sou · GRB3118d1 · 2004-01-01 00:00:00 — De flesta medlemmarna består emellertid av kommunala fritidsgårdar med inriktning på ungdomar. Fritidsforum ser inte fritidsgårdarna enbart som fritidsinstitu- tioner, utan vill att de också skall vara centrum i ett samhälls- utvecklande och samhällspåverkande arbete. Det kan vara fritids- gårdar, hemgårdar, kvartersgårdar, områdesföreningar, musikhus, kulturhus etc. Man driver bl.a. parollen Öppna Gårdar. Det som förenar verksamheten skall vara att den är öppen för alla åldrar. Den skall syfta till att under fria former underlätta och ge utrymme åt männi- skors möten, vilket ofta skapar tillfälliga eller mer varaktiga aktivi- teter. Verksamheten skall vara frivillig och öppen för alla. Besökarna skall kunna komma och gå när de själva vill. Fritidsforum anser att alla medborgare skall ha rätt till meningsfull fritid och tillgång till bra mötesplatser. När kommunerna därför av krassa ekonomiska skäl stänger fritids- gårdar, eller drar undan grunden för föreningsgårdar, kvarters- gårdar, hemgårdar eller områdesverksamheter, minskar även möjligheterna till möten och förståelse, inte minst mellan svenskar och invandrare. Ett långsiktigt mål för Fritidsforum är att varje bostadsområde skall ha en hemgård eller en allsidigt utrustad fritidsgård till stöd för grannsamarbete och föreningsliv. Ett viktigt syfte med ett sådant områdesarbete är att det skall stärka människors förutsätt- ningar att bilda egna föreningar och att i kollektiv form ta direkt ansvar för bostadsområdets fritids- och kulturverksamhet. Fritidsforum bedriver också särskild verksamhet som riktar sig till tonårsflickor, som ofta glöms bort i den kommunala fritids- verksamheten. Fritidsgårdarna har historiskt sett kommit till utifrån de stökiga pojkarnas behov. Verksamheten har därför i hög grad utformats därefter. Fritidsforum arbetar därför med att lyfta fram tjejverksamhet och att stärka ledare i det arbetet. I projektet tjejerna då! var syftet att öka flickors inflytande samt att hitta arbetssätt som utgår från flickors behov. Projektet visade tydligt att tonårsflickor inte är nöjda med att sitta hemma, utan är intresserade av och har samma behov av intressanta och utvecklande fritidsaktiviteter som pojkar. Men innehållet, formerna och metoderna måste anpassas för att nå flickorna. III Det samlade beståndet av allmänna samlingslokaler Utredaren skall också inventera det samlade beståndet av allmänna samlingslokaler. Därvid skall utredaren redovisa vilken standard lokalerna har, om de är tillgängliga för personer med funktions- hinder och vilka slags verksamheter som bedrivs i lokalerna. Utredaren skall också redovisa i vilken utsträckning lokalerna tillåter en flexibel användning. Utredaren skall göra en uppskatt- ning av vad det skulle kosta att rusta upp lokalbeståndet, bl.a. i handikappanpassande syfte, samt undersöka föreningarnas finansiella möjligheter – t.ex. genom egenfinansiering, sponsring och bidrag – att bekosta en sådan upprustning. 6Kartläggning av allmänna samlingslokaler 6.1Inventering av det samlade beståndet av allmänna samlingslokaler 6.1.1Medlemsutvecklingen i de klassiska samlings- lokalerna De flesta av de föreningar som driver en eller flera allmänna samlingslokaler är medlemmar i någon av de tre riksorganisa- tionerna (), Folkets Hus & Parker (FHP) och Våra Gårdar (VG). I konstaterades 1992 att det fanns drygt 3 400 föreningsägda allmänna samlingslokaler i landet, varav 2 750, dvs. , var anslutna till någon av de centrala samlings- lokalorganisationerna. I tabell 3 redovisas hur medlemsantalet har utvecklats i de tre riksorganisationerna . Källa: SOU 1987:33, SOU 1994:32, Riksorganisationernas register. Tabellen visar att var något mer än hälften av de klassiska samlingslokalerna medlemmar i . Något mer än en fjärdedel var medlemmar i . Något mer än vad femte av de klassiska samlingslokalerna var medlemmar i . Tabellen visar också att det totala antalet föreningar, som är medlemmar i någon av