sou · GRB36d1 · 2004-01-01 00:00:00 — Enligt föreskriften fick gris inte utfodras med matavfall.17 Inför- sel av hö och halm avsett att användas som foder eller strö fick endast ske från länder där mul- och klövsjuka inte förekom.18 17Se 2 §. Allt eftersom fler smittade djur upptäcktes i skärptes föreskrifterna. infördes restrik- tioner för införsel av djur till samt transport av djur i Sverige.19 Genom ändringen fick införsel av hästar som vistats i länder med mul- och klövsjuka inte ske.20 Transportförbud infördes inom för transport av nöt- kreatur, får, get och andra idisslare samt gris.21 fick dock bevilja tillstånd för transport av djur direkt från gården i till ett slakteri för slakt, eller till en annan produktionsplats. Följande villkor ställdes för att transport skulle medges: djuren fick inte komma i kontakt med djur från andra produk- tionsplatser under transporten, transportfordonet skulle rengöras och desinficeras före varje ny transport, vilket skulle verifieras genom ett intyg som alltid skulle åtfölja transporten samt transport till andra medlemsländer inom EU skulle ske efter det att anmälan gjorts till en officiell veterinär och denne vidarebefordrat anmälan till den lokala och centrala vete- rinärmyndigheten i destinationslandet. Transport av djur fick dock inte ske till och . ändrades 5 § punkt c22 till att transport till andra med- lemsländer inom EU fick ske tidigast efter det att anmälan gjorts till en officiell veterinär. Ytterligare skärpningar infördes när en ny föreskrift började gälla den 23 mars.23 Transportrestriktionerna kvarstod. De nya bestämmelserna gällde införsel av kött från flera olika länder där mul- och klövsjuka konstaterats.24 Nästa ändring av SJVFS 2001:19 utkom från trycket 23 mars.25 En häst som endast transiterats genom länder där mul- och klöv- sjuka konstaterats fick föras in i under förutsättning att hästen inte lämnade transportutrymmet under transiteringen och att de öppningar i transportfordonet ur vilka hästen kunde tas ut eller in var plomberade. Den som ville föra in hästen måste kunna styrka att plombering skett.26 infördes nya ändringar som innebar både skärp- ningar och lättnader i föreskrifter genom att SJVFS 2001:36 utfärdades. I föreskriften definierades de djur som var mottagliga för smitta som nötkreatur, får, get och andra idisslare samt gris, elefant och kameldjur.27 Bestämmelsen om att gris inte fick utfodras med mat- avfall utökades till att gälla alla mottagliga djur.28 En ny bestämmelse infördes om att införsel av kött- och mjölk- produkter inte fick ske till enskilt hushåll utan särskilt tillstånd från Jordbruksverket.29 När det gäller tillståndsprövning av transporter av djur infördes en lättnad i restriktionerna.30 Förutom att tillstånd endast kunde beviljas direkt till ett slakteri för omedelbar slakt respektive till en annan produktionsplats, blev det nu möjligt att ansöka om att transportera djur till en tillfällig omlastningsplats för omlastning till transportfordon för transport till ett slakteri för omedelbar slakt, eller till en annan produktionsplats. Ett nytt villkor infördes för att transport skulle kunna ske enligt ovan: ett lastat transportfordon fick inte besöka andra produk- tionsplatser under transporten och djuren fick inte komma i kon- takt med djur på andra produktionsplatser under transporten. Dessutom utvidgades restriktionerna för införande av färskt kött till att gälla även områden som omfattades av restriktioner på grund av mul- och klövsjuka i och på Irland.31 Ytterligare en ändring av föreskrift SJFVS 2001:19 utkom från trycket med ikraftträdande . Ändringarna gällde hästar: Införsel av hästar som vistats i land med mul- och klövsjuka fick ske tidigast efter det att hästen lämnat det mul- och klövsjukedrabbade landet. Bestäm- melser om desinfektion och schamponering av hästen samt plom- 271 a §. för hästar som transiterats genom länder med mul- och klövsjuka specificerades.32 Nästa ändring