sou · GRB3112d2 · 2004-01-01 00:00:00 — 228Martha, s. 36. 229Fredrik, s. 36. , att läsa såna här kurser, det är ju helt värdelöst. För man glider ju bara omkring och sen så plötsligt inser man Helvete. Jag har ju en tenta här och ., och så läser man hysteriskt kanske . Och så skriver man tentan och så klarar man den och så bara Puushu, så går man omkring och slappar igen igen och så kommer man på det där Oj, oj, oj tenta!, så att det, själva studiesättet, det passar inte mej överhuvud- taget. Det är helt värdelöst.230 Veckoprojekt är otroligt bra. Det är en helt fantastisk form, att man har ett tema och , så kör man – Vad skall jag ta för exempel då? – ja, ena veckan så håller vi på med att skriva reportage, så håller man på med radio till exempel, tredje veckan håller man på och fotograferar, vilket gör att det blir väldigt intensivt och man lär sig väldigt mycket och sen i slutet på veckan eller man ser alltid konkreta resultat av det man gör. Man skriver dom här report- agen och sen så på slutet så läser man allas reportage och man pratar om dom, sen är det klart och så går man över till nästa grej. Och det sättet att jobba på – tycker jag – är helt suveränt. Det har varit skitbra, just . Men det hindrar inte henne från att tycka att det ibland blev lite för mycket av learning by doing vid folkhögskolan.232 Socialt liv och samvaro Folkhögskola och studieförbund beskrivs ofta av de intervjuade som sociala och trygga skolformer. Här har man tid att ta sig an de studerade. har erfarenhet av två folkhögskolor, en internat- och en externatskola. Hon trivdes bra med den sociala tillvaron på båda skolorna. Internatskolan låg på en ö och fick bra kontakt med öborna, bl.a. hade de gemensamma fester. Det var en helt ny upplevelse för henne, att bo tillsammans och att gå i skola till- sammans. Hon tyckte det var väldigt speciellt och annorlunda. En annorlunda upplevelse var det när började på en dag- folkhögskol. Här fanns det inget internat och det beskriver som lite tråkigt. Ändå tyckte hon att det kändes skönt för då blir det mera som en skola som man går i och så har man ett privatliv vid sidan om. I Luisas klass umgicks man mycket och frågade 230Gabby, s. 18. 231Gabby, s. 36. 232Se porträtteringen av Gabby, som gavs tidigare i kapitlet. varandra vad man skall hitta på . I och med att hade flyttat till storstaden så har folkhögskolan varit ett bra sätt att få kontakt och lära känna en bredare vänskapskrets. Gabby beskrev livet i folkhögskolan som en parallell livsform till livet i övrigt: I: Hur var det att bo på folkhögskola? G: Ja, att bo på folkhögskola, det är ju väldigt speciellt alltså, det blir ju väldigt intimt med dom man bor ihop med, alltså att man går i skola tillsammans och man bor ihop och man umgås dygnet runt, så att det här livet utanför skolan eller på skolan, man lever ju i en liten bubbla, det känns liksom att det inte är det verkliga livet fast det kanske är bättre, men det har inte med verkligheten att göra. Och sen så då när man åker hem och skall leva utanför den här bubblan [skrattar], så kan man få en massa nya problem, som man inte trodde att man skulle få, eller att det känns som om man lever i olika världar. Därför att på skolan har man sina vänner, den är en vardags I: Rutin? G: Ja, precis och man har, livet funkar på ett visst sätt och sen så helt plötsligt så skall man tillbaka till [] och övriga världen och där kan det ju bli några riktiga krockar I: Kan du ge nått exempel? G: Ja, därför att ens vänner och ens närmaste här har ju ingen aning om vad som händer uppe på skolan. De vet ju inte vem man umgås med eller hur stämningen é eller såna dära saker. Och på nått vis kan man inte visa dom det heller, för att det är en så pass isolerad före- teelse och jag menar dom människorna som är på skolan, dom åker ju hem till sig . Dom åker hem till , upp till och så där, så att, det är ju en isolerad händelse på nått sätt. Det är väldigt svårt att – tycker jag – att komma hem då till den andra världen, eller