sou · GRB315d1 · 2004-01-01 00:00:00 — Vidare skall kommittén arbeta med två parallella alternativ, nämligen att särskolan och särvux kvarstår alternativt upphör som egna skolformer. Utredningen skall enligt direktiven, under alternativet att sär- skolan och särvux upphör som skolformer, utreda vilka förutsätt- ningar , gymnasieskolan och komvux har att ge utbildning åt elever med utvecklingsstörning. Det kan röra sig om praktiska förutsättningar, t.ex. om lokalerna är handikappanpassade och kan utrustas med sådana hjälpmedel som eleverna kan behöva. Det handlar även om , gymnasieskolans och komvux möjligheter och förmåga att anpassa undervisningen efter de aktuella elevernas behov och förutsättningar. Vidare skall kommit- tén utreda hur man kan tillvarata den kompetens och det kunnande som personalen inom särskolan och särvux besitter. beröringspunkter föreligger således i direktiven för särskoleutredningen, LSS- och hjälpmedelsutredningen och läro- medelsutredningen. Samråd mellan utredningarna föreskrivs och förslag från LSS- och hjälpmedelsutredningen och läromedelsut- redningen skall beaktas i kommitténs arbete. Vad har hänt sedan funkis? Regeringen beslutade att tillkalla en utredare för att planera och genomföra en statlig utvärdering av folkbildningen, dvs. studieförbund och folkhögskolor (dir. 2001:74). Uppgiften är att göra en samlad bedömning av i vad mån statens syften med folkbildningen har infriats. I direktiven konstateras bl.a. att kulturverksamheten inom folk- bildningen bättre än många andra aktörer når människor med funktionshinder, korttidsutbildade och människor med invandrar- bakgrund. Vidare sägs att många personer med funktionshinder fått möj- lighet att delta i utbildning och skaffa sig kunskaper för att fungera i samhället genom folkbildningen. Studieförbunden och folkhög- skolorna erbjuder personer med funktionshinder studier, möten och samtal med andra människor och kulturaktiviteter. För många har detta lett till ökad livskvalitet och till ökade möjligheter att utvecklas och att ta ansvar. I direktiven konstateras att folkhögskolan tar emot deltagare med svåra och komplicerade funktionshinder för vilka undervisningen och miljön vid skolan har visat sig vara av stor betydelse. Många folkhögskolor har också skaffat sig de special- kunskaper och erfarenheter som krävs för att möta och utbilda människor med funktionshinder. Förutom att erbjuda längre kurser som vänder sig till funktionshindrade anordnar folkhög- skolan s.k. anpassningskurser, dvs. korta kurser för vuxna som drabbats av ett funktionshinder och deras anhöriga. När det gäller finansiering för boende, habilitering osv. för dessa grup- per råder det ofta oklarheter om betalningsansvar mellan kommu- ner och landsting. Det ingår i utvärderingens uppdrag att bl.a. belysa i vilken utsträckning undervisning och stöd anpassas till olika individers behov. 2.5.4Ny IT-strategi för skolan tillsattes en arbetsgrupp inom Utbildnings- departementet för att utarbeta förslag till en ny nationell strategi med syfte att ytterligare utveckla, bredda och fördjupa kunnandet Vad har hänt sedan funkis? om IT i svensk skola samt att stödja den påbörjade processen att använda IT som ett verktyg för att bättre uppnå läroplanens mål. Gruppen presenterade en delrapport med titeln Nästa steg – en ny nationell IT-strategi för skolan. I delrapporten konstateras att informationstekniken verksamt kan bidra till att skapa öppenhet och tillgänglighet för barn, ung- domar och vuxna med funktionshinder. Man ser framför allt tre utvecklingsområden för IT:s roll i fråga om funktionshindrade elevers lärande – IT ur ett kompensatoriskt, ett specialpedagogiskt och ett kommunikativt perspektiv. Målgrupperna för insatserna skulle vara lärare, specialpedagoger, resursteam, skolledare, dator- tekniker och inköpare, föräldrar, förtroendevalda samt högskolor med lärar- och specialpedagogutbildningar. 