sou · GRB338d3 · 2004-01-01 00:00:00 — redovisade i samband härmed en kartläggning av bränsleanvändningen för olika ändamål i skilda industriprocesser. Kommittén skall upp- datera den översyn som gjorde och över- väga behovet av förändringar. Regeln om skattefrihet vid användning av energivaror för annat ändamål än motordrift eller uppvärmning är även tillämplig för energiskatten på el. Mot bakgrund av den nu gällande nollskatte- satsen för el som förbrukas i tillverkningsindustrin, har den angivna regeln i praktiken ingen betydelse vad gäller el. I syfte att få ett mer fullständigt underlag för sina överväganden om elskatte- lättnader för konkurrensutsatta sektorer, skall dock kommittén – på samma sätt som gjorde beträffande de fossila bränslena – göra en genomgripande kartläggning av elför- brukningen med avseende på olika användningsområden inom skilda processer inom tillverkningsindustrin samt jordbruks-, skogsbruks- och vattenbrukssektorerna. Därvid skall bedömas hur stor del av elförbrukningen i olika processer som är att hänföra till annat ändamål än motordrift eller uppvärmning. Det finns även andra bestämmelser i lagen om skatt på energi som är av betydelse för beskattningen av industrins energianvänd- ning. Det rör sig främst om frihet från energi- och koldioxidskatt för bränslen som förbrukats för framställning av mineralolje- produkter och andra skattepliktiga produkter samt för kolbränslen och petroleumkoks som förbrukats i metallurgiska processer. Den första punkten är av stor betydelse särskilt för raffinaderier och petrokemisk industri, medan den andra punkten i huvudsak är av betydelse för den svenska stålindustrin. Kommittén skall överväga samspelet mellan de olika reglerna om energiskattelättnader och skattefrihet som företag inom de kon- kurrensutsatta sektorerna kan dra nytta av och vid behov föreslå lämpliga förändringar. Vid utformningen av sina förslag skall kommittén beakta rikt- linjerna för energibeskattningen energiöverenskommelse och de av fastställda nationella miljökvalitetsmålen samt verka för att förslagen ligger i linje med statsmakternas strävan mot att skapa en socialt, ekonomiskt och ekologiskt hållbar utveckling i . Översyn av uppbördsreglerna för elbeskattningen Utvidgningen av den generellt nedsatta koldioxidskatten till att även gälla jord- och skogsbruket tydliggjorde behovet av ett nytt sätt att ta ut energiskatt på el samt dess kopplingar till det nedsatta skatteområdet. Avregleringen av elmarknaden har förändrat både förhållanden och villkor på marknaden, med exempelvis ökade möjligheter för kunderna att välja elleverantör. Reglerna och systemet för uttag av energiskatt på el har däremot inte förändrats och det finns därför ett behov av en översyn av dessa regler. Kommittén skall sålunda göra en sådan översyn. Denna skall inne- fatta såväl den generella uppbyggnaden av uppbördsreglerna för energiskatten på el som frågor om utformningen och nivån vad gäller administrativa gränser för när skattelättnader skall medges. Särskilt skall undersökas i vad mån energiskattereglerna kan för- ändras i syfte att skapa ett mer lätthanterligt och administrativt enklare uppbördssystem för såväl jord- och skogsbruksnäringen (inklusive växthusnäringen) som tillverkningsindustrin. I detta sammanhang bör den administrativa enkelheten vägas mot möjlig- heterna till effektiv miljöstyrning. Det står kommittén fritt att även lämna förslag till förändringar i andra närliggande frågor, än de som uttryckligen behandlats i dessa direktiv. Kommittén skall följa utvecklingen inom EU och justera analy- sen efter de EG-rättsliga förutsättningarna. Därvid skall man sär- skilt beakta om statligt stöd vid utformningen av för- slag som innefattar särregler för den svenska industrins och jord- brukets energibeskattning. Särskilt de nya riktlinjer för godkän- nande av statligt stöd på miljöområdet som gäller – och de begränsningar på medlemsstaternas nation- ella handlingsutrymme som dessa lägger – bör uppmärksammas