sou · GRB3127d2 · 2004-01-01 00:00:00 — Hur och i vilka miljöer skadas barn och ungdomar? 4.5.3Skador som leder till sjukhusvård vårdas ca 20 000 barn på sjukhus för avsiktliga och oavsiktliga skador. Fördelningen av skador som leder till sjukhusvård skiljer sig från skador som resulterar i dödsfall. Här dominerar olika typer av fallskador. Nedan presenteras fördelningen av skador som resulterat i sjuk- husvård för pojkar respektive flickor uppdelat på tre åldersgrupper. Skadorna delas in efter den kod om yttre orsak till skadan som registreras i sjukvården i samband med en skada. För de två yngsta åldersgrupperna ser fördelningen av skador liknande ut för pojkar och flickor medan skademönstret skiljer sig åt i den äldsta ålders- gruppen (13–). För flickor i denna åldersgrupp står skador till följd av avsiktlig självdestruktiv handling för av skadorna, medan samma orsak står för av skadorna bland pojkar. Hur och i vilka miljöer skadas barn och ungdomar? Vårdade i sluten vård till följd av skada 1997–2000, per 100 000. Fördelning av den yttre orsaken till skadan. Pojkar i tre åldersgrupper. 0–6 år 7–12 år 13–17 år Källa: , EpC, Hur och i vilka miljöer skadas barn och ungdomar? Vårdade i sluten vård till följd av skada 1997–2000, per 100 000. Fördelning av den yttre orsaken till skadan. Flickor i tre åldersgrupper. 0–6 år 7–12 år 13–17 år Källa: , EpC, Hur och i vilka miljöer skadas barn och ungdomar? 4.5.4Fallskador som leder till sjukhusvård Olika typer av fallskador står för mer än hälften av sjukvården till följd av skador upp till och knappt hälften för åldersgruppen 13–. Nedan följer en presentation av hur olika typer av fall- skador fördelar sig över ålder och för flickor och pojkar. Fallskadorna delas in i olika typer efter den kod om yttre orsak till skadan som registreras på sjukhuset. Inte oväntat framträder ett tydligt ålders- relaterat mönster. För barn är fall den dominerande orsaken till skador, såväl fall i samma nivå som fall från en nivå till en annan (t.ex. fall från en möbel eller fall i trappa). Fördelningen av olika typer av fallskador ser likadan ut för pojkar och flickor i denna åldersgrupp. I åldersgruppen 4–minskar fall från möbler och istället ökar fall från lekredskap på lekplats. I denna åldersgrupp ökar också antalet fall från skidor, skridskor, inlines etc. Även i denna ålders- grupp ser fördelningen av fallskador liknande ut för pojkar och flickor. I åldern 7–ökar fall från skidor, skridskor och inlines ytterligare och fall från lekredskap på lekplats minskar. Andelen fall från möbler och i trappor har också minskat markant i denna åldersgrupp. Fall i samma nivå ökar i denna åldersgrupp, något som till en stor del kan tillskrivas skador inom idrott (fall vid fotboll, innebandy etc.). I den äldsta åldersgruppen utgör andelen fall i samband med skidåkning, skridskor eller inlines samt fall i samma nivå en ytter- ligare större andel av fallen som fall från en nivå till en annan minskar i denna åldersgrupp. Fall i samband med skridskor, skidor eller inlines utgör en större andel av fallskadorna bland pojkar än bland flickor. Hur och i vilka miljöer skadas barn och ungdomar? Pojkar vårdade på sjukhus till följd av fallskada 1997– 2000, per 100 000. Fördelning av den yttre orsaken till skadan. Antal fall/100 000 barn 300 4 - 6 Åldersgrupper 7 - 12 Fall från lekredsk. Annat fall från högre nivå Fall vid skridsko, skidor, inlines Annat fall i samma nivå Flickor vårdade på sjukhus till följd av fallskada 1997–2000, per 100 000. Fördelning av den yttre orsaken till skadan. Antal fall/100 000 barn 300 Fall från lekredsk. Annat fall från högre nivå Fall vid skridsko, skidor, inlines Annat fall i samma nivå Källa: , EpC, Hur och i vilka miljöer skadas barn och ungdomar? 4.5.5Vanliga skador i olika åldrar Utifrån det europeiskt registreringssystemet, EHLASS (European Home and ) kan följande beskriv- ning ges av vanliga skadehändelser i olika åldersgrupper. 