2.5.5Mål i mun - förslag till handlingsprogram för svenska språket beslutade regeringen att tillkalla en parlamentarisk kommitté med uppdrag att lägga fram ett förslag till handlingspro- gram för svenska språket. Som programmets syfte angavs dels att främja svenska språkets ställning, dels att alla i – oavsett språklig och social bakgrund – utifrån sina förutsättningar skall ges likvärdiga möjligheter att tillägna sig svenska språket. Utredningen, språket (Ku 2000:03), överlämnade sitt slutbetänkande Mål i mun. Förslag till handlingsprogram för svenska språket (SOU 2002:27). I sitt slutbetänkande behandlar kommittén teckenspråket och dess ställning. Teckenspråket, som är modersmål för cirka tio tusen personer i , har status som eget språk sedan början av 1980- talet då det i läroplanen för specialskolan fastställdes att tecken- språket är förstaspråk för döva. hade tidigare i sitt slutbetänkande gjort bedömningen att teckenspråket inte skall omfattas av en svensk ratificering av minoritetsspråkskonventionen. Med anled- ning av det betänkandet gjorde även regering och riksdag bedöm- ningen att teckenspråket inte skall anses vara ett minoritetsspråk eftersom det inte kan anses falla inom ramen för syftet med mino- ritetsspråkskonventionen. har senare gett regeringen till känna (bet. 2000/01:KU14) att det är angeläget att teckenspråkets ställ- Vad har hänt sedan funkis? ning ses över. har rekommenderat ministerkommittén att ge de skilda teckenspråken i ett skydd som liknar det som erbjuds i minoritetsspråks- konventionen. Enligt är det angeläget att de dövas och hörselskadades rättigheter när det gäller teckenspråket och teckenspråksinformation säkerställs. språket lägger som ett av sina förslag i slutbetänkandet att teckenspråkets ställning skall klarläggas. Åtgärder skall vidtas för att stärka och utveckla teckenspråket. Enligt kommittén finns det flera faktorer som talar för att tecken- språket borde betraktas som ett nationellt minoritetsspråk och man anser att det bör ingå i den aviserade utredningen under Social- departementet att utreda och klarlägga teckenspråkets ställning samt att lämna förslag till hur denna skulle kunna stärkas. En förstudie har gjorts av . Kommittén ägnar ett kapitel i sitt slutbetänkande åt olika typer av funktionshinder där den språkliga förmågan i sig på skilda sätt är drabbad. I det kapitlet behandlas vilka åtgärder som vidtas för att underlätta funktionshindrades tillgång till språket. Främst upp- märksammas IT-hjälpmedel, insatser för synskadade och personer med läs- och skrivsvårigheter/dyslexi vad gäller tillgång till tidningar, tidskrifter och litteratur samt insatser för hörselskadade för att förbättra möjligheterna för kommunikation på teckenspråk samt tillgång till TV och film. Regeringen överlämnade till sin skrivelse (skr. 2001/02:188) Utbildning för kunskap och jämlikhet – regeringens utvecklingsplan för kvalitetsarbete i förskola, skola och vuxenutbildning. Temat för utvecklingsplanen är kvalitet. Utbildningskvaliteten skall stärkas och allas rätt till kunskap och bildning betonas. Regeringen framhåller i skrivelsen bl.a. att den grundläggande inställningen är att alla kan lära mer, men också att alla är olika, har olika sätt att lära eller lär sig i olika takt. Detta innebär i sin tur att elever behöver olika mycket resurser inom ramen för en samman- hållen skola. Vad har hänt sedan funkis? Skolan skall präglas av respekt för den enskilda människan. En god värdemätare på kvalitet är hur skolan tar sig an alla elever, även de elever som har svårast att tillägna sig kunskaper. Utvecklingsplanen innehåller ett kortare avsnitt rörande utbild- ning för elever med funktionshinder. I detta framhålls att frågor om attityder och bemötande är centrala liksom en ökad special- pedagogisk baskompetens hos arbetslagen i skolan. Förutsättning- arna för vuxna studerande med funktionshinder bör stärkas. Vidare framhålls att ett genomgripande reformarbete har skett för att öka möjligheterna till måluppfyllelse för barn, unga och vuxenstuderande med funktionshinder. Här pekas på bildandet av och . har i uppdrag att ge specialpedagogiskt stöd även för vuxen- utbildningen. Därutöver har medel tillförts för att anpassa och utveckla läromedel för vuxna med funktionshinder, och för att utveckla distansmetoder och IT-läromedel som riktar sig till studerande som har teckenspråk som första språk. Slutligen anför regeringen att det, med hänsyn till de erfaren- heter som () redovisat om mobbning mot barn med funktionshinder i årsrapporten , är viktigt att deras utsatta situation särskilt beaktas. 