sou · GRB343d1 · 2004-01-01 00:00:00 — De kan vid behov ges en anpassad kompletterande militär utbildning. De tillför speciell fackkunskap men bidrar också till att skapa en mångfald av kompetenser och bakgrunder i officerskåren som hel- het. Vi anser att den stora reformfrågan för denna utredning varit akademiseringen av officersutbildningen, med målet att officersut- bildningen skall kunna ge examina i enlighet med civila högskole- normer. Akademisering är i sig inget självändamål, utan ett medel för att nå ett stort antal mål som gynnar officersutbildningen i flera olika avseenden, särskilt kvalitetsutvecklingen. De andra frågorna som utredningen haft att utreda, hade alla kunnat få sin lösning inom det nu rådande officersutbildningssystemet. Akademise- ringen är emellertid en fråga som indikerar ett paradigmskifte. I akademiseringsfrågan har ett antal alternativa förslag granskats och efterhand förkastats. De två alternativ rörande Försvarshög- skolan som slutligen återstått¸ Sektorshögskola under Försvars- departementet och Del av en civil högskola, är sinsemellan mycket olika till sin karaktär. Experterna från FM och FOI har – jämte oss – i utredningsarbetet uttryckt betydelsen av att huvudmannaskapet för officersutbildningen ligger kvar under Försvarsdepartementet. Utredaren har trots detta valt att inte ta ställning i avvägningen mellan alternativen. Motivet till detta har vi tolkat som att ut- redaren inte tycker sig kunna finna någon lösning som förenar å ena sidan frågan om Försvarshögskolans examensrätt och, å andra sidan, att tillgodose Försvarsmaktens krav på styrning och finan- siering av utbildningen. Alla sakskäl talar enligt vår mening tydligt för alternativet Sektorshögskola. Det är vår bestämda uppfattning att frågan om finansieringen av utbildningen hade kunnat finna en lösning. Sammanfattningsvis hävdar vi att alternativet Sektorshögskola – i alla avseenden – är det som bäst eller säkrast främjar officersutbild- ningen. Vår slutsats blir därför att alternativet Sektorshögskola borde ha lyfts fram som huvudförslag. Ekonomiska villkor under den grundläggande officersutbild- ningen Utredaren fick som en del av sitt uppdrag att lämna förslag på vilka ekonomiska villkor som bör gälla för yrkes- och reservofficersaspiranter samt att beakta möjligheterna till ett eventuellt införande av studie- medelsfinansiering. Utredaren har när det gäller studiemedelsfinan- siering av yrkesofficersutbildningen inte ansett sig ha tillräckligt till- förlitligt underlag för att ta ställning och föreslår därför inga åt- gärder. Som stöd för detta anger utredaren framförallt farhågor att rekryteringen till utbildningen skulle påverkas negativt. Jag har en uppfattning som avviker från utredarens när det gäller de ekonomiska villkoren under utbildningen. Jag anser att starka skäl talar för att införa studiemedelsfinansiering för yrkesofficers- utbildningen. Det är enligt min mening viktigt att erbjuda alla studerande på postgymnasiala grundutbildningar oavsett typ av utbildning samma ekonomiska förutsättningar. Jämfört med civila studerande ger För- svarsmaktens ersättningar den enskilde officersaspiranten betydligt bättre ekonomiska villkor under utbildningen än studenter vid civil högskola eller annan postgymnasial utbildning. Att ha genomfört sin postgymnasiala grundutbildning utan att ha behövt finansiera sitt uppehälle med studiemedel eller annan egen finansiering framstår som väldigt gynnat. Efter att ett antal jämför- bara utbildningar dessutom infört studiemedelsfinansiering framstår denna gynnade situation för officersaspiranter som tämligen unik. Ett ytterligare motiv att införa studiemedelsfinansiering är just att liknande grundutbildningar relativt gjorts studiemedels- finansierade. De utbildningar som ligger närmast att jämföra med är grundutbildningen av poliser och den nya räddningstjänstutbild- ningen. Även utan att jämföra med andra studerande framstår en del vill- kor för officersaspiranterna som generösa i överkant, t.ex. fria hemresor varje veckoslut (oavsett bostadsort i landet), ersättning för dubbelt boende och en utbildningspremie efter examen (trots att aspiranterna är garanterade anställning i Försvarsmakten). Genom att finansiera utbildningen själv skulle aspiranten göra ett privatekonomiskt åtagande i sin utbildning och sitt yrkesval. Enligt min mening skapar detta förutsättningar för att höja den utexami- nerades engagemang i sin karriär. Det innebär sannolikt också att färre officerare lämnar yrket snart efter examen. Studiemedelsfi- nansieringen leder förmodligen också till att studenterna känner ett ökat individuellt ansvar för sin utbildning och därför ställer högre krav på utbildningens innehåll, standard och genomförande vilket kan få en allmänt kvalitetshöjande verkan på den grundläggande officersutbildningen. De