sou · GRB346d2 · 2004-01-01 00:00:00 — Hundar med respektive utan en historia innefattande bettincidenter skilde sig signifikant åt beträffande bett- och attackbeteenden under testen. Under testen visade nästan samtliga deltagande hundar någon form av aggressivt beteende och två tredjedelar uppvisade attack med bitande. Baserat på undersökningens resultat bedömde man att denna test skulle kunna utgöra ett användbart instrument för att fastställa aggressiva tendenser hos hundar, förbehållet att testen utförs av tränade fors- kare, testdomare eller liknande. Forskaren har utvecklat ännu en test som syftar till att identifiera farliga hundar. Målet med denna test är dels att den skall vara praktiskt användbar ute i hundklubbarna, dels att det skall vara möjligt att på ett standardiserat sätt kunna testa i synnerhet aggressiva bitbeteenden och rädslereaktioner hos hundar av olika raser. Testen utförs utomhus, består av 16 delmoment och den totala tidsåtgången per testad hund uppgår . Åtta av testmomenten utförs i ägarens närvaro, åtta i ägarens från- varo. Varje moment tillåts ta . Retningssituationerna liknar dem som redogjorts för i artikeln , men är mer komprimerade. Av säkerhetsskäl används attrapper av händer och dockor i stället för människor i en del situationer. I en konferens- volym från holländska kennelklubben (Planta, 2002) presenteras en utvärdering av denna test. Det kunde bland annat konstateras att hundar som tidigare bitit människor visade aggressiva bitbeteenden i fler undertester än hundar som inte hade bitit tidigare. Resultatet från utvärderingen av testen visar enligt Planta att den är ett adekvat instrument för att testa aggressiva bitbeteenden hos hund. För- fattaren anser därför testen vara ett bra verktyg för att upptäcka hundar som kan tänkas bita människor. I utvärderingen poängteras för övrigt vikten av objektivitet i bedömningen samt den stora betydelsen av att bedömaren är väl utbildad på området. Kännedom om olika rasers karaktäristik i form av morfologi och sätt att ut- trycka sig framhävs också som viktigt. Det pekas även på att det är viktigt att en tydlig uppdelning av bitande med allvarsbetonade aggressiva inslag och bitande som tillhör lekbeteenden görs. Plantas tidigare artiklar visar att enbart hotbeteenden inte kan förutsäga ett aggressivt bitande. Därför anser hon att endast ett reellt bitande i aggression kan tjäna som tröskelvärde för avgörande av om en hund är farlig eller inte. Wendy Volhard har förutom valptesterna även utvecklat en test för vuxna hundar som heter Volhard Canine Personality Profile Där poängsätts 40 olika beteenden på en 10-gradig skala, som sedan skall ligga till grund för en kartläggning av hunden. har tagit fram en test som syftar till att ge hundägare bättre möjligheter att förstå sina hundars beteenden. Testen mäter egenskaper som kallas för stabilitet, rädsla, aggressivitet och vänlighet. Även hundens lust och förmåga att för- svara sin ägare och/eller sig själv i hotande sammanhang mäts. beskrivs som en promenad i parken, och är tänkt att visa hur hunden reagerar i vardagliga situationer. The Canine Good Citizenship test (CGC) är en examination i Amerikanska regi. Den är konstruerad för att visa hundens förmåga att kunna vistas på ett komplikationsfritt sätt i samhället – på offentliga platser, i hemmet och i närvaro av barn och andra hundar och så vidare. För att erhålla ett så kallat CGC- certifikat måste hunden på ett lugnt sätt kunna hantera tio olika testsituationer, som skall efterlikna alldagliga händelser i relativt lugn miljö. Certifikatet är en form av inträdesbiljett till många andra aktiviteter med hund. Det tyska Begleithundprüfung är en form av motsvarighet till det amerikanska CGC. Begleithundprüfung är uppdelad i två huvud- delar, där den första behandlar hundens grundläggande lydnad och den andra involverar hundens tolerans i olika trafiksituationer med stadstrafik (till exempel bilar, mopeder, cyklar och gångtrafikanter) och även tyngre trafik. För att välja ut hundar som är lämpade att tränas till att fungera som hjälp åt människor med diverse fysiska och psykiska handikapp, har olika mentala tester satts samman. I har man försökt använda omhändertagna hundar i diverse upptagningshem (shelters) som resurs för rekrytering av blivande service- och