i sammanhanget. Höjningar av koldioxidskatten kan accentuera behovet av särregleringar för konkurrensutsatta näringar, varvid är av avgörande betydelse. Kommittén bör vidare följa och ta hänsyn till resultaten av det fortsatta arbetet, såväl nationellt som internationellt, med att utveckla system för handel med utsläppsrätter och handel med gröna certifikat m.m. Vidare skall samråd ske med den delegation eller den arbetsgrupp som regeringen har för avsikt att tillsätta senare med uppgift att föreslå ett svenskt system för tillämpning av Kyotoprotokollets flexibla mekanismer. Kommittén skall också samråda med den särskilda utredare, som regeringen har tillkallat, med uppdrag att utforma ett system för certifikathandel baserat på kvoter för användningen av el från förnybara energikällor (dir. 2000:56). studeras långsiktiga avtal om energieffektiviserande åtgärder för olika sektorer av industrin. Kommittén bör beakta detta arbete. Detsamma gäller behandlingen inom EU av kommissionens förslag till rådets direktiv om omstrukturering av gemenskapens ramverk för beskattning av energiprodukter, KOM (97) 30 av . Som ett underlag för sina överväganden skall kommittén under- söka motsvarande lagstiftning i några för svenskt näringsliv viktiga konkurrentländer, som t.ex. , , , och . För kommitténs arbete gäller regeringens generella direktiv om att redovisa de regionalpolitiska konsekvenserna av framlagda förslag (dir. 1992:50), om att pröva offentliga åtaganden (dir. 1994:23), om att redovisa jämställdhetspolitiska konsekvenser (dir. 1994:124) samt om att redovisa konsekvenserna för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet (dir. 1996:49). kommittén redovisa konsekvenserna av små företags villkor i enlighet med 15 § kommittéförordningen (1998:1474). Därvid skall en analys göras på sätt som beskrivs i (Ds 2000:1 kapitel 7.6). I detta arbete har kommittén möjlighet att samråda med SimpLex-enheten vid . Kommittén skall redovisa resultatet av sitt arbete . Det står kommittén fritt att redovisa delar av arbetet i ett eller flera delbetänkanden. Branschorganisationer och enskilda företag som kommittén sammanträffat med under utredningsarbetet Vid flertalet möten har kommittén representerats av ordföranden och sekretariatet. Vid mötena har branschorganisationerna i flera fall representerats av företrädare för enskilda företag. Dessa företag anges emellertid inte särskilt. De företag som anges är i stället de som träffat kommittén i huvudsak i egenskap av det enskilda företaget. -Gröna näringens riksorganisation () -Svenska () Enligt ekonomiska översikt för det totala näringslivet fanns totalt 526 816 företag i . 118 989 av dessa var varuproducerande företag, medan 407 827 företag var tjänsteproducenter. Med varuproducerande företag avses här jord- och skogsbruk, fiske, industriverksamhet samt energi- och byggföretag (SNI-grupperna 01–45). avses handels- och tjänsteföretag (SNI-grupperna 50–93) exklusive finansiella företag (SNI 65–67)1. Näringslivet består mestadels av småföretag. av tjänsteföretagen, och av de varuproducerande företagen hade mellan 0 och 19 anställda. till hela näringslivet, hade genomsnittsföretaget fyra anställda. Medeltalet anställda i den varuproducerande sektorn var åtta, medan tjänsteföretagen (exkl. den finansiella sektorn) i genomsnitt hade tre anställda2. De små företagen hade av det totala antalet anställda . Inom tjänstesektorn fanns av de anställda i storleksklassen 0–19 anställda. Bland de anställda i varuproducer- ande företag hade nästan hälften () sin anställning hos företag med fler än 250 anställda. Näringslivets bidrag till bruttonationalprodukten (BNP) uppgick till . Av detta stod de tjänsteproducerande företagen för . –ökade tjänsteföretagen sitt bidrag till BNP med igenomsnitt . Motsvarande värde var för de varuproducerande företagen. Nationalräkenskaperna redovisar även de finansiella företagen. Med tonvikt på tjänstesektorn, ger tabell 1 en sammanfattande bild 1 Det bör noteras att Företagsstatistiken i redovisningen av antal företag på juridisk form anger antalet företag i till 840 591. Man inkluderar då även ideella föreningar (ca 130 000), enskilda näringsidkare som bedriver jordbruk, skogsbruk, jakt eller fiske, samt den finansiella sektorn (6 594 företag ). 