sou · GRB3118d1 · 2004-01-01 00:00:00 — De tränar sina deltagare i demokratiska färdigheter och odlar en förståelse för andra och oliktänkande. De kan fungera som medborgarnas röst, genom att svara för opinionsbildning m.m. De nya sammanslutningarna kan vaka över vissa lagars efter- levnad, men de kan aldrig ta över den representativa demo- kratins uppgifter. De kan vara en skola och utgöra en bas för framtida rekry- tering, men de kan aldrig ersätta den representativa demokratin. De kan också utveckla värden och färdigheter som är till glädje i näringsliv och företag. slutsats var att statens och kommunernas roll bör vara att främja det engagemang som finns i samhället, i folkrörelsearbetet, i lokala utvecklingsgrupper, i de rörelser som sysslar med aktioner utanför de etablerade kanalerna och i de globala rörelserna. Ett sätt att främja detta frivilliga och fria med- borgerliga engagemang vore enligt utredningen att värna de fysiska mötesutrymmena. Stat och kommun har därför en viktig funktion att fylla när det gäller att se till att det finns billiga och goda lokaler. 3Utvecklingen av allmänna samlingslokaler var först i med att uppföra en samlingslokal för profant bruk. är den sammanfattande benämningen på organisationer vilkas medlemmar avstår från alkohol och andra droger och som i regel också arbetar med upplysning om riskerna med dessa preparat och för att få till stånd samhälleliga åtgärder som begränsar konsumtionen. Den första logen av Godtemplarorden i bildades i . bildades flera nya organisationer: Templarorden (TO) 1884, Nationalgodtemplarorden (NGTO) 1888. Kvinnoorganisationen Vita Bandet 1900. NGTO och TO slogs samman till Nationaltemplarorden (NTO) 1922. NTO förenades med till 1970 De organisationer som bildades hade alla en religiös prägel. blev religiöst neutral och NTO 1922, medan Blå Bandet och Vita Bandet har behållit den religiösa prägeln. När etablerade sig hyrde medlemmarna ofta in sig i lokaler som var lämpliga för verksamheten, i första hand skolor och frikyrkor. Detta medförde dock vissa problem. speciella arbetsformer, men också det motstånd med vilket organi- sationen möttes i början, ställde krav på egna lokaler Utvecklingen av allmänna samlingslokaler De första ordenshusen byggdes i städer och kunde vara stora och komplicerade hus. Det första i uppfördes 1881 i av Logen nr 2 som är i bruk. Upp- förandet av lokalen i var starten till ett intensivt byggnads- skede inom . första årtionden arbetade rörelsen energiskt för en restriktiv lagstiftning med totalförbud som slutmål. Men vid den officiella folkomröstningen om alkoholförbud segrade motståndarna med knapp majoritet. Sedan frågan om totalförbudet avförts från dagordningen har i stället propagerat för en statlig alkoholpolitik som syftar till att begränsa konsumtionen av alkoholdrycker. Dessutom bedriver den upplys- nings- och propagandakampanjer, delvis med statsbidrag. har sina starkaste fästen i norra och . Majoriteten av nykterhetsföreningarna hade länge formen av slutna ordenssällskap, men detta upphörde succes- sivt . De lokala föreningarna är främst inriktade på att erbjuda tillfällen till studier och ett alkoholfritt sällskaps- och nöjesliv. Anslutningen har minskat sedan storhetstiden på 1910- talet, men ännu var medlemsantalet omkring 250 000. Efter hand tillkom andra nykterhetsorganisationer som också hade lokalbehov. Lokaler byggdes och förvärvades på andra sätt. Till att börja med var det fråga om samlingslokaler i ordets egent- liga bemärkelse. blev det också sommarhem, scout- stugor, kurs- och friluftsgårdar, folkparker och en hel del annat. beräknas att det totala antalet uppgick till 1 500 lokaler. Detta krävde kunskap om byggnadsteknik och bestämmelser. I de fall då föreningen saknade denna kunskap anlitades arkitekter och entreprenörer. På många håll fanns det många hantverkare och senare även arbetare i logerna inom föreningen. 