sou · GRB324 · 2004-01-01 00:00:00 — fu betyder skicklighet i vad som helst – inte bara i stridskonst. Modern wushu inkluderar sju kategorier av sammansatta rörelseprogram. Tonvikten ligger på den idrottsliga utmaningen som uppvisningsorienterad idrott. blev en femte sektion i vid ett konsti- tuerande möte . Wushun har dock funnits med i . Wushusektionen har ungefär 2 500 med- lemmar fördelade på ett fyrtiotal klubbar. Det finns barnverksamhet och barnen börjar från att de är . Åldersgränsen för tävling är . Det finns även wushuföreningar som är anslutna till (se nedan avsnitt 2.9.1). Det finns liksom inom t.ex. karate graderingsbestämmelser. Graderingsbestämmelserna skiljer sig mellan stilarna. Vissa har bältesgrader, andra blir graderade efter vilka former man klarar av i olika nivåer, vilket påminner om bältesgraderna. Det arrangeras ungefär fem wushutävlingar i . Inom wushun pågår en match 2 x (med en minuts vila mellan ronderna). Knockdown är inte tillåtet i svenska tävlingar. I tävling bedöms slag och sparkar som träffar rent. Tillåten träffyta är huvudet, överkroppen och benen. Poäng ges också för kast och uppföljningar. Man tävlar även i form, såväl moderna former (standardiserade former, som alla länder följer) som traditionella former. Vid tävling är huvudskydd, sparringhandskar, benskydd, suspen- soar och tandskydd obligatoriskt. Kendo betyder svärdets väg och är en tävlings- och uppvisningar där man använder samurajernas svärdteknik, men har bytt ut svärdet mot en bambukäpp. Utövarna bär speciella skyddskläder – en typ av rustning. Kendo handlar inte om självförsvar, utan sägs vara en idrott/konstform. Kendosektionen är betydligt mindre än de tre stora sektionerna, karate, ju-jutsu och aikido. Det finns omkring 450 utövare i fördelade på 31 klubbar. Kendo kom med i . I kendomatcher hugger och stöter deltagarna med bambukäppen och korrekta träffar som utförts med god kroppskontroll och inlevelse ger poäng. Matchtiden är på 3–och vinnare är den som tagit två av tre möjliga poäng. Det finns inga viktklasser i kendo eftersom storlek och vikt anses sakna betydelse. Utövarna bär en rustning som består av hjälm, harnesk, höftskydd och handskar. Enligt känns därför träffarna knappt igenom den kraftiga rustningen. Under träning och tävling är det få skador. Händer det något är det oftast av typen blåmärken eller stukningar. Svenska Budoförbundets statistik visar att det endast rapporterades två skador inom kendon. De tre åren dess- förinnan rapporterades inte några skador alls. Vissa andra stilar inom kendosektionen Inom kendosektionen administreras också de fyra stilarna iaido, jodo, naginata och kyodo. Iaido kom med i . Stilen kan beskrivas som konsten att hantera det japanska svärdet. Från början skapades iaido för att användas i strid, men tränas iaido endast mot tänkta motståndare enligt ett noga bestämt rörelsemönster. Utövarna använder ett svärd, antingen ett riktigt eller ett träningssvärd. Syftet är att uppnå perfektion i rörelserna. form kan delas upp i följande delar: känsla för ett intuitivt avstånd, svärdsdrag, hugg, symboliskt avlägsnandet av blodet från klingan, hölstring av svärdet och slutligen den mentala uppföljningen. Man tränar på detta sätt serier av former som på olika sätt innehåller de nämnda grundmomenten. Träningen utförs i stillhet som en sorts rörelsemeditation. Iaido bedöms efter kvaliteten på formernas utförande. I en tävling utför två tävlande en serie former parallellt. Teknikernas utförande, koncentrationen och inlevelsen bedöms av domare som avgör vilken av de tävlande de anser ska segra. På ett kommando från huvuddomaren ger alla domarna sitt utslag. Den av de tävlande som erhåller majoriteten av domarnas röster går vidare i tävlingen. Iaido kan betraktas som en mycket stillsam sport där skador är sällsynta. Jodo betyder stavens väg och skapades från början för att användas och fungera i strid. tränas samma tekniker som då, men med andra syften. Jodo sägs förbättra intuitivt