vad man skall säga, och på nått vis försöka, eller jag har känt att det är svårt att få dom här två världarna att mötas. Väldigt, väldigt svårt. I: Det går alltså inte att snacka om dom Det är klart att man försöker snacka. Det är klart man gör det. Man pratar, beskriver, man snackar ju bara om folkhögskolan, jag menar G: Det är klart man gör det, men det känns ändå som om att det Ja, jag har upplevt att det är väldigt svårt att få ihop dom till ett och samma paket och jag vet ju att, vi har ju prata om det här – bland mina vänner på folkhögskolan – och dom har ju precis samma problem, att det är helt olika världar som man lever i. Jag tror att det är för att det är så intensivt på skolan och man får ju ett väldigt speciellt förhållande till dom människorna som lever runt omkring en233 Som parallell livsform framställs folkhögskolan närmast som ett känslomässigt rus eller en förtrollning av det slag som gestaltade i Bergtagen, som utspelar sig i schweizisk sanatorie- miljö i början på 1900-talet.234 gick på en folkhögskolekurs med politisk inriktning. På en sådan kurs kan man kanske förvänta sig att det finns sociala och kollektiva sätts främst. Men enligt fick man aldrig den kollektiva, alla älskar alla gruppkänslan.235 De flesta som valt kursen var i första han inriktade på politiskt engagemang, de var redan från början både medvetna och målinriktade. De ville inte bara ut och resa utan hade ett tydligt politiskt syfte. Ett uttryck för detta var deltagarnas skepsis mot dramapedagogik, att dansa och gå runt tyckte de bara var löjligt. De vill resa för att göra politisk nytta: Sen kanske jag inte tillförde så mycket som jag ville för jag var, jag tyckte det var lite drygt med kollektiv, jag skulle ansträngt mig mer för att göra något bra av, alltså själva gruppgrejen så. Det skulle nog alla ha gjort.236 Att organisera fram en kollektiv gruppkänsla låter sig inte göras så lätt. beskriver det negativa med att allt skall beslutas av gruppen. Om hon ville ta ledigt så skulle hon sitta och förklara sig inför alla. Hon tycker det är bra som hon blev rätt trött på det, man vill kunna bestämma själv liksom. De intervjuade är i stort sett nöjda med undervisning och lärare. Lärarna upplevs i de flesta fall som engagerade och bra. , som läste spanska i ett studieförbund, tyckte lärarna var jättebra, alla hade spanska som modersmål. Han tyckte också att det gav mycket att få vara tillsammans med kurskamraterna som var betydligt äldre än honom själv. De hade alla helt olika motiv till 233Gabby, s. 36. 234Mann, , Bergtagen [, övers. reviderad av ], : Forum, 1959. 235Judith , s. 32. varför de valt att läsa spanska, någon hade köpt ett hus i , någon annan hade ett syskon som bodde i ett spansktalande land. beskriver den praktiska ledarskapsundervisningen på idrottsledarutbildningen som jätte jättebra. Hon tyckte att hon utvecklades och lärde sig ganska mycket under utbildningen. Det hon lärde sig var framför allt att som ledare stå och prata framför en grupp. hade hon varit mycket tillbakadragen, men blev hon bättre på att gå fram och redovisa. Det är tydligt att kursen i länsarbetsnämndens och studieförbundens regi stärkte självförtroende. En liknande utveckling beskrivs av . På lågstadiet upplevde hon något som skulle följa henne . Första gången hon skulle redovisa något inför klassen blev en mardröm för henne. jag börjadejag stakarstammar lite när jag blir lite spänd och.så däroch då börjar någon i klassen att skratta och då var det som nejden där känslan att man är dålig då237 Efter detta vill inte utsätta sig för detta att stå inför klassen och redovisa. På gymnasiet provar hon igen på att redovisa, men det var som om det satt sig en rot det gick ju intedet var ju värrejag höll på att svimma av första gången vi skulle prestera någonting. Till en början gick det heller inte bra på folkhögskolan. hade blivit vald till representant i klassrådet och skulle berätta för klassen vad man kommit fram till. Hon ville sitta kvar på sin