sou · GRB373d2 · 2004-01-01 00:00:00 — Även de befogenheter som ges till en kommissionstjänsteman under inspektionerna regleras i förordningen. Om det finns ett domstolsgodkännande skall kommissionens tjänstemän vara bemyndigade att undersöka privata utrymmen såsom bostäder, om misstanke finns att relevanta affärshandlingar förvaras där. Kom- missionens tjänstemän får även befogenhet att försegla lokaler och affärshandlingar för att säkerställa att dokument inte avlägsnas eller förstörs. De bemyndigas även att ställa muntliga frågor som rör föremålet för inspektionen. Nivån på böter för överträdelser av procedurregler och viten höjs. Det nya systemet grundar sig på belopp uttryckta som procent av företagens omsättning. Den svenska konkurrenslagen är utformad med förbuden i artik- larna 81 och 82 i EG-fördraget som förebild. Konkurrensbegrän- sande avtal mellan företag är såsom enligt EG-reglerna i princip förbjudna enligt 6 § konkurrenslagen och missbruk av domine- rande ställning förbjuds i 19 § samma lag. har enligt 8 § konkurrenslagen en möjlighet att i särskilda fall besluta om undantag från förbudet i 6 § samma lag. Bestämmelsen stämmer i sak överens med artikel 81.3 i EG- fördraget bortsett från att denna artikel också innehåller beslut om gruppundantag och inte anger vilken myndighet som beslutar om undantag. Av 20 § konkurrenslagen följer att efter ansökan av ett företag får förklara att ett avtal eller förfarande inte omfattas av något av förbuden i 6 eller 19 § enligt de uppgifter som lämnats av företaget eller som annars är tillgängliga för verket och att det därför inte finns anledning för verket att ingripa enligt kon- kurrenslagen (icke-ingripandebesked). fungerar som övervakande myndighet av de svenska konkurrensreglerna och har särskilda befogenheter. I 23 § konkurrenslagen ges en möjlighet att ålägga ett företag att upphöra med överträdelser av förbuden i 6 och 19 §§. Bestämmelsen motsvarar artikel 3 i förordning nr 17. Verket kan föra talan vid domstol om konkurrensskadeavgift. Domstolspröv- ning i mål och ärenden enligt konkurrenslagen sker vid och i . Konkurrenslagens regler om uppgiftsskyldighet och undersök- ning bygger på motsvarande bestämmelser inom EG-rätten. Kon- kurrensverket får i likhet med kommissionen vid äventyr av vite begära upplysningar från både fysiska och juridiska personer. Ver- ket har också möjlighet att kalla till förhör. Även i lagen om tillämpningen av Europeiska gemenskapernas konkurrens- och statsstödsregler finns vissa bestämmelser som har relevans i sammanhanget. Där regleras bland annat vad svenska myndigheter har att iaktta när kommissionen har beslutat om undersökningar hos företag och företagssammanslutningar här i landet. I är det som är behörig nationell myndighet med de uppgifter som framgår av de gemensamma kon- kurrensreglerna. Vidare framgår av lagen om tillämpningen av Europeiska gemenskapernas konkurrens- och statsstödsregler att även får tillämpa artikel 81 och 82 i EG-fördraget. Också och har en sådan behörighet. När artiklarna tillämpas är reglerna i konkurrenslagen om undersökningar och sanktioner m.m. tillämpliga. Uppdraget med anledning av den nya tillämpningsförordningen Vikten av rättslikhet mellan det gemenskapsrättsliga regelverket och de svenska konkurrensreglerna har understrukits i flera lag- stiftningssammanhang (se prop. 1992/93:56, s. 19 och prop. 1998/99:144, s. 43 f.) Detta möjliggör för företag och andra aktörer att arbeta med samma regler i sak, oavsett om det är EG-rätten eller svensk rätt som är tillämplig. Förordningen innebär en direkt reglering genom EG-rätten och får därför inte införlivas. Den nya ordningen leder dock till åter- verkningar för det svenska regelverket eftersom detta byggts upp med EG-rätten som förebild. Det kan tänkas att förordningen i flera avseenden förutsätter nationella regler som redan finns eller som behöver skapas. Det kan i andra fall finnas avvikande svenska regler som bör göras konforma för att