handlande, förmågan att behålla lugnet i stressade situationer, balansen och koncentra- tionen. Antalet utövare av jodo i är lågt. Jodo kom med i . Träningen bedrivs i kataform, dvs. i olika förutbestämda rörelse- mönster med attacker och pareringar, styrt av en strikt etikett. En kata tränas upprepade gånger och vartefter den tränande lär sig behärska teknikerna sägs han eller hon genomgå en utveckling som aldrig tar slut. Varje form har ett namn som ibland är praktiskt beskrivande på japanska och ibland poetiskt. Formerna är ordnade i olika serier till ett komplett träningssystem. Den ena personen har en trästav av ek och den andra har ett träsvärd av ek. Tävlingar i jodo går till så att formerna utförs parvis. Paren bedöms av domare som sätter poäng efter kvaliteten på formernas utförande. Skaderisken inom jodo är liten. Rörelserna lärs ut i ett lugnt tempo och teknikerna skall utföras med största kontroll. Naginata-do är en kampsport med mycket gamla anor. Naginata är ett stångvapen som började användas i . Naginata kom med i . Naginata utövas, enligt budoförbundets hemsida, för att träna intuitivt handlande, för att bevara lugnet i stressade situationer, för ett allmänt intresse av , japansk historia , japanska vapen och för motionens skull. I träningen används två typer av naginata. En som är gjord av solid ek som används för kata (formträning) och en som har ett lätt ovalt ekskaft med två bamburibbor som ersätter den riktiga svärds- klingan. Den senare används vid rustningsträning och tävling. Utövarna bär en rustning som består av hjälm, harnesk, höft- skydd, handskar och benskydd. Klädseln består av en träningsjacka och vida byxor. I naginata hugger och stöter deltagarna med naginatan och korrekta träffar som utförts med god kroppskontroll och inlevelse ger poäng. Matchtiden är på 3–och vinnare är den som tagit två av tre möjliga poäng. Skulle det vara lika vid full tid slutar matchen oavgjord eller om segrande krävs, förlängs matchen tills avgörande poäng erhålles. Deltagarna har skydd i form av en kraftig rustning. Under träning och tävling påstås det förekomma få skador. De vanligaste skadorna anges vara av typen blåmärken eller stukningar. Kyodo är en form av bågskytte. Det fanns endast en förening som sysslade med kyodo. Idrotten har inte några ingredienser som gör att den berörs av utredningen. Vid sidan av den wushuverksamhet som är organiserad i finns en variant vars medlemsföreningar är med- lemmar i och därigenom anslutna till . Denna wushuvariant är organiserad i Union. Inom unionen finns fyra föreningar. Inom unionen tränas och tävlas det i flera olika stilar. Vid det senaste unionsmästerskapet tävlades det i tre kategorier; shuai chiao, semikontakt och fullkontakt. Tävlingen var enligt inte sanktionerad av dem. I shuai chiao tillåts kasttekniker som kan följas upp med t.ex. låsning av motståndaren. Vinst kan ske på poäng eller genom att motståndaren ger upp. I semikontakt tillåts endast lätt kontakt och väl kontrollerade tekniker. I unionens regelöversikt sägs att semikontakt normalt sett är en tävlingsform för nybörjare. Slag mot huvudet tillåts inte. Den som får flest poäng vinner. Poäng ges för bl.a. sparkar, slag och nedtagningar. I fullkontakt tillåts full kraft i teknikerna och sägs vara den kategori som vanligen används vid internationella tävlingar. Också i fullkontakt kan man vinna på poäng, men även på knockout. Ett femtontal budo, ju-jutsu (med olika stavning), judo och själv- försvarsinriktade föreningar är anslutna till . Orsakerna till detta varierar, de stora motsättningar som tidigare fanns i Svenska Budoförbundets ju-jutsu sektion kan var en anledning, en annan kan vara att de nekas inträde till ett annat specialidrottsförbund till exempel p.g.a. avsaknad av utbildade ledare. Kickboxningen skapades i för att olika karate- och taek- wondostilar skulle kunna enas om gemensamma regler. Tidiga namn på kickboxning var full-contact karate och sportkarate. är kickboxningen en benämning på stiloberoende