egen plats men en äldre kvinnlig deltagare ville att hon skulle gå fram till katedern. Då brast det för , hon fick till tillbaka den ångest som hon upplevt tidigare, aldrig i helvete, jag for och svor. försökte ta upp det inträffade med en av lärarna men till ingen nytta. Hon vet inte om läraren ens tog upp det inträffade med den äldre kvinnan. Andra året på folkhögskolan bytte klass och kom in på data. Här fick de välja själva hur de skulle redovisa, det bästa av allt var att vi hade redovisningar i små grupper. När de sedan fått lite mera vana fick de redovisa inför hela gruppen. beskriver denna lärare som en de bästa lärare hon haft. klarar hon att hålla föredrag och har varit ute på ett stort företag och informerat en stor grupp. Hon upplever att hon kommit över sin skräck och ångest inför att redovisa. 237 , s. 4. Att folkhögskolan har en styrka i att bygga upp såväl kunskaper som ett bra självförtroende finns det fler exempel på i intervjuerna. Innan började på folkhögskolan hade hon haft svårt med matematiken och ingen hade kunnat hjälpa henne. fick hon verkligen lära sig matte genom att börja helt från början med de grundläggande kunskaperna. Så då fick jag hjälp härifrån, då fick jag verkligen hjälp, då kände jag liksom ok, nu handlar det inte bara om mina betyg utan det handlar om att jag skall känna att jag kan det här och jag kan gå i min egen takt 238 Folkhögskolan bryter här ett mönster och stärker självförtroende. Här får hon prata med lärarna och andra fick hjälpa henne, något som hon inte upplevt på gymnasiet. Men det finns också kritik och synpunkter på sådant som skulle kunna ha varit bättre. Här följer några exempel på hur olika synpunkter har gestaltats i berättelserna. Gabby som gått en tvåårig journalistutbildning på folkhögskola upplevde det som om de två huvudlärarna i radiogruppen inte hade tid att undervisa dem, utan bara potionerade ut arbete, så att (de) skulle fixa det på egen hand.239 Det blev lite väl mycket learning by doing. Gabby beskriver den ena av lärarna partisk och som en man som inte kunde ta kritik överhuvudtaget240 Han hade vissa elever som han tyckte väldigt bra om och så hade han vissa som han genomgående inte tyckte om och de fick sämre om- döme. Medan den andra läraren, en kvinnlig, beskrivs som väldigt lynnig: hon kunde få sådana utbrott, och ibland var hon glad, så där, nästan manisk. Det blev allt mera öppet bråk i klassen men när deltagarna ville sätta sig ned och prata om det sa lärarna att det var slutdiskuterat och så gick de därifrån. Mönstret tycks upprepas år utan att någon gör någonting åt det: Jag kan ju berätta att dom som går där , när vi gick i tvåan, så gick dom i ettan. Det är precis samma problem . Det är precis samma grej. Det är kämpigt. Och när man pratar med elever som dessutom 238Martha, s. 30. 239Gabby, s. 39. 240Ibid, s. 40. gick ut innan vi gick ut då vet dom precis vad vi menar när vi påtalar en sån här sak.242 Gabby kritiserade också radiodelen av utbildningen för att den var alltför ensidigt inriktad på P4 och att lärarna inte var villiga att diskutera innehållet i utbildningen. Detta är ju något som, enligt Gabby, borde känneteckna en folkhögskola, men som, enligt hennes mening, alltså inte fungerade något vidare på denna utbildning. Hon menar att det blev så illa att det finns folk som inte vill rekommendera utbildningen på grund av dessa två lärare. Det är inte särskilt många av de intervjuade som tar upp detta med demokrati och inflytande i sina berättelser. När det görs är det ändå något som ses som positivt och värdefullt. Gabby beskriver hur hon är kritisk emot att de på journalist- utbildningen inte fick ha inflytande över sina studier. Det var väl ocksåmen just att dom inte var villiga att diskutera inne- hållet i utbildningen, för det känns ju som någonting som är A och O på en folkhögskola, att man ska kunna kritisera utbildningen och sättet man lär sig på och det man lär sig och under vilka former.243 I tidigare folkbildningsforskning