1914 beslöt man att ge ut en vägledning avsedd för de avdelningar som hade förutsätt- ningar att bygga egna lokaler. I samband därmed anordnades en pristävling, som avsåg att få fram olika typer av såväl mindre som större samlingslokaler. Tjugotvå av dessa tävlingsförslag, omfat- tande huvudsakligen fyra olika typer av ordenshus, utgavs i tryck. Utvecklingen av allmänna samlingslokaler Syftet var att den skulle vara ett sammanhållande organ för de 1 500 allmänna samlingslokaler som då ägde och förvaltade. omorganiserades riksorganisationen till . Syftet var att skapa en stark organisation, som skulle kunna stå till förfogande för den samlade fastighetsinnehav. Våra Gårdar har till ändamål att värna om de allmänna samlingslokaler som nykterhets- rörelsen förfogar över och stimulera tillkomsten av nya, att medverka till att samlade fastighets- och lokalbestånd utvecklas i positiv riktning, att verka för att fler helnyktra miljöer etableras i landet, att skapa goda villkor för att barn- och ungdomsverksamhet skall kunna drivas i lokalerna Våra Gårdar har drygt 500 medlemsföreningar. De flesta av Våra Gårdar-lokalerna är samlingslokaler för lokalföreningarna, men det finns även större kontorsfastigheter, kursgårdar, konferensanläggningar, folkhögskolor, studenthem, sommarhem och folkparker bland medlemmarna. Till sin hjälp har organisa- tionen olika stödfunktioner. Man biträder medlemsorganisationerna i alla slag av bygg- ärenden; nybyggen, om- och tillbyggnader och handikapp- anpassning. Man hjälper bland annat till med att upprätta ansök- ningshandlingar för anslag från stat och kommun. Man medverkar vid upphandlingar och slutbesiktningar, upprättar entreprenad- kontrakt, köpebrev och andra lagfartshandlingar. utarbetades ett fördelaktigt försäkringsavtal, som innebar att kostnaden minskade påtagligt för medlemsföre- ningarna. Eftersom många kommuner har fryst sina bidrag, och i vissa fall till och med sänkt dem, blir åtgärder som kan reducera kostnader och öka intäkter en allt viktigare uppgift för riksorga- nisationen. Tidningen utkommer med fyra nummer . Temat var exempelvis att visa på positiva exempel när det gäller lokaler med en bred ungdomsverksamhet. Inom Våra Gårdar finns en distriktsorganisation där distrikten omfattar länen. Distrikten har en samordningsfunktion mellan Utvecklingen av allmänna samlingslokaler förbundet och de lokalägande föreningarna. Med stöd av riks- organisationen anordnar distrikten kursverksamhet gällande; hur lokalerna finansieras, samt barn och ungdomsverksamheten i lokalerna. Genom de resurser som ställer till förfogande förvärvar Våra Gårdar konst i samarbete med och Folkets Hus och Park. Konsten deponeras sedan i lokaler runt om i landet eller används i de tematiska vandrings- utställningar som producerats. Kulturverksamheten är en viktig del i . bedrivs tusentals kulturarrangemang. Genom stöd från lämnar Våra Gårdar bidrag till ett 100-tal arrangemang . Stödet innebär att föreningarna vågar satsa på bra och ibland annorlunda kulturarrangemang. Samarbetet med studieförbund är en viktig del. Våra Gårdar programsätter också film åt ett 70-tal biografer. Man har ett omfattande utvecklingsarbete med inriktning på mark- nadsförning, drifts- och samarbetsformer samt publikarbete. Man medverkar i att arrangera filmdagar och lokala filmfestivaler. Dess- utom genomförs kurser i film- och biograffrågor samt maskinistutbildning. 3.2Folkets Hus och Parkrörelsens lokaler När den fackliga och politiska arbetarrörelsen började ta form var behovet av lokaler stort. Arbetarna släpptes ogärna in i de lokaler som fanns. Markägare förbjöd t.o.m. samman- komster ute i det fria, eftersom man befarade att uppviglande idéer kunde föras fram. Det första Folkets Hus som byggdes för ändamålet var i som invigdes . köptes också Möllevångsparken som fick det nya namnet Folkets Park. Anläggandet av folk- parker och Folkets Hus kom igång . Det skedde framför allt i större industrisamhällen där behovet av möteslokaler var stort på grund av den snabba utvecklingen av den Utvecklingen av allmänna samlingslokaler En