sou · GRB391d2 · 2004-01-01 00:00:00 — 28.Forskningen om utsatta livssituationer under åldrandet och vilket samband denna utsatthet har med tidigare delar av livsloppet måste förbättras. 29.Regeringen bör slå broar mellan å ena sidan äldrepolitiken och det politiska arbetet för ekonomisk trygghet under åldrandet och å andra sidan handikappolitiken, integrationspolitiken, jämställdhetspolitiken och andra relevanta politikområden. 30.Regeringen bör se över de åldersgränser som gäller för bil- stödet så att det blir möjligt att behålla eller få bilstöd även efter för att kunna förvärvsarbeta om man i övrigt uppfyller kraven för detta. 31.Brottsoffermyndigheten bör få i uppdrag att utreda hur kunskapsunderlaget kan förbättras när det gäller upptäckt och aktivt stöd till äldre brottsoffer inom såväl socialtjänst som hälso- och sjukvård. 32.Regeringen bör se över möjligheterna att förbättra arbetet med att förebygga psykisk ohälsa bland äldre invandrare, inklusive effekter av traumatiska erfarenheter. 33.Alla äldre människors lika rätt till bl.a. vård och omsorg måste understrykas i utbildningar av vård- och omsorgspersonal. 34.En del av de resurser som används inom staten och kommunerna för att motverka negativa attityder gentemot personer med olika kulturell bakgrund eller sexuell läggning bör avsättas till verksamheter som riktar sig till äldre personer, t.ex. inom pensionärsorganisationerna. 35.Människor som invandrar sent i livet till från länder utanför och måste få bättre möjligheter att integreras i ett liv med självständighet, aktivitet och del- aktighet. Riv ålderstrappan och forma flexiblare livsloppsmönster Varför är området angeläget? Äldre personer är varken någon enhetlig eller generellt utsatt grupp. Det finns dock många orsaker till att människor under åldrandet befinner sig i situationer som gör dem särskilt utsatta för faktorer som minskar möjligheterna att vara aktiva och delaktiga i arbetsliv och samhällsliv. Det är därför nödvändigt att en strävan efter flexiblare livsloppsmönster i högre åldrar kombineras med åtgärder för att identifiera dessa utsatta situationer och stärka möjligheterna för människor i dessa situationer att vara aktiva och delaktiga i samhällslivet. Risken är annars att de utsatta livsloppen kommer i skymundan och att arbetet med livsloppsförnyelser utgår från ett typiskt livslopp som lätt blir synonymt med de egen- skaper som stämmer med samhällets dominerande normer, t.ex. livsloppet för en man som är född i och som har en relativt god inkomst. Att livsloppsbegreppet kan vara fruktbart för att förklara och förstå skillnader mellan människor i högre åldrar har vi redan kon- staterat i avsnitt 2.1. Att ett livsloppsperspektiv ger goda förutsätt- ningar för att se och förstå utsatthet har bl.a. vid visat i en studie av livslopp som kan inne- bära ett liv i fattigdom eller nästan fattigdom (2000). pekar på att skillnaderna mellan mäns och kvinnors löner har minskat under medan utveck- lingen har varit den motsatta för personer med ålderspension. hade kvinnliga pensionärer i genomsnitt av män- nens pensioner. hade kvinnliga pensionärer 59 pro- cent av männens pensioner. Främst beror den ökande skillnaden på att männen oftare har arbetat heltid hela arbetslivet och därmed fått full ATP. konstaterar att fattigdom är ett relativt begrepp och ska ses mot bakgrund av det samhälle som individen lever i. För de kvinnor som hon har intervjuat kan fattig betyda att aldrig kunna unna sig något utöver mat och hyra, inte ha råd att köpa presenter till barn och barnbarn, känna sig socialt isolerad eftersom man inte kan bjuda hem bekanta och ständigt oroa sig för att pengarna inte ska räcka. Målet bör vara att personer som befinner sig i situationer som skapar utsatthet under åldrandet inte utesluts från andra analyser och åtgärder för äldre människor. är det dock viktigt att Riv ålderstrappan och forma flexiblare livsloppsmönster särskilt uppmärksamma utsatta situationer under åldrandet för att