pekas det på att den svenska folk- högskolan är präglad av den representativa demokratin.244 Här lär man sig respekt för den andre genom att representera den andre. När man blir vald till olika uppdrag räcker det inte med att bara att tänka på sig själv. Då är man vald för att också ta tillvara andras intressen. Den representativa demokratin bygger på att man avger sin röst till de representanter som man har tillit till och som man tror kommer att tillvarata ens gemensamma intressen. I en representativ demokrati regleras respekten för den andre av yttre former och spelregler. Likt alla texter är demokratins spel- regler något yttre. De finns där att läsa och använda sig av. De finns som förordningar, ideologier som en instans utanför individen. Vad är det som pekar utåt, som strävar efter att spegla ytter- världen? Svaret är förnuftiga handlingar, byggda på ett gott 242Ibid, s. 41. 243Ibid, s. 42. 244Bosse , Vad erstatter højskolen? En undersøgelse af demokratiets diskurs på en dansk og en svensk folkehøjskole i Voksenuddannelse under forandring, red. , : GADs forlag, 2001. Här finns det ett tydligt samband mellan upplysnings- filosofins prioritering av förnuftet och upprättandet av spelregler för demokratin. Att på detta sätt markera det yttre före det inre innebär att man prioriterar olika former av en distansmetafysik. Distanserad därför att de genom förnuftet mera riktar sig utåt än inåt.245 Demokrati tycks inte ha varit något som upptar de unga vuxna på samma sätt som . Intresset för demokrati är inte särskilt stort i livsberättelserna. Demokrati förknippas ofta med de koll- ektiva former som kritiseras av dagens unga vuxna. Den repre- sentativa demokratin ligger inte i linje med de unga vuxnas strävan efter en mening och identitet. De som gått på folkhögskola är övervägande positiva till det om- döme som ges efter studierna. , som har gått allmän linje på folkhögskola, beskriver omdömet på folkhögskolan på följande sätt. Det går till så här att om man gör allt man kan på alla lektioner och skriver bra på proven naturligtvis och får bra närvaro. Och det räknas inte bara lektionerna, alltså proven, utan det räknas även social för- måga och sånt och så vidare. Och sen sätter sig alla lärarna och diskuterar olika kriterier för hur duktig man ska va och inte ska va för att få ett visst betyg. Ähh och sen sätter dom: Ja, han har vart väldigt duktig. Och så får man bara ett betyg för alltihopa. Och det är väl ganska bra, tycker jag.246 På så sätt tycker att omdömet på folkhögskolan också tar ansvar för den enskilda individen. Det tror jag är väldigt typiskt för folkhögskolorna. Det där att man ser människorna som kommer, som individer på något vis. Hela den här omdömestanken är ju också det att man skall börja där man står och sen skall man se hur man utvecklas. har provat på två olika folkhögskolor. När hon första gången gick på en språklinje, som avslutades med studier i , skulle hon få ett omdöme om hon ringde till skolan. 246Fredrik, s. 37. 247Ibid, s. 23. Det hade varit lite problem med det engelska sättet att betygsätta. Så att det är lite krångligare, så jag har aldrig gjort det, för jag tyckte det var så invecklat, så man får ett intyg.där det står vilka ämnen man har läst och hur många poäng man får och så där, står det.248 När studerade på allmän linje vid en annan folkhögskola var hon mera intresserad av att få ett omdöme. var det viktigt för henne när hon skulle söka vidare till högskolan. eftersom jag har treårigt gymnasiebetyg, så kan jag söka på det och så om jag gör högskoleprovet så kan jag söka på det och så folkhögskolekvoten, så kan jag söka på 249 Folkbildningens status och ställning Även om alla deltagarna i stora drag är positiva till folkbildningen, så upplevde flera av dem att folkhögskolan inte har särskild hög status i samhället. förknippas den med de som inte klarat sig särskilt bra, de som behöver få en andra chans. tycker att folkhögskolan har för dåligt ryckte i dagens samhälle och pekar på