tävlings- former där momenten sparkar och slag ingår. är det nationella förbund som administrerar sporten. Förbundet har funnits och har tidigare haft namnet (Swedish all style association). Det finns omkring 20 föreningar i och cirka 2 000 aktiva utövare. har antalet kvinnor i föreningarna ökat kraftigt – i många föreningar är hälften av medlemmarna kvinnor. De flesta börjar träna kickboxning och en majoritet av kickboxarna i är . Föreningarna är koncentrerade främst till södra och och framförallt i småstadsregioner. Förbundets verksamhet finansieras genom medlemsavgifter från de anslutna föreningarna. Några föreningar är anslutna till via andra förbund och får på så sätt möjlighet till bidrag. Andra föreningar är anslutna till Aktiv Ungdom. Svenska Kickboxningsförbundets internationella samarbetspartner är WAKO (). har ansökt om medlemskap i . Ansökan är avsedd att prövas vid förbundets årsmöte . De föreningar som bedriver barn- och ungdomsverksamhet gör det under särskilda former. Dessa former är anpassade genom att tekniker begränsas och leken står i centrum. Ledarutbildningen inom svensk kickboxning består av allmän träningslära, pedagogik, regelförståelse och kampteknik. Utbild- ningen bedrivs i Svenska Kickboxningsförbundets regi. Uppskattningsvis mellan av de som tränar kickboxning i tävlar också. I kan man tävla i full contact och light contact. I light contact får man inte, till skillnad från full contact, träffa med kraft och varje teknik måste vara kontrollerad. I light contact får man börja tävla det år man fyller 16 och i full contact är åldersgränsen för tävlingsstart . anordnas i light contact i form av en cupturnering. Därutöver brukar det anordnas tre light contact cuper (kallas för förbundscuper). Dessutom arrangeras två vanliga tävlingar där utövaren går en match, alltså inte en cup (kallas för förbunds- Utöver dessa av förbundet garanterade tävlingar så finns också så kallade nybörjartävlingar i light contact. Dessa uppgår till cirka tre stycken . Utöver de tävlingar som räknats upp kan också mindre klubbtävlingar förekomma. När det gäller tävlingsmomentet liknar reglerna för kickboxning, med undantag för att sparkar är tillåtna, de regler som finns i vanlig boxning. Man får träffa på kroppens och huvudets framsida med foten eller med handen. Endast träffar ovanför midjan är tillåtna. Matcherna pågår i 3 x med en minuts rondvila. Följande domslut kan bli aktuella i en kickboxningsmatch: vinst på poäng, genom att motståndaren ger upp, genom att ring- domaren stoppar matchen, genom diskvalifikation eller seger genom knockout (gäller inte i light contact). Samtliga tävlande har en startbok. I den antecknas vid varje tävlingstillfälle resultat samt eventuella skador. Reglerna för karantän efter en knockout liknar amatörboxningens. Man använ- der samma skydd som i amatörboxning, med den skillnaden att deltagarna också har skydd på foten och på skenbenet. I regler finns bestämmelser om omhän- dertagande av deltagare som drabbats av knockout som i princip motsvarar de som gäller inom amatörboxningen. Ett system med startbok finns inom kickboxningen. har inte någon regelbunden statistikuppföljning när det gäller skador. De vanligaste förekom- mande skadorna uppges vara näsblod och stukade tår. Vid cirka tio tillfällen avbröt domare matcher p.g.a. att det enligt dennes bedömning förelåg risk för att en utövare skulle komma till skada (ojämn match). Tyngdpunkten i den svenska kickboxningens verksamhet ligger på välbefinnande och hälsa. menar också att den stora åldersbredd man har i föreningarna, bidrar till ett positivt möte mellan generationer. Förbundet menar vidare att idrotten genom sina ledare skapar positiva värderingar och bra förebilder för ungdomarna. Förbundet anser inte att man har fler våldsamma ungdomar i sin idrott än vad andra idrotter har. Det är varje förbunds och förenings ansvar att sätta en moralisk och etisk standard för medlemmarna. När det gäller dopning så ansluter sig till lista över