lång rad små och stora industriorter fick också egna folkparker. De hade ofta en kopp- ling till . Men det fanns också oberoende föreningar med uppdrag att skapa bra miljöer för billiga och bra nöjen för arbetarklassen. I folkparkerna var dansbanan ofta det första som byggdes. uppmärksammade samlingslokalsfrågan på ett tidigt stadium. beslöt att grunda en Folkets Hus-fond i syfte att stödja arbetarrörelsens speciella samlingslokaler. Husen och parkerna byggdes på köpt mark. Bygg- nationerna finansierades bl.a. genom andelsteckning, banklån, bidrag i olika former, garantiföreningar och inte minst gratis arbetskraft. 1905 bildades Folkets Parkers () med säte i . Syftet var främst att genom ett samarbete mellan de olika föreningarna samordna artistbokningar och olika inköp. För Folkets Hus-rörelsen dröjde det längre innan man bildade en central organisation. Som dess syfte angavs bl.a. att stå de anslutna företagen till råds med upplysningar vad det gäller byggnationer, materialinköp, filmhyror samt i övrigt det som berör dess verk- samhet, samt att genom sin verksamhet verka för ett sunt nöjesliv. var Folkets Parks scener främst en spelplats för den politiska agitationen. Men med tiden blev nöjes- arrangemangen fler. Man byggde utescener, teatrar, serverings- lokaler och dansbanor med tak. Teaterföreställningar komplet- terades med bondkomik, revyer och liknande. Även människor utanför arbetarrörelsens led började gå till folkparkerna i större omfattning. Folkets Park kom i hög grad att bli synonymt med sommarens nöjen. blev starten för en expansion som också kom att för- ändra folkparkernas utbud och karaktär. Radion, filmen och schlagerindustrins utveckling skapade ett ömsesidigt beroende och möjligheter i samspel med Folkets Parks scener. När underhåll- ningsindustrin i en allt snabbare takt lanserade nya artister, blev folkparkerna livsviktiga som en väg att nå en stor publik. Utvecklingen av allmänna samlingslokaler Folkparkerna var vid också synonyma med det oroväckande, lite skrämmande. Många ungdomar förbjöds av sina religiösa föräldrar att besöka detta dansbaneelände. Från religiöst håll ansågs dansen vara första steget på brottets bana. Folkparkerna hade sin stora blomstringstid . Stora världsartister turnerade i parkerna. Det nya inom musiken och underhållningsbranschen återfanns i parkerna. Med TV:s intåg i det svenska folkhemmet, tillsammans med publikens förändrade nöjes- och fritidsvanor, kom bilden sakta men säkert att förändras . Trubadurerna hade då sin storhetstid, men på andra scener än i Folkets Park. kom dans- banden. Folk gick till parken med ett mål i sikte – att få dansa. Många unga lärde sig att dansa i parken. Men fler och fler besökte också diskoteken som aldrig kom att etableras i folkparkerna. består Folkparkerna av en stor mängd skiftande verksam- het, teater, dans, musik men även andra former av kultur och nöjen är det som fortfarande står i centrum. Mot slutet av1930-talets slut började den politiska verksamheten i Folkets Hus avta och kulturspridningen fick en allt större roll. upprättades ett särskilt arkitektkontor, vars upp- gift framför allt var att tillhandahålla teknisk expertis till Folkets Husbyggen. Målet var att göra Folkets Hus till ortens kultur- centrum. I början var dansen det dominerande inslaget. Sedan kom teatern och filmen. Filmvisning blev snabbt ett populärt inslag i verksamheten. Biografer öppnades i rask takt i städer och andra tätorter. Biografdriften organiserades 1944 i folk- biografer AB, sedermera i Skandinaviska biograf AB. Rörelsen var –1969 ägare till produktionsbolaget . började filmverksamheten att gå tillbaka, vilket påverkade föreningarnas ekonomi. TV kom och människors fritidsvanor förändrades. 