem med skadegörelse i skolans lokaler som lämnades ostädade och olåsta. Det blev ett slitage som inte täcktes av hyran för lokalerna. En annan tanke var att föreningslivet skulle få upp ögonen för att det finns fina lokaler i kommunen. Lokalerna i Folkets Hus och nykterhetslogen i är mycket utnyttjade. Däremot är det sämre i andra kommundelar där fotbollsföreningarna dominerar och har egna lokaler. Där fungerar fotbollsklubbarna mer som en form av samhällsföreningar. Dessutom finns det flera frikyrkor på dessa orter. Det är bara vid större sammankomster som julfester och liknande som de större samlingslokalerna, som t.ex. Folkets Hus i , används. 5.2.3Policyprogram för kultur- och fritidsverksamheten Några av kommunerna har arbetat med att ta fram policyprogram för kultur- och fritidsverksamheten. Men det verkar inte vara en särskilt prioriterad verksamhet. gjorde en kultur- och fritidspolitisk utredning där man planerade för föreningscentra i olika kommundelar. Man under- sökte bl.a. föreningarnas behov av lokaler. Man gjorde också en förstudie till ett lokalpolicyprogram. Man såg det som ett problem att andra än kultur- och fritidsförvaltningen, t.ex. de olika skolorna, hyrde ut skollokaler till föreningar på godtyckliga grunder. Det ansågs därför finnas ett behov av en lokalpolicy så att det skulle bli lika behandling för alla. Frågan om en gemensam policy är dock vilande tills vidare. kommun skall påbörja ett arbete med ett fritids- och kulturpolitiskt program som beräknades bli klart inom 1–1,. Det fanns visserligen gamla policydokument, men de var inte upp- daterade. I partiernas plattformar inför valet stod att de vill öka stödet till föreningslivet. Men sett i resurser är området inte särskilt prioriterat. Även om det inte finns stora förhoppningar om ökade resurser, anser kultur- och fritidsförvaltningen att det är en fördel med ett särskilt policyprogram, eftersom det blir nya och tydliga mål att arbeta efter. I kommun finns det inte några separata nämnder utan det finns endast en kommunstyrelse och tre beredningar i full- mäktige, en för samhällsbyggnad, en för sociala frågor och en för kultur och fritid. Dessa beredningar fattar dock inte beslut utan tar fram planer och arbetar med långsiktiga strategier. Därefter behandlas förslagen i kommunstyrelsen innan fullmäktige beslutar. I det läget får fullmäktige möjlighet att definiera nyttan av före- ningslivet. I kommun har budgeten till kultur- och fritidsverksamhet minskat . Anslaget med bidrag till före- ningar har varit oförändrat , medan antalet föreningar har blivit fler. Det innebär att bidraget per förening har blivit lägre. De initiativ som har kommit från föreningar när det gäller samlings- lokaler har kommunen stött vid sidan om det ordinarie bidrags- systemet. Även i ser kommunen positivt på föreningsdriven verk- samhet. Man uppmuntrar och stöttar föreningslivet att ta ansvar för det man kan och klarar av. Men som de flesta kommuner har man ekonomiska problem på grund av vikande befolknings- underlag. Bidragen till föreningslivet har därför försämrats. Frågan är inte långsiktigt löst och det kan komma att försvinna. Även ser positivt på föreningsliv och folk- rörelser. I sina mål och visioner räknar de politiska partierna med att föreningslivet skall ta ett ökat ansvar och få en ökad betydelse. Men kommunen säger att man har begränsade möjlig- heter att ge stöd. Stödet till samlingslokalerna har minskat . var bidraget /år. får samlings- lokalerna inget stöd från kommunen. Detta upplever säkert före- ningarna som en försämring. Däremot har ideella föreningar, ungdomsorganisationer, pensionärsföreningar och handikappföreningar ett kontantstöd från kommunen för sina verksamheter. Men det har minskat från ca till . Minskningen beror dock inte på en ändrad attityd från kommunen, utan på kommunens minskade resurser. 