hur viktigt det är att det finns en skolform för dem som det inte gått så bra för. Och sen så tycker jag att det är så himla skönt att det är så att vi yngre, oss reservburkar, som det inte gått så där jättebra för, andrahands- sorteringen, kan få en chans igen.250 hade en dröm om att ta studenten. Men hon fick anorexia och blev tvungen att sluta gymnasiet. Jämfört med att ta studenten hade folkhögskolan inte särskild hög status. ... så tyckte jag att börja i folkhögskola, o gud, vad fan, det var ju det lägsta för mig då men är det inte det, nu är det något av det bästa jag har gjort...251 tycker det är synd att folkhögskolan inte är mera känd ibland folk i allmänhet. Hon bor i ett område med många invand- rare och hon hade aldrig förut hört talas om folkhögskolor. 248Luisa, s. 16. 249Ibid, s. 27. 250Fredrik, s. 23. 251Martha, s. 33. Speciellt inte där jag bor, där det är mer såhär invandrarställe så gör man inte det, man gör inte det.. jag hade aldrig hört talas om, jag vet inte vad det var, om jag inte engagerade mig i vilka skolor som fanns eller vilka möjligheter som fanns men jag hade aldrig hört talas om folkhögskola, aldrig...aldrig, aldrig. berättade om de fördomar som hon mött gentemot folkhög- skolan som skolform: I: är det något som du skulle vilja tillägga till det som vi har talat om S:Ja [det är tråkigt] att folkhögskola [] har [] en dålig klang i mångas öron, det har jag fått erfara S: att jo I: Kan du berätta S: ja, alltså dålig, så här att Jaha, är du lite jaha, går du där då. Där går ju dom där som är lite problem, alltså jag tycker att Folkhögskolan är jättebra, för att jag vet inte hur det är på andra, för där har man dom som har funktionshinder. Dom som kanske har haft svårt att passa in, komma in i arbetslivet, och kanske har varit lite nå'n psykisk sjukdom, det kan drabba alla att alla är människor och att, nu vet jag inte om dom har lyckats träffa dom människorna att man alltså Jaha är du så trög att du måste ta på dig att lära dig? I: [D]u har [] erfarit att folk kan var lite skeptiska eller tvek- samma inför folkhögskolorna som en utbildningsform då tänker då att [] så hmm ja, vad skulle du vilja säga till dom då, dom som var skeptiska S:[ skrattar lite] ja, du se vart jag står . Då hade man ju inte ens stått men jag är så jättenöjd för att jag trodde inte att mitt liv skulle ta en sån här vändning att det skulle gå så fort, för jag tänker alltid Det kommer inte att gå. Jag kommer inte att komma på vad jag skall göra. och det är så stressigt i Komvux, men jag tycker bara att det är suveränt att hitta det jag vill göra och se möjligheter, man ser framtid och det behöver man verkligen göra när man bor här uppe. Man måste ju se framtid för att klara sig här uppe. Det är inte lätt att bo här. Det finns inte så mycket jobb, så man får försöka att var driftig och hitta på nå[t annorlunda] ting. Jag tror att, men det är detsamma med den här utbildningen jag går . Ja, vet du hur mycket jag får ta av det. Det första de säger , du går []. Får du nåt jobb?. Det är som det första dom säger. Då säger jag bara Jo, det tror jag visst. det är som att, det är så skeptiskt. Vadå, tror du att du kan vara [] här uppe. [] Nej, jag kan kanske inte jobba med det på heltid, som . Men jag kommer kanske att kunna få jobb som [] på nåt ställe. har den kompetensen. [] Jag kan kanske ta någon extra då och då. Men kom vi in, alltså här i , det är. Och hade jag inte gått. Det är ju det att man måste utgå härifrån [lägger handen över bröstkorgen] för har man inte härifrån, hos sig själv, då kan man ju inte heller se visionerna, se framtiden, komma på möjligheterna 252 resonerar på samma sätt om studieförbundens verksamhet: I:Okej, ähh. Okej, om vi nu kollar på studieförbunden och då framförallt det du har kommit i kontakt med när det gäller folkbild- ning och så vad liksom, och du har berättat lite grand om den betydelse som detta har haft för dej, men liksom om du tänker mer på, vad är dina tankar [snacka om att svamla ;-)] om