1963 träffade staten och film- branschen ett avtal, filmavtalet, där fonder bildades för olika ända- mål. Nya biografer, som motsvarade publikens krav på teknik, kom till . Bio Kontrast – kvalitetsfilmvisningar – starta- des efter en del kritik av filmutbudet. Utvecklingen av allmänna samlingslokaler Folkets Hus-rörelsen var ett kultur- och nöjesimperium med omkring 500 biografer och ungefär dubbelt så många lokaler för annan underhållning, teater och dans samt studieverksamhet. Men i och med att många människor lämnade bruksorter och mindre tätorter för att flytta till tätorter- nas industrijobb, tvingades många hus att minska och inskränka sin verksamhet. Men omflyttningarna krävde inte bara avvecklings- planer för en del hus, utan krav ställdes också på utbyggnad av fastigheter på orter som faktiskt växte, framför allt i de större städernas förorter. Ett handlingsprogram antogs 1974 om 100 nya . hade man nått målet. Det var främst i de större kommu- nernas tätorter som de nya husen kom till, men även flera över- givna hus i glesbygden renoverades och togs åter i bruk. startade Folkets Hus-rörelsen också sin omfattande kurs- och utbildningsverksamhet. Denna verksamhet ökade . Nöjesverksamhet i form av dans minskade däremot . Den traditionella mötes- verksamheten har också gått ner under dessa år. kom kulturarbetet inom Folkets Hus igång på allvar. Konst åt alla, Konst i Folkets Hus och Folkets Hus-hörnor var några av de verksamheter som kom till. består verksamheten alltmer av egen verksamhet i husen, t.ex. revyer, jazzfestivaler, fritids- gårdar, föreläsningar, konstutställningar, IT-kaféer, turisthem etc. bildade och Folkparkernas en ny gemensam riksorganisation, Riksorga- nisationen Folkets Hus och Parker (FHP). samlar riksorganisationen många olika slags med- lemsföreningar. Till medlemskåren har också tillkommit ett tiotal av landets största musikfestivaler. FHP erbjuder särskild med- lemsförsäkring och andra medlemsförmåner exempelvis med- lemskap i egen arbetsgivarorganisation samt specialistkompetens inom ekonomi, juridik, skatter, avtal och fastighetsförvaltning. bistår även medlemmarna vid om-, till- och nybyggnad. Förhandlingar med kommuner och andra myndigheter Utvecklingen av allmänna samlingslokaler i samverkans- och kontraktsfrågor har också blivit en allt viktigare uppgift. FHP:s arbete är inriktat på att ge medlemmarna verktyg i det lokala utvecklingsarbete. Som en del av utvecklingsarbetet pågår ett kunskapslyft med tre större utbildningar, bland annat ett chefs- utvecklingsprogram. Som redskap för information och erfarenhets- utbyte mellan medlemmar finns också medlemstidningen och Salong och ett stort utbud av olika former av konferenser, semina- rier och andra medlemsträffar. FHP för också i sin egenskap av riksorganisation diskussioner med myndigheter och andra aktörer kring olika utvecklingsfrågor. Folkets Hus och Parker bedriver en omfattande kultur och nöjesverksamhet. Man förmedlar själv via sin artist- förmedling och det egna programbolaget mer än 1 700 danstillfällen, 500 teaterföreställningar för barn och unga samt ytterligare 3 500 andra artistuppträdanden till medlems- föreningarnas 900 scener. Men en stor del av kultur och nöjesverk- samheten sker genom de enskilda medlemmarnas egen försorg, vilket gör att antalet teaterföreställningar, danskvällar och andra nöjesarrangemang runt om i landet sammantaget uppgår till långt över 10 000 . Medlemmarna har möjlighet att ta del av och påverka utbudet från FHP vid en årlig utbudsträff. För att utveckla arrangörskapet bland medlemmarna drivs en ettårig arrangörshögskola. Syftet är att höja kvalitén i arrangemangen, alltifrån planering och mark- nadsföring till själva mötet mellan artist och publik. FHPs konstavdelning hjälper medlemmarna att kunna erbjuda olika former av konstutställningar, vissa med särskild inriktning på barn och unga. Förutom vandringsutställningsverksamheten köps konstverk in som sedan deponeras i medlemmarnas anläggningar. Konstavdelningen arbetar också med ett antal utsmycknings- uppdrag. Inom Folkets Hus och Parker finns största biografkedja. Sammanlagt 280 biografer på 260 orter visar över 17 000 filmföreställningar, en förutsättning för människor utanför storstäderna att kunna se film