0–3 år De flesta skadorna sker i hemmet och bostadsområdet. Fall är den vanligaste skadeorsaken, både fall i samma plan och fall från en nivå till en annan. Skador på grund av kollision med andra barn eller möbler samt klämskador är också vanliga i denna åldersgrupp. 4–6 år Även i denna åldersgrupp dominerar skador i hem och bostadsområdet, men skador i skola och i förskola är Fall är också här en stor diagnosgrupp. Skador på grund av kollisioner (stöta ihop/springa ihop) med andra barn och klämskador är vanliga i denna ålder. 7–12 år I denna åldersgrupp fördelas skadorna jämnt mellan hemmet/bostadsområdet och sport- och idrottsplatser. När det gäller olika typer av skador utgör fallskador den största gruppen följt av skador på grund av kollisioner med andra barn eller föremål. 13–Här sker de flesta skadorna på sport- och idrottsplatser, följt av trafiken. Fall är även här en stor skadegrupp, men även skador på grund av kollision med andra barn, föremål eller djur är vanliga. Källa: EHLASS, EpC, 4.6Regionala skillnader i skador Barnsäkerhetsdelegationen gav ut en rapport om hur skador bland barn och ungdomar fördelar sig i olika delar av (SOU 2002:99). Rapporten visar att antalet barn och ung- domar som vårdas på sjukhus till följd av skador skiljer sig åt mellan olika kommuner i . Det finns med andra ord tydliga regionala skillnader i risken att skadas och i skademönster bland barn och ungdomar i . De regionala mönster som fram- kommer i rapporten skiljer sig åt för pojkar och flickor. Initiativet till denna barnskadeatlas (Barns skador i , SOU 2002:99) har tagits av forskare och Barnsäkerhetsdelegationen. Hur och i vilka miljöer skadas barn och ungdomar? Rapporten framställdes av , , avdelningen för socialmedicin i nära samarbete med vid och . Rapportens syfte var att uppmärksamma regionala skillnader i barnens skadesituation och därmed ge underlag för myndigheter, kommuner, landsting och frivilligorganisationer. Genom överskådliga kartor, tabeller och diagram visas geografiska skillnader i fördelning av barns skador i landet. Atlasen syftar också till att öka medveten- heten om att hälsodataregister finns och vilka möjligheter dessa utgör som planeringsunderlag för förebyggande åtgärder på olika nivåer och sektorer i samhället. I rapporten görs inte en fördjupad analys av de olika geografiska områdenas skademönster och skadeutveckling. Forskarnas förhoppning är att rapporten ska leda till fortsatt arbete bland folkhälsoplanerare, politiker, kommunplanerare, forskare, hälso- och sjukvårdspersonal, statliga myndigheter, föräldraorganisationer, enskilda personer m.fl. framför allt på läns- och kommunnivå eftersom skadeutfallet kan variera högst påtagligt från område till område. I rapporten beskrivs huvudsakligen hur många barn och ung- domar i åldern 0–som vårdats inneliggande på sjukhus åren 1987–2000, men även dödliga skador bland barn 0–redovisas för åren 1987–1999. Skador definieras i rapporten som kroppsskada orsakad av olycksfall, våldshandling eller självtillfogade handling (enligt ICD9 och ICD10). Redovisningen på kommunnivå uppvisar stor spridning i skade- nivå . Även stora skillnader i skadenivå och skadeutveckling förekommer på länsnivå Forskarna beskriver i rapporten att det finns ett antal kommuner och landsting som bedriver ett organiserat tvärsektoriellt skadeförebyggande arbetet. Dock har utvecklingstakten varit långsam och ännu återstår att fördjupa många program för att förebygga barnskador eller att innefatta alla kommuner i arbetet. 