riksorgani- sationerna, har varit ganska stabilt . Kartläggning av allmänna samlingslokaler Däremot har det skett förändringar inom och mellan organisa- tionerna. Medlemsantalet i BR har ökat från 485 till 1 280, dvs. nära en tredubbling av medlemsantalet och en ökning av andelen från en fjärdedel till hälften av alla samlingslokalägande föreningar . FHP visade en svag ökning av medlemsantalet till början av 90- talet. Efter sammanslagningen av de båda organisationerna 1999 är nu medlemsantalet 681, dvs. en minskning med 141 jämfört med . Det betyder dock inte att också antalet anläggningar har minskat lika mycket. En förening kan driva flera anlägg- ningar, t.ex. både ett Folkets Hus och en folkpark, som tidigare drevs av två föreningar som var med i Folkets Hus Riksorgani- sation och i Folkparkernas . Andelen av det totala antalet samlingslokalägande föreningar har dock sjunkit från . Medlemsutvecklingen i Våra Gårdar visar en minskning med 100 medlemsföreningar . Även här kan antalet anläggningar vara fler eftersom en förening kan förvalta flera anläggningar. Andelen av det totala antalet samlingslokalägande föreningar har dock sjunkit från en tredjedel till en femtedel . Utöver de samlingslokaler som är allmänna samlingslokaler finns det samlingslokaler som inte är med i någon av de tre riksorganisationerna. Med samma beräkningssätt som utredare använde 1992 skulle det finnas ytterligare mellan 1 050 och 1 100 föreningar som inte är med i någon av de tre riksorganisationerna. Det totala antalet samlingslokal- föreningar skulle således vara cirka 3 500. I den beräkningen ingår inte kommunägda lokaler utom i de undantagsfall då dispositionsrätten har överlåtits till en enskild samlingslokal- förening. Samtliga kommuner tillfrågades vilka allmänna samlingslokaler det finns i kommunens tätorter där föreningar kan bedriva verksamhet. Här inräknas således även skolans lokaler och andra lokaler som kan användas. Svaren redovisas i tabell 4. SOU 2003:118 Kartläggning av allmänna samlingslokaler Antal samlingslokaler i tätorter och småorter Enligt SCB finns det totalt 1 748 tätorter i de 249 kommuner som besvarade enkäten. Med tätorter menas en ort med mer än 200 invånare. I dessa tätorter finns det enligt kommunernas svar 2 483 allmänna samlingslokaler. Dessa orter var förtryckta på svarsformuläret och kommunerna skulle svara genom att markera vilka typer av lokaler som fanns i de olika orterna. Enligt SCB finns det även 2 719 småorter i de 249 kommunerna. Med småorter menas orter med mindre än 200 invånare. Enligt kommunernas svar finns det 1 070 samlingslokaler i dessa småorter. Denna bild av förekomsten är troligen något missvisande. I svars- formuläret fanns inte dessa orter särskilt angivna, utan kommu- nerna kunde själva ange i vilka småorter som det finns allmänna samlingslokaler. Den möjligheten har dock inte utnyttjats av alla svarande. Därför är antalet säkert beräknat i underkant. Huvuddelen, , av de allmänna samlingslokalerna, inberäknat skolor och kommunala samlingslokaler, finns i tät- orterna. Hälften av dessa samlingslokaler finns i skolor eller i kommunala samlingslokaler. Däremot skiljer sig de olika typerna av samlingslokaler åt. av samlingslokalerna på småorterna är bygdegårdar och är i kategorin övriga samlings- lokaler. I rättvisans namn skall sägas att t.ex. en bygdegård ofta betjänar ett större omland än orten där lokalen är belägen. Här skall också en reservation göras när det gäller uppgiften om antalet nykterhetslokaler i småorter. Det kan vara så att uppgifts- lämnaren inte alltid är medveten om vilken typ av lokal det gäller. En förklaring kan vara att många av nykterhetslokalerna har lokala namn som , Ljunggården, , Faxen, Rundviksgården, Fasaden m.m. Dessa lokaler har då förmodligen angivits under Kartläggning av allmänna samlingslokaler Däremot när det gäller bygde- gårdar och Folkets Hus, finns det ofta en samstämmighet mellan namnen på fastigheterna och riksorganisationens namn. Kommunernas svar visar att: av tätorterna har tillgång till någon typ av samlings- sal. av tätorterna inte har tillgång till någon allmän samlingslokal. av tätorterna har tillgång till endast en samlingssal. av tätorter har mer än en samlingssal. av småorterna har inte tillgång till någon samlings- sal. Kommunernas svar visar också att i: 206 tätorter finns det endast en bygdegård. 