av föreskriften skedde ,33 då kravet på tillstånd för enskilda hushåll att införa kött- och mjölkprodukter i landet upphävdes. Ändringen föranleddes av ett regeringsbeslut av , som innebar att föreskriften av i dessa delar inte fick bestå. Vissa lättnader för transport av djur skedde ,34 då följande ändringar infördes.35 fick bevilja tillstånd för transport av djur direkt från produktionsplatsen i följande fall: till ett slakteri för omedelbar slakt eller till en av godkänd omlastningsplats för transport till ett slakteri för omedelbar slakt, till en samlingsplats för grupperande av djur för transport till sambete, eller till en av godkänd samlingsplats och därifrån till en gård för uppfödning till slakt. För nötkreatur och gris gällde dock att de från den godkända samlingsplatsen fick skickas till högst sex andra produktionsplatser. Nya villkor infördes också med anledning av ändringarna ovan. Som villkor för att transport skulle få ske gällde att: a)djuren inte fick komma i kontakt med djur från andra produk- tionsplatser under transporten om de kom från län eller mot- svarande förvaltningsområden där restriktioner avseende mul- och klövsjuka förekommit under djurens vistelse där, b)djuren hade befunnit sig på den ursprungliga produktionsplat- sen före transporten eller, om djuren var dagar, sedan födelsen. Inga mottagliga djur fick ha tillförts produktionsplatsen , eller, vad avsåg gris, . Punkterna a. och b. gällde inte för djur som transporterades direkt till slakteri för omedelbar slakt. kom nästa ändring av föreskriften; SJVFS 2001:49. Flera lättnader infördes. Införsel av hästar kunde nu ske från ett land där inga fall av mul- och klövsjuka konstaterats under de Om fall förekommit före införseln, fick införseln till ske tidigast efter det att hästen lämnat landet, eller tidigast efter det att hästen lämnat det mul- och klövsjukedrab- bade landet under samma förutsättningar som tidigare.36 För transporter inom infördes ändringen37 att transport av djur direkt från produktionsplatsen kunde ske till en tillfällig omlastningsplats för omlastning till transportfordon för transport till ett slakteri för omedelbar slakt eller till en annan produktions- plats. Som villkor för att transport skulle få ske stipulerades att dju- ren befunnit sig på den ursprungliga produktionsplatsen före transporten eller, om djuren är dagar, sedan födel- sen. Inga mottagliga djur får ha tillförts produktionsplatsen eller, vad avser gris, . kom nästa föreskriftsändring,38 som innebar att till- stånd inte längre behövde sökas hos för att transpor- tera djur till ett slakteri för omedelbar slakt. Det krävdes inte heller längre tillstånd, utan enbart anmälan, för förflyttning av nötkreatur och gris till en annan produktionsplats. Ändringarna löd i sin hel- het enligt vad som följer.39 Transport av mottagliga djur fick inte ske med undantag för transport till ett slakteri för omedelbar slakt, transport av mottagliga djur andra än nötkreatur och gris till en annan produktionsplats efter tillstånd av , transport av nötkreatur och gris direkt till en annan produk- tionsplats efter anmälan till , transport av nötkreatur och gris, enligt avtal mellan avsänd- nings- och destinationsanläggningen om regelbundna transporter, direkt till en annan produktionsplats enligt ett av utfärdat förflyttningsintyg som gäller , transport av nötkreatur och gris till högst 10 andra produk- tionsplatser efter tillstånd av , eller transport till sambete efter tillstånd från . Dessutom angavs i föreskriften vilka villkor som gällde för handeln inom gemenskapen. Nya bestämmelser infördes om villkor för förflyttning av mot- tagliga djur med undantag för nötkreatur och gris, det vill säga får, get och andra idisslare samt elefant och kameldjur. I och med nästa ändring av gällande föreskrift40 som trädde i kraft lyftes restriktionerna ytterligare. Anmälnings- plikten till för transport av nötkreatur och gris togs bort liksom