sou · GRB387d1 · 2004-01-01 00:00:00 — Om den som söker tillstånd till färdtjänst behöver en eller flera ledsagare i samband med resorna, skall tillståndet gälla även för denna eller dessa led- sagare.I denna lag avses med led- sagare en enskild som behöver följa med tillståndshavaren i sam- band med resorna för att han eller hon skall kunna genomföra sina resor och ändamålen med dessa. Innan en trafikhuvudman prövar en ansökan skall den kommun där den sökande är folkbokförd höras. Tillstånd till färdtjänst skall meddelas för dem som på grund av funktionshinder, som inte endast är tillfälligt, har väsentliga svårig- heter att förflytta sig på egen hand eller att resa med allmänna kom- munikationsmedel. Tillståndet omfattar inte transporter som av någon annan anled- ning bekostas av det allmänna. När färdtjänsten rör barn skall i varje enskilt fall särskilt beaktas vad hänsynen till barnets bästa kräver. Med barn avses varje människa under . 8 § Om den som söker tillstånd till färdtjänst behöver ledsagare under resorna, skall tillståndet gälla även ledsagaren. Om det är skäligt att den som söker tillstånd till färdtjänst skall ha sällskap på resorna av en eller flera medresenärer, skall till- ståndet gälla även för denna eller dessa. I denna lag avses med med- resenär en enskild som utan att vara ledsagare reser i sällskap Tillstånd till färdtjänst med- Tillstånd till färdtjänst med- delas eller tills vidare. delas eller tills vidare. Tillstånd får i skälig omfattning Tillstånd får i skälig omfattning förenas med föreskrifter om vilket färdsätt som får användas, vilket färdsätt som får användas hur många resor tillståndet om- och inom vilket område resor fattar och inom vilket område resor får göras. särskilda skäl får tillståndet även i övrigt förenas med villkor. Tillstånd får också förenas med föreskrifter om hur många resor av väsentlig betydelse för den enskilde får dock begränsas till endast om det är skäligt. villkor som tar hänsyn till den enskildes funktionshinder och de behov som följer av funktions- hindret. Är en kommun tillståndsgivare, bestäms grunderna för avgifterna av kommunen. Är en trafikhuvudman tillståndsgivare, bestäms grunderna för avgifterna av 1. kommunerna och i länet, om de är länstrafik- ansvariga, eller 2. det regionförbund som är länstrafikansvarigt, eller 3. enbart kommunerna i länet, om de är länstrafikansvariga och om överenskommelse om detta har träffats med , om det hör till de länstrafik- ansvariga. De kommuner som inte har överlåtit sina uppgifter enligt denna lag till trafikhuvudmannen får dock inte delta i beslutet. Kan enighet inte uppnås om grunderna för avgifterna, skall dessa bestämmas av regeringen. Avgifterna skall vara skäliga och får inte överstiga tillstånds- givarens självkostnader. 1.Denna lag träder i kraft . 2.I fråga om beslut avseende färdtjänst som har meddelats före ikraftträdandet av lagen (1997:736) om färdtjänst gäller äldre bestämmelser. 3.Lagen (1997:736) om färdtjänst skall tillämpas på tillstånd till färdtjänst som har meddelats före ikraftträdandet . lag om ändring i lagen (1997:735) om riksfärdtjänst Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1997:735) om riksfärd- tjänst dels att 4–6, 8 och 13 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny bestämmelse, 8 a §, av följande lydelse. Riksfärdtjänst får anlitas av den som efter ansökan har fått till- stånd till det. Frågor om tillstånd prövas av kommunen där den sökande är folkbokförd eller, om kommunens uppgifter enligt denna lag över- låtits till trafikhuvudmannen i länet, av trafikhuvudmannen (till- ståndsgivaren). Innan en trafikhuvudman prövar en ansökan skall den kommun där den sökande är folkbokförd höras. Tillstånd skall meddelas om 1.resan till följd av den sökandes funktionshinder inte till normala reskostnader kan göras med allmänna kommunikationer eller inte kan göras utan ledsagare, 2.