sou · GRB318d4 · 2004-01-01 00:00:00 — Detta leder oss i sin tur till den kontrafaktiska frågeställningen huruvida ett annat agerande från den svenska utrikesledningens sida hade kun- nat leda till ett lyckligare utfall för del. Det skall understrykas att en sådan typ av kontrafaktisk fråga är mycket svår att svara på. Huruvida ett annat agerande hade medfört ett mer gynnsamt utfall kan aldrig fastslås med säkerhet. Icke desto mindre är det möjligt att den svenska sidans agerande, , kan ha varit av avgörande betydelse för att ärendet tog den olyckliga vändning som faktiskt blev fallet. har alltjämt inte, , kunnat återvända till . Detta faktum i sig vittnar inte endast om en fruktansvärd personlig tragedi, för vilken måste hållas ensamt ansvarigt. Det vittnar också om ett diplomatiskt misslyckande där den svenska utrikesledningens agerande kan ha varit av viss betydelse. Två ledstjärnor för utredningens arbete För att kunna bedöma om ett annat agerande från svensk sida hade kunnat medföra frigivning ur sovjetisk fången- skap måste det svenska agerandet beskrivas ingående. När detta har granskats är det möjligt att värdera om andra handlingsalternativ som stod till buds kunnat vara mer ändamålsenliga. Utredningsarbetet har vägletts av två centrala ledstjärnor. För det första har strävan varit att i detalj fastställa i vilken form och vid vil- ken tidpunkt information rörande försvinnande inkom till den svenska utrikesförvaltningen, samt i vilken form och informationen presenterades för utrikesförvalt- ningens ledning. En fullständig analys av såväl informationstillgång som förmedling av information har bedömts vara en absolut förut- sättning för genomförandet av en värdering av agerandet. För det andra har utredningen strävat efter att i så hög utsträck- ning som möjligt klarlägga och förstå de villkor under vilka utri- kesförvaltningens och utrikesledningens tjänstemän och ministrar verkade då man handlade ärendet . Med villkor avses dels företeelser av mer praktisk art, t.ex. möjligheterna för tjänstemännen att kommunicera öppet inom utrikesförvaltningen utan påtaglig risk för obehörig avlyssning eller dekryptering av chiffertelegram, möjligheter till god och informativ kommunika- tion med andra länders diplomater, graden av utsatthet för desinformation m.m., dels företeelser av mer övergripande natur såsom det säkerhetspolitiska läget i vid nazi-Tysklands sammanbrott , prioriteringar och målsättningar inom handels- och säkerhetspolitiken, läget i relationerna mellan och vid tiden för försvinnande, samt vilken världsbild ministrarna och tjänstemännen i utrikesled- ningen anslöt sig till. Det skall understrykas att utredningens strävan att klarlägga och förstå inte skall uppfattas som liktydigt med ett sökande efter för- mildrande omständigheter som kan möjliggöra ett ursäktande av agerandet. Utgångspunkten har tvärtom varit den, att inga omstän- digheter bör ha kunnat tvinga den svenska utrikesledningen att överge sina förpliktelser mot en av sina medborgare. Däremot krävs en grundlig utredning av de två ovannämnda kategorierna av villkor som dikterade arbetet vid utrikesförvaltningen, för att en värdering av agerandet skall bli möjlig. Utredningen har, vid sidan av strävan att klarlägga de villkor som dikterade arbetet med , också sökt rekonstruera vilken bild utrikesförvaltningens tjänstemän och utri- kesledningen hade av och hans uppdrag i . Ett grundantagande har varit att denna bild kan ha påver- kat agerandet för hans sak efter de sovjetiska myndigheternas arrestering av honom . Utredningen har i sitt arbete valt att fästa särskild vikt vid åren 1945–47. Det förefaller uppenbart att möjligheterna att få hemsänd minskade med Vysjinskijs note av (vari fastslogs att inte befann sig i och var okänd där). Möjligheterna till ett frigivande minskade än mer efter Gromykos memorandum av (vari överlämnades en rapport från fängelseläkaren vid Lubjanka, Smoltsov, som gjorde gällande att Walenberg [sic] avlidit till följd av