2 Om inte annat anges, är uppgifterna hämtade från NV 19 . av varuproducerande respektive tjänsteproducerande företag . Nationalräkenskapernas definitioner av produktionsvärde och förädlingsvärde skiljer sig från Företagsstatistikens1. Produktions- värdet motsvarar total nettoomsättning (bruttoomsättning minus fakturerade skatter) i traditionell affärsbokföring, medan föräd- lingsvärdet definieras som produktionsvärdet minus insatsför- brukning. och sysselsättning inom tjänstesektorn jämfört med varusektorn, 2000 (baspris 2) 1 Nationalräkenskaperna framställs enligt ENS 95 (Europeiska Nationalräkenskapssystemet (ENS 95 är EU:s tillämpning av SNA 93 (System of National Accounts) som är en internationell rekommendation av FN, , , och ). Företags- statistiken är anpassad till företagsekonomiska begrepp. SOU 2003:38 Bilaga 3 Utbildnings-, hälso- och Andra samhälleliga och personliga 2 Löpande priser, . 3 100 personer. Källa: SCB, Årsvisa nationalräkenskaper. Som framgår av tabellen är produktionsvärdet något högre i den tjänsteproducerande än i den varuproducerande sektorn. Även när det gäller sysselsättning, arbetade timmar och förädlingsvärde uppvisar tjänstesektorn de högsta värdena. Inom tjänstesektorns delbranscher återfinns flest antal sysselsatta inom parti- och detaljhandeln respektive inom fastighetsbolag, uthyrnings- och företagsservicefirmor. Följande avsnitt är en sammanfattning i tabellform av utvecklingen inom tjänstesektorns delbranscher. Parti- och detaljhandelns utveckling respektive 2001 SNI 50–521 5 483/ 5 209 91 543/ 89 162 1SNI-kod 50–52, parti- och detaljhandel, inkluderar bland annat handel med och service av motorfordon, detaljhandel med motorfordon, parti- och agenturhandel utom med motorfordon (t.ex. agenturhandel med jordbruksråvaror, levande djur, textilråvaror, bränsle, malm, metaller, industrikemikalier, kontorsutrustning, datorer och partihandel med blommor, växter, livsmedel, tobak frukt, grönsaker, kött, mejerivaror, elartiklar, parfym, kosmetika, medicinsk utrustning, alkoholhaltiga och andra drycker) samt detaljhandel utom med motorfordon (t.ex. varuhus- och stormarknadshandel, apotekshandel, postorderhandel, torg- och marknadshandel, butikshandel med frukt, kött, fisk- och skaldjur, hälsokost, konfektyrer, skodon, tidningar, ur, fotoutrustning, glasögon, böcker, pappersvaror, båtar, antikviteter, färger, instrument och noter). 4Löpande priser, . Källa: SCB, Årsvisa nationalräkenskaper och NR 10 . Hotell- och restaurangbranschens utveckling respektive 2001 1 202/1 067 19 205/17 377 1SNI-kod 55, hotell- och restaurangverksamhet, inkluderar även konferensanläggningar, campingplatsverksamhet, stugbyverksamhet, barverksamhet, drift av personalmatsalar, catering och centralköksverksamhet. 4Löpande priser, . Källa: SCB, Årsvisa nationalräkenskaper och NR 10 . Bilaga 3 SOU 2003:38 företagens utveckling respektive 2001 SNI 60–641 2 966/2 684 48 980/45 495 1SNI-kod 60–64, transport-, magasinerings och kommunikationsföretag, inkluderar t.ex. järnvägs- transport, linjebussverksamhet, kollektivtrafikverksamhet, taxitrafik, transport över hav, kustsjö- fart, lufttransport, stödtjänster till transport, resebyråverksamhet samt post- och telekommunika- tioner. 