ändamålet med resan är rekreation eller fritidsverksamhet eller någon annan enskild angelägenhet, 3.resan görs inom från en kommun till en annan kommun, 4.resan görs med taxi, ett för ändamålet särskilt anpassat fordon eller med allmänna kommunikationer tillsammans med ledsagare, och 5.resan inte av någon annan anledning bekostas av det allmänna. När riksfärdtjänsten rör barn skall i varje enskilt fall särskilt beaktas vad hänsynen till barnets bästa kräver. Med barn avses varje människa under . Om den som söker tillstånd till riksfärdtjänst behöver led- sagare under resan, skall till- ståndet gälla även ledsagaren. Om den som söker tillstånd till riksfärdtjänst behöver en eller flera ledsagare i samband med resan, skall tillståndet gälla även för denna eller dessa ledsagare. I denna lag avses med ledsagare en enskild som behöver följa med tillståndshavaren i samband med resan för att han eller hon skall kunna genomföra sin resa och ändamålet med denna. Vid resa med riksfärdtjänst skall tillståndshavaren betala en får tillståndsgivaren ta ut en avgift (egenavgift) som motsva- avgift (egenavgift) enligt grunder rar normala reskostnader med som bestäms enligt 8 a §. reskostnader med allmänna färd- om dessa avgifter. närmare föreskrifter om reduce- rad avgift för vissa grupper av tillståndshavare. Ersättning för en riksfärdtjänstresa lämnas med ett belopp som motsvarar skillnaden mellan reskostnaden och egenavgiften. Ersättning för ledsagarens resa skall dock motsvara kostnaden för resan. Ersättningen betalas till den som utfört transporten eller till den som har betalat transporten. Beslut om ersättning meddelas av tillståndsgivaren. Är en kommun tillståndsgivare, bestäms grunderna för avgifterna av kommunen. Är en trafikhuvudman till- ståndsgivare, bestäms grunderna för avgifterna av 1. kommunerna och lands- tinget i länet, om de är länstrafik- 2. enbart kommunerna i länet, om de är länstrafikansvariga och en överenskommelse om detta har träffats med , om det hör till de länstrafikansvariga. De kommuner som inte har denna lag till trafikhuvudmannen får dock inte delta i beslutet. enighet inte uppnås om grunder- na för avgifterna, skall dessa bestämmas av regeringen. enligt denna lag får överklagas enligt 5 8 och 9 §§ får över- hos allmän förvaltningsdomstol. klagas hos allmän förvaltnings- När ett aktiebolag är tillstånds- När ett aktiebolag är givare skall bolaget därvid vara den enskildes motpart. därvid vara den enskildes mot- ningstillstånd krävs vid över- klagande till kammarrätten. vid överklagande till kammar- Denna lag träder i kraft . lag om viss behandling av personuppgifter inom färdtjänsten och riksfärdtjänsten Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag gäller utöver personuppgiftslagen (1998:204) vid kommuners och trafikhuvudmäns behandling av personuppgifter i tillståndsregister eller beställningsregister inom färdtjänsten och riksfärdtjänsten, om behandlingen är helt eller delvis automatiserad eller om uppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en struktu- rerad samling personuppgifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier. Lagen gäller även sådan behandling av personuppgifter som avses i första stycket och som en enskild utför i ett beställningsregister. Behandling av personuppgifter som är tillåten enligt denna lag får utföras även om den registrerade motsätter sig behandlingen. 2 § I denna lag avses med tillståndsregister och beställningsregister: sådana register som förs för de ändamål som anges i 3 och 4 §§, trafikhuvudman: detsamma som i lagen (1997:734) om ansvar för viss kollektiv persontrafik. 3 § Ett tillståndsregister får användas för 1.handläggning av ärenden enligt lagen (1997:736) om färdtjänst och lagen (1997:735) om riksfärdtjänst, 2.planering och utvärdering av färdtjänsten och riksfärdtjänsten, 3.framställning av statistik. 4 § Ett beställningsregister inom färdtjänsten och riksfärdtjänsten får användas för 1.planering, samordning, beställning och annan administration av resor, 2.planering och utvärdering av färdtjänsten och riksfärdtjänsten, 3.framställning av statistik. 