de inte skall behöva åsido- sättas eller för att det i något annat avseende bedöms lämpligt. Reglerna i konkurrenslagen om individuella undantag har till- kommit med EG-rätten som förebild. I den nya tillämpningsför- ordningen föreskrivs ett ständigt gällande legalundantag för avtal som uppfyller vissa angivna förutsättningar. Motsvarande föränd- ringar i den svenska konkurrenslagen bör övervägas. Utredaren skall således pröva om det behövs och är lämpligt att införa ett sådant legalundantag i svensk lagstiftning. Vidare innebär den nya tillämpningsförordningen att rätten för företag att ansöka och erhålla beslut om icke-ingripandebesked avskaffas. Även på denna punkt skall utredaren överväga lämplig- heten och behovet av motsvarande ordning i svensk rätt. har befogenheter i fråga om ålägganden som motsvarar vad som har gällt för kommissionen. För- ändringarna ger kommissionen vissa befogenheter att vid tillämp- ningen av artiklarna 81 och 82 besluta om strukturella förändringar och göra företagens åtaganden bindande. Utredaren skall mot denna bakgrund bedöma om det behövs och är lämpligt att för- ändra även befogenheter i dessa avseenden. Beslut om att göra åtaganden bindande utesluter enligt den nya EG-förordningen i princip en utförligare beslutsmotivering då beslutet inte kommer att innehålla någon analys av om en överträ- delse förelåg innan åtagandena lämnades eller om det föreligger en överträdelse efter åtagandena. Vikten av att utredarens analys innefattar rättssäkerhetsaspekter måste därför understrykas. får bedömas inte ha någon förpliktelse att inrätta samma ordning i fråga om beslutsmotivering. Artikel 15 i förordningen reglerar kommissionens samarbete med nationella domstolar. Bestämmelsen innebär att förändringar i de svenska processuella reglerna på detta område måste övervägas. Exempel på ändringar och tillägg som kan behövas är regler för att göra aktuella yttranden till processmaterial, regler om parters rätt att ta del av yttranden, regler för hur kommissionens och den nationella konkurrensmyndighetens yttranden skall behandlas vid en huvudförhandling, regler för information om pågående proces- ser samt regler för expediering av relevanta avgöranden. En särskilt viktig aspekt är att överväga bestämmelser som ger den nationella domstolen processuella befogenheter att avvisa yttranden eller dylikt som vållar olägenheter av viss betydelse i rättegången. Dessa kan yttra sig i form av förseningar, ökade kostnader för parterna eller på annat sätt. Utredaren skall analysera de frågor som kan uppkomma med anledning av de föreslagna samarbetsformerna och överväga om de svenska processuella reglerna behöver förändras samt i förekommande fall föreslå nya eller ändrade regler. Utredaren skall därutöver analysera i vilken utsträckning de reg- ler i konkurrenslagen som gäller förfarandet samt regler om under- sökningar, sanktioner m.m. kan tillämpas och är ändamålsenliga mot bakgrund av den nya EG-förordningen. Vidare skall utredaren pröva om de regler om bistånd till kommissionen i samband med undersökningar som finns i lagen om tillämpningen av Europeiska gemenskapernas konkurrens- och statsstödsregler bör komplette- ras eller ändras. Det står utredaren fritt att ta upp de ytterligare frågor som denne anser behöver övervägas inom ramen för uppdraget samt föreslå de ändringar av regelsystemet som bedöms motiverade. Kretsen av skadeståndsberättigade enligt konkurrenslagen Fråga om skadestånd på grund av överträdelse av artiklarna 81 och 82 i EG-fördraget prövas enligt medlemsstaternas nationella lag- stiftning. Av 33 § första stycket konkurrenslagen följer att ett företag som uppsåtligen eller av oaktsamhet överträder förbudet mot konkur- rensbegränsande avtal mellan företag eller missbruk av domine- rande ställning skall ersätta den skada som därigenom uppkommer för ett annat företag eller en avtalspart. Enligt allmänna skadeståndsrättsliga principer har bara den som kan sägas omfattas av lagens