på bio. Förutom traditionell filmvisning bedrivs också verksamhet inom Bio Kontrast och Skolbio. Även inom film och biografområdet sker ett omfattande utvecklingsarbete, med biografutbildning i fem steg, filmdagar och konsultverksamhet. Utvecklingen av allmänna samlingslokaler har Folkets Hus och Parker gjort en storsats- ning på digital visningsteknik genom projektet , i syfte att skapa former för framtidens mötesplatser. Inledningsvis har sju biografer utvecklat bion från biografsalong till upplevelsehus med hjälp av den nya tekniken. FHPs digitala kedja är den första i sitt slag i . Digital bio innebär att mindre orter kan få film- premiär som i storstäderna. Digital bio innebär också en bredare filmrepertoar, där alla typer av film kan visas. Aktua- liteten ökar och skapar därmed större publikintresse. Det är också lättare att texta filmerna, vilket skapar möjligheter i integrations- sammanhang, för hörselskadade, i samband med språkkurser och mycket annat. Dessutom blir frakten avsevärt enklare och billigare. Förutom nya möjligheter kring vanlig filmvisning skapar den nya tekniken också unika kommunikationsmöjligheter. Bredband och satellit kan kopplas till den digitala projektorn för att visa evene- mang av olika slag, som konserter, teater, sport, revyer, kortfilm- festivaler och mycket mer. Den digitala projektionen skapar också interaktiva möjligheter för studier, föreläsningar och konferenser. Bygdegårdsrörelsen har i hög grad vuxit fram parallellt med lands- bygdens organisering . Den första bygdegården öppnades i Ås i . Därmed startade en rörelse som är samlad inom . Bygdegårdarna har av tradition en nära koppling till jordbrukar- rörelsen. Andra delar av rörelsen är () och , tidigare . spreds tanken på att bygga samlings- lokaler på landsbygden. I många byar fanns det gamla socken- stugor, men långt ifrån i alla. När växte fram byggdes bönehus och kapell, men dessa hus var ofta inte särskilt lämpade för profana möten. Om de alls fick anordnas. Det fanns krafter inom bygdegårdsrörelsen som ville få gårdarna att bli ett slags medborgarhus – eller allaktivitets- hus – för bygden, en landsbygdsvariant av industristädernas Folkets Hus. Utvecklingen av allmänna samlingslokaler Det var framför allt (), en föregångare till , och JUF, , som var pådrivande till att bygde- gårdar började byggas. De båda organisationerna tog initiativ till att det under de närmaste decennierna byggdes hundratals bygde- gårdar över hela landet. Även om SLU var ett politiskt ungdoms- förbund, var dess kanske viktigaste uppgift på landsbygden att bidra till ungdomens fritids- och nöjesverksamhet. Men det främsta syftet med Bygdegårdarna var naturligtvis att tillgodose organisationernas behov av att kunna samlas till före- ningsmöten av olika slag. Liksom alla andra folkrörelser gav bygde- gårdsrörelsen sina medlemmar omfattande föreningsskolning. Många av dem som återfinns på ledande befattningar i samhället och i föreningssverige har fått sin första förenings- skolning i dessa organisationer. Med hjälp av bygdegårdarna spreds också folkbildningsarbetet med sina studiecirklar. Ljus över landet var en slogan som spreds och framåt. JUF:s studieverksamhet utgjorde exempelvis grunden till det som 1959 blev Studiefrämjandet. , som var starkt kopplat till SLU och en av initiativtagarna till att bildades, är . När riksdag beslutade om statligt stöd till allmänna samlingslokaler växte behovet av rådgivning till de lokalägande föreningarna, eftersom det ställdes vissa krav på ansöknings- handlingarna. Ett resultat av detta var att Bygdegårdarnas Riksför- bund (BR) bildades . Organisationen bildades av , , , , samt . () fungerade till en början som . LBF startades och utvecklades snabbt till ett landsomspännande arkitektkontor. LBF vände sig i första hand till landsbygden och arbetuppgifterna omfattade främst ekonomi- byggnader av olika slag samt egnahem och arbetarbostäder. Utvecklingen av allmänna samlingslokaler samband med arbetena ute på landsbygden