5 § En myndighet är personuppgiftsansvarig för behandling av personuppgifter i tillståndsregister och beställnings- register som den för. En trafikhuvudman är personuppgiftsansvarig för behandling i sådana register som den för. En juridisk eller en fysisk person som ansvarar för privat verk- samhet är personuppgiftsansvarig för behandling av personupp- gifter i ett beställningsregister som den för i sin verksamhet. Innehåll i ett tillståndsregister 6 § I ett tillståndsregister får för de ändamål som anges i 3 § behandlas dels handlingar som har upprättats eller kommit in i ett ärende, dels uppgifter om 1.en fysisk persons identitet samt bosättning, telefonnummer, behov av tolk och andra liknande uppgifter som behövs för kom- munikation med personen, 2.ärendenummer, ärendekoder, ärendemening och andra upp- gifter som beskriver ett ärende, 3.händelser och åtgärder under ett ärendes handläggning, och 4.sakförhållanden och andra omständigheter som har betydelse i ett ärende. 7 § Uppgifter som avses i 6 § 1 får behandlas även om de utgör känsliga personuppgifter. I övrigt får uppgifter som avses i 6 § och som utgör känsliga personuppgifter behandlas endast om 1. behandlingen utförs i löpande text och uppgifterna har lämnats i ett ärende eller är nödvändiga för handläggningen av ärendet, eller 2. uppgifterna rör hälsa och har lämnats i ett ärende eller är nödvändiga för de ändamål som anges i 3 §. I handlingar som har kommit in i ett ärende får känsliga personuppgifter dock behandlas utan de begränsningar som anges i första och andra styckena. Innehåll i ett beställningsregister 8 § I ett beställningsregister får för de ändamål som anges i 4 § behandlas uppgifter om 1.en fysisk persons identitet samt bosättning, telefonnummer, behov av tolk och andra liknande uppgifter som behövs för kom- munikation med personen, och 2.uppgifter om sakförhållanden och andra omständigheter som har betydelse för anordnande av resor. 9 § Uppgifter som avses i 8 § 1 får behandlas även om de utgör känsliga personuppgifter. I övrigt får uppgifter som avses i 8 § och som utgör känsliga personuppgifter behandlas endast om de rör hälsa och är nöd- vändiga för de ändamål som anges i 4 §. Regeringen meddelar närmare föreskrifter om vilka hälsoupp- gifter som får behandlas enligt andra stycket. 10 § Som sökbegrepp i tillståndsregister och beställningsregister får endast användas namn, personnummer, telefonnummer, kund- nummer och andra liknande uppgifter som identifierar en person. Som sökbegrepp i ett tillståndsregister får dessutom användas ärendenummer och andra liknande uppgifter som identifierar ett ärende. Vid planering och utvärdering av färdtjänsten och riksfärd- tjänsten samt vid framställning av statistik får endast andra upp- gifter än de som anges i första stycket användas som sökbegrepp. 11 § Uppgifter i ett beställningsregister skall gallras senast efter utgången av det kalenderår då tillståndet till färdtjänsten eller riksfärdtjänsten upphörde. 12 § Vad som anges i 11 § hindrar inte att arkivmyndigheten i en kommun eller ett landsting meddelar beslut om att uppgifter i ett beställningsregister som förs av en kommun eller en trafikhuvud- man skall gallras eller bevaras. 13 § Endast den som behöver ha tillgång till uppgifter i ett beställ- ningsregister för de ändamål som anges i 4 § får ha direktåtkomst till uppgifterna. Sådan åtkomst får endast omfatta de uppgifter som behövs för att anordna resor. En enskild får dock i andra fall än som anges i första stycket ha direktåtkomst till uppgifter om sig själv i ett beställningsregister, om regeringen har meddelat föreskrifter om det. 14 § Bestämmelserna i personuppgiftslagen (1998:204) om rättelse och skadestånd gäller även vid behandling av personuppgifter enligt denna lag. 15 § En kommuns eller en trafikhuvudmans beslut om rättelse och om information enligt 26 § personuppgiftslagen (1998:204) får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Andra beslut enligt denna lag får inte överklagas. En trafikhuvudman som är ett aktiebolag skall vara den enskildes motpart i domstol när dess beslut överklagas. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Bestämmelsen om skadestånd skall tillämpas endast om den omständighet som yrkandet hänför sig till har inträffat efter det att lagen har trätt i kraft beträffande den aktuella behandlingen. Bestämmelserna i lagen skall inte börja tillämpas förrän när det gäller behandling av personupp- gifter som påbörjats före och be- handling som utförs för ett visst ändamål, om behandling för ändamålet påbörjats före . förordning om ändring i förordningen (1993:1148) om egenavgifter vid resor med riksfärdtjänst Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (1993:1148) om egenavgifter vid resor med riksfärdtjänst dels att 1 och 2 §§ skall upphöra att gälla, dels att 3 § skall ha följande lydelse. Egenavgiften skall uppgå till följande belopp 1 501 och längre Resenärer under och studerande som innehar Centrala rabattkort eller kårs studentkort skall betala av egenavgift. 1 Senaste lydelse 1996:1094. Denna förordning träder i kraft . förordning om ändring i förordningen (1997:652) med instruktion för Härigenom föreskrivs att 4 § förordningen (1997:652) med instruktion för skall ha följande lydelse. 1.frågor om trafik på väg och i terräng, 3.frågor om körkort, förarutbildning och förarprov, 4.frågor om yrkestrafik, 5.frågor om fordons beskaffenhet och utrustning, 6.frågor om handikappanpassning av kollektivtrafik på väg, 7.frågor om väganordningars tekniska utförande, 8.frågor om avgränsning av väghållningsområden, 9.prövning av arbetsplaner för vägbyggnadsföretag, 10.fördelning och tillsyn av statliga bidrag till enskild väg- hållning, trafikhuvudmän och kommuner, 11.ansökningar om ekonomiskt bidrag från Europeiska unionen till svenska vägprojekt, 12.nationell och regional samordning av trafiksäkerhetsarbetet på väg, 13.samordning och genomförande av djupstudier av samtliga vägtrafikolyckor som har medfört att någon avlidit. 14.frågor om färdtjänst och riksfärdtjänst. Denna förordning träder i kraft . 2 Senaste lydelse 2002:804 förordning om beställningsregister inom färdtjänsten och riksfärdtjänsten Härigenom föreskrivs följande. 1 § Begrepp i denna förordning har samma betydelse som i lagen (2005:000) om viss behandling av personuppgifter inom färdtjänsten och riksfärdtjänsten. 2 § I ett beställningsregister får det finnas uppgifter om hälsa som avser den enskildes möjlighet att samåka med andra personer eller som avser den enskildes behov av a)hjälpmedel, b)specialfordon, c)ledsagare, d)viss placering i fordonet, e)ett sanerat eller på annat sätt anpassat fordon, eller f)viss service för att transporten skall kunna utföras. Denna förordning träder i kraft . Utredningen har i uppdrag att överväga behovet av ändringar i regelverken för färdtjänsten och riksfärdtjänsten. Utgångspunkten skall vara redovisning i bl.a. publikationen nr 2001:95 av vissa frågor som berör nämnda verksamheter. Utredningen skall också ta hänsyn till vad som framkommit vid Näringsdepartemen- tets remissbehandling av redovisning. Remissyttran- dena och en sammanställning av dessa finns tillgängliga i Närings- departementet (N2000/8680/TP). Vidare skall utredningen kartlägga vilka tjänster som enligt gällande bestämmelser kan överlåtas på trafikhuvudmannen utan att upphandling sker. Utredningen skall därvid särskilt analysera förhållandet mellan lagen (1992:1528) om offentlig upphandling, lagen (1997:736) om färdtjänst och lagen (1991:419) om resekost- nadsersättning vid sjukresor såvitt avser möjligheten till samord- ning av beställningar. Mot bakgrund av kartläggningen skall utred- ningen överväga om det är lämpligt att undanta samordningen av beställning av sjuk- och färdtjänstresor i en beställningscentral från upphandlingskravet i lagen om offentlig upphandling. Mot bakgrund av kommunernas och trafikhuvudmännens