assistanshundar. Åldern på hundarna har oftast varit mellan ett och . I de använda testerna är grunderna kvar från Pfaffenbergers tester med tillägg av moment som beskriver hundens beteende i hundgård, dess reaktion på smärta (till exempel nyp i tån) och på plötsligt uppdykande nya stimuli (till exempel uppspännande av paraply). En utvärdering (, 1997) av dessa tester visade att de allmänt sett var dåliga på att förutsäga en hunds fram- gång i träningen till service- och assistanshund. Det finns i ett stort antal intressenter som på olika sätt bidrar till att förebygga problem med hundar i samhället. Inte minst har statens insatser i form av lagstiftning och de olika myndig- heterna med tillsynsansvar på området en viktig funktion. Eftersom detta redovisats på annan plats i betänkandet tas det inte upp här. I stället redogörs för andra typer av insatser som olika myndigheter gör samt för det arbete som hundorganisationerna och vissa företag står för. Det mest omfattande rent konkreta förebyggande arbetet utförs av de olika hundorganisationerna. Intresset för att vara medlem i en hundorganisation är stort i . I Manimalisrapporten (2000) anges medlemsantalet i de olika hundorganisationerna till ca 266 000, varav () svarar för 262 000. Den enskilt största klubben inom SKK är Svenska () med ungefär 56 000 medlemmar. Svenska bedriver in likartad verksamhet som SKK men är i medlemsantal betydligt mindre. Utöver dessa finns ett antal mindre hundorganisationer samt två förbund som sysslar med två olika typer av hundsport- tävlingar, nämligen som är ett specialförbund inom och Svenska Hundkapp- löpningssportens . av alla svenska hundar är registrerade i någon av de svenska hundorganisationernas stamböcker. De olika hundorga- nisationerna är medlemmar i olika internationella hundföreningar och har därigenom bland annat förbundit sig att erkänna raser som är godkända av dessa. görs dock avsteg från detta. Det finns till exempel två internationellt godkända raser som inte erkänns av SKK eftersom dessa relativt korsats med varg. ras upptas i sker numera alltid en prövning med avseende på om rasen och dess uppfödare har en lämplig avelsplan samt om rasen kan förväntas fungera i det svenska samhället. registrerar de svenska hundorganisationerna mellan 50 000 och 55 000 nyfödda valpar. Det organiserade avelsarbetet har bland annat som syfte att minska förekomsten av hälsoproblem. Hundarna skall vidare ha ett beteende som är anpassat efter de krav som samhället ställer på god hundhållning. Hundorganisationerna har därför olika interna regler kring hur avelsarbetet skall bedrivas, vilka krav som skall ställas på avelshundar, hur en skall vara byggd med mera. Som ett exempel kan nämnas det krav som SKK ställer på samtliga brukshundsraser, att föräldradjuren skall ha känd mental status för att valparna skall få registreras. För att bibringa uppfödarna kunskap så bedriver hundföreningarna utbildning inom olika ämnesområden. För att kontrollera bland annat hundhåll- ningen hos uppfödarna använder man sig av internutbildade förtro- endevalda kennelkonsulenter och/eller de kommunala och regionala tillsynsmyndigheterna, vilka genomför besök hos de enskilda upp- födarna. Som redovisats i bilaga 2 så har av alla hundägare köpt sin hund då den var yngre än , vilket tyder på att svenska hundar mycket sällan omplaceras mätt med internationella mått. De svenska hundorganisationerna bedriver en omfattande råd- givning till blivande hundägare innan hundköpet. Till SKK:s infor- mationsavdelning kommer exempelvis omkring 50 000 för- frågningar från blivande valpköpare med önskemål om att få hjälp med att hitta hundar som passar dem. På flera håll i landet anordnas regelbundet informationsträffar där hundorganisationerna förmedlar råd inför valpköpet. Såväl hundorganisationer som företag erbjuder också kursverksamhet som bland annat syftar till att ge den blivande hundägaren bättre förutsättningar att hitta rätt hund utifrån sina behov. Inslag i dessa kurser kan vara lagstiftning om hundar, vilken miljö en hund måste kunna erbjudas, vad som är karaktäristiskt för olika raser, dressyrkunskap med mera. I många dagstidningar och på text-tv finns annonser under rubriken valpar till salu. I anslutning till dessa annonserar ofta hundorganisationerna med en uppmaning om att