kom projektörerna från LBF också i kontakt med den stora bristen på samlingslokaler, mötesrum och fritidsanordningar överhuvudtaget. öppnade därför LBF en särskild bygdegårdsavdelning, förlagd till stockholmskontoret. var behovet av nya bygdegårdar stort. De bygdegårdar som hade byggts var i behov av upprustning och flera skolor och andra offentliga bygg- nader, som omvandlades till bygdegårdar, var tvungna att rustas upp för sitt nya ändamål. Det ställdes också större byggnads- tekniska krav på byggnaderna. Bygdegårdrörelsen har i stor utsträckning tagit hand om och vidareutvecklat andra byggnader, som av olika skäl blivit lediga. Inte mindre än 250-300 före detta skolhus är nu bygdegårdar. På motsvarande sätt har bygdegårdsrörelsen tagit till vara många ordenshus och på landsbygden. Även ett antal militär- baracker från fungerar numera som bygdegårdar. var besvärliga tider för alla folkrörelser. För bygdegårdsrörelsen blev situationen extra besvärlig tack vare den allt kraftigare urbaniseringen. Landsbygden höll på att dö. Detta visar sig också i medlemsutvecklingen för . Från toppsiffran 542 medlemsföreningar dalade antalet till bottennoteringen 1973. Men har bygdegårdsrörelsen vuxit kraftigt. har förbundet ca 1 300 medlemsföreningar. Bygde- gårdarnas ger en omfattande service till medlemmarna genom det centrala kansliet och distrikten. Det gäller t.ex. att tillhandahålla normalstadgar för föreningar och ge råd i samband med stadgefrågor, erbjuda studiematerial för lokal utbildning och erbjuda kurser på såväl regional som central nivå för föreningarnas funk- tionärer ge råd och stöd i samband med ombyggnation och nybyggnad. ge råd och stöd kring skötsel och underhåll av bygdegården bedriva ett aktivt miljöarbete och ge råd och service på miljö- området, tillhandahålla en försäkring för föreningar som är anslutna till förbundet, Utvecklingen av allmänna samlingslokaler bedriva ett aktivt skadeförebyggande arbete och förmedla bra produkter till bra priser som ex stöldskyddsmärkning, vatten- larm m.m. är biografverksamheten en viktig del i bygdegårdarna. Man hade till en början ett intimt samarbete med Folkets Husbiograferna i . finns biograf i 50 bygdegårdar och på 150 orter bedrivs filmklubbs- verksamhet av bygdegårdar och medlemsorganisationer. Bygdegårdsbio är ett samarbete med Förbundet . Den viktigaste delen av Bygdegårdsbios arbete är att utbilda och inspirera de människor som är aktiva i filmverksamheten. Ungbio är filmklubbar i biografen för barn och ungdomar. Klubbarna byg- ger på de ungas val av film och ansvar för verksamheten. De unga kan där, tillsammans med de ansvariga för biografen, lära sig hur en biograf drivs. Förbundet anordnar kontinuerligt utbildning av distriktens programråd och arrangörsutbildningar för de lokala föreningarna. Tillsammans med och SV genomför man en högre utbildning kallad Arrangörsskolan. Under två terminer jobbar deltagarna i projektform på hemmaplan, träffas fyra gånger samt håller kontakten med varandra via ett virtuellt klassrum. Sedan riksförbundet bildades har konsten varit en central verk- samhet i bygdegårdarna. anslog lotterimedel för inköp av BR:s första konstverk som delades in i kollektioner och deponerades i bygdegårdar i taget. har BR bedrivit utställningsverksamhet för landets yrkesverksamma konstnärer, åt alla. Denna verksamhet bedrivs i samarbete med Folkets Hus och Parker och Våra Gårdar. Dessa inköpsutställningar är en förutsättning för BR:s övriga konstverksamhet, dvs. depositioner i bygdegårdar och vandrings- utställningar med olika teman. Man köper in ca 125 konstverk för deposition. Man samarbetar också med Rikskonserter och och (RFoD) för att sprida musik och dans genom turnéverksamhet över hela landet. Man har kontakter med många musikartister som turnerar över landet i bygdegårdarna. BR arbetar också aktivt för att sprida En bok för alla i landet. Försäljning sker bland annat på olika kurser och konferenser. Vissa bygde- gårdar har en aktiv försäljning.