tillståndsplikten för andra mottagliga djur för transport till en eller flera produktionsplatser inom länet eller till högst sex andra produktionsplatser utanför länet. Tillståndsplikt kvarstod för transport till sambete av mottagliga djur andra än nöt- kreatur och gris.41 Nästa ändring av föreskriften kom då smärre änd- ringar infördes.42 infördes lättnader för införsel av hästar,43 som innebar att restriktionerna för att ha vistats i område där mul- och klövsjuka förekom lyftes bort.44 Den sista ändringen kom från trycket och gällde transport av får och getter inom gemenskapen.45 Denna före- skrift gäller . 3.12.2Jordbruksverkets projekt om framtida beredskap vid epizootiutbrott inledde ett projekt för att förbättra beredskapen vid eventuella framtida utbrott av epizootiska sjuk- domar. Projektet, som beräknas vara avslutat , har benämningen STUDS, Större utbrott av smittsamma djursjuk- domar, och har som målsättning att skapa en effektiv samordning och samverkan mellan berörda myndigheter på det nationella pla- net i syfte att begränsa skadeverkningarna av riktigt stora utbrott av allmänfarliga djursjukdomar. En gemensam beredskapsplan skall upprättas och projektet syftar även till att söka åstadkomma en samsyn mellan berörda parter för att bekämpningen skall vara effektiv om ett utbrott sker. projekt sammanfaller med vad som anges i regeringens proposition Samhällets säkerhet och beredskap, prop. 2001/02:158 att en utökad samordning och samverkan mellan berörda myndigheter och organisationer måste ske vid bekämpning av större utbrott av smittsam djursjukdom. 3.12.3EU-parlamentets tillfälliga utskott för utvärdering av mul- och klövsjukeutbrottet 2002 beslutade att inrätta ett tillfälligt utskott för mul- och klövsjukan med beaktande av talmanskonferensens beslut om att föreslå att det tillsätts ett till- fälligt utskott om mul- och klövsjukan. Utskottet påbörjade sitt arbete . Utskottet skall rapportera till om resultatet av arbetet . Det tillfälliga utskottet skall granska hur mul- och klövsjuke- utbrottet i handlades av berörda myndigheter samt hur EU-lagstiftning på området tillämpades. Syftet är att utvärdera EU:s policy och kontrollsystem gentemot köttimport från tredje land, uppskatta kostnaden som epidemin medfört för EU:s budget, och ge förslag på hur vaccination och andra metoder att bekämpa sjukdomar inom jordbrukssektorn kan användas . Utskottet har 30 ledamöter. Det finns en svensk Europaparlamentariker i utskottet.46 Landets 21 länsstyrelser har ansvar för smittskyddet inom länet vid utbrott av smittsamma sjukdomar. Utbrottet av mul- och klövsjuka i innebar att länsveterinärerna på kort varsel fick omprioritera arbetsuppgifter för att ta hand om den stora mängden ansökningar som inkom med begäran om att få transportera djur med tillstånd i enlighet med de föreskrifter som utfärdade. började ansökningarna strömma in då restriktioner för transport av djur trädde i kraft från och med denna dag. 46 (ELDR) är suppleant. ningens samtal med länsveterinärer har framkommit att belast- ningen blev mycket stor redan från början. fick många ordinarie arbetsuppgifter läggas åt sidan. Från till och med fick endast transporter ske direkt till slakteri eller direkt till en annan produktionsplats efter tillstånd av . Därefter blev det tillåtet att förflytta djur till en tillfällig omlastningsplats för att lastas på slaktbilen med andra djur eller till en annan produktionsplats för uppfödning till slakt. Enstaka djur, som inte hämtats av transportörerna , kunde nu skickas till slakt. Detta gällde i första hand nötkreatur, som antingen leddes ner till vägen utanför produk- tionsplatsen eller transporterades dit eller till någon annan plats i närheten med något slags fordon. Efter blev det tillåtet att förflytta djur till samlings- platser för vidaretransport till sambete efter godkännande av läns- styrelsen. De som hade egen uppfödning med bete på annat håll fick begära tillstånd. Likaså kunde