den som skall köpa hund först skall kontakta organisationen för rådgivning. Det finns ingen samlad statistik över antalet hundägare som tillsam- mans med sina valpar genomgår någon typ av valpkurs, bland annat beroende på att många företag, ofta enmansföretag, erbjuder denna typ av utbildning till nya hundägare. största enskilda anordnare av valpkurser är SBK som hade ungefär 21 000 valpar på sina kurser. Tillgången till grundläggande valpkurser är god i stora delar av landet. I de uppskattningsvis 25 största orterna är bristen på lärare/instruktörer dock är ett problem. Denna brist har inneburit att en marknad öppnats för de företag som bedriver utbildning inom hundområdet. Ett annat problem som påpekats för är att det ibland kan vara svårt att få delta på kurs med vissa raser, i första hand pitbull och pitbulliknande hundar, på grund av dessa hundars dåliga renommé bland allmänhet och hundägare. Liknande erfarenheter har ägare till så kallade varghybrider. Varje arrangör av en valpkurs väljer och godkänner självständigt vilka som får delta i kursen. Det kan också finnas andra orsaker som gör det svårt för vissa hundägare att få delta i en valpkurs. En stor del av utbildningen av nya hundägare sker inom de ideella hundföreningarna, vilka kan ha som policy att till exempel prioritera vissa raser eller gamla med- lemmar. Precis som för valpar erbjuds det även för ägare till vuxna hundar ett digert kursutbud, såväl av hundföreningarna som av olika före- tag. Det kan handla om rasspecifika utbildningar eller utbildningar för olika funktioner, till exempel räddningshundar, jakthundar eller olika typer av tävlingshundar. Möjligheterna för en hundägare att få hjälp då det av någon an- ledning uppstår problem med hundens beteende, är på flera sätt be- gränsade. Många hundägare vänder sig i en sådan situation till sin veterinär eller till hundens uppfödare för att få råd. I veterinärutbild- ningen ingår dock ingen utbildning om denna typ av problem, annat än om sådana som har medicinska orsaker. Det är inte heller själv- klart att uppfödaren vill och kan hjälpa till. Andra tänkbara ställen att vända sig till är en hundförening, till exempel den lokala bruks- hundklubben, eller ett företag som specialiserat sig på beteendepro- blem hos hundar. Men många hundföreningar har av olika orsaker svårt att erbjuda denna typ av hjälp, och det är inte heller säkert att man får den hjälp man behöver av företaget. Det finns en mängd olika företag, oftast enmansföretag, som erbjuder denna typ av tjänster, men det skall noteras att det inte finns någon kvalitetssäk- ring eller standard för vad olika utbildningar som erbjuds egentligen innebär. Vidare finns ingen certifiering eller dylikt av de olika utbild- ningar som den aktuella personalen har genomgått. Många företag/ personer använder sig av egna yrkestitlar (det vill säga de är inte skyddade på något sätt, utan vem som helst kan använda sig av dem) som till exempel hundpsykolog, hundterapeut, dressör eller hund- kurator. Sammantaget gör detta att det är svårt för den enskilda hundägaren att avgöra både vilken typ av tjänst det är som erbjuds och vilken kvalitet den håller. De olika hundorganisationerna genomför ett stort antal hund- tävlingar. redovisade till exempel SKK drygt 195 000 enskilda tävlingsstarter. I de regelverk som de olika hundtävlingarna genom- förs efter finns detaljerade regler för vilka prestationer som är önskvärda. Men det finns också reglerat vad hunden inte får göra. Hundar som visar ett beteende som kan vara farligt för andra hundar eller människor avstängs regelbundet från avel och fortsatt tävling. Omfattningen på hundar som beläggs med denna typ av restriktioner är inom SKK några tiotal hundar . Ett stort antal företag arbetar med att på olika sätt tillmötesgå hundägarnas behov. Som exempel kan nämnas djurförsäkringsbolag, veterinärkliniker, foderföretag, tillbehörsföretag, zoobutiker, hund- pensionat, hunddagis och utbildningsföretag. Flera djurförsäkrings- och foderföretag arbetar dessutom, vid sidan av sin egentliga verk- samhet, med rådgivning och informationsspridning med syftet att förebygga skador, felaktig utfodring med mera. På nivå finns ett antal exempel på samarbete mellan kommun, hundklubbar, bostadsföretag, polis med flera. Denna typ av samverkansprojekt finns