hjärtin- farkt). Härav följer att en eventuell felaktig handläggning av ärendet från svensk sida, i synnerhet –47, men också –57, potentiellt sett hade större skadeverkningar på möjligheterna att få hemsänd, än , då den sovjetiska positionen i ärendet i praktiken var låst. Denna utredning vill dock på intet vis utesluta möjligheten att kan ha levt långt efter det angivna dödsdatumet , undangömd som nummerfånge i eller på annan ort i , eller isolerad på mentalsjukhus. Det finns ett stort antal, ehuru ytterst svårutredda vittnesmål, som pekar i denna riktning. Bördan att bevisa att verkligen är död, och när han i så fall avled, låg fram till 1991 på sovjetiska myndigheter, och ligger på de ryska myn- digheter som kan tänkas ha information som kan kasta ytterligare ljus över denna fråga. Nya tolkningar och nytt material Under utredningsarbetets gång har dels för tidigare utredningar okänt material framkommit som möjliggjort vissa nya slutsatser rörande handläggning, dels gjorts nya tolkningar av redan tidigare känt material. Det nya materialet, och de därav följande omtolkningarna, hänför sig främst till tre perio- der: a) , då uppdraget formulerades och rekryterades, b) perioden närmast efter arreste- ringen av (), samt c) perio- den (då man från sovjetisk sida förefaller ha gjort vissa sonderingar kring förhandlingar om en utväxling av ). Utredningen har inte, trots att detta har varit en prioriterad upp- gift, hittat någon persondossier i för , eller någon annan dossier, vari utformningen av det uppdrag han sändes att utföra finns beskrivet. Inte heller rekryteringen av finns dokumenterad. Däremot har utredningen haft tillgång till det material rörande som tidigare inkommit från amerikanska arkiv till UD. Mot bakgrund av dessa dokument har utredningen begärt och fått tillgång till ett antal ytterligare dokument ur amerikanska arkiv. Av stort intresse härvid är bland annat den amerikanske minis- tern i uppteckning från samtalet med kabinettssekreterare . Häri framgår bland annat att UD ställde visst underlag till den amerikanska beskickningens förfogande i samband med utarbet- andet av uppdrag. Denna utredning har också valt att i högre grad än tidigare utredningar framhäva betydelsen av det faktum att instruktionen rörande uppdrag, som utgick från , var signerad av utrikesminister . Att Hulls namn återfinns på denna instruktion, i kombina- tion med att någon liknande instruktion inte utgick, vare sig från Per eller , föranleder denna utredning att accentuera betydelsen av det amerikanska inslaget i uppdrag. Vad gäller perioden närmast efter arresteringen av kan utredningen, dels mot bakgrund av nytt material ur ameri- kanska arkiv dels mot bakgrund av material i , visa att UD efter mottagandet av den sovjetiske vice utrikeskommissarien . Dekanozovs note (vari meddelades att påträffats av sovjetiska trupper i ) underrättade de brittiska och amerikanska legationerna i . Det mest intressanta fyndet rörande perioden 1946 utgörs emellertid av en dossier som upprättades vid den svenska beskickningen i . Vid Buda- pests erövring av sovjetiska trupper –förbjöds den svenska beskickningen av de sovjetiska besättningstrupperna att framgent verka. Budapest-beskickningens funktioner övertogs i allt väsentligt av den svenska beskickningen i . I samband med arkivering av det material, i form av brev, telegram promemo- rior etc., som följde i samband med detta uppdrag, upprättades en särskild dossier rörande Svenska beskickningen i m.m. Budapestsvenskarnas räkenskaper (P 57). Huruvida denna dossier över huvud taget öppnats är omöjligt att svara på. Dock har det material, som däri återfunnits och som i vissa avseenden skänker helt nytt ljus åt den tidiga handläggningen av ärendet , inte åberopats i någon av de tidigare utredningar som har gjorts . Det mesta talar således för att dossiern ifråga har varit oöppnad . Förutom detta mer spektakulära fynd har utredningen, som ett led i sin allmänna strävan att ådagalägga de villkor som präglade