sou · GRB36d4 · 2004-01-01 00:00:00 — Risken för aggression mellan enskilda djur måste undvikas genom att varje djur tillåts upprätthålla individual- distans. Utrymmet per gris om kroppsvikt vid transporter bör vara för att uppfylla kravet på naturliga kroppsställningar. För större djur skall ytan ökas i motsvarande mån. Vid transporter bör, om temperaturen i transportutrymmet är eller kan befaras överstiga , utrymmet per gris om vara . Takhöjden skall vara över högsta punkten på det största djuret. Tillgänglig yta per nötkreatur måste vara så stor att varje enskilt djur kan kompensera fordonets rörelser genom att flytta fötterna utan att hindras av intillstående djur. Takhöjden skall vara sådan att det är mellan taket och högsta punkten på det största djuret när det står med huvudet i normalt höjd position. Tillgänglig yta per får måste vara så stor att varje enskilt djur kan kompensera fordonets rörelser genom att flytta fötterna utan att hindras av intillstående djur. Takhöjden skall vid mekanisk ventila- tion vara sådan att det är mellan taket och högsta punkten på det största djuret. Vid naturlig ventilation bör det vara . Yta/får bör för att ge djuren tillräckligt utrymme bör vara följande: kg: ; Får 30–: , 60–: , >100 kg: . För oklippta djur skall dessa ytor ökas . Ytor för getter bör vara enligt följande: Killingar <30 kg: ; Getter: 30–: , >60 kg: 0,45. Getter som ej tidigare gått i gemensamt i samma grupp skall transporteras skilda från varandra. För i varje fall något tyngre kalkoner är visat att de nu gällande utrymmeskraven per djur i EU liksom de av FAWC rekommende- rade är helt otillräckliga och därför bör ökas varvid de värden som anges i formeln utarbetad av Ellerbrock & Knierim (2002) bör vara normgivande. Om slaktdjur transporteras i grupper måste djuren vara lika stora. Risk föreligger ändå att djur sätter sig ned och då blir skadade genom att de övriga trampar på dem. För slaktstruts bör därför mobila slakterier som möjliggör slakt på uppfödningsgården efter- strävas. Inverkan på hälsa och välfärd av klimat och ventilation under transporten Vid de allra flesta transporter utgör oavsett djurslag hög ytter- temperatur större hälsorisker än låg yttertemperatur. Temperaturen och luftfuktigheten i djurutrymmet tenderar att stiga om inte utrymmets ventilation är anpassad till de påfrestningar som en hög yttertemperatur utgör. Ju djur utsatts för höga tempera- turer ju högre är risken för att deras termoreglering utsätts för kollaps. Detta innebär inte att låga yttertemperaturer inte också kan innebära hälsorisker, särskilt för vissa djurslag, som t.ex. fjä- derfä, och för unga djur oavsett djurslag. ratur och hög luftfuktighet skapar även vid modest yttertemperatur stress hos djur i delar av djurutrymmet om inte fordonet är utrustat med fungerande luftkonditionering i alla delar av djurutrymmet (1994). Transportfordon måste följaktligen vara så utrustade att de medger för djuren att upprätthålla en nor- mal termoreglering oavsett om fordonet är i rörelse eller står stilla. Hög ammoniakhalt i luften innebär att cilierna i andningsvägarna förlamas vilket innebär störningar i andningsapparatens normala funktion med minskad motståndskraft mot infektioner som följd. Därför är det nödvändigt att regelbundet avlägsna gödsel och göd- selförorenat strö från transportutrymmen. genomfördes av SJV ett inspektionsprojekt av djur- transporter varvid 464 fordon inspekterades. Typen av ventilation fördelade sig på naturlig, mekanisk, automatisk luftkonditionering (air condition), blandad resp. annan typ enligt följande: för häst , , , resp. , för svin , , , resp. , för nötkreatur , , resp. , för ren , , resp. , för fjäderfä , , , resp. (SJV 2001). Fördelningen av transportfordon där till- räckligt respektive inte tillräckligt med ventilationsöppningar fanns var följande: för häst resp. , för svin resp. , för nötkreatur resp. , för ren resp. för fjäderfä resp. . Fördelningen av transportfordon där tillräcklig respektive