sou · GRB3112d2 · 2004-01-01 00:00:00 — De har grupperats med avseende på vilken typ av folkbildningsverksamhet de i huvudsak har erfarenheter av; studieförbund eller folk- högskola. Vi börjar med att presentera våra sammanfattningar av levnadsberättelserna från deltagarna i den första gruppen. Därefter presenterar vi levnadsberättelserna från den andra gruppen. Deltagare som studerat inom studieförbundens verksamheter Denna grupp av levnadsberättelser består av berättelserna från , , , , och , som alla har det gemen- samt att de har erfarenhet av folkbildning i studieförbundens regi. Han var då intervjun genomfördes. berättade då att han ursprungligen är från , närmare bestämt från . Han kom till som adoptivbarn till ett etniskt svenskt par tillsammans äldre syster när han var . Han har astma, vilket gjorde att [han] kom till istället för någon annanstans. Eftersom [hans] mamma är sjuksköterska, så kom hon till [honom] istället. är uppvuxen tillsammans med sina föräldrar och sin syster i en liten villaförort, strax utanför en medelstor stad i . Han tror att han har haft det som alla andra barn. har så länge han kan minnas spelat fotboll. Han spelade fotboll redan som tvååring. Som fyraåring började spela fotboll i en klubb. Han spelade fotboll i stort sett tills han var sju, då han började i skolan. Sedan var han ju tvungen att gå i skolan. I början var han väldigt intresserad av skolan. Han tyckte det var jätteroligt och han [p]luggade jättemycket. Han var bland eleverna som var längst framme. Sedan kom han till mellanstadiet. Då blev det lite tråkigare, lite jobbigare. Han fick ofta huvudvärk och orkade därför inte med så mycket skolarbete. I sjuan började han i ett fotbollshögstadium där de hade fotboll på schemat. Det är nog hans roligaste tid i skolan, för då gick han tillsammans med andra fotbollsspelare som han nästan kände innan. Det var både killar och tjejer och alla var lika fotbolls- intresserade. Det var skitskoj. Han fortsatte att spela fotboll med sitt klubblag till 1999 då han bröt benet. Det var under hög- stadietiden. Sedan var han borta från fotbollen, som hade varit hans liv, . Det blev ett litet avbräck från fotbollen. Skadan var så allvarlig att läkaren inte trodde att han skulle kunna spela fotboll igen. brutna ben var gipsat från foten upp till ljum- sken. Han grät mest till att börja med, men ivrigt uppmuntrad av sina fotbollskamrater och tränare bestämde han sig för att visa att läkaren hade haft fel. Han gick gipsad , men så fort gipset åkte av började han träna igen. Han tränade och kämpade sig på så sätt tillbaks till fotbollen igen, men när han väl kom tillbaka till fotbollen i moderklubben så var han inte riktigt lika snabb som förut. Då var det inte lika roligt som . Han bestämde sig då för att byta till en klubb som befann sig längre ner i seriesystemet. Inför sjuan gjorde ett felval. Han var tillsammans med en tjej som valde franska. Då gjorde han det med, trots att hans föräldrar hade rått honom att läsa spanska i stället. Det fick en jättedålig lärare, så sket i det, gjorde aldrig läxorna, ingen- ting. Han klarade inte kursen. När han började på gymnasiet, behövde han skärpa sig. Men det var för sent; han hade inte i sig det han behövde. Då ångrade han att han inte hade tagit spanska istället, så han hoppade av från franskan för att ta spanska från och med i tvåan i stället. Men sedan när han skulle ta spanska, så fick han inte det med hänvisning till att han redan väntat för . Då sa : Men jag skall ändå kunna spanska. Ja, då får du väl gå till någon vuxenskola eller någonting, svarade man honom på skolan. Han tog då kontakt med ett studieförbund och började därefter också att studera spanska tillsammans med en grupp betydligt äldre elever. Han befann sig därefter plötsligt i ett klassrum med femtioåringar och trettioåringar. Detta var i tvåan på gymnasiet. Det passade bra efter som han ändå hade ett luftigt schema. Han passade också på att ta kör- kort. När intervjuades hade han studerat