2.7Myndighetsstrukturen inom det handikappolitiska området I budgetpropositionen 2002 (prop. 2002/03:1, utgiftsområde 9) aviserade regeringen sin avsikt att tillsätta en utredning med uppgift att se över myndighetsstrukturen inom det handi- kappolitiska området. Utredningens primära syfte skall vara att föreslå en organisation som på ett effektivt och slagkraftigt sätt kan bistå de många aktörerna i deras arbete med genomförandet av den nationella handlingsplanen. Regeringen pekar på att ett antal statliga myndigheter har fått ett särkilt sektorsansvar. Den rådgivande och pådrivande rollen är uppsplittrad på olika myndigheter och andra centrala aktörer med ibland otydlig gränsdragning mellan deras respektive roll och upp- gift. Bland aktörerna nämns (), (), utbild- ningsstöd (Sisus) och . Vad har hänt sedan funkis? Jag har valt att i detta kapitel ge en tämligen omfattande historie- skrivning av skeendena inom området funktionshindrade i utbild- ningssystemet , både avseende genomförda organisatoriska reformer i form av tillskapade nya myndigheter och antalet tillsatta utredningar med närliggande uppdrag. Mycket har hänt och för icke så initierade läsare kan det vara svårt att finna de nya strukturerna i systemen. Många av de reformer som redan genomförts och resultaten av pågående utredningar kommer sannolikt att knytas samman . Jag har här redogjort för det huvudsakliga innehållet i slutbe- tänkandet från Utredningen om funktionshindrade elever i skolan – FUNKIS, beredningen av utredningens förslag samt de organi- satoriska förändringar den lett till. De statliga insatserna för elever med funktionshinder i skolan har omorganiserats så att två nya myndig- heter inrättats, nämligen (), som ansvarar för specialskolorna för döva och hörselskadade elever, och , vars uppdrag är att ge specialpeda- gogiskt stöd för barn, elever, ungdomar och vuxna med funktions- hinder. riktar sitt stöd till kommuner och andra huvudmän med ansvar för förskola, skola och skolbarns- omsorg samt vuxenutbildning. En viktig del av verksamheten är anpassning och utveckling av läromedel för elever med funktions- hinder. Det uppdrag hade avseende läromedel för funktionshindrade slutfördes aldrig i den meningen att förslag till framtida organisation av de statliga åtagandena lades fram. I stället förordade utredningen en fortsatt beredning av frågorna i form av en särskild läromedelsutredning. I avvaktan på resultat från denna utredning hanteras läromedelsfrågorna fortsatt inom ramen för Specialpedagogiska institutets verksamhet och i stort sett i samma former som tidigare under dåvarande kappfrågor i skolan (). Jag återkommer senare till en mer detaljerad beskrivning av de uppdrag som rör läromedel för funktionshindrade och som är för- delade på ett antal olika myndigheter. I kapitlet har jag vidare kortfattat redogjort för bl.a. de uppdrag som vilar, eller har vilat, på ett antal andra statliga utredningar, Vad har hänt sedan funkis? vilkas arbetsuppgifter har beröringspunkter med denna utredning. I vissa fall föreskriver direktiven att samråd skall ske mellan de olika utredningarna och jag återkommer senare till redovisningar av vad dessa lett till. Inom området för mitt utredningsarbete florerar många uttryck utan att vara klart definierade. Det talas om skolans utrustning, elevernas och lärarnas hjälpmedel, läromedel, metodmaterial, handledningar m.m. Det kan