111 tätorter är Folkets Hus den enda allmänna samlingslokalen. 148 tätorter är skolan den enda allmänna samlingslokalen. 6.1.3Balans mellan utbud och efterfrågan på allmänna samlingslokaler Kommunerna tillfrågades också hur de uppfattar balansen mellan utbud och efterfrågan på allmänna samlingslokaler i kommunens tätorter. Svaren från de 249 kommunerna visar följande: Efterfrågan är större än utbudet Efterfrågan och utbudet är ungefär lika stort Utbudet är större än efterfrågan Kommunernas svar visar att bristen på allmänna samlingslokaler är störst i tätorterna. På de allra flesta håll är det balans mellan utbud och efterfrågan eller att utbudet är större än efterfrågan. För att närmare illustrera vilka typer av samlingslokaler det kan vara fråga om, återges nedan förekomsten av samlingslokaler i två av tätorterna i , och , som har 8196 respektive 3936 invånare, således ganska stora tätorter: Kartläggning av allmänna samlingslokaler Ett annat exempel är från , en kommun i norra med 13 400 invånare. På många av de mindre orterna, ofta bruksorter, finns det en stor variation av samlingslokaler. I t.ex. , med en befolkning på 263 personer, finns det tre samlingslokaler och i Vitsand, som har färre än 200 invånare, finns det fem samlingslokaler. Logen 2571 Vågbrytaren av Ljusnedalens bygdegård, Norra Ny Kartläggning av allmänna samlingslokaler SOU 2003:118 PRO Vitsand/Nyskoga I samlingslokalenkäten tillfrågades föreningarna i vilken typ av ort samlingslokalen är belägen och hur stort upptagningsområdet är. Svaren redovisas i tabell 5: Procentuell fördelning v allmänna samlingslokaler i olika ortsmiljöer Folkets Hus & Parker Tabellen visar att något över hälften av samlingslokalerna finns i stads- eller tätortsmiljö. I det här sammanhanget motsvaras lands- Kartläggning av allmänna samlingslokaler bygdsmiljö av orter med mindre än 200 invånare, det som tidigare kallats småorter Här skall påpekas att underlaget för samlings- lokaler som inte är medlem i någon av riksorganisationerna är för litet för att några riktiga slutsatser skall kunna dras. I samlingslokalenkäten tillfrågades också föreningarna om antalet invånare i samlingslokalens upptagningsområde. Svaren redovisas i tabell 6. Procentuell fördelning av invånarantalet i upptagnings- området 501–2 000 Tabellen visar att av samlingslokalerna har mindre än 2 000 invånare i upptagningsområdet. har mer än 10 000 invånare i upptagningsområdet. I samlingslokalenkäten tillfrågades också föreningarna om det finns likvärdiga lokaler i upptagningsområdet. Svaren redovisas i tabell 7 * n = 785. Kartläggning av allmänna samlingslokaler Tabellen visar att något mer än hälften av samlingslokalerna är den enda allmänna samlingslokalen i upptagningsområdet. Den visar också att i stadsmiljö är sannolikheten större att det finns fler likvärdiga samlingslokaler i upptagningsområdet medan det på landsbygden är mer sannolikt att det inte finns någon likvärdig samlingslokal i upptagningsområdet. 6.2.1Fördelning på län och kommuntyper Enligt riksorganisationernas medlemsregister fanns det totalt 2477 medlemsföreningar som var medlem i någon av riksorganisa- tionerna . Av tabell 8 framgår hur dessa föreningar fördelas länsvis. SOU 2003:118 Kartläggning av allmänna samlingslokaler Antal samlingslokalsföreningar fördelade på länen Källa: Riksorganisationernas medlemsregister. Tabellen visar att de tre län som har flest antal samlingslokalföre- ningar är , och . Det genom- snittliga antalet invånare per samlingslokal är 3 559. Flest antal invånare per samlingslokal har , och . Minst antal invånare per samlingslokal finns i , och . Av tabell 9 