spanska i tre terminer. Han tyckte det hade varit skitroligt. Lärarna, som alla hade spanska som modersmål, hade varit jättebra. Umgänget med de betydligt äldre studiekamraterna, som hade högst varierande motiv för att studera spanska hade också varit lärorikt. Några hade köpt ett hus i . Andra hade ett syskon som bodde i ett spansktalande land, osv. Lärarna upplevdes också sitta inne med förstahandsinformation beträffade länderna i den spanskspråkiga delen av världen, som var särskilt intressant att få ta del av. själv hade lite vaga planer på att åka till och söka upp eventuella syskon. Han tyckte också att han hade gjort stora framsteg, varför han planerade att försöka tenta av spanskan mot slutet av terminen. Hans ambition var också att börja studera internationell ekonomi med inriktning mot spanska vid univers- itetet efter gymnasiet. hade koll på ungefär vilka betyg som krävdes av honom. Hans betygsgenomsnitt låg strax under det som krävdes, men han jobbade hårt på att höja sitt genomsnittbetyg. När intervjun genomfördes var en mycket upptagen ung man. Förutom gymnasiestudierna, extrastudierna i franska och fotbollen, höll han också på med styrketräning. Han hade också en flickvän och många vänner, som han umgicks med. I tillägg till detta, hade han också ett arbete vid sidan om. Det var full fart, men gillade att ha det så. Det enda han saknade var lite mer tid till att umgås med sin syster, sina föräldrar och släktingar. Hon var då intervjun genomfördes. växte upp tillsammans med sin mamma, pappa, en äldre bror och husdjur i ett eget hus i en liten kommun i södra Hon bor fortfarande kvar, men numera i en egen lägenhet i direkt anslutning till föräldrahemmet. började på dagis när hon var . I samband med detta började hennes bror, som då gick i skolan, också på fritids. Fram tills dessa hade deras mamma varit hemarbetande. Hon är konstnär. morföräldrar är konsthantverkare. Hennes pappa fixar allting själv. På dagis ville hellre vara i köket och hjälpa till att laga mat än att vara med de andra barnen och den övriga personalen. Man lät också henne göra så; det gick ju . Hon minns också att det fanns en bland de anställda på dagiset som försökte tvinga henne att hälsa på henne, men det vägrade hon. hade samma lärare i skolan. De var bara några stycken i klassen. När hon var åkte familjen på sin första utlandssemester. Det har de gjort ; antingen eller . började måla porslin i studiecirkel tillsammans med sin mamma och några av hennes väninnor och deras barn. Det har hon hållit på med tills ganska . När hon var fick hon sitt första jobb. Hon arbetade i kassan på ett bad. Det höll hon på med . Sedan arbetade hon som badvakt och simlärarassistent. I sjätte klass slogs hennes klass ihop med en annan. De blev då trettiofyra i klassen. tyckte det var på tok för många. När hon började i sjuan bröts hennes klass upp och blandades med flera andra klasser. och tre andra hamnade i en ny klass. Den var ganska liten, hon trivdes aldrig med den klassen. Under hög- stadietiden utbildade hon sig till simlärare. Förutom simning, så sysslade hon också med golf och skidåkning. Det gör hon fort- farande. funderade ett tag på att utbilda sig till guldsmed, men bestämde sig för att genomgå en gymnasial friskvårds- utbildning på en privat gymnasieskola i hemkommunen. Inled- ningsvis intresserade hon sig mest för kost, men valde därefter över till ledarskap. Hon gick där . ferie- jobbade hon på en skidanläggning. Hon gick ut gymnasiet 1996. hade sökt till högskoleutbildning som fritids- pedagog och tandtekniker, men kom bara in i . I stället för att börja där började hon arbeta som personlig assistent. Det var åt en äldre man och åt en som har Downs syndrom och en som är gravt utvecklingsstörd. Hon arbetar fortfarande kvar som det och åt den sistnämnde. Medan hon arbetade som personlig assistent sökte hon och fick också jobb som vikarierande förskollärare på en montessoriförskola. När hon var där så såg hon en lapp om att länsarbetsnämnden sökte