vad det har för betydelse för ungdomar i allmänhet så att säga, den verksamhet som studieförbunden ägnar sig åt? G: Ähh tyvärr tror jag väl ente att så många känner till att det finns egentligen, utan det är väl kanske bara just de här områdena som är så väl utstakade, just musik och rollspel. Man kan ju i stort sett skapa en, som du sa kamratcirkel, med vad som helst, egentligen, men det är ingen som vet om att det finns. Jag tror att intresset, att om vetskapen om det här förts upp lite mer i ljuset, så skulle det, kanske inte bli en lugnare värld kanske, men det skulle bli ett folk liksom, lätt att komma ut och träffa liksinnade, lite mer, vilket ger nya kontakter och det kan ge nya möjligheter, på så sätt är det ju bra. I: Men dom är lite G: Väldigt osynliga. I:Lite, du tror alltså att man har något att erbjuda till ungdomarna, som ungdomarna skulle kunna dra nytta av, men att man skulle behöva presentera det G: Framför allt föra fram det på ett annat sätt. Och att alltså, när man läser [studieförbundets] meddelanden, så tänker man: Det är ingen som vet vad det innebär. [] finns i hela . Först när jag läste det tänkte jag: Det handlar ju om skola och studier, folk som inte vet, dom tolkar ju gärna det så, va. I: Hmm. G: När det egentligen bara är en genre som du inte tycker är så intressant, att sätta dig i skolbänken och plugga, eller lära eller läsa någonting, så kan du gå in och prova på det och känna på det tidig- are, känna på det och kanske Oh, det här kanske var någonting, eller om du är folkskygg, exempelvis, vissa människor har ju problem alltså att beblanda sig med andra människor, av dom att komma till en mindre grupp och sätta sig ner liksom och börja i liten skala och sedan. Det finns ju olika skäl. Det kan vara skönt för människor som inte har ett socialt kontaktnät om sig själv hemma, men där är de med i ett flertal studiekretsar, för det 252 , s. 31. är deras, där har dom en chans liksom, för att, där är dom den de är, de är accepterade, där kan man komma till en studiecirkel, tio nya människor man inte känner, träffa dom och, visst, mer kontakter liksom som man provar på någonting nytt. Prova hur det känns liksom. Det tror jag väl, få upp vetskapen om det, mer alltså, sen tror inte jag att ungdomar i min ålder, har problem att hitta någonting som passar dom. Jag tror alltså att folk bara vet att det är inom musik och rollspel. Det är det intryck jag har fått under dom åren jag har varit med. I: Det finns fler möjligheter att få uttryck för sina intressen och vidareutveckla intressen och så, som S: Det ger ju en möjlighet att, säg att man är nybörjare på någonting, vad som helst liksom, komma i kontakt med studieförbund som har erfarenhet, givetvis kan de alltid ge dig någonting i utbyte, så. Det ger de nyfikna, de erfarna också, utbyte, just som jag sa innan, se nya sidor på saken. Det finns alltid mycket man kan lära sig överallt.253 ser studieförbunden närmast som för blygsamma i sin framtoning; de förfogar över resurser, som inte utnyttjas i den utsträckning som de skulle kunna utnyttjas, om det bara var känt vad som kunde åstadkommas med hjälp av dem, i form av mötes- platser för människor med liknande intressen, varierande bakgrund. Liv, lärande och framtider De flesta livsberättelserna avslutas med beskrivningar av vad de intervjuade gör och vilka tankar de har om framtiden. Det är en del av materialet i vilket man kan utverka svar på frågor som: I vilka verksamheter använder de sin kompetens i? Vilka former för lärande är de engagerade i? Vilka framtidsföreställningar odlar de? Livsberättelserna synliggör hur studier i studieförbund och på folk- högskolor är något som ses som ett led i ett större livsprojekt. I flera fall leder studier vidare till fortsatta studier i en eller annan form av pedagogisk verksamhet eller form av arbete. , som gick en sex månaders lokal idrottsledarutbildning för arbetslösa ungdomar, fick under utbildningen exempelvis extra- 253 , s. 25, 26. jobb som idrottslärare.