förbjudna preparat. Den stora kostnad som dopningskontroller innebär är emellertid enligt förbundet orimlig att bära. En majoritet av de lokaler som föreningarna använder ägs av kommunen. De flesta föreningarna är bidragsberättigade, men i vilken utsträckning de erhåller lokalbidrag från kommunerna har inte närmare kartlagts av . Som namnet antyder är är thaiboxningens hemland. Thaiboxning, eller Muay Thai som thailändarna själva säger, har en lång historia. Troligen kan grunderna till dagens thaiboxning kan hämtas mer än 1 . Från början användes denna kampsport som krigsart – men har thaiboxning handlat om sport där man använder ben, fötter, händer och armar i slag-, spark- och kasttekniker. Thaiboxning utövas i ungefär 100 länder världen över. är det nationella förbund som organiserar idrotten. Förbundet uppger att det finns drygt 30 klubbar i med sammanlagt omkring 3 000 aktiva utövare. De flesta utövare är . av utövarna i är män. Thaiboxningsklubbarna är spridda över hela landet. Verksam- heten finansieras av medlemsavgifter, kommunala bidrag för de som är . Barnverksamhet förekommer inte, däremot finns det i många klubbar speciella ungdomsgrupper. En del klubbar har en fixerad åldersgräns då man får börja träna, vanligen är det . I vissa kommuner får klubbarna bidrag för inköp av utrustning och hyror. är medlemmar i . administrerar instruktörsutbild- ningar i flera olika steg. För att bli godkänd som instruktör krävs det många års erfarenhet av idrotten. Grundkraven bedöms vid instruktörsutbildningarna. Den som inte bedöms ha tillräckliga grundkunskaper får inte bli instruktör. Förbundet utbildar inte speciellt för ungdomsverksamhet, eftersom de flesta klubbarna inte tillåter medlemmar under . I har man tävlat i thaiboxning . För att få delta måste man vara . av de aktiva i tävlar. När det gäller träningen varierar uppläggningen mellan klubbarna, men ofta tränar man två och två under ledning av en instruktör som anger vilka tekniker som ska utföras. Träningen ger kondition och styrka och viss smidighet. Självförsvar är inte en del av sporten. Huvudinriktningen är motion. I en thaiboxningsmatch är i stort sett alla sparkar och slag tillåtna. De typer av domslut som kan bli aktuella i en match är: vinst på poäng, genom att motståndaren ger upp, genom att domaren stoppar matchen (RSC), genom diskvalifikation eller genom knockout. De regler som tillämpas i följer de inter- nationella amatörreglerna, med skillnaden att armbågarna inte får användas i . När det gäller skador anger att de som rapporterats varit få och lindriga. tillbaka används huvudskydd, benskydd, väst samt tandskydd och suspensoar. Dessutom används boxningshandskar. Också inom thaiboxningen finns särskilda bestämmelser om hur som måste passera innan en tävlande som slagits knockout åter får gå en match. har varit i bruk . I den finns information om den aktives graderingar, tränare, eventuella skador samt antal matcher, resultat, samt gällande läkarunder- sökning. anser att en hel del av de ung- domar som söker sig till deras klubbar kan beskrivas som oroliga ungdomar. De flesta klubbarna uppges vara aktiva i stävjandet av våld och droger och engagerar sig i olika lokala kampanjer och ideella organisationer. Vad gäller dopning, så meddelar att man följer samma regler avseende dopning som idrotter inom gör. Det utförs emellertid inga dopnings- kontroller, eftersom man inte anser sig ha råd med det. De lokaler som utnyttjas för thaiboxning ägs både av privata hyresvärdar och kommuner. Föreningarna erhåller bidrag för lokalkostnader från kommunerna. Capoeira kommer från och sägs ha sitt ursprung i de afrikanska slavarnas frihetskamp mot vita slavägare. finns två huvudgrenar inom capoeiran, dels en traditionell variant kallad och dels en som kallas regional och dess efterföljare contemporánea. bildades för att för- söka skapa en gemensam organisation för de föreningar som bedriver capoeiraverksamhet i . Förbundet ansökte om inträde i . Ansökan är avsedd att