praktikplatser för studerande, som gick i en utbildning som de bedrev i samarbete med ett studieförbund. var hon delvis arbetslös. I samband härmed kontaktade hon arbetsförmed- lingen och frågade om inte hon kunde komma ifråga för montessori- förskollärarutbildningen. Det visade sig då att den redan startat och att den gick på distans , men att man planerade att göra en särskild satsning för långtidsarbetslösa . , som vid det här laget hade blivit mycket intresserad av montessoriförskollärarutbildning, tjatade lite, i alla fall, så de gav sig ändå trots att hon varken var långtidsarbetslös eller över tretti- . Hon antogs till och genomförde utbildningen. Utbildnings- villkoren var goda. Studierna var intensiva. Regelrätta lektioner/ föreläsningar varvades med självstudier och praktik. tyckte att detta arbetssätt var himla bra. Efter utbildningen fick hon ett gravvick på , som montessoriförskollärare i en för- skola, som ligger i en kommun i närheten. Hon jobbade där . Hon jobbade extra för att få ihop till hel- tid. fick hon en tillsvidareanställning på som montessoriförskollärare i en angränsande kommun och i den förskola och skola, som hon fortfarande jobbar i. började med att undervisa 6–7 åringar. Därefter jobbade hon med mindre barn, och kombinerade detta med arbete inom skolans fritidsverksamhet. Sedan jobbade hon enbart inom för- skoleverksamheten med två- till femåringar. Parallellt med detta arbete, jobbade hon som sagts, också vidare som personlig assistent. Hon deltog också i kortare kurser i glasmålning och i en studiecirkel i silversmide. Den sistnämnda kursen gick hon . fick hon ansvar för en avdelning med ett- till treåringar och det jobbade hon fortfarande med då intervjun genomfördes. Hon tränade tre till . Hon hade också planer på att fortsätta att studera med det studieförbund hon hade kontakt med. De studiecirklar/kurser hon främst var intress- erad av att delta i var silversmide, avancerad matlagning, möbel- renovering, trädgårdsskötsel, fårskinnsarbete och foto. Om skulle byta yrke, så skulle det antagligen bli till något praktiskt. är född och var då intervjun genomfördes. När han föddes bodde hans föräldrar och äldre syster i en liten ort ett par mil utanför en medelstor stad i . Båda föräldrarna är mellanchefer, varför familjen kan sägas tillhöra medelklassen. flyttade man till en annan mindre ort i närheten och ytterligare flyttade man till ett villa- område i den medelstora staden. Det var ett ganska lugnt område. Som liten var otroligt aktiv och när han skrevs in på dagis, så blev [han] satt i den värsta lekgruppen av alla. Dagiset låg mitt i en park, så det fanns gott om utrymme för friluftsaktiviteter. När han var flyttade familjen till ännu ett villaområde i den medelstora staden. Det var ett äldre och betydligt mer lugnare område. I samband härmed började också skolan. Han ansågs väldigt aktiv och kallades för igelkotten för han tände lätt till på saker som intresserade [honom] och så vände [han] alltid taggarna utåt när [han] blev irriterad. intresserade sig extremt mycket för skolan de där åren för han har alltid varit en tävlingsmänniska Kom till skolan och skulle bli bäst i alla ämnen. Uppmuntrad av sina föräldrar, så höll han också på med gitarr, basket, simning, fotboll, tennis, badminton, pingis mellan fjärde och sjätte klass i grund- skolan. Efterhand koncentrerade han sig främst på gitarr, simning, fotboll och tennis. Han läste också mycket skönlitteratur; vilket han gör. i sexan – när han var – separerade hans föräldrar. Ungefär började han tävlings- simma; i och med det släppte han också fotbollen och tennisen. I sjuan började i en simningsklass i en skola i en annan stadsdel. Samma höst flyttade han och mamman och systern till en bostadsrättslägenhet. Han tränade åtta till tio pass , vilket i kombination med skolarbetet innebar ett mycket inrutat liv. För att komma ifrån både simningen och skolan och få lov att vara människa så sysslade han också mycket med musik. Han spelade