5.2.5Förekomsten av 0-taxa i kommunens lokaler De flesta av de undersökta kommunerna svarade att de hade avskaffat 0-taxan till föreningslivet. kommun avskaffade 0-taxan . Det gjordes först som en sparåtgärd. Men ser kommunen det mer som ett styrinstrument för att hindra okynnesbokningar. Kommunen tar ut en avgift på /tim för sporthallen och /tim för andra lokaler. Hyrorna har höjts två gånger med 15–varje gång. Även avskaffade 0-taxan . Taxan har ökat i viss mån . Kommunens erfarenhet är att disciplinen i föreningslivet har blivit bättre när föreningarna måste betala. De håller sina tider och det har blivit mindre okynnesbokningar. I sköter föreningarna bok- ningen av sina egna lokaler. Kommunens lokaler bokas centralt. I har hyrorna ökat i viss mån, men har knappt följt index. Det gäller lokaler där kommunen själv bestämmer hyran. Kommunen hade 0-taxa . Det främsta skälet till att den togs bort var att man ville ha ett styrinstrument för att hindra "okynnesbokningar". En idrottshall kostade då /tim. är hyran /tim för det inhemska förenings- livet. Alla kategorier av det inhemska föreningslivet betalar lika. Däremot betalar föreningar som kommer utifrån, såsom distrikts- organisationer och liknande, ett annat pris, Även kommun lämnade 0-taxan . Jämfört med 0-taxan har kommunen höjt taxorna kraftigt . Men beroende på kostnadsutvecklingen är ändå subventionsgraden högre än för 5–. har inte räknat upp hyran på lokaler . Man gjorde en omfördelning mellan sporthallen och ishallen så att avgiften blev för sporthallen och för ishallen. Men budgeten har inte förändrats utan snarare minskat. Inte heller tillämpar 0-taxa, utan tar ut en avgift för lokalerna på mellan 30–/tim. Det finns dock klagomål från en del föreningar eftersom det är grannkommuner som tillämpar 0- taxa. I kommun har föreningarnas ungdomsverksamhet, pensionärer och studieförbunden 0-taxa i skolans lokaler. Om dessa typer av föreningar däremot hyr in sig i permanenta lokaler får de betala full hyra. Kommunen avskaffade 0-taxan i andra anläggningar 1995. Ett viktigt skäl var att man ville styra använd- ningen med avgifterna. Den kostnadstäckning som kommunen får in från avgifterna täcker ändå bara 10–av de verkliga kostnaderna. I har hyresnivån i stort sett varit oförändrad . I kommunens egna lokaler är det i princip 0-taxa för barn och ungdomsverksamhet. Däremot får vuxenverksamhet betala en avgift. Kommunen tar också ut en bokningsavgift på för hanteringskostnader. Kommunens hyresintäkter är inte främst för att klara ekonomin utan det är mer ett principiellt ställ- ningstagande. Kommunen kräver inte att de föreningsägda lokalerna skall upplåtas hyresfritt. Det är upp till varje förening. Men i de flesta fall har även dessa nolltaxa för barn- och ungdoms- föreningar. I hyr kommunen ut gymnastiksalar och idrottshallar för /tim. Hyrorna har varit de samma . höjde kommunen hyran . De har inte räknats upp efter index vilket i praktiken har inneburit en sänkt nivå. Föreningarna anser ändå att de betalar för mycket. I har föreningar som är godkända och registrerade i kultur- och fritidsförvaltningens föreningsregister rätt att utnyttja 0-taxa i , Folkets Hus, Nysunds bygdegård och , . 0-taxa får utnyttjas vid föreningsmöten och kursverksamhet, men inte för intern verk- samhet. Dessutom får varje förening anordna tre kommersiella till- ställningar med nolltaxa, dvs program där man tar ut en entréavgift. Ansökan om att bli godkänd för nolltaxa skickas till kultur- och fritidsförvaltningen. Däremot tillämpas inte 0-taxa i kommunens egna lokaler . Samlingslokalföreningarna får ersättning i efterhand från kom- munen beroende på hur stor uthyrningen har varit och ersättningen motsvarar det föreningarna skulle ha betalt i hyra. avskaffade kommunen driftbidraget till samlingslokalföreningarna. I är det ofta organisationerna, t.ex. ett byalag, som själva hyr ut sina lokaler. De sköter såväl bokning som städning. hade tekniska förvaltningen även hand om samlings- lokalernas bokningar men all central bokning av kommunens lokaler har lämnats på entreprenad till ett par privata organisationer. 