arbetet inom den svenska utrikesförvaltningen, analyserat en stor mängd dokument ur . Dessa puzzelbitar har samman- taget bidragit till att ge en mer heltäckande bild av handläggningen av ärendet . Utredningen har inte haft till uppgift att analysera den sovjetiska statsledningens agerande. För att bedöma den svenska sidans age- rande har det emellertid varit viktigt att ta del av så mycket relevant sovjetiskt material som möjligt. Vid sidan av det sovjetiska material som tidigare inkommit till UD genom den svensk-ryska arbets- gruppens försorg, har utredningen erhållit ett antal ytterligare samtalsuppteckningar från möten mellan svenska och sovjetiska diplomater –47. Även om de uppgifter som fram- kommit ur dessa anteckningar knappast bjuder på direkt revolutio- nerande nyheter är de av stort intresse. Intrycket att det från sov- jetisk sida förelåg möjligheter till någon typ av för- handling rörande har i viss utsträckning stärkts som ett resultat av det nya ryska materialet. samtalsuppteckningen från mötet mellan chargé d'affaires och tjänstemannen vid det sovjetiska utrikesministe- riet . Abramov är av stort intresse härvid. Det kan emellertid inte heller på grundval av dessa arkiv- fynd fastställas bortom allt rimligt tvivel att möjlighet till utväxling av faktiskt förelåg. Mot bakgrund av de angivna frågeställningarna, arkivfynden och den ovan genomförda analysen kan utredningen teckna en utförli- gare bild av handläggning än vad som varit möjligt. I det följande skall huvuddragen av förloppet kort sammanfattas, varefter utredningen avger sin värdering av age- randet. Förenklat kan den svenska utrikesledningens agerande och framåt beskrivas och struktureras i termer av fyra bilder. Var och en av dessa bilder skapas , formativa moment, då verkligheten ligger öppen för nya tolkningar och då nya 'sanningar' och bilder kan skapas. De formativa momenten, som ofta inte är längre än någon eller , medger ett viss grad av tolkningsutrymme för enskilda tjänstemän. De följs emel- lertid av (som ofta omfattar eller till och med år) varunder de bilder som skapats under det formativa momentet sätter sin prägel på såväl enskilda tjänstemäns tolkningar av inkommande information som hur utrikesledningen väljer att agera (också i form av icke-agerande). Den första bilden uppkom som ett resultat av Dekanozovs note () och gjorde gällande att påträffats av sovjetiska trupper i och åtnjöt deras beskydd. Den andra bilden tillskapades februari– med ledning av information från den svenska beskick- ningen i som pekade på att försvunnit i bil mot okänd destination. Den tredje bilden grundades på en rad uppgiftslämnare som hävdade att var död. Den fjärde bilden uppkom som ett resultat av flera omständigheter, bl.a. kontakter med sovjetiska diplomater –46, vilka kunde tolkas så att skulle finnas i livet i sovjetisk fångenskap. Svensk diplomat med amerikanskt uppdrag Konstruktionen av uppdraget och rekryteringen av Konstruktionen av det uppdrag som sedermera skulle komma att ges åt inleddes i praktiken . Den amerikanske ministern i instruerades denna dag av utrikesminister att söka förmå UD att utöka sin diplomatiska representation i . Syftet härmed var att genom ökad närvaro av utländsk diplomatisk personal så långt möjligt försöka förhindra och motverka den systematiska utrotnings- kampanj av judar som igångsatts efter den tyska inmarschen . ombads också härvid framgent rapportera i vilken utsträckning UD var villigt att gå den amerikanska begäran till mötes. därefter utformades riktlinjerna för det uppdrag som sedermera skulle komma att ges åt . Den ungerske flyktingen , som under kriget arbetade vid brittiska beskickningens i , skrev en utförlig rapport om de ungerska judarnas situation. sammanträdde med kabinettssekreterare som lovade ställa den svenska Budapest-beskickningens rapporter till det ame- rikanska sändebudets förfogande. Representanten för vid den amerikanska beskickningen i . vidtog vissa sonderingar i jakt på rätt man