framgår hur de allmänna samlingslokalerna fördelar sig på olika kommungrupper. Kartläggning av allmänna samlingslokaler SOU 2003:118 Allmänna samlingslokalers fördelning på kommungrupper Källa: Riksorganisationernas medlemsregister. Tabellen visar att av de allmänna samlingslokaler som är med i någon av de tre riksorganisationerna finns i större och medelstora städer och i övriga större kommuner. av de allmänna samlingslokalerna finns i glesbygds- eller landsbygds- kommuner. Här skall dock en reservation göras för att många av de föreningar som inte är medlemmar i någon av riksorganisationerna är av typen byutvecklingsgrupp som förekommer företrädesvis på landsbygden eller i glesbygden. av de allmänna samlingslokalerna finns i någon av de tre storstäderna eller i förortskommuner. 6.2.2Kommuner med det minsta och flesta antalet allmänna samlingslokaler Enligt riksorganisationernas medlemsregister saknar följande kommuner en samlingslokalägande förening som är medlem i någon av de tre riksorganisationerna: Kartläggning av allmänna samlingslokaler Detta betyder inte att det helt saknas allmänna samlingslokaler i dessa kommuner. Det finns samlingslokalföreningar som inte är medlem i någon riksorganisation. Dessutom finns det samlings- lokaler i skolor och i andra kommunala lokaler som upplåts till föreningslivet på samma villkor som en allmän samlingslokal. Tabell 10 visar de tio kommuner som har flest allmänna samlingslokaler som är medlemmar i någon av de tre riksorganisa- tionerna. Kommuner med flest antal allmänna samlingslokaler Källa: Riksorganisationernas medlemsregister. Följande fyra kommuner har minst antal invånare per allmän samlingslokal Tabell 11 visar vilka kommuner som har flest antal samlingslokal- föreningar som är medlemmar i de tre riksorganisationerna. Kartläggning av allmänna samlingslokaler SOU 2003:118 Kommuner med flest antal samlingslokalföreningar Folkets Hus & Parker Källa: Riksorganisationernas medlemsregister. 6.2.3De allmänna samlingslokalernas standard Nästan samtliga samlingslokalföreningar äger sin lokaler. av bygdegårdsföreningarna och medlemmarna i Våra Gårdar hyr sina lokaler. Av medlemsföreningarna i Folkets Hus och Parker är det som hyr sina lokaler. 1992 var genomsnittsstorleken för de allmänna samlings- lokalerna ca . Uppdelat på tätorter och landsbygd var resultatet följande: De 1 600 lokaler som var belägna i landsbygdsmiljö hade en genomsnittlig storlek på ca och en medianstorlek . De ca 1 350 lokaler som var belägna i småtätorts och för- ortsmiljö hade en genomsnittlig storlek på och en medianstorlek . De ca 450 lokaler som var belägna i stadsmiljö hade en genomsnittlig storlek på och en median- storlek på ca . Dessa förhållanden gäller i stora drag fortfarande. Av samlings- lokalenkäten framgår följande: Kartläggning av allmänna samlingslokaler av de allmänna samlingslokalerna har en lokalyta mindre än 1 000m2. har en lokalyta mindre än 300m2. av medlemsföreningarna i Folkets Hus och Parker har en lokalyta . Av enkäten framgår vidare att; av de allmänna samlingslokalerna rymmer mindre än 300 personer. av de samlingslokaler som är medlemmar Folkets Hus och Parker rymmer mer än 1 000 personer. av de allmänna samlingslokalerna har mindre än har 1 eller 2 rum. I av de allmänna samlingslokalerna rymmer den största salen mindre än 200 personer . har högst två våningsplan. har tillgång till kök och wc. har tillgång till pentry. av de allmänna samlingslokalerna innehåller en samlingssal. av de allmänna samlingslokalerna har en konferenslokal. av medlemmarna i Folkets Hus och Parker har en konferenslokal. av de allmänna samlingslokalerna innehåller en biograf. av medlemmarna i Folkets Hus och Parker har en biograf i lokalerna. visade att mellan av de allmänna samlingslokalerna hade en scen. Av dessa bedömdes knappt 500 kunna ta emot tekniskt avancerade teateruppsättningar. samlingslokalenkät visar att av samlings- lokalerna innehåller en scen. av dessa uppfyller krav på mått, utrustning m.m. vet inte om den uppfyller krav. av scenerna i Folkets Hus och Parkers lokaler uppfyller krav.. Kartläggning av allmänna samlingslokaler 6.3Tillgänglighet för personer med funktionshinder 6.3.1Nationell handlingsplan för handikappolitiken uppskattar att av befolkningen har någon form av funktionshinder. De vanligaste fysiska funktions- hindren i åldrarna 16–är : 400 000 personer har rörelsehinder varav 90 000 är bero- ende av rullstol. 