inte tillräcklig ventilationskapacitet bedömdes föreligga var följande: för häst resp. , för svin resp. , för nötkreatur resp. , för ren resp. för fjäderfä resp. . Fördelningen av transportfordon med respektive utan temperaturmätare var följande: för häst resp. , för svin resp. , för nötkreatur resp. , för ren resp. för fjäderfä resp. . Fuktighetsmätare synes inte finnas i svenska transportfordon. Utrustning för mätning av relativ fuktighet har prövats och utvärderats och visat sig ge en mätsäker- het på (1966). Kommersiellt tillgängliga fuktighetsmätare fungerar inom området 20–rela- tiv fuktighet med en säkerhet på ±4 %, förutsatt att regelbunden kalibrering sker, vilket beroende på typ av sensor måste ske från till varje halvår (1996). Fördelningen av fordon med resp. utan videokamera för övervakning av djuren från förar- hytten fördelade sig enligt följande: för häst resp. , för svin resp. , för nötkreatur resp. , för ren resp. för fjäderfä resp. . understiga respektive överstiga enligt följande: för häst resp. , för svin resp. , för nötkreatur resp. , för ren resp. för fjäderfä resp. . Fördel- ning av användning respektive ej användning av el-pådrivare var följande: för häst resp. , för svin resp. , för nötkreatur resp. , för ren resp. 100. Enligt uppgifter från (Andreson 2002) är bilar som nyttjas av företaget utrustade med videokamera för övervak- ning av djuren ovanliga i . I har av bilarna sådan och i har alla bilar sådan kamera.. Alla bilar avsedda för förmedling av smågrisar, kalvar och livsvin har hydrauliska liftar för att lasta djuren, däremot ej slaktbilar. Inga bilar är utrustade med temperaturmätare för avläsning i förar- utrymmet av temperaturen i djurutrymmet. Samtliga bilar är utrustade med isolerade väggar och tak i djurutrymmet. De flesta bilar i är utrustade med mekanisk ventilation. Eftersom hästars termoreglering huvudsakligen sker via huden undviker de när det är vindstilla direkt solljus genom att söka skugga. Vid kyla söker hästar lä för vinden. Transportfordon som inte är så utrustade att de medger för hästar att upprätthålla en normal termoreglering oavsett om fordonet är i rörelse eller står stilla innebär därför en hälsorisk. Gödsel och urin från hästar avger riklig mängd ammoniak. Hög ammoniakhalt i stalluften innebär att cilierna i andningsvägarna förlamas vilket innebär störningar i andningsapparatens normala funktion med minskad motståndskraft mot infektioner som följd. Därför är det nödvändigt att regelbundet avlägsna gödsel och gödselförorenat strö från transportutrymmen. Obduktion av svin som avlidit under transport visar att dödsorsa- kerna huvudsakligen utgöres av cirkulationsrubbningar i hjärta, kroppsmuskulatur och respirationsorgan vilket understryker vikten av att undvika termisk stress under transporten (o. medförf., 1988; 1990). Suggor som hålls fixerade i bur eller bundna inomhus i hög temperatur drabbas lätt av akut cirkulationsrubb- ning och hjärtkollaps just genom sin oförmåga att vidmakthålla normal kroppstemperatur. har detta också verifie- rats i vetenskapliga undersökningar (Drolet o. medförf. 1992; DAllaire o. medförf. Svinets hjärtvikt relaterat till kropps- vikten är (Stünzi et al ; et al ), och understiger väsentligt andra djurs, för hund är förhållandet t.ex. (1991). Detta kan vara en förklaring till varför hög temperatur, liksom andra stressorer, kan leda till över- belastning av cirkulationsapparaten och akut hjärtkollaps. Kroppstemperaturen är en viktig indikator på djurets hälsotill- stånd. efter transport kan temperaturen vara 1–högre än i vila. Om den inte har normaliserat sig kan det bl.a. indikera olämpliga förhållanden under transporten, t.ex. för hög temperatur eller för hög beläggning i transportbilen. Samband mellan förhöjd kroppstemperatur och försämrad kött- kvalitet har iakttagits hos normalslaktade svin (1972; 1977). Förhöjd temperatur har påvisats i muskler hos slaktade djur som utsatts för påfrestningar under transport. Detta anses