för uppdraget. Runt mitten av hade i praktiken bestämt sig för . och presenterade uppdragets innehåll samt för utrikesminister och kabinettssekreterare . Dessa gav sitt god- kännande till att anställdes som legationssekrete- rare vid den svenska beskickningen i . hade härmed anställt en tjänsteman som i praktiken stod till en främmande stats förfogande. Av uppdragsbeskrivning, som denna utredning har puzzlat samman ur olika dokument, framgår att han skulle genomföra ett American program och att han skulle finnas tillgänglig for any work the WRB might wish to assign him. Han var därtill utvald för uppdra- get av . konstaterade i en rapport av the attaché , was personally known to us and was in fact our choice (Operations of from , 1944: 18, P 2 EuI, 17/2-1994). Instruktioner för uppdraget utfärdades av utrikesminis- ter. Att det i allt väsentligt rörde sig om ett amerikanskt uppdrag tycks både de svenska och amerikanska diplomaterna ha varit inför- stådda med. I ett telegram av skrev t.ex. att the Swedish Foreign Office in making this assignment feels that it has cooperated fully in lending all possible facilities for the furtherance of an American program. skulle utföra sitt väsentligen ameri- kanska uppdrag inom ramarna för den svenska utrikesförvaltning- ens organisation och vara i allt underställd beskickningschefen och hålla denne fortlöpande underrättad om sina åtgöranden (P 2 Eu, 6/7-1944). Han fick heller inte uppträda som representant för under sin verksamhet i . I korthet torde man kunna sammanfatta arrangemanget som att en uppdragsgivare () stod för projektets innehåll, och en upp- dragsgivare () stod för dess utförande. var i praktiken svensk diplomat med amerikanskt uppdrag. utfärdade och biträdande utrikesminis- ter . Stettinius ytterligare sju instruktioner till Wallen- berg. Från svensk sida utgick inga instruktioner till . I polchefen instruktionsbrev av till chargé d'affaires Per Anger vid Budapest-beskickningen framgår att uppdrag var av speciell art och av ytterst delikat. Vid beskickningen i var man således införstådd med att uppdrag var säreget, att han erhöll sin finansiering från och att hans anställning inom UD endast var tillfällig. Det kan emellertid inte tas för givet att den övriga personalen var fullt införstådda med uppdragets mer kon- troversiella aspekter – att valts ut för uppdraget av och att han mottagit instruktioner för upp- draget från den amerikanske utrikesministern. Det kan heller inte tas för givet att övriga tjänstemän inom utrikesförvaltningen, t.ex. personalen vid den svenska beskickningen i , hade kunskap om uppdrag. Utredningen har kunnat konstatera att endast utrikesministern, kabinettssekreteraren och (rimligtvis) statsministern tycks ha haft full kännedom om uppdragets alla aspekter. Emellertid är det möjligtvis av mindre intresse att reda ut exakt vem som visste vad om och hans uppdrag. Det väsentliga är att man inom utrikesförvaltningen, på både hög och låg nivå, såg uppdrag såsom något tillfälligt och speciellt. Flera aspekter kring uppdragets utförande förefaller ha varit tämligen diffust formulerade vid avfärd till . Det gäller bland annat frågorna kring finansiering av de rent administrativa kostnaderna för uppdraget, vilka kommunika- tionskanaler skulle använda för sin rapportering, samt till vem han var skyldig att rapportera. Också själva uppdra- gets utförande var uppenbarligen föremål för en del oklarheter. noterade att man från svensk sida ansåg att has jumped in with too big a splash. Ur synpunkt behöver emellertid inte uppdragets ospecificerade natur enbart ha varit av ondo. Att hans uppdrag låg utanför etablerade parametrar för verksamheten inom den svenska utrikesförvaltningen och att han var ansvarig inför flera uppdrags- givare, kan ha medfört en förhållandevis större handlingsfrihet för honom än vad som varit fallet om han enbart haft en uppdragsgi- vare att svara inför. Kanske var det just detta som möjliggjorde räddandet av tiotusentals judar från