skyddsintresse rätt till skadestånd. Hit hör enligt förarbetena till konkurrenslagen konkurrerande företag men också företag i andra eller tidigare säljled som berörs mer direkt av förfarandet. Även den som inte kan anses som företag i lagens mening, men som träffat avtal med företag som deltar i ett förbjudet samarbete, kan enligt förarbetena ha rätt till ersättning för den skada som han drabbats av till följd av det förbjudna sam- arbetet. Det gäller främst när det förbjudna samarbetet är inriktat på en enskild avtalssituation, varvid en förbjuden anbudskartell är ett tydligt exempel på detta. Obestämda kretsar av konsumenter som indirekt berörs av ett förbjudet samarbete har, enligt nämnda förarbeten, inte rätt till skadestånd. Det uttalas vidare att även om ett syfte med lagen är att främja det totala konsumentintresset kan dessa inte anses ingå i lagens skyddsintresse med hänsyn till lagens inriktning på förhållandena inom näringslivet. (Se prop. 1992/93:56 s. trädde lagen (2002:599) om grupprättegång i kraft. En ny taleform - grupptalan - infördes. Lagen infördes som ett komplement till det vanliga rättegångsförfarandet. Syftet med reformen är ytterst att förbättra genomslagskraften hos redan gäl- lande materiella rättsregler. Med grupptalan avses att någon utan rättegångsfullmakt för talan för medlemmarna i en grupp. Grupp- medlemmarna är inte parter i rättegången och behöver inte med- verka aktivt. En dom i processen gäller mot alla som ingår i grup- pen. En grupptalan kan väckas av enskilda fysiska och juridiska per- soner (enskild grupptalan), organisationer (organisationstalan) eller myndigheter (offentlig grupptalan). Regeringen har beslutat att två myndigheter och Naturvårds- verket, får föra offentlig grupptalan. Uppdraget i fråga om skadestånd Skadeståndet inom svensk konkurrensrätt kan sägas ha både en reparativ och en preventiv funktion. Skadeståndet och skades- tåndsprocessen kan bidra med en preventionsverkan som kom- pletterar och förstärker de offentliga sanktionerna. är kretsen av skadeståndsberättigade enligt konkurrenslagen begränsad och bestämmelsen gäller enligt förarbetena till konkurrenslagen inte obestämda kretsar av konsumenter som mer indirekt berörs av ett förbjudet samarbete. kan en konsument som ingår i ett kol- lektiv och endast har lidit en mindre skada lättare ta till vara sin rätt. En utvidgning av kretsen skadeståndsberättigade enligt kon- kurrenslagen skulle därför kunna få ett annat genomslag med den nya lagstiftningen än vad som varit möjligt. Aspekter som måste beaktas är dock konsumenternas möjligheter att bevisa ska- dans storlek och orsakssambandet. Effekterna av en ökning av kretsen skadeståndsberättigade enligt konkurrenslagen är, även med det nya institutet grupptalan, svåra att förutse. Dock kan positiva verkningar i form av ökad reparativ effekt tänkas uppstå. Även den preventiva effekten kan komma att öka eftersom företag som bryter mot konkurrenslagen utöver att betala konkurrensskadeavgift riskerar att få betala skadestånd till en bredare krets än . Effekterna av detta, även med det nya institu- tet grupptalan, är dock svåra att förutse. Mot denna bakgrund och de nya möjligheter institutet grupptalan erbjuder finns det skäl att se över konkurrenslagens skadeståndsbestämmelse i fråga om kret- sen av skadeståndsberättigade. Utredaren skall göra en allsidig prövning av frågan och, om det anses lämpligt, föreslå ändrad reglering. För det fall utredaren finner att gruppen av skadestånds- berättigade bör utvidgas i fråga om konsumenter, skall utredaren också pröva om det är lämpligt att ges möjlighet att föra offentlig grupptalan enligt lagen om grupprättegång. Vikten av rättslikhet mellan det gemenskapsrättsliga regelverket och de svenska konkurrensreglerna har understrukits i flera lag- stiftningssammanhang. I vissa avseenden stämmer dock inte den svenska lagstiftningen med EG-rätten. Detta kan bero på medvetna ställningstaganden eller på att EG-rättslig praxis