farhågor som framförs av utredaren beträffande eventuella negativa effekter på rekryteringen till utbildningen är enligt min mening överdrivna. Farhågorna grundar sig på att potentiella aspiranter vid yrkesvalet inte skulle söka sig till officersyrket om dagens generösa villkor inte fanns. Inget empiriskt stöd finns som talar för att det skulle bli så. Den enkätundersökning som utredaren hänvisar till (avsnitt 6.3.4) bygger på ett mycket begränsat underlag och var riktad till aspiran- ter på det nuvarande yrkesofficersprogrammet med nuvarande eko- nomiska villkor och kan därför inte ge någon större ledning i frågan. Det vore förvånande om den inte skulle ge det resultat den gav. Intressantare i sammanhanget är att studera de närliggande ut- bildningar som blivit studiemedelsfinansierade. Polisprogram- met i sin nuvarande form är tvåårig och startades . I samband med detta infördes studiemedelsfinansiering för polisaspiranterna, som tidigare genomfört utbildningen som anställda vid en polis- myndighet. Antalet sökande till polisprogrammet överstiger allt- sedan omläggningen vida antalet utbildningsplatser, trots att studen- terna finansierar sitt uppehälle med studiemedel. Sedan omlägg- ningen har man genomfört 11 antagningsomgångar och i genom- snitt haft 16 sökande per plats. Många sökande har dessutom någon högskoleutbildning, och därmed studieskulder, när de börjar på polisprogrammet. Bland de antagna har under de senaste antagningsomgångarna 37–haft tidigare högskoleut- bildning. Den nya tvååriga räddningstjänstutbildningen startar sin första utbildningsomgång . Eleverna på utbildningen fi- nansierar sin studiegång med studiemedel och utbildningen genom- förs i Statens räddningsverks regi. Eftersom detta är en helt ny ut- bildning kan inte slutsatser dras i många hänseenden. I ett hänse- ende föreligger dock tydliga fakta och det gäller rekryteringen. Till den första utbildningsomgången fick man 1830 sökanden till 150 platser (12 sökande per plats). Studiemedelsfinansieringen utgör alltså inget hinder för rekryteringen till den utbildningen. Övriga argument utredaren anför mot studiemedelsfinansiering (snedrekrytering, osäkerheten på arbetsmarknaden m.m.) är av den art att de är relevanta för i princip alla yrkesgrupper som finansierar sina studier med studiemedel. Officeren är i dessa hänseenden inte unik och skall därför inte särbehandlas. Mitt förslag innebär att yrkesofficersaspiranterna liksom andra studerande vid grundutbildningar uppbär studiebidrag och studielån . Försvarsmakten skulle där- med inte stå för yrkesofficersaspiranternas ekonomiska förmåner under utbildningen, vilket i sig skapar en besparingspotential. En del av denna besparing skall användas för att finansiera de kostnader som uppstår i studiestödssystemet. Studiemedelsfinansieringen bör avse hela den grundläggande officersutbildningen fram till examen. Eftersom utredaren föreslår en modell med differentierade utbildningslängder (se avsnitt 5.2), där vissa inriktningar av yrkesofficersprogrammet är längre än , bör studiemedelsfinansiering tillämpas även för den del som överstiger . Vidare anser jag att utbildningspremien i samband med examen bör slopas. Jag instämmer i utredarens förslag att den grundläggande officers- utbildningen för reservofficerare inte bör studiemedelsfinansieras. Detta utgör emellertid inget hinder för att studiemedelsfinansiera yrkesofficersutbildningen. De överströmmningseffekter som Per- sonalförsörjningsutredningen befarade anser jag vara försumbara och inte heller utredaren i föreliggande utredning för fram dem som ett argument mot studiemedelsfinansiering av yrkesofficers- utbildningen. Jag instämmer också i att de ekonomiska villkoren under reservofficersutbildningen bör ses över. Min mening är att åtminstone fria hemresor och bidrag till bostad på hemorten om- gående kan avskaffas. Dessutom bör utbildningspremien, om den överhuvudtaget skall finnas kvar, sänkas till ett basbelopp. Ekonomiska konsekvenser av förslagen Beträffande de ekonomiska konsekvenserna av förslagen i utred- ningen anser jag inte att utredaren presenterat tillräckligt genom- arbetade analyser. Exempelvis analyseras inte användningen av den lediga kapacitet som skapas som en konsekvens av att den skol- bundna tiden minskar eller effekterna som rimligen uppstår för t.ex. fack- och funktionsskolorna. Inte heller belyses hur anpass- ningen av officerskåren skulle kunna ske så att de besparings- möjligheter som redovisas kan materialiseras. De redovisade uppskattningarna ger knappast en heltäckande bild av det framtida militära utbildningssystemets kostnader eller de effekter förslagen skulle leda till i Försvarsmaktens verksamhet. Jag anser, mot bakgrund av dessa brister, att det inte är möjligt att dra de slutsatser utredaren drar i betänkandet i denna del.