behov av att registrera färdtjänstberättigade skall utredningen dessutom föreslå hur behandlingen av personuppgifter i sådana register skall författningsregleras. Utredningen skall särskilt beakta att endast de uppgifter om de färdtjänstberättigades hälsa som oundgängligen är nödvändiga för att färdtjänsten skall kunna tillhandahållas bör registreras. Utredningen skall även i övrigt beakta den enskildes behov av skydd mot otillbörliga ingrepp i hans eller hennes person- liga integritet samt överväga i vad mån det är nödvändigt för enskilda trafikutövare, såsom taxiföretag, att få tillgång till upp- gifter som rör de färdtjänstberättigades hälsa. Utredningen skall i ett delbetänkande redovisa sina förslag om behandling av personuppgifter i register inom färdtjänsten och riksfärdtjänsten. Enligt kommittédirektiven är det angeläget att förslagen träder i kraft , varför författnings- förslagen i delbetänkandet skall ske i förordning. Enligt direktiven skall dock utredningen i slutbetänkandet förslå hur en sådan författningsreglering skall ske i lag. Direktiven i dess helhet framgår av bilaga 1. Utredningen har till regeringen överlämnat del- betänkandet Behandling av personuppgifter inom färdtjänsten och riksfärdtjänsten, SOU 2003:4. Arbetet med slutbetänkandet inleddes . För att få en uppfattning om bl.a. ändamålet med olika register inom färdtjänsten och riksfärdtjänsten har utredningen, med bistånd av , och , genomfört en enkätundersökning som vänt sig till vissa kommuner och trafikhuvudmän. Enkäten redovisas i bilaga 2 och vilka som besvarat denna redovisas i bilaga 3. Utredningen har vidare tagit del av ett större antal beslut från Datainspektionen avseende olika register inom färdtjänsten En del av utredningens arbete har varit att med utgångspunkt i redovisning av färdtjänstens utveckling och tillstånd – överväga behovet av ändringar i lagen (1997:736) om färdtjänst och lagen (1997:735) om riksfärdtjänst. Utredningen har därvid beaktat bl.a. vad som framkommit vid remissbehandling av redovisning. Såsom anförts finns remissyttrandena och en sammanställning av dessa tillgängliga i . Remissinstanserna redovisas i bilaga 4. Utredningen har sammanträffat med företrädare för bl.a. Unga synskadade, , lingsstörda Barn, Ungdomar och Vuxna, , , och , och . Utredningen har vidare sammanträffat med och represen- tanter från . Sammanträden och diskussioner har även skett med företrädare för läns , , Svenska Lokal- trafikföreningens nätverk för erfarenhetsutbyte om integrerad trafik, , kommun, kommun, Bjuvs kommun, kommun och . Utredningen har vidare deltagit i konferens och i en konferens om handikappoliti- ken som höll i . Arbetet med detta betänkande har bedrivits i nära samråd med bl.a. experter som representerat kommunerna, trafikhuvudmännen och olika organisationer för funktionshindrade. har bistått utredningen med beräkningar av ekonomiska konsekvenser av förslagen i betänkandet. Utredningen har också haft samråd med Datainspektionen och (N 2001:05). I Svenska s. 12 beskrivs hur det till en början var olika välgörenhetsorganisationer, bl.a. Röda Korset och , som tog sig an frågorna om funktions- hindrades isolering samt svårigheter att förflytta sig och att resa. Välgörenhetsorganisationerna tillhandahöll transporter för funk- tionshindrade, ofta i medlemmarnas privatbilar och på deras bekostnad. På en del orter engagerade sig personer inom brand- kårerna i transporter för funktionshindrade. i var först i landet med att organisera resor för funktionshindrade, vilket skedde . Detta var en helt frivillig insats. Det förekom också att föreningar eller enskilda ordnade insamlingar för inköp av handikappfordon. Transporterna utfördes sedan i föreningens regi eller så skänktes bilen till kommunen för att denna sedan skulle ombesörja resorna. började några kommuner att anordna färd- tjänst. I vissa fall togs första steget av föreningar som t.ex. . hade färdtjänst inrättats i fyra kommu- ner och i 100 av landets då 850 