bland annat i , och . Samarbetet kan ha olika form och omfattning, men det övergripande syftet är att förbättra hundhållningen inom kommunen. Detta sker till exempel genom att man utarbetar informationsmate- rial om vilka regler som hundägare måste följa, vart man kan vända sig om man behöver hjälp med någon del i sitt hundägande, var rastplatser är belägna och så vidare. Andra exempel på åtgärder kan vara arrangemang av typen hundens dag, iordningställande av hundrastplatser med mera. Det tycks inte förekomma att kommu- nerna avsätter öronmärkta pengar, utan verksamheten finansieras inom ramen för berörda kommunala enheters årliga budget. Inom den statliga verksamheten finns det flera stora användare av hundar, till exempel polisen, Försvarsmakten, och . Därutöver finansieras inom stadsbudgeten utbild- ning och inköp av ledarhundar för synskadade. Berörda myndig- heter deltar i viss mån i olika forskningsinsatser och utvecklings- projekt, något som innebär att vi lär oss mer om hundar vilket in- direkt kan leda till en bättre hundhållning totalt sett. Den statliga utbildningsinsatsen på hundområdet är i huvudsak kanaliserad genom som bedriver ut- bildning av veterinärer, djurvårdare och husdjursagronomer med flera yrkesgrupper. Vid har det bedrivits beteendeforskning på hund, dock i ganska liten omfatt- ning. Denna forskning är inriktad på inlärningsteori och har skett i mycket nära samarbete med olika statliga myndigheter som använder tjänstehundar. Någon systematisk forskning kring bete- enden som skapar problem mellan hund och ägare eller omgivning har inte skett i . of Hygiene and Epide- miology, . Förslag till lag om tillsyn över hundar och katter. Förslag till lag om märkning och registrering av hundar. Egenvall, A., Hedhammar, Å., Bonnett, B. & , P. Survey of the Swedish Dog Population: , Gender, Breed, Loca- tion and Enrolment in Animal insurance. 40, 231-240. 1998-2001, EHLASS 1998- 2001, 1987-2000 & Dödsorsaksintyg 1969- 1986. Fogle, B. Unexpected Dog Ownership Findings from Eastern Europe. VII, 270. Hedhammar, Å., Egenvall, A., , P., , M., Uddman, U. & Bonnett, B. Redovisning av projektresultat, hund i . 51, 355-362. Klamming, B. Scandinavian Pet Environment. I: Nutrition and Behaviour in Dogs and Cats. Ed: , R. S. Pergamon Press, 157-162. , R., , , , P-O., , U. & , A. Kartläggning av personskador orsakade av hund och katt i . 99, 656-662. & , B. Behaviour problems in dogs - a survey to estimate frequencies and other parameters. Proceedings of the 33rd of the , 17-21 , 1999, Lillehammar, , 162. Adress: Manimalis, Box 5381, 102 49 . Pet population in Europe. , , 39-42. Netto, W. J. & Planta, D. Behavioural testing for aggres- sion in the domestic dog. Applied Animal Behaviour Science. NJA II 1944 s 57 ff. NJA II 1988 s 495 ff. Office for National Statistics, . Annual reference volume series DH2 - Mortality statistics by cause No's 6–28 (1979–2001). Planta, D. Testing dogs for aggressive biting behaviour and fear behaviour for breeding purposes. Centennial Conference Dutch . 2 2002, 14-16. 85-99 och 95-00. 1974:81 med förslag till ändrad lagstiftning om rätt att döda annans hund, m.m. 1979/80:122 om ordningsvakter och bevakningsföretag. 1999/2000:76. Lag om märkning och registrering av hundar. 2001/02:93. Ändringar i djurskyddslagen m.m. . Promemoria med diarienummer POL-005-2481/01. Sacks, J. J., Lockwood, R., Homreicht, J. & Sattin, R. W. 1996. Fatal Dog Attacks. 97, 891-895. Diet and Activity in Swedish Dogs. I: Doktors- avhandling, . Scellart, M. & Hertog, P. C. den. Dog Bites Taking Stock: Severity Frequency and Circumstances. Report No r206. & Fuller, J. Genetics and the Social Behaviour of the Dog. Mot ökad koncentration – förändring av polisens verksamhet. Polisverksamhet i förändring. Polisverksamhet i förändring – del 2. Kännande varelser eller okänsliga varor? for folkesundhed, . Ulykkesregisteret 1998–2001. Problembeteende hos hund och attityder hos deras ägare – en enkätundersökning. Svenska registreringsstatistik 2002. . M., Netto, W. J. & Planta, D. Behavioural testing of dogs in animal shelters to predict problem behaviour. Applied Animal Behaviour Science. 32, 237-251. , E. and , G. Service dog selection tests: Effective- ness for dogs from animal shelters. Applied Animal Behaviour Science. 53, 297-308.