4Löpande priser, . Källa: SCB, Årsvisa nationalräkenskaper och NR 10 . De finansiella företagens utveckling respektive 2001 SNI 65–671 14 763/13 846 1SNI-kod 65–67, kreditinstitut och försäkringsbolag, dvs. 4Löpande priser, . Källa: SCB, Årsvisa nationalräkenskaper och NR 10 . Utvecklingen för fastighetsbolag samt uthyrnings- och företagsservicefirmor respektive 2001 SNI 70–741 4 787/3 444 78 500/56 309 1SNI-kod 70–74, fastighetsbolag, uthyrnings- och företagsservicefirmor, inkluderar bland annat fastighetsverksamhet (t.ex. exploatering av och handel med egna fastigheter, markexploatering, fastighetsförmedling och fastighetsförvaltning på uppdrag), uthyrning av fordon och maskiner utan bemanning samt av hushållsartiklar och varor för personligt bruk (t.ex. biluthyrning, uthyr- ning av fartyg, uthyrning av flygplan, uthyrning av jordbruksmaskiner och jordbruksredskap, uthyrning av kontorsmaskiner inkl. datorer, videofilmuthyrning), databehandlingsverksamhet (t.ex. konsultverksamhet avseende maskinvara eller system- och programvara, databasverksamhet, underhåll och reparation av kontors- och bokföringsmaskiner samt databehandlingsutrustning), forskning och utveckling (t.ex. naturvetenskaplig, teknisk, medicinsk, lantbruksvetenskaplig, samhällsvetenskaplig eller humanistisk forskning och utveckling) samt andra företagstjänster (t.ex. juridisk och ekonomisk konsultverksamhet, holdingverksamhet, patentbyråverksamhet, redo- visning, bokföring, revision, skatterådgivning, marknads- och opinionsundersökning, arkitekt och teknisk konsultverksamhet, teknisk provning och analys, reklam, arbetsförmedling, rekrytering, detektiv- och bevakningsverksamhet, säkerhetstjänst, rengöring och sotning, lokalvård, fotoverk- samhet, kontorsservice, översättningsverksamhet grafisk formgivning, inkasso- och kreditkontroll- verksamhet, mäss-, kongress- och dagkonferensverksamhet). 4Löpande priser, . Källa: SCB, Årsvisa nationalräkenskaper och NR 10 . Utbildnings-, hälso- och sjukvårdsföretagens utveckling respektive 2001 SNI 80–851 1 372/905 20 029/13 561 1SNI-kod 80–85, utbildnings-, hälso- och sjukvårdsföretag inkluderar bland annat utbildnings- väsendet (t.ex. grundskoleutbildning, gymnasial utbildning, högskoleutbildning, vuxenutbildning, trafikskoleverksamhet, arbetsmarknadsutbildning, folkhögskoleutbildning, personalutbildning, studieförbundens och frivilligorganisationernas utbildning) samt enheter för hälso- och sjukvård, socialtjänst och veterinärkliniker (t.ex. hälso- och sjukvård, tandvård, drift av flyktingförläggning, barnomsorg, humanitär verksamhet, äldre- och handikappomsorg). 4Löpande priser, . Källa: SCB, Årsvisa nationalräkenskaper och NR 10 . Utvecklingen respektive 2001 för andra samhälleliga och personliga tjänster SNI 90–951 1 322/1 138 20 641/18 134 1SNI-kod 90–95, betecknar andra samhälleliga och personliga tjänster, och inkluderar bland annat avloppsrening, avfallshantering, renhållning (t.ex. insamling, sortering, omlastning och slutförvaring av miljöfarligt såväl som icke-miljöfarligt avfall, gatu- och vägrenhållning samt annan sanitär verksamhet) samt intresseorganisationer och religiösa samfund. 4Löpande priser, . Källa: SCB, Årsvisa nationalräkenskaper och NR 10 . Regeln om skattefrihet vid användning av energivaror för annat ändamål än motordrift eller uppvärmning är även tillämplig på energiskatten på el. Mot bakgrund av den nu gällande nollskatte- satsen för el som förbrukas i tillverkningsindustrin, har den angivna regeln i praktiken ingen betydelse vad gäller el. Detta förhållande kommer dock att ändras och en positiv skattesats för näringslivets elförbrukning införas eftersom ett nytt energibeskattningsdirektiv överenskommits inom EU. Någon heltäckande kartläggning av elanvändningen inom svensk industri har inte genomförts . Orsaken till detta är, enligt (), kostnadsskäl. Främsta syftet med denna bilaga är att göra en kartläggning av elanvändning och elförbrukning inom olika processer inom tillverknings- industrin1. En uppdaterad genomgång av bränsleanvändningen för olika ändamål i skilda industriprocesser ingår också i denna bilaga2. Bilaga 4 avslutas med en definition av begreppet energi, samt en genomgång av vissa energivaror och deras användningsområden. Den totala elanvändningen i , inklusive överföringsförluster och stora elpannor i industri och värmeverk, ökade från till preliminärt (se tabell 1). 