ytterligare problematisera åldersindelningar av livsloppet och nyansera diskussionen om friare former för livsloppet. har varken beslutsfattare, myndigheter eller forskarna ägnat större uppmärksamhet åt sambandet mellan utsatthet under livsloppet och åldrandet. Det är därför svårt att nu ringa in de situationer som skapar utsatthet under åldrandet. Vi har under vårt arbete dock stött på några sådana situationer som kan nämnas som exempel. Mest iögonenfallande är den grupp äldre människor som har mycket små ekonomiska resurser. Här finns fler kvinnor än män, men såväl bland ensamstående kvinnor som ensamstående män i medelåldern och högre åldrar finns det grupper med mycket små inkomster. Personer som har funktionshinder innan de pensioneras är också överrepresenterade bland de äldre människor som har mycket begränsade ekonomiska resurser, vilket leder till särskilda problem eftersom många av dessa har merkostnader som hör ihop med funktionshindret, t.ex. för sjukvård, äldreomsorg, färdtjänst, läkemedel och förbrukningsartiklar. Äldre personer i vissa invand- rargrupper är också överrepresenterade bland dem som har mycket små ekonomiska resurser. Det nya äldreförsörjningsstödet innebär en viktig insats för dessa grupper, men deras förutsättningar att åldras med självständighet, delaktighet och aktivitet måste konti- nuerligt uppmärksammas. Både bland personer med funktions- hinder före pensioneringen och i vissa invandrargrupper har de låga inkomstnivåerna samband med svårigheter på arbetsmarknaden tidigare under livsloppet. En annan sorts utsatthet kan äldre personer uppleva när de möts av fördomar och negativ särbehandling som inte i första hand beror på ålder. Detta kan också gälla människor med funktionshinder före pensioneringen och äldre människor i många invandrar- grupper. Men det kan också gälla äldre bi- och homosexuella personer som vuxit upp när homosexualitet var förbjudet i lag och klassat som sjukdom i medicinska sammanhang. Det är inte säkert att de senaste årens ökade öppenhet om bi- och homosexualitet inneburit någon märkbart positiv förändring för många av dem som har levt dolt med sin sexuella läggning . Utsatthet kan upplevas av äldre människor som haft psykisk ohälsa före pensioneringen eller som varit med om traumatiska händelser som de kan ha svårt att berätta om och få stöd att bearbeta och leva med. Personer med psykiska besvär är en grupp Riv ålderstrappan och forma flexiblare livsloppsmönster med betydande svårigheter när det gäller bl.a. boende, ekonomi, ensamhet och vårdbehov både i lägre och högre åldrar, även jämfört med andra grupper av funktionshindrade människor. Människor med missbruksproblem eller psykiska funktionshinder har också livslopp som skapar utsatthet under åldrandet. Bland personer som varit med om traumatiska händelser tänker vi bl.a. på äldre invand- rare med erfarenheter från krig, katastrofer och flyktsituationer och på personer som utsatts för brott tidigare i livet eller som drabbas av brott i hög ålder. Bland de senare är kvinnor starkt överrepresenterade. Forskningen när det gäller äldre människors utsatthet för brott har varit relativt liten i . Kunskapsläget tycks vara på väg att förbättras. I vårt diskussionsbetänkande Riv ålderstrappan! (SOU 2002:29) refererade vi en kvantitativ undersökning som genomförts av äldre människors utsatthet för brott som Brottsoffermyndig- heten givit ut. Undersökningen pekade på att denna utsatthet måste tas på allvar och att brottsoffren, bland vilka kvinnor domi- nerar, behöver ges bättre stöd (). har också givit ut en kvalitativ studie om personer med funktionshinder som utsatts för brott. Av brotts- offren i denna studie var två tredjedelar kvinnor och en tredjedel män. Misshandel var den vanligaste typen av brott följt av stöld och sexuella övergrepp (). Samtliga brott drabbade kvinnor i högre grad än män. I skriften Han var väl inte alltid så snäll (Nationellt Råd för Kvinnofrid 2002) sammanfattas en del av det svenska