ha betydelse för uppkomsten av postmortala pH-föränd- ringar ledande till DFD eller PSE Kött med DFD förändringar (1980; , 1983) liksom sådant med PSE-förändringar (Lister o. medförf., 1981) uppvisar förhöjd temperatur efter slakt. Hög temperatur i transportfordonet är den vanligaste orsaken till dödsfall hos grisar under transport (1994). Svin har av fysiologiska skäl svårigheter klara normal värmereglering vid temperaturer över 15–. Transporter under morgontimmarna har visats orsaka mindre belastning på djuren än under senare (Abbot o medförf. I en svensk studie av mer än 280 000 svin befanns mortaliteten vara markant högre (Cedervall, 1968). Den genomsnittliga årliga mortaliteten var , var den <0,, varierade den mellan 0,25 och . Från visas liknande årstidssamband dödlighet till 0,116 (o. medförf. 1974) eller 0,05 till nära 0,25 (Guise o medförf. Kombinationen mycket varmt (hot) och fuktigt väder gav 1992 en dödlighet på i en engelsk studie medan enbart mycket varmt gav och enbart fuktigt gav (Guise o medförf. I en holländsk studie var mortaliteten hos svin vid <10ºC , vid 10–och vid >15ºC . En studie i visade högre PSE- frekvens och högre mortalitet vid hög än vid låg temperatur (Wähaus, 1982). Det är i ett flertal studier från olika länder visat att transporter redan vid yttertemperaturer >10ºC kan skapa så höga temperaturer i transportfordonet att dödsfall inträffar. Flera studier indikerar stigande mortalitet redan från 10–yttertemperatur. Icke överraskande har det visats att den tidrymd djuren utsatts för höga temperaturer är av betydelse. En studie av olika orsaker till transportdödligheten hos mer än 6 milj. slaktsvin i visade att yttertemperaturen är mest betydelsefulla faktorn för den totala transportdödligheten (, 1979; o. medförf. Mortaliteten var låg vid ytter- temperaturen men ökade mycket hastigt när temperaturen översteg (1976). Den genomsnittliga årliga mortaliteten var i 0,09–0,(, 1979). En annan studie av 2,9 milj. slaktsvin i (, 1994) visar på en linjär ökning av mortaliteten med ytter- temperaturen och över 15–ökade risken för dödsfall avsevärt. Det är väl dokumenterat att svin som transporteras vid tempe- raturer över 15–kräver vätska för att inte drabbas av uttorkning och att risken för uttorkning inträder vid hos svin. Dehydrering hos svin kan inträffa (t.ex. o medförf. Införande av fungerande ventilation i fordonen respektive i slakteristallarna sänkte transportdödligheten i från 0,46 respektive 1,06 till 0,24 respektive (1982). Experimentella studier av grisars reaktioner vid 8, 16 och visar att och lufthastigheten 0,2 m/sek är lämpligast för gri- sarnas värmebalans (Lambooy o medförf. Långa transporter inom innebär i regel stora temperaturskillnader under olika delar av vägen och även variationer mellan dag och natt, vilket visats negativt påverka djuren men också påverka köttkvalitén efter slakt. Slutsatsen som dras av resultaten är att sådana förhållanden kräver fordon med artificiell kontroll av temperatur och lufthastig- het (Lambooy 1988). SOU 2003:6 Bilaga 10 En jämförande studie av kvigor transporterade i järnvägsvagn under 10,5 tim. resp. bil under 6,5 tim. visade en viktsförlust hos de förra på i medeltal /djur, hos de senare varvid järnvägsvagnarna var sämre ventilerade än transport- bilarna (Schmalfuss & Käsebier, 1978). Studien understryker vikten av ordentlig ventilation i transportfordonet särskilt när transport- tiden överstiger 5–. I en studie av en djurtransport från Raubling i till som tog sammanlagt varierade temperaturen i fordonet från till och relativa luftfuktigheten från . var relativa luft- fuktigheten med ett undantag 95 eller 100, 90 (1994). För klippta får innebär låg yttertemperatur svårigheter upprätthålla värmebalansen och temperaturen bör för dem vara uppemot i djurutrymmet medan får med komplett ull klara låga temperaturer väl (1974). Fjäderfä har av fysiologiska skäl svårigheter med temperatur- regleringen (Kettlewell 1985; 1989) varför transportfordonen