djur föras till en av godkänd samlingsplats för vidarebefordran till en produktionsplats för uppfödning till slakt. Samlingsplatser infördes endast i de län där behov förelåg. lättade trycket betydligt på länsstyrelserna då tillstånd inte längre behövde sökas för transport av djur till slakteri. Som en länsveterinär uttryckte det, vi blev slakterifria . upphävdes även anmälningsplikten för transport av nötkreatur och gris till annan produktionsplats, vilket gjorde att länsstyrelsernas arbete med ansökningar minimerades. Det stora flertalet ansökningar gällde gris och nötkreatur. Efter detta datum gällde ansökningsförfarande för får och getter (samt elefanter och kameler och andra idisslare än nötkreatur) för transport till sambete samt för handel inom gemenskapen. Fort- farande gäller att utförsel av får och getter skall föranmälas till avsändningsortens behöriga länsstyrelse, som i sin tur skall för- anmäla transporter till den centrala veterinärmyndigheten i den mottagande medlemsstaten och till den medlemsstat genom vilken djuren eventuellt skall transiteras (SJVFS 2001:89). Ur transport- synpunkt är dock alla restriktioner borttagna med anledning av mul- och klövsjukeutbrottet. Vid utredningens genomgång av ansökningarna på olika länsstyrel- ser framgår att sättet att diarieföra inkommande handlingar varie- rar. kan ha börjat med att diarieföra ansökan för ansökan för att därefter upprätta ett diarium per slakteri eller annan enhet (suggpool med mera). Vem sökanden är, varierar också. Ofta är det slakterierna, men det kan också vara transportörer eller enskilda lantbrukare. Ansökningar skedde till i det län där ursprungs- besättningen fanns, men enstaka andra ansökningar har påträffats vid genomgången. Exempelvis kan transportören vara bosatt i länet, men transporten sker från en lantbrukare i ett annat län och till mottagare i annat län. Ansökningarna administrerades i första hand genom fax. Fler- talet ansökningar kom in via fax och besluten faxades tillbaka (telefonnummer saknades på blanketten). Länsstyrelserna skickade ut ansökningsblanketten till sökande per brev, fax eller dator. Det hände också att slakterier själva åkte till med ett antal ansökningar för att få snabbare hantering. I princip alla ansökningar bifölls på de länsstyrelser som utred- ningen kartlagt. Dåligt ifyllda ansökningar fördröjde godkännan- dena efter det att efterfrågade uppgifter inkommit. Ansökningarna gällde överlag transporter som skulle genomföras ganska nära i tiden, men handläggningen på länsstyrelserna har för det mesta tagit . underrättades om de nya bestämmelserna för att vid trafikkontroller kunna undersöka om tillstånd medfördes respektive desinfektionsintyg. Huruvida polisen gjorde sådana kontroller har utredningen inte undersökt. Antal ärenden och tidsåtgång i genomförde en enkät- undersökning av vilken tidsåtgång tillståndsgivningen med mera inneburit för länsstyrelserna samt hur många tillstånd som utfär- dats. Resultatet redovisades på ett länsrådsmöte. I genomsnitt upp- skattades tiden för handläggning per ärende . I innefattades information (telefonupplysning och utskick), diarieföring, granskning, eventuell komplettering, beslut samt utskick (oftast per fax). Länsveterinären och flera tjänstemän har deltagit i arbetet och lagt ned stor del av sin tid. Dessutom angavs att frågor och information om förbudet mot införsel av animaliska produkter samt förbudet mot utfodring med matavfall tog en ansenlig del av arbetstiden. Enkäten besvarades av 16 av lan- dets 21 länsstyrelser. Utredningen har inhämtat uppgifter även för de län som inte besvarade enkäten och redovisar i det följande samtliga län. Totalt antal ansökningar som behandlades – uppgår till cirka 33 000. Antalet kan inte anges exakt. , som är det län som haft flest ansökningar, har uppskattat antalet genom vägning. Ansökningarna fördelades läns- vis enligt följande tabell: Antal tillstånd som utfärdades av rapporterande läns- styrelser under det tillfälliga transportförbudet 2001 Källa: Uppgifter från respektive länsstyrelse För att beräkna tidsåtgången för hantering av dispensansökningar har per ansökan använts. Antal årsarbetskrafter är beräknade 1 (=220 dagar) . att behandla 33 292 ansökningar behövdes , det vill säga drygt cirka 21 heltider till och med . i konstaterar att långt större resurser krävs om ett reellt epizootiutbrott skulle ske i , och inte som i det här fallet i ett annat land. Denna uppfattning har bekräf- tats vid samtal med andra länsveterinärer. 