1En kartläggning av energianvändningen inom jordbruks- ,skogsbruks- och vattenbruks- sektorerna återfinns i appendix till kapitel 5, där också näringslivets energianvändning i processer där huvudsakligen bränslen används kortfattat beskrivs. Beskrivning av processer vari huvudsakligen el används återfinns i appendix till kapitel 7. 2Omfattningen av kartläggningen av energianvändningen inom olika branscher och sektorer är betingad av tillgången på information. Generellt har större fokus lagts vid elanvändning eftersom någon heltäckande kartläggning i detta avseende inte genomförts . 3Avsnittet bygger på en rapport från EME-Analys, samt på kommitténs kontakter med svenska branschorganisationer och enskilda företag. noteras att dessa siffror inte temperaturkorrigerats. Anledningen till detta är att efterfrågan, på en liberaliserad elmarknad, i högre grad än tidigare även påverkas av andra faktorer än utetemperatu- ren. hade t.ex. höga oljepriser i kombination med låga elpriser en positiv påverkan på användningen av elpannor i . Det kan också noteras att 2000 var ett skottår, vilket nor- malt medför en ökad elanvändning med . var något varmare än normalt, medan var ovanligt varmt. Olika konsumentgruppers elanvändning, TWh, 1997–2001 Källa: , . Under de delar av året då det föreligger ett överskott i elproduk- tionen sjunker elpriset och el levereras till stora elpannor i fjärr- värmeverk och industrier som ersättning för annan värmeproduk- tion (vanligen oljebaserad). Före omregleringen av elmarknaden fördes statistik över dessa elleveranser. /1996 redovisas enbart elpannor i värmeverk i officiell statistik. Prelimi- närt användes här jämfört med . Elanvändningens utveckling illustreras i figur B 4.1 nedan. Elanvändningens utveckling för olika användare, Bostäder, service m.m. Källa: , EN 20 . Som framgår av figur 1, ökade elanvändningen inom industrin kraftigt under den långvariga högkonjunkturen . Under lågkonjunkturen och strukturomvandlingen vid 1990- talets början minskade sedan elanvändningen för att åter vända uppåt . Denna uppgång fortsatte . Det är först som industrins elanvändning åter börjat sjunka. var elanvändningen ca , en minskning med jämfört med året innan. Huvudsakligen beror detta på lågkonjunktur för massa- och pappersindustrin, som minskade sin elförbrukning från till . Som framgår av tabell 2 fortsatte denna minskning, och användes inom massa- och pappersindustrin. BranschJärnmalmsgruvor Andra gruvor m.m. Textil m.m. TrävaruMassa och papper Grafisk Petroleumprodukter m.m. BaskemiÖvrig kemisk industriGummi och plastvaror Jord och stenJärn och stålAndra metallverk och gjuterier MetallvaruindustriMaskinindustriEl- och optikprodukter TransportmedelÖvrig tillverkning Differenspost1Totalt: Industrins elanvändning, TWh, per bransch, – 1 är en uppskattning av skillnaden mellan den årliga elstatistikens upp- gifter för industri och industristatistikens uppgifter. Källa: Industrins elanvändning –, SCB. Till de elintensiva branscherna brukar räknas gruvor, massa och papper, stål och metall samt baskemiindustrin. Dessa branscher svarade för en elförbrukning på vilket utgör av industrins totala elförbrukning. av förbrukningen sker inom massa- och pappersindustrin. Elanvändning uppdelad på olika användningsområden I Elpriser och svensk industri redovisade dåvarande Statens energi- verk hur el användes inom svensk industri. Redogörelsen baserades anläggningsbestånd, men räknades upp till nivå. Någon heltäckande studie av svensk industris elanvändning har därefter aldrig genomförts. I de fall då information om nuvar- ande elförbrukning inte funnits tillgänglig har denna studie till viss del använts i nedanstående kartläggning. Även om dessa uppgifter är gamla kan de fortfarande ses som en approximation av hur industrins elanvändning fördelas på olika användningsområden. Denna bedömning grundar sig på att industristrukturen med avseende på elanvändning är ungefär den- samma som , med stora elintensiva industribranscher som gruvor, järn och stål, massa och papper samt baskemi som har bibehållit ungefär