måste vara utformade för att undvika förhöjd kroppstemperatur (hypertermi) hos djuren (Kettlewell & , 1993; Kettlewell o. medförf. , 1993; o. medförf., 1993; o. med- förf.,1993). De för kycklingar optimala temperaturområdet ligger under naturliga förhållanden beroende på djurens ålder från 19– till 45–. Under de förhållanden som råder under en transport kan emellertid djuren på grund av hög beläggning och andra stressfaktorer i regel inte utnyttja sin naturliga förmåga att kompensera för de högre delarna inom detta område, än mindre för avvikelser från detta intervall (1990). Daggamla kycklingar dör vid temperaturer om och däröver (Hoogerbrugge & Ormel 1982). Studier på slaktkycklingar visar att höga temperaturer och stora skillnader i temperatur och ojämna klimatförhållanden överhuvudtaget i olika delar av djur- utrymmena i fordonen är mycket stora riskfaktorer vid transport av höns och broiler, varför särskilda åtgärder måste vidtagas med transportbilarna (Kettlewell & , 1993; Kettlewell o. med- förf. 1993). För fjäderfä redovisas ofta mortalitet som en följd av brister i klimatet ombord vilket leder till abnorm ökning av kroppstemperaturen (hypertermi) hos djuren (Kettlewell and , 1985; Kettlewell & , 1993). Studier av allmänt nyttjade fordon för fjäderfätransporter visade på mycket stora brister vad gäller ventilationen vilket förklarar de höga mortalitetstalen (Kettlewell & , 1993). Förhållandena för djuren i mitten av transportfordonet är de allra sämsta (Drawer 1983). Det svenska företaget, dåvarande , genomförde i samarbete med veterinärmedicinsk expertis vid SLU:s institution för husdjurshygien förbättringar såväl i uppföd- ningshusen som i transportbilarna. Denna åtgärd visade sig redu- cera såväl frekvensen djur med skador från uppfödningen som transportdödligheten. Frekvensen PSE, som påvisas efter slakt hos vissa hybrider kal- kon och slaktkyckling synes inte påverkas av transport i sig (2000). För kalkon är ju däremot visat att om fåg- larna utsätts för värmestress ökar PSE-frekvensen (t.ex. o medförf. Slutsatser om inverkan på djurhälsa och djurskydd av klimat och ventilation under transporten Transportfordon för hästar, svin, nötkreatur, får, getter och strut- sar bör hålla en innertemperatur på 10–och en luftfuktighet på . Klippta och oklippta får har olika krav på temperatur och olika motståndskraft mot temperaturvariationer såväl vid låga som vid höga temperaturer. När transportfordon för får håller en innertem- peratur på 10–och en luftfuktighet på tillgodoses emellertid någorlunda båda kategorierna varför detta krav bör uppfyllas i varje transportutrymme för får.. Transportfordon för höns bör hålla en innertemperatur på 15–och en luftfuktighet på . För daggamla kycklingar gäller 30–. Inverkan på hälsa och välfärd av vattning, utfodring och andra skötselåtgärder samt vila under transport Djurens behov av vätska och foder är beroende av djurslag, ålder och av klimatet i det utrymme djuret hålles i under transporten. För att genomföra vattning och utfodring krävs antingen att for- donen är så utrustade att vattning och utfodring kan ske ombord eller att djuren bereds möjlighet att i lugn och ro lastas av för vatt- ning och utfodring. För att det skall vara meningsfullt att ha utrustning för vattning av djuren under transporten måste djuren ges tillräcklig möjlighet dricka. Då de som regel inte dricker medan fordonet rör sig måste transporten avbrytas för att ge varje djur tillfälle dricka (1984). Djurens behov av återhämtning efter transport har varit föremål för studier som visat (t.ex. Tarrant 1990; Laube 1990) att det kan ta innan djur återhämtar sig helt från en transport. Det är också visat, att om av- och pålastning inte sker med omsorg om djuren, kan sådana uppehåll under transporten bli till större skada än nytta för djuren. Enligt EU-direktivet skall vila, vatten och foder erbjudas djuren efter olika lång transporttid beroende på djurslag och ålder. Åtskilliga av dessa tidsintervall