synas rimligt att begreppet läromedel hade varit klart definierat som en fastställd avgränsning för utred- ningsarbetet. Begreppet läromedel är nämligen inte entydigt. Det finns egentligen inte någon officiellt godtagen definition och skillnaden mellan läromedel och hjälpmedel kan vara hårfin. Den är ofta så oklar att tveksamheter uppstår i ansvarsfrågan. Huvudmannaskapet i en skolsituation är olika för läromedel och för hjälpmedel. Det är landstingens ansvar att eleverna har de personliga hjälpmedel som är nödvändiga för undervisningen, medan det åligger kommunerna att svara för läromedlen. Olikheter i tolkning mellan olika landsting och olika kommuner leder ofta till godtycklig bedömning i landets olika delar. Detta riskerar natur- ligtvis att vara till nackdel för den studerande. Olika villkor kan komma att gälla för elever som kommer från olika delar av landet. Detta är särskilt påtagligt på rikstäckande och regionala utbild- ningar. En kortare historisk överblick ger dock vid handen att problemet inte är nytt. Jag vill nedan kortfattat belysa bl.a. begrepps- definitionen av läromedel , särskilt mot bakgrund av att utvecklingen av såväl pedagogik och metodik som teknik lett till att läromedel är ett så entydigt begrepp som det var när läroboken var förhärskande i skolundervisningen. Inom ramen för utredningens arbete har jag uppdragit åt att utarbeta en översikt över lärandet och läromedlens roll i undervisningen och det pedagogiska tänkandet. med titeln och andra artefakter för kunskap och kommunikation, En översikt över läromedel – perspektiv och forsk- ning återfinns i bilaga 2 till betänkandet. Det skall understrykas att studie inte är specialinriktad mot elever med funktions- hinder utan är en generell betraktelse. redovisar i ett avsnitt olika begreppsdefinitioner som förekommit och går tillbaka till tidigare utredningar som gjorts om skolans läromedel. Med läromedel avses, enligt och i en utredning , de informa- tionsförmedlande komponenterna i undervisningen. De kan utgöras av en lärobok med eller utan illustrationer, en film, ett bildband eller ett undervisningsprogram. I rollen som informa- tionsförmedlare ses också läraren som ett läromedel. Läromedlet är konstruerat för att leda mot vissa bestämda mål, vanligen av kogni- tiv karaktär. I samma utredning anför dock att det knappast är möjligt att finna en definition av läromedel som är tillräckligt snäv för att vara användbar – det fordras ett klassifikations- system. Pedagogisk uppslagsbok (1996) definierar läromedel som peda- gogiskt hjälpmedel i undervisningen. I Lgr 80 (Läroplan för ) finner man följande defini- tion: För skolarbetet finns också speciella läromedel, producerade för undervisningen. Tryckt material som täcker väsentliga delar av ett ämne, ämnesgrupp eller kursmoment, måste spela en viktig roll, bl.a. för att ge fasthet och sammanhang i studierna. Medieutvecklingen har naturligtvis påverkat vad som skall räknas in i läromedelsbegreppet. Regeringen anförde i prop. 1995/96:125 om åtgärder för att bredda och utveckla informationstekniken i skolan att genom IT och multimedia kan en helt ny typ av läro- medel tas fram. Ett namn som ofta används är läromedia. Dessa nedslag i utredningar, förordningar, propositioner m.m. visar att begreppet läromedel har använts på ett mycket vidsträckt och oprecist sätt. Läroböcker har funnits sedan antiken. pekar på att den moderna läroboken skapades med industrisamhällets skola och den allmänna skolplikten. Läroboken hade flera funktioner – den avgränsade vad som skulle läras ut på de olika skolstadierna, den skulle utgöra navet för verksamheten, hålla eleverna sysselsatta och få alla att arbeta i samma takt. Vidare skulle den också komplettera läraren som inte alltid var så välutbildad. Enligt Rapport från Läromedelsöversynen har läroboken en stark ställning inom ramen för det vida läromedelsbegreppet. De flesta lärare vill ha bra läroböcker för sin undervisning och en stor del av