5.2.6Samverkan och dialog med föreningslivet I kommun är utgångspunkten för kultur- och fritids- verksamheten att det utbud som finns i kommunen skall bygga på att det finns ett bra föreningsliv. I kultur- och fritidsbudgeten finns det därför inte avsatt några medel till verksamhet, utan det är föreningslivet som skall stå för verksamheten. tillämpar den s.k. Sandvikenmodellen. De förtroendevalda träffar föreningarna inför beslutet om bidragen. Det har inneburit att kommunen har fått ett bättre grepp om vad föreningarna gör. Kommunen kan därmed också ställa större krav på föreningarna. Men det är en balansgång mellan före- ningarnas frihet och en viss styrning, t.ex. att uppmuntra förening- arna att ordna aktiviteter för tjejer. Då kan kommunen ge extra resurser. Föreningen måste dock kunna visa vid nästa förhand- lingstillfälle att de har gjort det de har utlovat annars drar kom- munen in stödet. Även kommun är inne på liknande tankar. Kommunens utredningschef har gjort en kartläggning av de olika förenings- stöden i kommunen. Det uppgår totalt till . Det är stöd från skola, social, fritid och kultur. Där ingår också stödet till samlingslokaler. Det visar sig att en oproportionerlig stor del av stödet går till anläggningar och lokaler och inte till verksamhet. Enligt utredningschefen skulle det vara intressant att få en diskussion, både politiskt och med föreningarna, om hur det ser ut och vad bidragen används till. Men det krävs då att föreningarna börjar samverka kring lokalerna. Det finns två samverkans- föreningar i kommunen. Den ena är en samarbetsförening för kulturarbetare. Den andra omfattar övriga föreningar. Det har blivit viktiga kanaler för kommunen och för kommunpolitikerna i diskussionen med föreningslivet. Men det är fortfarande ganska nytt och har inte funnit sina former . 5.2.7Kommunens samverkan med utvecklingsgrupper Liksom andra kommuner med stor del landsbygd och glesbygd samverkar kommun med olika byutvecklingsgrupper. På flera håll har byföreningar framgångsrikt tagit över verksamheter. Det gäller t.ex. olika fritidsföreningar och skoterföreningar. Det finns ofta ett intresse från dessa föreningar att bevara en levande bygd. Medlemmarna är ofta uppvuxna där. Ett bra exempel är Killingi, som är en fjällby vid , med få invånare. har tagit hand om en grupp skolkåtor som tidigare användes av nomadskolan och som är ett kulturminne. satsar nu på att få till stånd service- byggnader för turismen. Även kommunen stöttar aktivt de många byföreningar som finns. fick kommunen statliga pengar till utrustning, vävstolar m.m. för ett glesbygdsprojekt för att skapa gemenskap bland äldre personer i byarna. Det bildades en mängd hobbyföreningar som i många fall har egna lokaler. På andra håll hyr man lokaler. I några byar finns det t.o.m. två föreningar. Kommunen stimulerar verksamheten genom olika bidrag. Men är hobbyverksamheten mer begränsad. Det viktigaste är mötena som gör att man träffas, dricker kaffe och umgås. 