är, som framgår av denna litteraturgenomgång, icke tillfyllest och är säkerligen en av förklaringarna till den anmärkningsvärt höga sjukdoms-, skade- och dödsfallsfrekvens som redovisas för alla lantbrukets husdjur under transport. förekommer transporter över 80 tim- mar utan att djuren får foder eller vatten (CIWF 2002). Hästar har behov av att äta inte endast utan även . Hästar på stall som utfodras med hö tillbringar av dygnet med att äta (SCAHAW 2002). Hästar som transporterats och sedan vattnades drack alla vatten när de erbjöds vatten på fordonet (Gibbs & Friend 2000). I en som redovisar erfaren- heter från tysk gränsstation av hästtransporter från till 1981 (1984), noteras att hästar som transporterats utan vatten antingen drack vatten direkt när det erbjöds eller var alltför utmattade för att kunna dricka. Rapporten sam- manfattar att hästar måste lastas av för att ges ro och möjlighet dricka. Studier har visat att hästar som transporterats utan vatten uppvisade svår uttorkning (Friend o medförf. 1998) eller uttorkning, störd muskelmetabolism, och stressymtom (Stull &Rodiek 2000). Långa transporter innebär fysisk belastning som kräver ostörd vila i stående eller liggande ställning i transportfordonet. Hästens unika möjlighet att vila och t.o.m. sova i stående ställning kan inte genomföras på ett fordon i rörelse. Hästar kräver en viloperiod, helst vila , efter 6–10 timmars transporttid (SCAHAW 2002). Enligt rekommendationer utfärdade av (SCAHAW 2002) skall hästar efter transportens början ha en viloperiod då samtliga djur skall erhålla foder och vatten på fordo- net. Efter ytterligare åtta timmars resa skall hästar få en viloperiod om minst då samtliga djur skall erhålla foder och vatten på fordonet. Därvid skall all gödsel avlägsnas från djurutrymmet. Transporten bör ske så att vila kan erbjudas . Hästar skall under transport ha ständig tillgång till hö och de skall vid ytter- temperaturer upp till vattnas efter åtta och vid temperatur över från transportens början. För att minska frekvensen åksjuka och kräkningar till följd därav bör grisar inte utfodras direkt före transporten. De bör heller inte svältas alltför , 16–före transporten, då detta påverkar dem negativt i andra avseenden. Lämpligast synes vara att undanhålla foder men inte vatten under 6–före transpor- ten (Honkavaara, 1989) Vattning under transport via nipplar har prövats med dåligt resultat. På grund av fordonets rörelser har grisarna svårigheter att överhuvudtaget dricka eller att dricka tillräcklig mängd (Lambooy 1983; Lambooy o. medförf. I en (1984) påpekas, att det faktum att grisar inte dricker eller dricker mycket obetydligt under färd, icke som skett får leda till slutsatsen att grisar inte behöver dricka under färd. Sannolikt är grundorsaken till att de inte dricker den åksjuka som uppenbarligen drabbar de flesta grisar under transport (1998b). Att de verkligen är törstiga under transport har visats i flera experimentella studier (t.ex. o medförf. Enligt rekommendationer utfärdade av (SCAHAW 2002) skall svin efter transportens början ha en viloperiod då samtliga djur skall erhålla foder och vatten på fordonet. Efter ytterligare åtta timmars resa skall svin få en viloperiod om minst då samtliga djur skall erhålla foder och vatten på fordonet. Därvid skall all gödsel avlägsnas från djurutrymmet. Svin bör inte utfodras före transport. Fasteperioden bör inte överstiga . Vid rast eller mera skall svin ges en begränsad mängd foder. Vid temperaturer över skall svin ges vatten vid varje stopp föraren gör med fordonet. Vatten skall vara tillgängligt endast när fordonet står stilla. Det är konstaterat att vid transport av kalvar i järnvägsvagnar med ordentliga utfodrings- och vattningsmöjligheter (Friend, 1980) en sträcka åt och drack djuren även när tåget framfördes i hög hastighet. Kroppsvårdsbeteenden iakttogs i hastigheter . Med stöd av fyra vetenskapliga rapporter (Bisschop 1981; o. medförf. 1967; 1974; Friend o. medförf. 