och internationella kunskapsläget om våld mot äldre kvinnor. En annan grupp som behöver uppmärksammas mer är de män- niskor från länder utanför och som invandrar till sent i livet, t.ex. vid 55 eller . Möjligheterna för dessa personer att vara aktiva, delaktiga och självständiga behöver ses över och utvecklas. Det gäller, som forskare pekar på, inte minst möjligheterna till integration med människor i den egna etiska gruppen (Torres 2002). Ofta har dessa människor hamnat i utsatta situationer redan innan de invandrade till , till följd av krig, katastrofer eller ekonomiska svårigheter i samband med att deras barn utvandrat till . En annan typ av utsatthet inträder när de därefter i relativt hög ålder själva emigrerar till ett land vars språk och kultur de inte känner till och där deras förutsättningar att t.ex. få eller kunna ta ett arbete är dåliga. Riv ålderstrappan och forma flexiblare livsloppsmönster Vad menar vi här med äldre? Situationer som skapar utsatthet under åldrandet kan uppkomma tidigt eller sent i livet. Även om äldrepolitikens fokus på dessa frågor främst bör gälla effekter i högre åldrar är det nödvändigt att se utsatthet under åldrandet ur ett livsloppsperspektiv. Hur förhåller sig inriktningen till nationella mål inom andra politikområden och statliga myndigheters ansvar? Nationella mål inom andra politikområden uppmärksammar situationer som kan leda till utsatthet, men något mål eller delmål som särskilt berör utsatthet under åldrandet finns inte. De myndig- heter som arbetar med åtgärder inom bl.a. folkhälsopolitiken, inte- grationspolitiken och handikappolitiken behandlar i relativt liten utsträckning utsatthet under åldrandet. har dock själv tagit initiativ till studier och insatser inom området. Vilka är hindren för ökade möjligheter för människor med utsatta livslopp att vara aktiva och delaktiga i samhället under åldrandet? Ett viktigt hinder i dessa sammanhang är omfattande kunskaps- brister. Det gäller såväl art och omfattning av problemen som vilka möjligheter det finns att ge stöd och hjälp. Även inom genusforsk- ningen, invandrarforskningen och forskningen om förhållanden för människor med olika sexuell läggning har utsatthet under åldrandet uppmärksammats i relativt liten utsträckning. Kunskaperna är bättre om stöd och hjälp vid traumatiska erfarenheter, inte minst med tanke på att dessa frågor uppmärksammats mer i andra länder. Bäst är kunskaperna om situationen för äldre personer som haft funktionshinder före pensioneringen. Ett annat hinder är sektors- och politikområdesindelningar som gör att personer i utsatta situationer lätt osynliggörs eller förlorar tidigare stöd när de blir äldre. Sektorsproblemen finns särskilt i gränslandet mellan handikappolitik och äldrepolitik. De ålders- gränser som finns för bilstöd, handikappersättning och vissa insatser enligt LSS är exempel på detta. Riv ålderstrappan och forma flexiblare livsloppsmönster ningen av dessa lagar en nedprioritering av människor över en viss ålder som sällan diskuteras öppet. Särskilt åldersgränserna för bilstöd kan motverka friare former av livsloppet. Även när det gäller bilstöd som utgår för arbetsresor finns det en 65-årsgräns som inte är anpassad till den nuvarande avgångsskyldigheten eller det nya pensionssyste- met, som gör det lönsamt att arbeta och ännu längre. Enligt 3 § Förordning (1988:890) om bilstöd till handi- kappade lämnas bidrag för anskaffning av personbil, motorcykel eller moped, ändring och anskaffning av särskild anordning på sådant fordon eller för körkortsutbildning i samband med anskaff- ning av motorfordon. Om det finns särskilda skäl på grund av handikappets art eller andra omständigheter, lämnas bidrag för anskaffning eller ändring av annat motorfordon eller för anskaff- ning av särskild anordning på ett sådant fordon. De åldersgränser som anges i förordningen finns i 5 §. Där anges bl.a. att bidrag lämnas till 1.handikappad som är och beroende av ett sådant fordon som avses i 3 § för