4.7Sociala skillnader i olika typer av skador Den forskning som finns om sociala skillnader i skador visar att dödlighet och sjukdom till följd av skador inte är slumpmässigt fördelade mellan olika typer av områden och individer. En rad svenska undersökningar har studerat olika sociala faktorers betydelse för Hur och i vilka miljöer skadas barn och ungdomar? risken att skadas bland barn och ungdomar (2003, m.fl. 2002, m.fl. 2001, Hjern m.fl. 2001). Studierna visar att betydelsen av olika sociala bestämningsfaktorer varierar med olika typer av skador. Exempelvis har en studie visat att barn till unga mödrar () oftare vårdas på sjukhus till följd av fallskador och förgiftningar (Hjern m.fl. 2001). Den sociala bestämningsfaktor som visat sig ha störst betydelse för risken att skadas är emellertid socioekonomisk status (Hjern och Bremberg 2002). 4.7.1Socioekonomiska skillnader i skaderisker På uppdrag av Barnsäkerhetsdelegationen presenterades en rapport om sociala skillnader i skaderisker bland barn och ungdomar i . Rapporten har sammanställts av forskare vid , , avdelningen för socialmedicin (SOU 2002:68). Rapportens syfte var att presentera aktuell forskning om socio- ekonomiska skillnader i risken att skadas bland barn och ungdomar i . I rapporten sammanställs resultaten från ett antal nationella register- studier, där barn i olika åldrar studeras utifrån familjens socio- ekonomiska status. Studierna omfattar första och inkluderar både dödliga skador och skador som lett till sjukhus- vård. Baserat på kunskap från internationella studier om sociala skillnader i skaderisk har fler specifika skadediagnoser studerats, såsom olika typer av trafikskador, våldsrelaterade och självtillfogade skador. Sammanfattningsvis visar rapporten att barn till arbetare har en högre risk att skadas i olika typer av skador jämfört med barn till mellan och högre tjänstemän. När det gäller trafikskador har även barn till lantbrukare och andra egna företagare en högre risk att skadas än barn till mellan och högre tjänstemän. Skillnaderna är tydliga för både pojkar och flickor, men varierar däremot över ålder. I den yngsta åldersgruppen (0–) är skillnaderna små, men ökar med stigande ålder. I åldersgrupperna 5–9, 10–14 och 15–är socioekonomiska skillnader i trafikskador tydliga och för de två äldsta åldersgrupperna finns stora skillnader även för våldsrelaterade och självtillfogade skador. När det gäller trafikskador ökar skillnaderna med stigande ålder och när unga kommer i kontakt med motorfordon. Hur och i vilka miljöer skadas barn och ungdomar? När det gäller självtillfogade och våldsrelaterade skador har senare studier visat att de socioekonomiska skillnaderna reduceras betydligt när man kontrollerar för andra sociala variabler som exempelvis civilstånd, föräldrarnas födelseland och befolkningstäthet (2003, m.fl. 2003). Till skillnad från detta kvarstår de socioekonomiska skillnaderna i trafikskador även efter kontroll av de ovan nämnda variablerna (m.fl. 2003). Detta visas också i en annan undersökning som studerat olika sociala variabler och deras betydelse för olika typer av skador. Föräldrarnas socio- ekonomiska position visade sig då vara den viktigaste bestämnings- faktorn för motortrafik skador (Hjern m.fl. 2002). Rapporten (SOU 2002:68) redovisar också en förbättringspotential när det gäller fördelningen av skador genom att visa den potentiella reduktion av skador som skulle ske om alla grupper hade samma antal skador som barn till mellan och högre tjänstemän. Den största förbättringspotentialen återfinns bland avsiktliga skador, framför allt för våldsrelaterade skador bland 10–14 åringar (). När det gäller oavsiktliga skador är den största förbättringspotentialen i den yngsta åldersgruppen för övriga oavsiktliga skador (dvs. det som inte är fall- eller trafikskador). Trafikskador har däremot störst potential för förbättring i de äldre åldersgrupperna (, respektive ). Att skaderisken skiljer sig mellan olika grupper i samhället kan bero på att barn och ungdomar i olika socioekonomiska grupper har olika förutsättningar genom: 1.olika tillgång till säkerhet, som t.ex. att vissa exponeras