samma relativa betydelse . När det gäller produktområden har däremot större förändringar inträffat. hade t.ex. den kraftiga produk- tionsökningen av elkrävande termomekanisk massa till tidnings- papper till stor del redan inträffat. Däremot var användningen av mer elsnål returpappersmassa (s.k. DIP-massa) till tidnings- pappersproduktion betydligt mindre . Den ökade tidnings- pappersproduktionen (mellan ) står för en del av den ökade användningen av DIP-massa. Produktionen av mekanisk massa har ökat . Detta har medfört en uppgång i elanvändningen. Även den årliga elanvändningen i massa- och pappersindustrin har ökat, från till . Produktionen i svenska gruvor var i princip densamma som . Elanvändningen är också oförändrad, . Produktionsvärdet i svenska järn- och stålverk inklusive ferrole- geringsindustrin har ökat med , från till (prisnivå). Den årliga elanvändningen har ökat med från till . Produktionen av de mycket elintensiva ferrolegeringarna är, liksom elanvändningen, ungefär lika stor som . Ökad förädlingsgrad i ståltillverk- ningen är en förklaring till att produktionsvärdet här har ökat betydligt snabbare än elanvändningen. En högre andel höglegerat stål, eller ökad vidareförädling i valsverk etc. medför inte någon betydande elanvändning. Dessutom har tillverkning av masugns- baserat handelsstål, som inte har så stor specifik elförbrukning, visat större ökningstakt än specialstål som görs i elkrävande elektrostålugnar. Inom baskemiindustrin har anpassningar av produktionsmixen genomförts. Till exempel har produktionen av klor, som blekkemi- kalie i massa- och pappersindustrin, upphört. I stället har produk- tionen av andra blekkemikalier, som exempelvis väteperoxid och syrgas, ökat. , liksom , uppgår den totala elan- vändningen i denna bransch till knappt . Däremot har elanvändningen ökat i övrig kemisk-, plast- och gummiindustri (från till ). Produktionsvärdet av icke-järnmetaller, framförallt aluminium, koppar, bly, zink, silver och guld samt i gjuterier har ökat ; från till (prisnivå). Trots denna betydande produk- tionsökning är den årliga elanvändningen oförändrad, . De främsta anledningarna till detta är ökad energieffektivisering och ökad andel metallskrot. Nedsmältning av aluminiumskrot medför till exempel elåtgång jämfört med tillverkning av primäraluminium från alumina. De stora förändringar som inträffat inom telekommunikations- och läkemedelsindustrin har inte nämnvärt påver- kat industrins elanvändning eftersom dessa branscher har en mycket liten elanvändning i förhållande till sin totala omsättning. Nedanstående tabell visar elanvändningen inom svensk industri, fördelad på olika användningsområden, . SOU 2003:38 Bilaga 4 Industrins elförbrukning fördelad på olika använd- ningsområden, 1985 Summa el i processer: Summa övrig elanvändning: Källa: Elpriser och svensk industri, 1988:7. bedömde att mindre än hälften av industrins elförbrukning ägde rum inom olika processer. Av dessa processer används elektrolys inom icke-järnmetallindustrin samt viss kemisk industri. El för smältning är en viktig process inom järn- och stål- samt icke-järnmetallindustrin. Malning och raffinering äger huvud- sakligen rum inom massa- och pappersindustrin, vid tillverkning av mekanisk massa och slipmassa. El för värmning och värmebehand- ling används bland annat inom järn- och stålindustrin. Dessa processer belyses ytterligare i de följande branschgenomgångarna. När det gäller övrig elanvändning hade pumpar och fläktar den enskilt största elförbrukningen 1985. Här svarade massa- och pappersindustrin för en betydande andel. B 4.1.1 Gruvor m.m. Vid icke-järnmalmsgruvor spränger man bort malmen från dag- brotts- eller underjordsgruvor. Efter brytning transporteras mal- men vidare till anrikningsverk. För att undvika transportkostnader förläggs anrikningsverken intill en gruva, eller i närheten av ett antal relativt närliggande gruvor. I anrikningsverken mals malmen, som kan bestå av block, ned till vad som brukar benämnas en slurry.