5.3Föreningslivets användning av allmänna samlingslokaler 5.3.1I vilken utsträckning används lokalerna? I samlingslokalsenkäten frågade utredaren för vilka ändamål och i vilken utsträckning samlingslokalföreningarna använder lokalerna. Svaren framgår av tabell 1. Procentuell fördelning av användningen av allmänna samlingslokaler* Tabellen visar att används av samlings- lokalerna för samlingslokalföreningarnas egen verksamhet och i används lokalerna av andra föreningar. Mellan av samlingslokalerna används för privata arrangemang, verksamhet eller annan verksamhet. På kvällstid använder av föreningarna lokalerna för egen verksamhet eller hyr dem ut till andra före- ningar. av lokalerna hyrs ut till privata arrangemang. har av samlingslokalerna motsvarande verksamhet. Av tabell 2 framgår den procentuella fördelningen av verksamhetstillfällen vid allmänna samlingslokaler Procentuell fördelning av verksamhetstillfällen vid allmänna samlingslokaler När det gäller antal verksamhetstillfällen visar tabellen att av samlingslokalerna har verksamhet mindre än 50 till- fällen , dvs. i genomsnitt ett tillfälle . privata arrangemang har av samlingslokalerna upp till 50 arrangemang . av samlingslokalerna har mer än 300 verksamhetstillfällen , dvs. ett i genomsnitt. 5.3.2Fyra typfall av samlingslokalernas användning Men statistiken ger ingen rättvisande bild av hur verksamheterna vid de allmänna samlingslokalerna verkligen ser ut. Verksamheten eller aktivitetsgraden i lokalerna skiljer sig starkt från lokal till lokal. Som framgått ovan kan det röra sig om enstaka använd- ningstillfällen till full aktivitet . redovisade i ett antal typfall som fortfarande har giltighet: En typ av lokaler är de som används , oftast av föreningen själv eller av ett fåtal andra föreningar. Det rör sig oftast om äldre lokaler med eftersatt underhåll. Användningen är i några fall årstidsbunden. Verksamheten drar förhållandevis låga kostnader och ger inga eller mycket låga intäkter av egen verksamhet. Lokalen är oftast beroende av, men får mycket små, kommunala bidrag för sin existens. I gruppen förekommer även mycket stora, oftast äldre, lokaler. En annan typ är mindre och medelstora lokaler i stads- och annan tätortsmiljö. De används förhållandevis ofta, mest . Det är normalt föreningen själv eller föreningslivet i övrigt som använder lokalen. Det förekommer att kommunen hyr lokalen, främst för ungdomsverksamhet på kvällstid. En tredje typ är mindre och medelstora lokaler på landet och i mindre tätorter. Lokalen används i huvudsak av föreningslivet, men också relativt ofta för privata arrangemang såsom bröllop, födelsedagsfester, för viss barn- och ungdomsverksamhet, för kyrklig barnverksamhet m.m. Det förekommer också att kommunen hyr in t.ex. barnsorgsverksamhet i lokalen och fritidsverksamhet, för ungdomar under kvällstid. Distriktssköterskan har mottagning någon eller . Det kan finnas en biblioteksfilial i lokalen etc. Ytterligare en typ är företrädesvis välhållna lokaler med en yta uppåt och däröver. De finns oftast i stads- och tätorts- miljö. Det rör sig normalt om väl underhållna och från funk- tionell utgångspunkt bra lokaler. De används oftast hela veckan både och för flera olika ändamål; förenings- verksamhet, studieverksamhet, barn- och ungdomsverksamhet m.m. Verksamheten bedrivs med anställd personal och drar oftast förhållandevis höga kostnader per m2. 5.3.3De vanligast förekommande verksamheterna Två studerande vid har undersökt vilka verksamheter som förekommer i de allmänna samlingslokalerna. Som underlag har de använt ansökningshandlingarna från de föreningar som har sökt bidrag från samlingslokal- delegation. De har redovisat sina resultat i uppsatsen arenor. De fann att den verksamhet som främst bedrivs i de allmänna samlingslokalerna är föreningsmöten. Därefter kommer studie- cirkelverksamhet. Den tredje mest förekommande verksamheten är privata sammankomster. Övriga verksamheter som förekommer frekvent är idrott, barn- och ungdomsverksamhet samt filmföre- visning. Denna bild bekräftas av en redovisning från som bygger på bygdegårdsföreningarnas årsrapporter.