dels mycket gitarr på egen hand och dels i ett band. Musikutövande gav honom många musikvänner, också i kretsar som han nog annars inte skulle ha kommit i kontakt med. Utöver detta så läste han också oerhört mycket, vilket han började med redan i fyran och förövrigt fortfarande gör. Som ett exempel på omfattningen och inriktningen på hans läsintresse kan nämnas att han läste redan när han gick i fyran. drabbades under sjuan, åttan och nian också av stressmigrän, vilket han lider av till en viss del. I nian hade simningen helt och hållet tagit över- handen, över det mesta i hans liv. Han simmade nu i ungdoms- landslaget. Trots fokuseringen på simträningen, lyckades ändå bra i skolan. Han gick ut nian med fyra och två i genomsnittsbetyg. Han sökte och blev antagen till det samhällsvetenskapliga programmet vid idrottsgymnasiet på den ort där han bodde. Han valde denna skolform för att kunna fortsätta satsningen på sim- ningen, men han var också intresserad av att skaffa sig en god grund för fortsatta studier. Sommaren innan han började gymnasiet deltog han i . I skolan förhandlade han med skolledningen och lärarna om anpassad studiegång för att kunna kombinera studierna med sin elitsatsning. Detta gjorde att han hamnade i en del konflikter och trångmål. Han nämnde särskilt två sådana. Den ena var med hans lärare i filosofi som på grund av att inte kunde närvara vid alla lektionerna inte lät honom vara med på några, utan krävde att han skulle skriva arbeten om sexton filosofer och lämna in ett , vilket han inte kunde acceptera och då det inte erbjöds några andra möjligheter att genomföra kursen avbröt han sina studier i den. Den andra kontroversen gällde en kurs i religion, som han och studierektorn kommit överens om att han kunde välja bort. Men efter en halv termin kom studierektorn tillbaka och sa att det var ett kärnämne, som man inte kunde välja bort varför då sattes att göra en tenta. I skolan träffade han också en tjej som han blev ihop med, men tiden för att umgås med henne var rätt begränsad. Under gymnasie- tiden sysslade också en hel del med musik på skolan där han studerade. Han fick en roll som musiksamordnare i de kabaréer som eleverna själva höll i. Genom detta kom han också i kontakt med en person som var ansvarig för musiken i ett av stadens studie- förbund. Kontakten ledde till att började jobba extra som gitarrlärare inom studieförbundet. Han sysslade också en hel del med rollspel och blev också medlem i (). De omtalade kontroverserna med skolledning och lärare påverk- ade hans intresse för skolarbetet negativt. Då han valt bort båda kurserna i tyska fick han inte ihop tillräckligt många poäng för att få examen, men han fick ändå förhållandevis bra betyg; fjorton komma sju. Symtomatiskt nog, så kunde man inte ha balen där man brukade och dessutom så regnade det dagen då han tog studenten. Efter studenten hamnade han i det där vakuumet där man fundera[r] på vad man skall göra Man går och velar och tänker och tänker, och velar och tänker. Då han dessutom hade ådragit sig en skada, som hindrade honom från att träna, fann han sig plötsligt ha gott om tid. Det uppkomna tom- rummet efter simningen och gymnasiet fylldes med umgänge dels med flickvännen, dels med vännerna. har många bekanta och några riktigt bra vänner; som han kan ringa och säga: Kom hit jag behöver snacka med dig och dom kommer. Tomrummet efter simningen fylldes också med mer musikutövande. Han började spela ute på olika krogar och började också dricka en del öl. Han skaffade också sig en egen lägenhet och flyttade hemifrån. Det normala livet tog överhand- en, men kände inte längre igen sig själv. Han blev dystrare, mycket mer nedstämd. Han upplevde också en del svårigheter i relationen till flickvännen. började vikariera som lärare. Han fick bra stöd från både sin syster och sin mamma, som båda var verksamma inom skolvärlden. Han arbetade även en del på fritids på eftermiddagar- na. Han var också kontaktperson för en kille som var och hade problem. Han