kommuner. utfärdade rekommendationer till kommunerna hur verksamheten skulle organiseras och lämnade förslag till val av transportörer, bl.a. brandkår, bussbolag och taxi. I betänkandet Bättre socialtjänst åt handikappade (SOU 1970:64) aktualiserade frågan om statsbidrag till färdtjänst. Enligt utredningen var det viktigt att färdtjänst skulle finnas att tillgå i samtliga kommuner. Kommunerna skulle vara huvudmän och ett statsbidrag skulle utgå. Frågan om statsbidrag till färdtjänst togs upp till ny behandling av den kommunalekonomiska utredningen i delbetänkandet Statsbidrag till , hemhjälp och familjedag- hemsverksamhet (SOU 1974/41). Utredningen föreslog att ett statsbidrag skulle utgå av kommunernas bruttodrifts- kostnader för verksamheten. beslutade därefter (prop. 1974:141, SoU 41, rskr. 345) att ett sådant statsbidrag skulle införas fr.o.m. . inrättades färdtjänst i samtliga kommuner. När socialtjänstlagen (1980:620) trädde i kraft blev det en skyldighet för kommunerna att anordna färdtjänst. och genomfördes föränd- ringar av reglerna, vilket har lett fram till att det specialdestinerade bidraget inkluderats i det generella bidraget till landets kommuner. Genom lagen (1997:736) om färdtjänst, vilken trädde i kraft , ersattes socialtjänstlagens dåvarande bestämmelser om färdtjänst. Färdtjänsten skall numera främst, i stället för lämnande av bistånd, betraktas som en trafikpolitisk tjänst i syfte att bidra till en tillfredställande trafikförsörjning också för funktionshindrade. 2.2Färdtjänst enligt tidigare bestämmelser i social- tjänstlagen (1980:620) Färdtjänst kunde enligt den numera upphävda socialtjänstlagen utgå antingen som bistånd enligt 6 § eller som service enligt 10 §. Kommunerna kunde också tillämpa båda paragraferna. Regeringen föreslog i proposition 1996/97:124 om ändring i socialtjänstlagen att 6 § skulle kompletteras med tilläggsbestämmelser som bl.a. preciserade rätten till vad som benämndes annat bistånd. I en föreslagen 6 f § angavs att med sådant bistånd avsågs bl.a. färd- tjänst. Den föreslagna ändringen beträffande färdtjänst i 6 f § socialtjänstlagen trädde dock inte i kraft. Färdtjänst enligt 6 § socialtjänstlagen Av 6 § socialtjänstlagen i dess lydelse före fram- går att den enskilde har rätt till bistånd av försörjning och sin livsföring i övrigt, om hans behov inte kan tillgodoses på annat sätt. Den enskilde skall genom biståndet tillförsäkras en skälig levnadsnivå. Biståndet skall vidare utformas så att det stärker den enskildes resurser att leva ett självständigt liv. Det har inte närmare preciserats i lagtext vad som skall anses som skälig levnadsnivå utan i stället har det överlämnats åt kommunerna att fastställa vilken levnadsnivå som skall anses som skälig. Kommunernas bedömningar i detta avseende har sedan i vissa fall varit föremål för förvaltningsdomstolarnas prövning. I portalparagrafen till socialtjänstlagen, 1 § i dess lydelse före , stadgades följande. Samhällets socialtjänst skall på demokratins och solidaritetens grund främja människornas ekonomiska och sociala trygghet, jämlikhet i levnadsvillkor och aktivt deltagande i samhällslivet. skall under hänsynstagande till människans ansvar för sin och andras sociala situation inriktas på att frigöra och utveckla enskildas och gruppers egna resurser. Verksamheten skall bygga på respekt för människornas självbestämmanderätt och integritet. I förarbetena till den numera upphävda socialtjänstlagen (prop. 1979/80:1 Del A s. 182 ff) uttalades att skulle utgå från ett synsätt som beaktade individens totala situation och omgivning. En helhetsbedömning skulle göras av den enskildes förhållanden och vilka insatser som kunde vara behövliga och skäliga för att ge den enskilde möjlighet att klara sin livsföring på egen hand. Kommunerna kunde således vid sin bedömning av tillstånd till färdtjänst väga in olika faktorer som man ansåg hade betydelse, såsom den enskildes ekonomi, tillgången på kollektiv- trafik, läkarintyg om behov m.m.