att genom arbete få sin försörjning eller ett väsentligt tillskott till sin försörjning eller för att genomgå arbetslivsinriktad utbildning eller genomgå rehabilite- ring under vilken han eller hon får aktivitetsstöd enligt 4 § för- ordningen (1996:1100) om aktivitetsstöd eller rehabiliterings- ersättning enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, 2.handikappad som är och, efter att ha beviljats bidrag enligt 1, har beviljats sjukersättning eller aktivitetsersätt- ning enligt lagen om allmän försäkring, eller 3.annan handikappad än som avses i 1 eller 2 och som fyllt men inte . Flera alternativ till dagens åldersgräns kan tänkas. En möjlighet är att knyta bilstöd efter till ett intyg som berättigar en person till bilstöd oavsett ålder så länge stödet är en förutsättning för förvärvsarbete. En annan möjlighet är att ändra förordningen om bilstöd så att den som är berättigad till bilstöd får behålla detta även efter , oavsett koppling till förvärvsarbete med hänsyn till bilstödets stora sociala betydelse. Det bör dock noteras att det här snarare handlar om att ändra den gräns som går än den som går i förordningen om bilstöd till handikappade. I dessa sammanhang måste det också Riv ålderstrappan och forma flexiblare livsloppsmönster övervägas om det är rimligt att samhället, genom bilstödet, skulle kunna bekosta körkortsutbildning och nyanskaffning av fordon för personer i mycket höga åldrar. För många äldre är bostadstillägget för pensionärer () och det särskilda bostadstillägget för pensionärer () av stor be- tydelse. Det är möjligt att en mer aktiv information om bostads- tillägg för pensionärer skulle ge fler äldre personer bättre resurser att åldras med bibehållen självständighet. En studie från Social- styrelsen av pensionärshushållens ekonomiska resurser efter att de har betalat sin hyra eller bostadskostnad ger en bild av detta utifrån data (1998b). Studien visar att ungefär vart femte enpersonshushåll i åldern låg under socialbidragsnormen . Många av dessa hushåll var berättigade till BTP, men hade inte sökt bostadstillägg. Personerna i dessa hushåll kan medvetet ha avstått från att söka bostadstillägg, men det är också möjligt att många av dessa personer inte kände till sina rättigheter eller att det krävs en särskild ansökan för att beviljas BTP. Även inom dessa områden kan negativa attityder utgöra ett hinder. Dessa attityder finns hos personer i alla åldrar, men inte minst hos äldre personer (se t.ex. 2003). Pensionärsorga- nisationerna har uppmärksammat dessa frågor och tagit viktiga och intressanta initiativ till större öppenhet och samverkan med invand- rarorganisationer och organisationer för bi- och homosexuella. Hur bråttom är det att undanröja hindren och vilka är riskerna om detta inte lyckas? Att förbättra kunskapsläget och påverka attityder brådskar, inte minst eftersom situationen för bl.a. personer med funktionshinder och bi- och homosexuella berör mänskliga rättigheter. Det finns annars stora risker för att människor som har särskilt stora svårigheter att uppnå självständighet, delaktighet och individuell utveckling under åldrandet ställs utanför arbetet med att uppnå flera av de andra inriktningar som anges här. Riv ålderstrappan och forma flexiblare livsloppsmönster Vilka indikatorer kan användas för att följa förändringar och vilka är möjligheterna att arbeta med mätbara delmål? Vissa mätbara delmål är möjliga att formulera, t.ex. minskad före- komst av psykisk ohälsa i olika grupper. är dock kunskaps- läget om t.ex. hälsan hos äldre personer i utsatta situationer så bristfälligt att det torde vara för tidigt att direkt gå till mätbara mål. Tillgången till statistik för att följa upp mätbara delmål är också bristfällig. En orsak är att det krävs differentiering på många olika undergrupper för en seriös analys, vilket i sin tur kräver mycket omfattande urval när det gäller äldre invandrare. När det gäller bi- och homosexuella äldre finns det givetvis ingen möjlighet att göra särskilda urval av dessa personer utifrån centrala register. 