300 000 personer har nedsatt hörsel varav 14 000 är döva. 135 000 personer har nedsatt syn varav 13 000 är blinda. En utgångspunkt för handikappolitiken är att en funktionsned- sättning blir ett handikapp först när individen möter brister i en miljö eller verksamhet. När bristerna åtgärdas och tillgängligheten ökar kan handikappet minska eller försvinna. En förutsättning för att en person med funktionshinder skall kunna delta i kultur- och samhällsliv är att denne kan komma in i de lokaler där sådan verksamhet pågår. Personen skall också kunna vistas i och orientera sig i byggnaden. Vidare måste lokalerna vara utformade så att personer med funktionshinder kan ta del av och medverka i verksamheten. Man skall kunna använda utbudet, vilket innebär att man skall kunna ta del av utbudet, men också medverka, t.ex. som föreläsare eller som aktör i en teater- eller musikföreställ- ning etc. I handlingsplanen för handikappolitiken Från patient till med- borgare (prop. 1999/2000:79) slår regeringen fast att senast till utgången av bör alla de hinder mot tillgänglighet och användbarhet som kan upplevas som enkelt avhjälpta vara undan- röjda på allmänna platser samt till och i lokaler dit allmänheten har tillträde. I handlingsplanen slås också fast att målet bör vara allas möjlighet till kulturupplevelser och eget skapande. I en skrivelse till har regeringen redovisat dels planerade åtgärder som har genomförts, dels insatser som pågår för att personer med funk- tionshinder skall nå full delaktighet i samhällslivet (skr. 2002/03:25). trädde en ny lagparagraf i i kraft (17 kap 21a § PBL) som lyder: I byggnader, som innehåller lokaler dit allmänheten har tillträde och på allmänna platser, skall enkelt avhjälpta hinder mot lokalernas och platsernas tillgänglighet och användbarhet för personer med nedsatt rörelse- eller orien- Kartläggning av allmänna samlingslokaler teringsförmåga undanröjas i den utsträckning som följer av före- skrifter meddelade med stöd av denna lag. , som är sektorsansvarig myndighet för handikapp- politiken inom sitt verksamhetsområde, har redovisat förslag till etappmål för hur myndigheten skall kunna uppfylla sin del av de handikappolitiska målen. Bland annat redovisar i rap- porten Delaktighet för alla förslag på enkelt avhjälpta hinder i publika lokaler och på allmänna platser m.m. Som inriktningsmål har föreslagit att den byggda miljön skall vara tillgänglig, användbar och attraktiv samt inbjuda till delaktighet för alla. Man har också föreslagit en rad etappmål. Etappmål 5 lyder: Goda tillgänglighetslösningar vid bidrags- givning till annat än bostäder. Som motiv för detta mål anger att bidrag lämnas till icke-statliga kulturlokaler och allmänna samlingslokaler. Bidrag lämnas till bland annat ny- eller ombyggnad, upprustning, köp samt handikappanpassning. Bidraget, som är ett investeringsstöd, ges i mån av medel. har dock uppmärksammat att många av förslagen till utformningar av handikappanpassningarna i ansök- ningarna är bristfälliga och att de inte uppfyller byggreglernas till- gänglighetskrav. För att målet skall uppnås anger några insatser/metoder som är nödvändiga: Ytterligare informations- och utbildningsinsatser. Genomgång av ansökningsblanketter och informations- material med avseende på tillgänglighetsskapande åtgärder. Framtagande av goda exempel på bra lösningar som kan användas som ett hjälpmedel vid projektering så att utformningen av anpassningen håller en hög kvalitet särskilt vad gäller användbarhet och tillgänglighet. De uppföljningsmöjligheter som finns är enligt