läromedelsresurserna används för läroboksinköp. Dock före- kommer också skolarbete utan läroböcker. Även om det har förekommit olika definitioner är det uppenbart att lärobok, till skillnad från läromedel, ses som något mer avgränsat och urskiljbart. En lärobok förblir en lärobok även utanför skolan medan definitionen läromedel medför att en och samma text på en gång kan vara och inte vara ett läromedel, bero- ende på om den används i eller utanför skolan. har själv (1988) etablerat begreppet pedagogisk text i syfte att bryta upp invanda föreställningar om läro- böcker/läromedel. Detta öppnar för en vidare förståelse av begrep- pet text och avgränsar pedagogisk text mot annan slags sakprosa. En pedagogisk text är producerad för en bestämd institutiona- liserad användning. Man kan helt pragmatiskt utgå från samman- hanget och därmed göra en kontextuell bestämning såväl vad gäller att avgränsa olika läromedelsgenrer som att förstå vilken textens möjliga innebörd blir. 3.2Finns det någon definition i skolans styrdokument? En genomgång av de styrdokument för skolan som finns i form av skollag, olika förordningar, läroplaner och kursplaner ger vid handen att någon definition av begreppet läromedel inte före- kommer. I skollagen talas om att eleverna skall ha tillgång till böcker, skrivmaterial, verktyg och andra hjälpmedel som behövs för en tidsenlig utbildning. Nedan görs några nedslag i gällande styrdokument. Grundskoleförordningen (SFS 1994:1194), 2 kap, 24 §, innehåller ett avsnitt om läromedel som lyder: Av 4 kap. 4 § skollagen (1991:1111) framgår att utbildningen i skall vara avgiftsfri för eleverna och att de utan kost- nad skall ha tillgång till böcker, skrivmaterial, verktyg och andra hjälpmedel som behövs för en tidsenlig utbildning. Särskild vikt skall läggas vid att eleverna i undervisningen har till- gång till läromedel som täcker väsentliga delar av ett ämne eller ämnesgrupp och som är ägnade att ge fasthet och sammanhang i studierna. (SFS 1997:599). För särskolans elever föreskriver skollagen 6 kap. 4 § på samma sätt att det är kommunernas skyldighet att tillse att eleverna utan kostnad skall ha tillgång till böcker, skrivmateriel, verktyg och andra hjälpmedel som behövs för en tidsenlig utbildning. I verk- samheten får dock förekomma enstaka inslag som kan föranleda en obetydlig kostnad för eleven. Igymnasieförordningen (SFS 1992:394) nämns ingenting om läromedel liksom inte heller i gällande särskoleförordningar. Specialskoleförordningen (SFS 1995:401), 3 kap. 17 §, innehåller en hänvisning till 7 kap., 4 § skollagen (1985:1100) gällande läro- medel som överensstämmer med formuleringarna avseende grund- skolan, dvs. eleverna skall utan kostnad ha tillgång till böcker, skrivmaterial, verktyg och andra hjälpmedel som behövs för en tidsenlig utbildning. Särskild vikt skall läggas vid att eleverna i undervisningen har tillgång till läromedel som täcker väsentliga delar av ett ämne eller en ämnesgrupp och som är ägnade att ge fasthet och sammanhang i studierna. Andra förordningar som förordningen om fristående skolor (SFS 1996:1206) och förordningen om vuxenutbildning (SFS 1992:403) har inget föreskrivet om läromedel. Skollagen 9 kap. 7 § föreskriver beträffande fristående skolor att eleverna utan kostnad skall ha tillgång till böcker, skrivmateriel, verktyg och andra hjälpmedel som behövs för en tidsenlig utbild- ning. Iskollagen, 11 kap., 5 §, föreskrivs att utbildningen i komvux skall vara avgiftsfri för eleverna, om inte annat följer av 21 a § eller 15 kap 6 §. Såvitt gäller läroböcker, skrivmateriel, verktyg, skydds- kläder och andra därmed jämförliga hjälpmedel som varje elev har för eget bruk och behåller som sin egendom, får huvudmannen bestämma att hjälpmedlen skall anskaffas av eleverna själva på egen bekostnad eller erbjudas mot avgifter som högst motsvarar huvud- mannens anskaffningskostnader. I övrigt skall hjälpmedel som används i komvux tillhandahållas utan kostnad för eleverna, om