4.4.3Förslag till åtgärder (nr 28–35) Forskningen om utsatta livssituationer under åldrandet och vilket samband denna utsatthet har med tidigare delar av livsloppet måste förbättras. Vid studier av etnicitet, funktionshinder och för- hållanden för människor med olika sexuell läggning bör också åldrandet och äldre människors förhållande uppmärksammas. Sär- skilda ansträngningar bör göras för detta inom ramen för de forsk- ningsprogram som planeras . Det är också viktigt att studier som statliga myndigheter gör av t.ex. hälsa hos invandrargrupper, personer med funktionshinder och bi- och homosexuella personer även inkluderar äldre personer. Regeringen bör slå broar mellan å ena sidan äldrepolitiken och det politiska arbetet för ekonomisk trygghet under åldrandet och å andra sidan handikappolitiken, integrationspolitiken, jämställdhets- politiken och andra relevanta politikområden. Särskilt angeläget är det att äldre personer som haft funktionshinder sedan tidigt i livet uppmärksammas både vid beslut om ekonomisk trygghet under åldrandet och vid beslut om stöd till personer med funktions- hinder. Det politiska kategoritänkandet får inte leda till att män- niskor betraktas som antingen äldre eller funktionshindrade. Riv ålderstrappan och forma flexiblare livsloppsmönster Regeringen bör se över de åldersgränser som gäller för bilstödet så att det blir möjligt att behålla eller få bilstöd även efter för att kunna förvärvsarbeta om man i övrigt uppfyller kraven för detta. Regeringen bör också utreda om bilstödet ska kunna använ- das för andra former av aktivitet och delaktighet i samhällslivet efter . har tillkännagivit att regeringen bör vidta åtgärder för att effektivisera och förbättra tillämpningen av bilstödet (bet. 2001/02:SoU1), och en översyn av åldersreglerna bör kunna genomföras inom ramen för detta arbete. bör få i uppdrag att utreda hur kunskaps- underlaget kan förbättras när det gäller upptäckt och aktivt stöd till äldre brottsoffer inom såväl socialtjänst som hälso- och sjukvård. Detta arbete kräver ett utpräglat genusperspektiv, men också ett livsloppsperspektiv som uppmärksammar möjligheterna till stöd tidigare under livet för att förhindra eller bearbeta hot och våld. Frivilligorganisationer kan spela en viktig roll i detta sammanhang, men området är fortfarande relativt outforskat och det saknas en befintlig verksamhet att bygga vidare på i landet. Erfarenheter kan dock hämtas från andra länder där forskningen varit mer intensiv och stödverksamheter utvecklats, bl.a. från . Regeringen bör se över möjligheterna att förbättra arbetet med att förebygga psykisk ohälsa bland äldre invandrare, inklusive effekter av traumatiska erfarenheter. Även här kan insatser göras såväl inom ramen för socialtjänst och hälso- och sjukvård som genom insatser från fristående organisationer. Också här är det viktigt att stödet till sådana förebyggande verksamheter ses i relation till stödet under tidigare delar av livsloppet. Riv ålderstrappan och forma flexiblare livsloppsmönster Alla äldre människors lika rätt till bl.a. vård och omsorg måste understrykas i utbildningar av vård- och omsorgspersonal. I dessa sammanhang kan grupper som ofta osynliggjorts i samhället sär- skilt lyftas fram, t.ex. äldre bi- och homosexuella personer, som måste få sina behov bedömda och tillgodosedda som alla andra. En del av de resurser som används inom staten och kom- munerna för att motverka negativa attityder gentemot personer med olika kulturell bakgrund eller sexuell läggning bör avsättas till verksamheter som riktar sig till äldre personer, t.ex. inom pen- sionärsorganisationerna. Människor som invandrar sent i livet till från länder utanför och måste få bättre möjligheter att integreras i ett liv med självständighet, aktivitet och delaktighet. Möjlig- heterna till detta inom dagens integrationspolitik bör prövas när- mare, liksom de möjligheter som kan finnas till gemenskap och trygghet i deras egna etniska grupper. 