1981;) hävdas i en (1984) att om transporten sker lugnt synes nötkreatur äta och dricka under transport, annars måste transporten avbrytas för utfodrings- och viloperiod. En kritisk granskning av dessa artiklar visar dock att ett par rapporter anger att djuren inte drack under transporten liksom att kalvar istället för att äta när fordonet stannade lade sig att vila. Mot bakgrund av att uppenbarligen ingen garanti kan lämnas för att transporter sker lugnt torde därför slutsatsen av rapporten bli att nötkreatur alltid i samband med längre transporter måste ges tillfälle till rast för att äta, dricka och vila. Två grupper kalvar yngre än transporterades dels , dels , enligt maximala EU- bestämmelser. Resan innefattade en timmes stopp under vilket en grupp erhöll en glykos/elektrolytlösning, den andra gruppen ingenting. En tredje grupp kalvar var kontrollgrupp hölls kvar på gården och utfodrades som vanligt. Av de undersökta parametrarna återgick de flesta till normalvärden hos de flesta men inte hos alla kalvarna. Kroppsvikt och en av de studerade blodparametrarna återgick dock till normalvärdet först . Förlusten av kroppsvikt var mer markant under vinter- transport än under sommartransport (Knowles o medförf. Nuvarande EU-regler föreskriver för avvanda nötkreatur en timmes vila efter 14 timmars transport. Men flera undersökningar visar att detta är otillräckligt för djuren att återhämta sig och bestämmelsen motverkar sitt syfte därigenom att den innebär en förlängning av transporttiden (Knowles & 1997, 1999; Knowles 1999a,b). Enligt rekommendationer utfärdade av (SCAHAW 2002) skall kalvar efter transportens början ha en viloperiod då samtliga djur skall erhålla foder och vatten på fordo- net. Efter ytterligare åtta timmars resa skall kalvar få en viloperiod om minst då samtliga djur skall erhålla foder och vatten på fordonet. Andra nötkreatur än kalvar skall när transport pågått ha en sex timmars viloperiod med foder och vatten. Efter ytterligare 12 timmars transport skall de ha en 24 timmars viloperiod med utfodring och vattning av alla djur på fordonet. Därvid skall all gödsel avlägsnas från djurutrymmet. Vid alla transporter som pågår skall fordonet vara utrustat med vattningsanordningar som nötkreaturen utan svårig- het kan utnyttja. har visats att nötkreatur i genomsnitt gödslar 16 gånger och urinerar (o medförf. Dessa frekvenser ökar när djuren är oroliga. Detta understryker vikten av att transportfordon rengörs med täta intervall och att de är för- sedda med lämpligt strömedel för att möjliggöra uppsugning av fuktigheten från fekalierna. Får synes utan att bli uttorkade klara transport utan vattentillförsel vid temperaturer men ej när temperaturen överstiger (Knowles o medförf. Får anses bättre än andra djur kunna klara utan tillgång på vatten. De uppvisar emellertid tydliga tecken på uttork- ning efter transporter utan vattentillförsel vid yttertemperatur (Knowles o medförf. Liksom flera andra djurarter tvekar de att dricka från vatten vars smak är ny för dem eller från vattningsanordningar de inte känner (Knowles o medförf. Enligt rekommendationer utfärdade av (SCAHAW 2002) skall lamm upp till efter transportens början ha en viloperiod då samtliga djur skall erhålla foder och vatten på fordonet. Efter ytterligare åtta timmars resa skall lamm få en viloperiod om minst då samtliga djur skall erhålla foder och vatten på fordonet. Får och lamm över skall, när transport pågått , ha en sex timmars viloperiod med foder och vatten. Efter ytterligare 12 timmars transport skall de ha en 24 timmars viloperiod med utfodring och vattning av alla djur på fordonet. Därvid skall all gödsel avlägsnas från djurutrymmet. Dehydrering har visats uppstå hos fjäderfä vid längre vattnings- intervall än 8 tim.(t.ex. Scholtyssek o. medförf. Slutsatser om inverkan på djurhälsa och djurskydd av vattning, utfodring och andra skötselåtgärder samt vila. Den genomgång som här skett visar att inga transporter av djur borde ske än med undantag för djur