ändrats på ett sådant sätt att den svenska regleringen kan behöva omprövas. Beräkning av böter respektive konkurrensskadeavgift i koncernför- hållanden De grundläggande förutsättningarna för att döma ut böter enligt EG-rätten respektive konkurrensskadeavgift enligt konkurrensla- gen torde vara desamma. Konkurrenslagens regler om storleken på konkurrensskadeavgiften är i stort sett identiska med motsvarande bestämmelser i . Det finns emellertid en skillnad. Enligt förarbetena till konkurrenslagen (prop. 1992/93:56 s. 93) skall endast det berörda företagets omsättning beaktas när avgiften bestäms. Enligt EG-rättslig praxis kan däremot en hel koncerns omsättning ligga till grund för beräkningen av böter. I samband med att gavs rätt att tillämpa artiklarna 81 och 82 i EG-fördraget gjorde regeringen den bedömningen att konkur- renslagens nuvarande bestämmelser om konkurrensskadeavgifter var tillräckligt verkningsfulla för att kunna tillämpas på överträdel- ser av EG-rätten. Prövning av accessoriska begränsningar i samband med företagskon- centrationer En företagskoncentration skall enligt 34 a § andra stycket konkur- renslagen förbjudas om den har vissa negativa effekter på konkur- rensen. Enligt 34 b § andra stycket samma lag skall ett beslut av att lämna en företagskoncentration utan åtgärd även omfatta sådana begränsningar som har direkt samband med och är nödvändiga för genomförandet av den anmälda koncentra- tionen. Bestämmelsen infördes i samband med övergången till begreppet företagskoncentration och motsvaras av artikel 8.2 i rådets förordning (EEG) nr 4064/89 av den 21 decem- ber 1989 om kontroll av företagskoncentrationer.4 Regeringen ansåg att det fanns starka skäl för att även när det gäller accesso- riska begränsningar införa en nationell ordning som nära överens- stämmer med gemenskapsrätten. Regeringen hänvisade till att kommissionens dåvarande tillkännagivande om accessoriska begränsningar5 borde ge värdefull vägledning också vid prövningen av motsvarande frågor enligt konkurrenslagen och att regler borde införas om att pröva accessoriska begränsningar inom ramen för koncentrationsprövningen. I linje med arbetet med den nya tillämpningsförordningen har kommissionen nu antagit en ny policy för behandlingen av accesso- riska begränsningar6. I fortsättningen avser kommissionen att inte i sina beslut i koncentrationsärenden göra någon bedömning av accessoriska begränsningar. Vikten av rättslikhet mellan det gemenskapsrättsliga regelverket och det svenska har understrukits i flera lagstiftningssammanhang som reglerna om hur konkurrensskadeavgiftens storlek bestäms är betydelsefulla för sanktionernas effektivitet. Utredaren skall därför överväga om det finns anledning till ett annat ställ- ningstagande än tidigare i fråga om sättet att beräkna konkurrens- skadeavgiften i koncernförhållanden. De förändringar som skett i EG-rättslig praxis när det gäller accessoriska begränsningar innebär att motsvarande förändringar bör övervägas nationellt. I detta sammanhang blir det aktuellt att se över om förändringar krävs i den svenska lagstiftningen. Utredaren får föreslå ändringar av regelsystemet även i andra avseenden om det visar sig att det finns skillnader mellan EG-rätten och den nationella rätten. 4EGT L 395, 30.12.1989 s. 1 (Celex 31989R4064). 5Commission notice regarding restictions ancillary to concentrations OJ C 203, , p.5. 