en säker död i Auschwitz-Bir- kenau. Å andra sidan kan man hävda att en sådan förhållandevis hög grad av oklarhet kring vem som var den faktiske uppdragsgivaren medförde risk för oklarheter också kring frågan om vem som ansvarade för säkerhet. Bild I: i sovjetiskt beskydd blev den sovjetiska röda arméns inringning av total. Legationspersonalen berövades härvid alla möjlig- heter till kontakt med UD. Samma månad anhöll UD hos såväl tyska som sovjetiska myndigheter om skydd för legationsmedlem- marna. , runt , påträffades av sovjetiska militärmyndigheter. Kort därefter, , underrättades det svenska sändebudet i , , av den sovjetiske vice utrikeskommissarien att tagits i beskydd. vidarebefordade Dekanozovs note till UD . Den anlände till UD . UD underrättade de brittiska och amerikanska legationerna i om innehållet i noten. hade den amerikanska beskickningen i bett överta skyddet av de judar som erhållit skyddsdokument från den spanska beskickningen i . Eftersom UD till följd av den sovjetiska inringningen av saknade möjligheter till kontakt med svenska beskickningens medlemmar, blev denna hemställan liggande. I samband med mottagandet av Dekanozovs note lät emellertid UD hänvisa den till beskickning i för vidarebefordran via sovjetiska myndigheter till den påträffade . Det svenska sändebudet i , , erhöll däremot inga instruktioner från UD. Det finns heller ingen doku- mentation som tyder på att var informerad om uppdrag i . befann sig visserligen i november– . Det är möjligt att han då informerades om verksamhet vid beskickningen i . Huruvida det faktum, att man inte aktiverade UD:s inre nervbanor utan endast de externa kommunikations- kanalerna till de brittiska och amerikanska legationerna i , skall ses som en direkt följd av ameri- kanska uppdrag går inte att med bestämdhet säga. Det förefaller dock som en rimlig slutsats. Oavsett hur detta skall tolkas uppstod, som ett resultat av UD:s avsaknad av information och instruk- tioner till , ett informations- eller instruktionsvakuum som det svenska sändebudet i blev angelägen att fylla så snabbt som möjligt. , som inte erhållit och inte heller efterfrågat, instruk- tioner från UD rörande , träffade den 26 samt 29 (alternativt 30) vice utrikeskommissarien respektive chefen för femte europeiska (skandinaviska) avdel- ningen vid utrikeskommissariatet . berördes över huvud taget endast i förbigående under dessa möten. föreslog för UD att borde anmälas som chargé d'affaires vid den sovjet-kontrollerade ungerska Debrecen-regeringen. UD gick dock inte med på denna lösning, eftersom Debrecen-regeringens statsrättsliga status var Man informerade emellertid inte heller nu om speciella uppdrag i och gav honom inga instruktioner för hur han borde förfara inför sovjetiska myndighe- ter i denna fråga. fortsatta handläggning av präglas av en närmast konsekvent strävan att avlägsna ärendet från Moskva-legationens agenda. Denna strävan måste ses mot bak- grund av att han utsatts för en kylig och avvisande behandling från det sovjetiska utrikeskommissariatets sida. De sovjetiska diplomaterna hade i samband härmed vägrat befatta sig med hans förfrågningar om skydd åt svensk egendom i den sovjet- iska röda arméns uppmarschområden i . fann det härefter meningslöst och direkt riskabelt att i driva ärenden som rörde svenska intressen i de stater som kontrollerades av sovjetiska trupper. Wallenberg-ärendet var endast ett i en hel serie av ärenden som han i enlighet härmed försökte få avvisade från Moskva-legationens jurisdiktion. Bild II: försvunnen i bil mot okänd destination inkom ett telegram till beskickningen i från det svenska sändebudet i , , vari meddelades att försvunnit i bil mot okänd destination. Reuterswärd mottog en hel del övrig information rörande förhållandena i det sovjetockupe- rade , samt information som rörde för- svinnande. Eftersom den svenska legationen i emellertid av sovjetiska militära myndigheter förbjudits att sända telegram i chiffer, och eftersom telegram rörande