3.12.5Enkät miljö- och hälsoskyddsnämnder om tillsyn för det tillfälliga transportförbudet Utredningen har genomfört en enkät till landets miljö- och hälso- skyddsnämnder för att utröna i vilken omfattning tillsyn av djur- transporter skedde för det tillfälliga transportförbudet, det vill säga – . Frågorna som ställ- des beträffande tillsynsobjekt var huruvida tillsyn skett a)vid ilastningen på produktionsplatsen, b)under transport, c)vid samlingsplatser, d)vid urlastningen på slakteriet. Av landets 289 kommuner har svar inkommit från 117. 103 kommuner utförde ingen tillsyn av djurtransporter . 14 kommuner svarade ja på frågan om tillsyn skett . Med anledning av de transportrestriktioner som utfärdades när mul- och klövsjukan konstaterats i , lämnades även rekommendationer, både av och av näringens egna organisationer, om att begränsa besök på produktionsplatserna. Flera kommuner har svarat att risken för smittspridning var anled- ningen till att tillsyn inte utfördes, både ute på produktionsplatsen och under transport. En kommun svarar att endast akuta inspek- tioner av nöt-, gris- och fårgårdar skedde. Det vanligaste svaret på frågan varför tillsyn av transporter inte ägde rum var att frågan därför ej var prioriterad . Bristande resurser anges också som ett vägande skäl. I flera kom- muner saknades av olika skäl inspektör med ansvar för djurskydd . Inga slakterier i kommunen, få lantbrukare, få transporter genom kommunen, ingen registrerad djurtransportör i kommunen, är andra skäl som anges. Det framgår också att miljökontoren inte fått kopior på god- kända transportansökningar från och därför inte haft tillgång till information om transporterna. Polishandräckning krävs för att kunna stoppa en transport. Detta anges som skäl till att till- syn av transporter inte prioriterades. Flera anför att man med dagens system inte har kännedom om när transporter sker. Kommuner som utförde tillsyn De kommuner som svarat att de utfört tillsyn under det tillfälliga transportförbudet är , , (kyckling- slakteri finns), , , , (där slakteri finns), (där slakteri finns), , , (slakteri ) samt , och i som avgett gemensamt svar. Fyra av dessa anger att tillsynen gällde godkännande av transportfordon. I en kommun besiktigades två transportfordon för hästar. En kommun inspekterade sex hästtransporter vid en hopptävling. Två kommuner utförde inspektioner på produktions- platsen vid ilastningen; det ena fallet omfattade fyra tillsynstillfäl- len. Sex kommuner utförde tillsyn vid samlingsplatser; en kommun granskade sex objekt . kontrollera- des samme transportör av renar till slakt. En kommun utförde tillsyn över ett objekt på slakteriet. 3.12.6Effekt på djurens välbefinnande Utredningen har varit i kontakt med ansvariga myndigheter, Jord- bruksverket och , slakterier, transportörer, läns- veterinärer, besiktningsveterinärer, distriktsveterinärer, djurhälso- vården, näringens egna organisationer samt genomfört en enkät till de lokala tillsynsmyndigheterna och distriktsveterinärerna för att undersöka vilken effekt det tillfälliga transportstoppet fick på dju- rens välbefinnande, i det följande kopplat till djurskyddslagen. och redovisar ingen utvärdering av djurskyddseffekterna . Det inledda har ännu inte undersökt eventuella djurskydds- effekter. Länsveterinärerna var fullt upptagna med att godkänna ansök- ningar av transporttillstånd och tvingades lägga annat