prövas vid . uppger att det finns omkring 20 föreningar i med sammanlagt mellan 1 000 och 1 500 utövare. Förbundet anger att andelen kvinnliga utövare är . Vissa av de större föreningarna bedriver speciell barnträning men de flesta föreningarna har inte någon sådan verksamhet. I capoeira förekommer varken tävlingar eller bälten. Det förekommer däremot både bälten och tävlingar i capoeira regional och contemporánea. Tävlingen kallas att spela mot varandra. Spelet utövas till en melodi, som det gäller att anpassa sig till. Det går ut på att visa sina tekniker utan att träffa hårt. Deltagarna kan toucha varandra eller stanna precis innan för att visa kontroll. Domarna bedömer kontinuitet, karaktär, snabbhet, teknik och kontroll. Poängen ges till spelet i dess helhet, inte till den enskilde utövaren. Det gäller därför att båda parter spelar bra för att få höga poäng. Någon statistik över skador i capoeira finns inte. Shootfighting har sitt ursprung i , där elitutövare från olika sporter, bl.a. judo, thaiboxning och brottning tränade och tävlade tillsammans. De enades om ett regelsystem som skulle ge utövare från olika kampidrotter möjlighet att tävla mot varandra. är det nationella förbund som administrerar idrotten. Det finns inte något internationellt förbund och är inte anslutet till någon riksorganisation. Varje enskild förening är dock ansluten till , som beskrivs som kampsidrottens stilorga- nisation. har cirka 50 anslutna skolor i nio länder. I finns 12 skolor/föreningar med tillsammans cirka 750 utövare, där flertalet är män (). Normalt har klubbarna en 15-årsgräns för att få börja träna shootfighting. Snittåldern på de svenska utövarna ligger på 20–och de flesta börjar träna i den åldern. Shootfighting är först och främst en tävlingsidrott. Men många tränar också för att de tycker att det är roligt och för att hålla sig i form. Det är ingen traditionell kampart och det finns ingen självförsvarsinriktning. För att få tävla i shootfighting måste man ha fyllt . Shootfighting är en kampidrott som omfattar flera olika kampmoment; stående kamp med slag och sparkar och stående brottning med kast och nedtagningar, samt markkamp med positionsbrottning och lås. Slag och sparkar är således inte tillåtna mot en liggande motståndare. Shootfighting omfattar obeväpnad tävlingskamp där målet är att tekniskt och taktiskt utmanövrera motståndaren, inte att skada densamme. I tävlingsmomentet är slag (B-klass med öppen hand, A-klass med knuten hand och särskilt utformad handske), runda sparkar mot ben, kropp och huvud, samt raka sparkar och knän mot kropp tillåtna i stående kamp. I markkamp är slag, sparkar etc. inte tillåtet. Alla sorters kast och nedtagningar är tillåtna, man får dock inte kasta motståndaren hållande endast om huvud/nacke eller kasta motståndaren så att denne landar på endast huvud/nacke. Alla sorters submissionstekniker (ledlås, stranguleringar etc.) är tillåtna utom s.k. heel-hook (risk för knäskador) och lås som innefattar våld/tryck mot struphuvudet. En utövare vinner genom något av det följande: submission (motståndaren ger upp genom att klappa upprepade gånger) teknisk knockout (motståndaren kan/bör ej fortsätta matchen), knockout (motståndaren blir uträknad efter nedslagning), diskvali- ficering p.g.a. att motståndaren utför otillåten teknik eller genom domslut, om matchen går full tid. I det senare fallet avgör tre poängdomare matchen utifrån teknisk skicklighet, aktivitet samt sportslighet. På 335 matcher rapporterar tre knockouter. Inga skador uppges ha resulterat i försäkringsärende eller krävt återbesök till läkare. De vanligaste skadorna anges vara lättare ligamentskador. Startböcker har inte använts på ett standardiserat sätt ännu, men man arbetar just nu med en online- startbok där uppgifter om samtliga tävlande kommer att finnas tillgängliga på internet för tävlingsarrangörer och instruktörer. arrangerar instruktörs- utbildningar och dessa besöks av instruktörer från alla anslutna länder. Dessa utbildningar