6Kommissionens tilkännagivande om begränsningar som har direkt samband med och är nödvändiga för genomförandet av en koncentration, EGT C 188, , s.5. Utredaren skall belysa konsekvenserna av tillämpningsförord- ningen och lämnade förslag för , tingsrätts och verksamhet. Utredaren skall särskilt uppmärksamma budgetära konsekvenser av sådana utbild- ningsinsatser som kan behövas. Utredaren skall också uppmärk- samma hur förändringarna i övrigt påverkar ianspråktagandet av resurser inom och de tillämpande domstolarna. För eventuella budgetära konsekvenser skall utredaren föreslå finansiering. Utredaren skall, vad gäller redovisning av förslagets konsekvenser för små företag, samråda med för regelgranskning. Utredaren skall redovisa sitt uppdrag med anledning av en ny til- lämpningsförordning, där svenska regelförändringar bedöms nöd- vändiga inför förordningens tillämpning, och i övrigt . Rådsförordning 1/2003 (Rättsakter vilkas publicering är obligatorisk) RÅDETS FÖRORDNING (EG)nr 1/2003 av om tillämpning av konkurrensreglerna i artiklarna 81 och 82 i fördraget (Text av betydelse för EES) EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 83 i detta, med beaktande av kommissionens förslag 1, med beaktande av yttrande 2, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande 3,och av följande skäl: (1)För att upprätta ett system som säkerställer att konkurren- sen inom den gemensamma marknaden inte snedvrids, krävs det en effektiv och enhetlig tillämpning av artiklarna 81 och 82 i fördraget inom gemenskapen. Genom rådets förordning nr 17 av , första förord- 1EGT C 365 E, 19.12.2000, s.284. 2EGT C 72 E, 21.3.2002, s.305. 3EGT C 155, 29.5.2001, s.73. Bilaga 2 SOU 2003:73 ningen om tillämpning av artiklarna 81 och 82 * i för- draget 4, har det varit möjligt att utveckla en gemenskaps- politik på konkurrensområdet som har bidragit till att sprida en konkurrenskultur inom gemenskapen. Mot bak- grund av de erfarenheter som gjorts bör emellertid denna förordning nu ersättas med lagstiftning som är anpassad till de utmaningar som marknadsintegreringen och den fram- tida utvidgningen av gemenskapen medför. (2)Särskilt bör en översyn göras av hur bestämmelserna om tillämpningen av undantag från förbudet mot konkurrens- begränsande avtal i artikel 81.3 i fördraget fungerar. Det krävs då att man enligt artikel 83.2 b i fördraget tar hänsyn till behovet av att å ena sidan säkerställa en effektiv över- vakning och å andra sidan så långt som möjligt förenkla den administrativa kontrollen. (3)Den centraliserade ordning som inrättades genom förord- ning nr 17 kan inte längre säkerställa balansen mellan dessa båda mål. Den försvårar medlemsstaternas domstolars och konkurrensmyndigheters tillämpning av gemenskapens konkurrensregler, och det anmälningssystem den föreskri- ver hindrar kommissionen från att koncentrera sina resur- ser på att bekämpa de allvarligaste överträdelserna. Dess- utom medför den stora kostnader för företagen. (4)Den nuvarande ordningen bör därför ersättas med ett system med direkt tillämplighet för undantag, där med- lemsstaternas konkurrensmyndigheter och domstolar har behörighet att inte bara tillämpa artikel 81.1 och artikel 82 i fördraget, som enligt rättspraxis från Europeiska gemen- skapernas domstol är direkt tillämpliga, utan även artikel 81.3 i fördraget. (5)För att garantera en effektiv tillämpning av gemenskapens konkurrensregler och även respektera de grundläggande rättigheterna till försvar bör bevisbördan enligt artiklarna 81 och 82 i fördraget regleras i denna förordning. Det bör vara den part eller myndighet som påstår att en överträdelse av artikel 81.1 eller artikel 82 i fördraget har skett som skall *Titeln på förordning nr 17 har anpassats till den omnumrering av artiklarna i EG-fördraget som gjordes genom artikel 12 i Amsterdamfördraget; den ursprungliga hänvisningen var till artiklarna 85 och 86 i fördraget. 4EGT 13, 21.2.1962, s.204/62. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1216/1999 (EGT L 148, , s.5). visa detta på ett ur rättslig synvinkel tillfredsställande sätt. Det bör vara det företag eller den företagssammanslutning som åberopar rätten till försvar, då överträdelse kan kon- stateras, som på ett ur rättslig synvinkel tillfredsställande sätt skall visa att villkoren för att tillämpa sådant försvar är uppfyllda. Denna förordning påverkar varken nationella regler om bevisvärde eller den skyldighet som konkurrens- myndigheter och domstolar i medlemsstaterna har att fast- ställa sakförhållanden i ett fall, förutsatt att sådana be- stämmelser