arbete åt sidan. Ansökningarna ger ingen indikation om tillståndet för dju- ren. Ansökningarnas funktion var av smittskyddskaraktär. Vid ett sjukdomsutbrott hade transporterna kunnat följas i efterhand. Som framgår av enkäten till de lokala tillsynsmyndigheterna har få av de svarande kommunerna genomfört tillsyn av djurtransporter . Tillsynen på produktionsplatsnivå var inte prioriterad på grund av smittskyddsrestriktionerna. Både ansvarig myndighet och jordbrukarna själva begränsade tillträdet till produktionsplatserna. De som var fysiskt närvarande på produktionsplatserna var förutom lantbrukarna själva, distrikts- veterinärer, djurhälsovårdsveterinärer och transportörer som häm- tade djuren. Utredningen har skickat en enkät till distriktsveterinärerna, men svarsfrekvensen var låg. Av dem som svarat redovisas överbelägg- ning både i svin- och nötkreatursstallar och att detta förde med sig hygienproblem. Eventuella djurskyddsproblem kommenteras inte. En del distriktsveterinärer anser att djurägare inte kontaktade vete- rinärer i normal omfattning . Andra distrikts- veterinärer redovisade inga problem. Samtal med veterinärer inom Svenska djurhälsovården ger vid handen att ingen samlad bedömning av djurskyddskonsekvenser i stallarna gjorts, men att man uppfattade att överbeläggning före- kom. Enligt vissa veterinärer var veterinärbesöken antagligen färre än normalt. Besöksfrekvensen drogs ner till förmån för akut djur- sjukvård, medan förebyggande insatser fick vänta. Slakterier, transportörer och veterinärer tecknar samma bild: problem med överbeläggning i smågrisstallar, eftersom grisarna inte kunde skickas vidare till slaktsvinsstallar . Det blev ett större problem på livdjurssidan än för slakterierna, när det uppstod proppar i systemet. Besättningarna kunde inte ta emot djur från mer än en produktionsplats per leverans . Även problem på nötkreaturssidan, då det ofta rör sig om få djur per produktionsplats som skall transporteras till slakteri. Dessa hämtades inte , bland annat på grund av för långa avstånd för att hämta enstaka djur. var konsekvenserna som störst, sär- skilt på nötkreaturssidan. Eftersom bilparken är ganska , hann transportörerna helt enkelt inte att hämta alla djur och sorte- rade då bort produktionsplatser med få djur. Transportörer vittnar om att man inte hämtade grisar under ett visst antal. Å andra sidan dröjde det kanske bara eller två till grisproducenten anmält tillräckligt många djur för att både de tidigare anmälda och de nyanmälda skulle hämtas . I samtal med slakterier anför en del att det inte var något problem med leverans av grisar efter , medan andra uppger att grisarna kunde få vänta 3–de skickades till slakt. Några hade problem med att en del grisar då var så stora att drivgångarna var för smala och de fick gå till suggslakten istället. Eftersom transport fick ske endast direkt till slakteri eller annan produktionsplats mellan och , minskade transport- tiden främst . Det var också betydligt färre djur i bilarna. Även pålastningen gick snabbare än normalt om inte for- donet var fullastat (vilket främst var möjligt i svinstallar) och bilarna inte stannade efter vägen för att lasta fler djur. Någon information om att djurens välbefinnande var bättre, eller att det blev färre skador av olika slag, finns inte att tillgå. Efter samtal med transportörer, slakterier och veterinärer kan ingen samlad bild ges. () redovisar ingen genomgång av djurskyddskonsekvenser och har inte gjort någon sammanställning av eventuella djurskyddsproblem. Däremot agerade LRF aktivt genom att sprida information om smittskyddsläget till medlemmarna med uppmaning att vidta åtgär- der för att skydda produktionsplatsen mot eventuell smitta. Varken eller enskilda besiktningsveterinärer vittnar om några anmärkningsvärda skillnader . Besiktningsveterinärerna hade inte skyldighet att anmäla brott mot djurskyddslagen, som 2002 införlivats i all- männa veterinärinstruktionen (2002:114).