var väldigt aggressiv. gick upp i sitt arbete som lärare, fritidspedagog och kontaktperson och trivdes bra med det. tog han återigen upp simningen, men det visade sig vara svårt att komma tillbaka. Han ville till uppe i hjärnan liksom. Men det var så mycket annat som kändes viktigare för tillfället. Och sen så var det så lätt att hitta en ursäkt för sig själv. Han jobbade, var med flickvännen och tränade som om han tänkte göra comeback i , men han mådde dåligt av det. Han fick ett nytt vikariat på en annan skola som musiklärare och som lärarassistent i idrott. Han trivdes mycket bra med det nya jobbet. gjorde han och flick- vännen slut. Han rannsakade sig själv och kom fram till att han verkligen skulle göra en ny elitsatsning i simningen. börj- ade så smått komma tillbaka i simningen, men så blev han skadad på nytt. Han hamnade i den onda cirkeln igen. Han jobbade kvar i skolan, som musik- och idrottslärare vårterminen ut, men sedan slutade han, för han behövde en paus från lärarjobbet. märkte att han hade en tendens att ta jobbet med sig hem och att det varken var bra för honom själv eller för eleverna. började han jobba som butiksbiträde. kom han återigen igång med simträningen. Han blev också mer och mer engagerad som ledare och som studiotekniker i studieförbundets musikverksamhet och valdes även in som ung- domsrepresentant i dess lokalstyrelse. I tillägg till detta spelade han också med i ett band. De spelar tre . Som medlem av bandet deltog han i flera av de stödaktiviteter för unga musikers musikutövande som arrangerades av studieförbundet. Det rörde sig om sådant som konserter, gitarr-clinics, stämsångs- clinics och liknande. Han tycker att det har varit en bra hjälp för honom och bandet att utvecklas musikaliskt. När intervjun genomfördes jobbade fortfarande på med det som just nämnts. Då han kommit i rätt bra form i simningen och behövde mer tid för träning funderade han på att sluta som butiksbiträde, eftersom arbetstiderna var sådana att de hindrade honom från att träna kvällspassen. Dessutom tyckte han att jobbet hindrade honom från att utvecklas som människa. Han berättade också att han hade planer på att åter ta ett jobb som lärare eller personlig assistent. skulle han komplettera sina gym- nasiebetyg och därefter söka in till någon form av högskole- utbildning inom idrottsområdet; kanske som idrottslärare. Han övervägde också en framtid som elittränare och coach. Han var då intervjun genomfördes. är uppvuxen med mamma, pappa och en . pappa är vaktmästare. Hans mamma jobbar med planteringar. Familjen bodde i ett litet samhälle ett par mil utanför en mindre stad i tills han var . Då flyttade familjen till ett villasamhälle alldeles i stadens utkant. och hans familj bodde där i en villa som var omgiven av en mindre trädgård. Om- rådet man bodde i var väldigt barnvänligt. spelade fotboll i en fotbollsförening. Hans mamma och en granne var tränare. Alla i laget bodde i samma område och gick i samma skola. När skulle börja fyran, flyttade familjen till en lägenhet i ett hyreshusområde alldeles i närheten av skolan, som han och hans klasskamrater skulle börja fyran i. fortsatte att spela fotboll i samma förening som förut, men i slutet av fyran flyttade familjen ut på landet till en liten by med ett tiotal hushåll och där bor man fortfarande kvar. Byn ligger i närheten av ett litet samhälle där och hans bror fick gå i skola till och med sexan. Skolan var liten. hamnade i en tre–fyra. Han anpassade sig väldigt fort. Han började spela fotboll i en ny förening och fick åka ditt med en klasskamrat vars pappa var tränare i laget. gick lugnt igenom både femman och sexan. Han tyckte i fem–sexan var särskilt kul. Han märkte då att det inte var så stor skillnad mellan femmorna och sexorna. Idrotten betydde mycket på skolan och man hade många tävlingar. När man skulle börja i sjuan fick och hans skolkamrater åka skolskjut till ett samhälle i närheten. Eftersom deras klass var liten, delades den upp på två andra klasser i