och skyldigheter är förenliga med gemenskaps- rättens allmänna principer. (6)För att säkerställa en effektiv tillämpning av gemenskapens konkurrensregler bör konkurrensmyndigheterna i med- lemsstaterna göras mera delaktiga i tillämpningen av reg- lerna. De bör därför ha behörighet att tillämpa gemen- skapsrätten. (7)Nationella domstolar fyller en mycket viktig funktion vid tillämpningen av gemenskapens konkurrensregler. De skyddar medborgarnas rättigheter enligt gemenskapsrätten genom att avgöra tvister mellan enskilda, till exempel genom att utdöma skadestånd till dem som utsatts för överträdelser. De nationella domstolarna kompletterar i detta hänseende medlemsstaternas konkurrensmyndighe- ter. De bör därför kunna tillämpa artiklarna 81 och 82 i fördraget fullt ut. (8)För att kunna garantera att gemenskapens konkurrensreg- ler tillämpas effektivt och att de samarbetsmekanismer som finns i denna förordning fungerar på ett riktigt sätt är det nödvändigt att ålägga medlemsstaternas konkurrensmyn- digheter och domstolar att även tillämpa artiklarna 81 och 82 i fördraget när de tillämpar nationell konkurrensrätt i fråga om avtal och förfaranden som kan påverka handeln mellan medlemsstaterna. För att skapa likvärdiga mark- nadsvillkor när det gäller avtal, beslut av företagssamman- slutningar och samordnade förfaranden inom den gemen- samma marknaden är det också nödvändigt att enligt artikel 83.2 e i fördraget fastställa förhållandet mellan nationell lagstiftning och gemenskapens konkurrensrätt. Därför är det nödvändigt att föreskriva att tillämpningen av natio- nella konkurrensregler på avtal, beslut eller samordnade förfaranden som faller under artikel 81.1 i fördraget inte får leda till förbud mot sådana avtal, beslut och samordnade förfaranden om de inte också är förbjudna enligt gemen- skapens konkurrensrätt. Begreppen avtal, beslut och sam- ordnade förfaranden är autonoma begrepp i gemenskapens konkurrensrätt som täcker samordning av företags age- rande på marknaden i enlighet med gemenskapsdomstolar- nas tolkning. Medlemsstaterna bör enligt denna förordning inte hindras från att inom sina territorier anta och tillämpa en strängare nationell konkurrenslagstiftning som förbju- der eller inför påföljder mot företags ensidiga agerande. Denna strängare nationella lagstiftning får innehålla bestämmelser om förbud mot eller påföljder för missbruk mot ekonomiskt beroende företag. Denna förordning tillämpas vidare inte på nationella lagar genom vilka fysiska personer åläggs brottspåföljder, utom i den mån som sådana påföljder utgör det medel varmed konkurrensregler tillämpliga på företag verkställs. (9)Syftet med artiklarna 81 och 82 i fördraget är att skydda konkurrensen på marknaden. Denna förordning, som har antagits för att genomföra dessa fördragsbestämmelser, hindrar inte medlemsstaterna från att inom sina territorier tillämpa en nationell lagstiftning genom vilken andra berät- tigade intressen skyddas, förutsatt att en sådan lagstiftning är förenlig med allmänna principer och andra bestämmelser i gemenskapsrätten. I den mån som det i en sådan nationell lagstiftning till övervägande del eftersträvas ett annat mål än att skydda konkurrensen på marknaden, får medlems- staternas konkurrensmyndigheter och domstolar tillämpa en sådan lagstiftning inom sina territorier. I enlighet där- med får medlemsstaterna enligt denna förordning inom sina territorier tillämpa nationell lagstiftning genom vilken handlingar som innebär otillbörliga handelsmetoder för- bjuds eller bestraffas oberoende av om de är ensidiga eller kontraktsenliga. Genom en sådan lagstiftning eftersträvas ett särskilt mål, oavsett vilka faktiska eller förmodade följ- der sådana handlingar har på konkurrensen på marknaden. Detta är särskilt fallet med lagstiftning som förbjuder företag att påtvinga sina handelspartners villkor som är oberättigade, oproportionerliga eller utan vederlag eller att från dem utverka eller försöka utverka sådana villkor.