för fler risker i den fysiska och sociala omgivningen (sk. differentiell exponering); 2.olika förutsättningar att undvika att de risker man utsätts för leder till en skada, beroende på möjlighet att motverka – eller handskas med – risker och därmed att undvika olyckor (så kallad differentiell sårbarhet); 3.olika tillgång till hälso- och sjukvård (behandling och rehabilitering). Rapporten lyfter fram fyra typer av insatser som, utifrån resone- manget ovan, kan bidra till en utjämning av skaderiskernas för- delning. Den första typen av insats syftar till att minska skillnaderna i exponering för risker mellan människor från olika socioekonomiska grupper genom att minska riskerna i den fysiska och sociala miljön. Denna typ av insats omfattar förebyggande åtgärder, såsom Hur och i vilka miljöer skadas barn och ungdomar? fungerande och tillgänglig kollektivtrafik, reglering av produktsäkerhet och ökad tillgänglighet till allmänna platser för rekreation. Den andra typen av förebyggande åtgärder syftar till att minska den individuella sårbarheten för skador snarare än de risker för vilka personerna exponeras. Exempel på detta är simundervisning i skolan eller gratis installation av brandvarnare i mindre privilegierade områden. En tredje typ av insats som tas upp är att förebygga sociala skillnader i konsekvenserna av skador. Exempel på detta är att ha en väl fungerande vård och rehabilitering. Åtgärder som minskar effekten av olyckshändelser är också ett exempel på detta. Inom trafiken representerar Nollvision en sådan ansats, där syftet är att ingen ska dödas eller bli allvarligt skadad som följd av trafikolycka. Den fjärde typen av åtgärd, som i hög grad skiljer sig från de andra, är att påverka själva den sociala strukturen, genom ekonomiska, sociala och utbildningsmässiga insatser, i syfte att minska skillnaderna mellan sociala grupper. 4.7.2Etniska skillnader i skaderisker Att studera socioekonomiska skillnader i hälsa har en betydligt längre historia i än att studera etniska skillnader i hälsa. Utländskt ursprung har ofta använts för att stratifiera olika delar av befolkningen eller som kontrollvariabel vid studier av exempelvis olika socioekonomiska grupper. Man har då använt den information som finns tillgänglig i nationella register exempelvis uppgifter om moderns eller faderns födelseland eller uppgifter om var personen själv är född. I vissa fall tas hänsyn till hur länge familjen levt i . Variabeln etnicitet är däremot sällan definierad och under- byggd av ett teoretiskt resonemang om vad man egentligen mäter. Syftet med att särskilja utländskt ursprung i epidemiologiska studier är att beskriva hälsoeffekter av vissa speciella skydds- och riskfaktorer som kan sammankopplas med etnicitet och migration (Hjern 1998). Kunskapen kan sedan ligga till grund för utformning av insatser och förebyggande program. Att vara invandrare i ett samhälle kan medföra en socialt utsatt position genom exempelvis diskriminering, små möjligheter till medinflytande kommunikationsproblem och knappa materiella livs- villkor, faktorer som på olika sätt kan påverka familjens livsvillkor. Hur och i vilka miljöer skadas barn och ungdomar? har ett antal svenska epidemiologiska studier genomförts med syfte att bland annat studera etniska skillnader i risken att skadas. I en rapport från visas att barn i åldersgruppen 5–med utlandsfödda föräldrar har en lägre skadefrekvens när det gäller olycksfallsskador som krävt sjuk- husvård än barn med föräldrar födda i . I övriga ålders- grupper är skillnaderna små. Barn som kommit till vårdas mer sällan på sjukhus på grund av olycksfall (Hjern 1998). En vetenskaplig studie visar att skållningsskador var vanligare hos barn till mödrar som var födda utanför än bland barn med svenskfödda mödrar. Barn med utlandsfödda mödrar vårdades däremot mer sällan för fallskador (Hjern m.fl. 2001).