sovjetiska truppers agerande i och stoppades av den sovjetiska militärcensu- ren, kunde endast brottstycken av informationen sändas till UD och . För var emellertid meddelandet från Reuterswärd av skäl att framgent se ärendet som en angelägenhet främst för den svenska beskickningen i Buka- rest. vidarebefordrade han en förfrågan från UD rörande vistelseort till Reuterswärd. Han med- delade också sovjetiska myndigheter (Vetrov) och den amerikanska beskickningen i (Averell Harriman) att försvunnit i bil mot okänd destination. Han avvisade därtill hjälp från den amerikanska beskickningen . Bild I (i sovjetiskt beskydd) hade härmed ersatts av bild II (försvunnen i bil mot okänd destination). inkom ytterligare information rörande Wal- lenberg till UD. överlämnade en utskrift av en inter- vju med den svenske delegaten i , som uppgavs ha ägt rum i den sovjetkon- trollerade ungerska Kossuth-radion. hade enligt referatet sagt att mördats av . Med anledning av denna information sände UD ut förfråg- ningar hos beskickningarna i och rörande upp- gifter om . konstaterade UD, med ledning av information som inkommit från beskickningen i , att hela svenska Budapest-beskickningen utom varom närmare underrättelse saknas numera i Bucarest (P 2 Eu, 29/3- 1945). Från att endast lite mer än ha haft svart på vitt att mottagit en note från Dekanozov om att Wal- lenberg ställts under sovjetiska truppers beskydd, hade alltså UD successivt anpassat sig till den omkonstruktion av dels bilden av dels uppfattningen om var Wallenberg-ärendet bör handläggas. Detta skedde trots att chef mottagit ytterligare besked rörande från sändebud i , , som gav stöd åt Dekanozovs note. Bild III: död mottog Reuterswärd i ett brev från , vari denne uppgav att den 17 eller förts bort i rysk auto samt att det kan vara möjligt att han i verkligheten råkat i händerna på förklädda pilkorsare, i vilket fall man kan frukta det värsta om hans öde. (P 57, 28/3- 1945). Detta brev lästes av Budapest-beskickningens personal under deras vistelse i i samband med evakueringen till (en resa som gick via Bukarest-Moskva-Stockholm). Då legationspersonalen passerade genom hade legationschefen ett längre samtal med , varvid innehållet i brev troligtvis delgavs . telegraferade dagen efter Budapest-beskickningens genomresa till att han visserligen underrättats av sovje- tiska myndigheter att påträffats (Dekanozovs note av ), men att därefter synes [] ha avrest med bil till Debrecen och befaras ha omkommit under resan. Olika teorier finnas: bilolycka (mycket sannolikt), rånmord, bakhåll av pilkorsare etc. Jag fruktar att klarhet aldrig vinnes (P 2 Eu, 14/4- 1945). fick härigenom de två bilderna av öde, alltså versionen om som satt under sovjetiskt beskydd och som försvunnen i bil mot okänd destination , och som varit något av kon- kurrerande bilder av hur det egentligen gick till, att stå i harmoni med varandra. hade påträffats av sovjetiska myndighe- ter, vilka underrättat . Därefter hade för- svunnit med bil mot okänd destination. Eftersom dessa uppgifter sändes till som en del av en rapport över Budapest- beskickningens besök i , är det rimligt att anta att Söder- blom fått de två versionerna att harmoniera som ett resultat av information som han erhållit under (alltså i sam- band med Budapest-beskickningens genomresa i ). meddelade i samband med ett möte att han hade tillgång till vittnesmål som gjorde gällande att efter det att han påträffats, hade dött i samband med en bilolycka. Bilden av som försvunnen i bil mot okänd destination (bild II) hade härmed ersatts (eller kompletterats) med bilden av som död (bild III). Denna bild skulle i mer eller mindre påtaglig utsträckning komma att prägla UD:s handläggning av ärendet (till 1952). Det skulle dock vara felaktigt att hävda att bilden av som död var allenarådande inom utrikesförvaltningen och dess ledning under dessa år. T.ex. instruerades Moskva-beskick- ningen att avlägga démarcher hos sovjetiska utrikeskommissariatet i ärendet samt .