inte något annat följer av föreskrifter som meddelas av regeringen. Vad avser vuxenutbildning för utvecklingsstörda (särvux) gäller enligt 12 kap 8 § skollagen samma bestämmelser som ovan. Enligt Förordning om statsbidrag till produktion av vissa läro- medel (SFS 1991:978) får statsbidrag lämnas för produktion av läromedel i ämnen där det är brist på lämpliga läromedel. Vad som avses med läromedel anges inte. Förordningens § 3 gäller frågor om statsbidrag till produktion av läromedel för elever med funktions- hinder som prövas hos . Ansökan om statsbidrag görs hos institutet. (SFS 2001:289) I gällande läroplaner och kursplaner nämns inte läromedel som instrument för att uppnå målen. I läroplanen för det obligatoriska skolväsendet, förskoleklassen och fritidshemmet (Lpo 94) nämns under Mål att uppnå i att varje elev efter genomgången grundskola skall ha uppnått färdigheter i användandet av informa- tionsteknik som ett verktyg för kunskapssökande och lärande. Detta är den enda kopplingen till ett läromedelstänkande i dokumentet. För grundsärskolan gäller att eleven har ökat sin förmåga att söka kunskap och vet var man får hjälp att göra det samt för träningsskolan att eleven har utvecklat sin förmåga att kommunicera genom språk, symboler, tecken eller signaler. 3.3Utifrån vilka förutsättningar arbetade FUNKIS med detta? Eftersom någon definition av begreppet läromedel inte förekommer i svenska lagar, förordningar eller läroplaner använde FUNKIS- utredningen i sina skrivningar en gängse tolkning som härrör från Utredningen om läromedelsmarknaden (SOU 1980:15), vilken definierade att läromedel är sådant som lärare och elev kommer överens om att använda för att nå uppställda mål. Utredningen konstaterade att denna vida tolkning i dagens IT- värld fått ytterligare en dimension i och med att information och kunskap nu finns tillgänglig i nya former. Genom IT och multi- media växer en ny typ av läromedel fram bland de övriga mer tradi- . Det innebär att bl.a. databaser av olika slag, tidningar och tidskrifter i ökande omfattning används för faktasökning. Oavsett medium är särskilda läromedelsanpassningar i vissa fall en förutsättning för att elever med funktionshinder skall kunna tillgodogöra sig undervisningen. I ett underlag från definieras läromedel på följande sätt: material till elever inklusive lärarhandledning fristående handledningar och metodmaterial som stödjer läraren i den specialpedagogiska undervisningen utveckling och anpassning av diagnostiskt material. Den statliga läromedelsframställningen vid institutet utgör ett komplement till det som förlagen gör. Läromedelsavdelningen vid institutet har som affärsidé att göra det som inga andra gör. Detta innebär att för studerande som har behov av läromedel på punktskrift eller i digital form som elektronisk bok eller talbok anpassar institutet förlagsproducerade läromedel. Produkterna används av studerande som är synskadade, dyslektiker, gravt rörelsehindrade och av vissa med utvecklingsstörning som behöver ett talstöd för att kunna läsa och förstå en text. Enligt institutet innebär den nya tekniken en nära samverkan mellan tekniska hjälpmedel och pedagogiska läromedel. Gränsdrag- ningen mellan hjälpmedel och läromedel går i ett förenklat avseende i huvudsak mellan den enskilda elevens behov av kompenserande teknik och det generella läromedlet. Den teknik och den produkt som en enskild funktionshindrad elev behöver för att ha en likvärdig förutsättning för att aktivt delta i studierna på ett likartat sätt som övriga elever är ett hjälpmedel. produkter som utvecklas och kan användas av elever med likartade behov är att betrakta som läromedel. 3.5IKT-baserade läromedel vidgar begreppet Redan i konstaterades att den tekniska utvecklingen kommer att lägga ytterligare en dimension till begreppet läromedel. I mitt uppdrag ingår även att belysa möjlig- heterna att möta ett utökat statligt åtagande på läromedelsområdet genom utnyttjande av IT-teknik.