5.1Varför behöver åldersbarriärer brytas? SENIOR 2005 bedömer: Negativ särbehandling på grund av ålder är en diskriminerings- grund bland andra. En aktiv diskussion om de bilder och beskriv- ningar som förekommer i bl.a. massmedierna är en nödvändig del av det demokratiska samtalet. Även här finns det exempel på insatser i andra länder som kan ge inspiration. Också när det gäller utveckling av ny teknik utgör förlegade föreställningar och bristande kunskaper om äldre människors vardagsliv och teknik- användning hinder för en utveckling som skulle kunna vara till nytta för enskilda äldre människor, deras anhöriga, företag och samhället som helhet. Att synliggöra och motverka negativ särbehandling på grund av hög ålder handlar ytterst om att främja mänskliga rättigheter för alla. Men det handlar också om att skapa goda förutsättningar för de andra inriktningarna för äldrepolitiken som vi pekar ut i detta slutbetänkande. Inkludering av äldrepolitiska frågor inom andra politikområden kräver både medvetenhet om vilka former av nega- tiv särbehandling på grund av hög ålder som förekommer i sam- hället och ett robust skydd mot att äldre människors förhållanden osynliggörs eller prioriteras ned på osakliga grunder inom dessa områden. Erfarenheter från arbetet med att uppmärksamma och motverka negativ särbehandling av andra skäl, t.ex. kön, etnicitet, sexuell läggning och funktionshinder, tyder på att det behövs ett samspel mellan kortsiktiga åtgärder för att öppna dörrar för människor som annars medvetet eller omedvetet utestängs i olika samman- hang och långsiktiga strukturförändringar. Om fler äldre personer ska ses och höras i massmedierna så måste fler äldre personer vara med i de sammanhang som beskrivs och diskuteras i massmedierna, t.ex. i beslutande befattningar i politik, näringsliv och föreningsliv. Både i och andra länder har intresset för åldersnormer och åldersdiskriminering varit förbluffande litet. Det gäller inte minst om man jämför med den diskussion som förts och fort- farande förs om andra sorters diskriminering. Terminologin är också outvecklad när det gäller negativ särbehandling på grund av ålder. I avsnitt 2.3 hänvisade vi till den internationella diskussionen om ålderism. Termen är både omstridd och relativt ny (2002). I svenskan började ordet rasism användas , sexism och ålderism . I började ageism användas i den allmänna debatten . Ännu hade väldigt få vetenskapliga studier om detta problem genomförts. Att intresset för negativ särbehandling på grund av ålder varit så litet har också lett till att kunskaperna om ålder och diskrimine- ringsgrunder som kön, etnicitet, funktionshinder och sexuell lägg- ning är mycket små . 5.1.2Internationella överenskommelser och dokument Förbud mot negativ särbehandling på grund av ålder har inte haft samma självklara plats i lagar och internationella överenskommel- ser, som t.ex. förbud mot diskriminering på grund av kön eller etniskt ursprung. Ett exempel är FN:s stadga om mänskliga rättig- heter , där ålder inte nämns som grund för diskrimi- nering. I artikel 2 anges dock att var och en omfattas av de rättig- heter och friheter som tas upp i deklarationen, utan undantag av något slag (FN 1948). Den europeiska konventionen angående skydd för mänskliga rättigheter och de grundläggande friheterna () innehåller ett stadgande om diskriminering. Enligt artikel 14 i kon- ventionen skall åtnjutandet av de fri- och rättigheter som anges i konventionen säkerställas utan någon åtskillnad på grund av kön, ras, hudfärg, språk, religion, politisk eller annan åskådning, natio- nellt eller socialt ursprung, tillhörighet till nationell minoritet, för- mögenhet, börd eller ställning i övrigt. Uppräkningen av de s.k. diskrimineringsgrunderna i artikeln är inte fullständig. Den om- fattar således även sådana diskrimineringsgrunder som funktions- hinder, ålder och sexuell läggning utan att detta anges direkt. gäller som lag i (1994:1219).