hanter- ingen av ansökningar. har också utfärdat tillämpnings- föreskrifter till den nya lagregeln i PBL. I sina kommentarer säger bland annat att kännetecknande för allmänna platser är att de är allmänt tillgängliga och avsedda för ett gemensamt behov. Det gäller också för befintliga lokaler dit allmänheten har till- träde. tolkar uttrycket allmänna platser så att det också omfattar t.ex. receptioner eller andra motsvarande lokaler hos en Kartläggning av allmänna samlingslokaler statlig eller myndighet, på sjukhus och på vårdcentraler, skolor, bibliotek, teatrar, biografer, samlingslokaler, buss- och taxi- stationer, järnvägsstationer, flygterminaler, apotek, kiosker, restau- ranger, affärslokaler och andra lokaler avsedda att betjäna eller att användas av allmänheten. använder begreppet publik lokal som ett samlande begrepp för sådana lokaler som omfattas av reglerna. 6.3.2Jämförelse mellan samlingslokalsenkäterna och 2002 frågade i sin enkät till samlingslokalföreningarna 1992 om graden av handikappanpassning av lokalerna. Man fann att: var helt handikappanpassade, var delvis handikappanpassade, var inte handikappanpassade. I de lokaler som endast var delvis handikappanpassade var det oftast möjligheten för rörelsehindrade personer att ta sig in i lokalen som saknades. De lokaler som inte till någon del var handi- kappanpassade fanns ofta bland dem som hade behov av upprust- ning. drog slutsatsen att av samlingslokal- beståndet kunde komma i fråga för bidrag till handikapp- anpassning. visar att andelen samlingslokaler som har handikapp-WC och ramp har ökat med drygt 20 procent- enheter , från . Andelen som har ramp har ökat från . När det gäller hörselslinga har andelen ökat , från . En jämförelse när det gäller kombinationer av utrustning visar att det har skett en ökning av handikapp- anpassningen med . Andelen med både HWC och ramp har ökat från . Andelen med HWC och hörslinga har ökat från . Andelen som har alla tre typerna av anpassning har ökat från . Slutsatsen blir att mellan av samlingslokal- beståndet kan komma i fråga för bidrag till handikappanpassning. Det är då främst fråga om installation av hörslinga.Det bör dock påpekas att det är otillräckligt att enbart se på förekomsten av ramp, handikapp-wc och hörslinga för att avgöra om en lokal Kartläggning av allmänna samlingslokaler fungerar för funktionshindrade. I stället för en ramp kanske det finns en lyftanordning eller att huset är byggt så att det inte behövs någon särskild anordning för att komma in. Andra förutsättningar för tillgänglighet är att det finns särskilda parkeringsplatser, gång- väg till entrén, dörröppnare, kontrastmarkeringar, skyltar m.m. 6.3.3Bygdegårdarnas tillgänglighet och användbarhet En jämförelse mellan uppgifter om handikappanpassning som 352 bygdegårdar har redovisat samlingslokalenkät med upp- gifter som samma bygdegårdar har angivit till BR:s register med fastighetsdata att de 352 bygdegårdarna har respektive utrustning inom följande intervall: fanns det 1 275 medlemsföreningar i BR:s fastighetsregister. Av registret framgår följande när det gäller bygdegårdarnas handikappanpassning: har handikapptoalett och ramp har både HWC, ramp och hörslinga. 6.3.4Ansökningar och beslut om handikappstöd Enligt förordningen (1996:1593) om bidrag till allmänna samlings- lokaler får statligt bidrag lämnas för handikappanpassning av en allmän samlingslokal. Bidrag får lämnas för hela kostnaden, dock högst med . En förutsättning är att en sådan anpassning inte ingår i någon annan åtgärd som får bidrag från samlingslokaldelegationen. –2003 har totalt 421 samlingslokalförening- ar sökt handikappstöd från samlingslokaldelegation. Det innebär att i genomsnitt 70 föreningar har ansökt om stöd. Tendensen är att antalet ansökningar har minskat något . Kartläggning av allmänna samlingslokaler Den procentuella fördelningen av ansökningarna om handikapp- stöd framgår av tabell 12 Procentuell fördelning av ansökningar om handikapp- stöd Folkets Hus & Park