omfattar allt från teknikträning och träningsmetodik, till hjärt- och lungräddning och kostlära. Krav maga kommer från och har skapats . Krav maga beskrivs av företrädare för verksamheten som ett renodlat, enkelt och realistiskt självförsvar som syftar till att öka den personliga säkerheten samt välmåendet för utövaren. Det finns sju krav maga klubbar i , spridda från i söder till i norr. Krav Maga har cirka 400 utövare, varar är kvinnor. Den övervägande delen av utövarna är . Normalt har krav maga en åldersgräns för träning . Någon nationell organisation för krav maga finns inte och klubbarna är inte anslutna till någon riksorganisation. Däremot är de anslutna till , som är idrottens stilorganisation. Organisationen bedriver ledarutbild- ningen, som innefattar bl.a. teknikträning, träningsmetodik samt kost- och näringslära. Eftersom det inte bedrivs någon renodlad ungdomsverksamhet i , läggs endast en liten del av utbild- ningen på barnverksamhet. Några tävlingar i krav maga förekommer inte. Regelsystemet beskrivs som de nödvärnslagar som finns i respektive land. De tekniker som används är bl.a. slag, sparkar, knän, armbågar, ledlås, nedtagningar och kontrolltekniker. Eftersom träningen syftar till försvar i verkliga situationer, läggs mycket vikt på i kampidrottssammanhang mer ovanliga typer av situationer. Exempel på detta är försvar mot attack bakifrån, mot attack med kniv, mot attack från två eller flera motståndare. Det läggs också stor vikt vid att aldrig använda mer våld än vad nöden kräver. Vid mer avancerad krav maga-träning lär man sig också att försvara andra människor mot attacker. Utövarna lär sig att försvara sig mot attacker och att snabbt ta kontroll över situationen. Det väsentliga sägs vara försvar och att klara sig själv helskinnad, inte att vinna. Att ta kontroll över situationen kan därför innebära att man helt enkelt flyr, efter att en attack avvärjts. Företrädare för krav maga uppger att säkerhet är en stor del av träningen och att skador därför är ovanliga. De vanligaste skadorna uppges vara lättare ligamentskador. De filippinska kamparterna innefattar ungefär etthundra olika system och ännu fler olika stilar. Det samlade namnet på dessa är kali. innehåller de samlade systemen för självförsvar – både med och utan vapen. Karaktäristiskt är användandet av armslånga käppar, svärd och knivar. De tekniker man använder med vapen används sedan när man ska försvara sig obeväpnat mot en beväpnad angripare. används tillsammans med sikaran – filippinsk kickboxning. I sikaran används sparkar, slag, kast m.m. för att för- svara sig mot olika angrepp. Suntukan stickfighting är ett tränings- sätt för att kunna använda traditionella filippinska vapentekniker effektivt oavsett stiltillhörighet. Ett av målen med suntukan är att förbättra förutsättningarna för en effektiv stil vid fullkontaktkamp. Inom denna stilart används också , för att utveckla utövarnas förmåga i kampsituationen. Stickfighting inkluderar slag med käpp och händer, sparkar, svep och kast. Suntukan stick- fighting sägs ha använts av bland andra polis och militära special- förband i och . I finns det sex klubbar och antalet aktiva beräknas till cirka 100–150 (500 om man räknar in alla filippinska arter). Majoriteten av utövarna är män och de allra flesta är mellan . Det förekommer inte någon barnverksamhet, då det anses kräva en viss mognad för att utöva arten. En viktig del i träningen är att hålla traditioner och arv vid liv. Ett av de internationellt mest kända systemen inom kali är pekiti tirsia kali. I finns endast tre klubbar cirka 40 aktiva utövare inom stilen. Det bedrivs inte någon tävlingsverksamhet, utan betoningen ligger på självförsvar och spridandet av filippinsk tradition och kultur. De svenska klubbarna tillhör Pekiti Tirsia Europe som också sköter godkännandet av svenska instruktörer. Vid träningen görs skillnad på traditionella tekniker och rena själv- försvarstekniker. Nödvärnsrätt är en teoretisk del av graderings- systemet.