den nya skolan. tyckte det var jobbiga resor till skolan. Bussen gick och man var inte hemma förrän . Skolklassen var stökig och hade svårt att koncentrera sig. Han tyckte det var pest i skolan på högstadiet, med undantag för idrotten. En annan ljusglimt var hans första ungdomsförälskelse. Den inträffade i sjuan. Han och flickvännen var tillsammans . På somrarna sommarjobbade hos sin mamma. När kom upp i nian och skulle välja till gymnasiet, hade han inte en aning om vad han skulle välja för inriktning. Han ville komma in på fotbollsgymnasiet i . Gick inte det så ville han antingen läsa Hotell och restaurang med inriktning mot fjällturism eller fordonsteknisk linje med inriktning på arbete som pistmaskinist, som båda gavs på ett gymnasium i en kommun i den svenska fjällvärlden. kom dock inte in på fotbollsgymnasiet, men väl på den sökta hotell- och restaurangutbildningen, så flyttade han upp till gymnasieskolan i svenska fjällen. Han var bara då. Hans föräldrar tyckte det var roligt att han skulle få uppleva riktiga vintrar, men de har i efterhand erkänt att de var oroliga för hur det skulle gå för honom. fick genom skolans försorg tilldelat sig en lägenhet, som han bodde i tillsammans med två andra killar. Nio av tio i klassen var nyinflyttade. Det var lite spänt i början, men kände sig ganska väl tillrätta. Möjligheterna att utöva idrott var rätt begränsade, så mycket av fritiden ägnades åt socialt umgänge. fann dock en fotbollsklubb, som han började träna med. Efter en termin ville en av killarna, som delade lägenhet med och som var , ha egen bostad. flyttade då till en klasskamrats lägenhet. Det var en etta, men det fungerade bra ändå. trivdes bra med skolarbetet. Han tyckte bäst om de praktiska inslagen; matlagning och servering. Och naturen där- uppe. På vintrarna åkte han mycket skidor och snowboard. På somrarna bodde han hemma hos sina föräldrar och sin bror. Han sommarjobbade hos sin pappa. umgicks han med sina kompisar. Det andra och det tredje året bodde och studerade han i central- orten. Han bodde då först med en annan kille, som han delade fritidsintressen med. De började spela innebandy tillsammans. blev han i hop från en tjej i samma klass. Det var en fantastisk tjej. De var tillsammans . När det tog slut mellan dem var bedrövad. Utelivet var hektiskt . var ute rätt ofta. Han bodde från skidliftarna, så han pass- ade på och åkte mycket snowboard och skidor också. flyttade hem på sommarn igen. Han jobbade hos sin pappa och träffade kompisar . passade också på att ta körkort för bil när han var hemma. I trean varvades praktik och skolgång. började att prak- tisera på en restaurang i en angränsande stad. Han pendlade med egen bil mellan hemmet och praktikplatsen, som i princip var ett regelrätt jobb som kock. fick ett veckoschema på fyrtio- timmarsarbete, som också inbegrep arbete . Han tyckte det var tufft, men lärorikt. Efter praktiken återvände han till skolan i fjällvärlden för skol- gång. Han bodde då tillsammans med fyra tjejer, men alla var där sällan . tyckte det var perfekt och kul att bo med fyra tjejer. Efter en periods skolgång var det dags för praktik igen; på en vintersportanläggning. Eleverna bodde där de dagar de praktiserade. När de inte jobbade under praktiken, så hade de inget annat att göra än att se på TV, spela pingis och bada bastu. upplevde dock att den sociala samvaron var trivsam. Han och klasskamraterna gjorde en gemensam semesterresa och sedan skingrades de. sommarjobbade hos sin pappa och rykte därefter in i lumpen. Han gjorde lumpen i infanteriet. Det var sju och en halv bodde på ett logement tillsammans med femton killar och i en korridor med sammanlagt över sextio killar. Den ägnades åt militär grundutbildning. fick de inte resa hem, men därefter reste hem i stor sett . Han minns den första helgen hemma som underbar. Och det bästa var att öppna skafferiet hemma . Under befattningsutbildningen var de ofta ute i fält. Det största problemet med det för var att han alltid var hungrig.