sou · GRB318d2 · 2004-01-01 00:00:00 — Anger delgav nämligen vid sin föredragning vittnesuppgif- ter som talar för att befann sig i sovjetisk fångenskap: Det hade [] emellertid lämnats uppgifter genom judar, som tidigare haft samarbete med , om att denne efter nämnda tidpunkt varit sedd i Pest. En hade sett honom utanför ghetton i samtal med ryska officerare. En kemisk fabrikör vid namn Sölössi, som Anger träffat i , hade därvid berättat, att han sett i en källare i Pest tillsammans med ryska officerare. En tredje hade sett honom lämna staden i en bil, som varit åtföljd av ryska officerare på motorcykel (arkiv, 1:5). Bild III: död Det kan inte föreligga någon tvekan om att dessa uppgifter talade i riktning mot att sovjetiska myndigheter haft med att göra före dennes försvinnande. Emellertid torde dessa uppgifter inte, i ögon, ha stått i något uppenbart motsatsförhållande till uppgifterna från Szeben, och Kossuth-radion att försvunnit bil mot icke angiven destination, för att därefter falla offer för pilkor- sare eller . Därtill förtjänar att anmärkas att också , i sitt brev till jr. av , konstaterade följande: Å andra sidan medförde en hel del anteckningar och fotografier över de illdåd, som de tyska och ungerska nazisterna förövat, och det kan ju tänkas att det hänt honom en olycka på vägen till Debrecen (arkiv, 1:5). Om fått uppgifterna om att instruerat Wallen- berg att ta sig över till de sovjetiska linjerna från Anger, eller indi- rekt via eller UD efter en föredragning av Anger, förefaller det också möjligt att även uppgift om olyckan på väg till Debrecen förmedlats av Anger eller någon annan ur Budapest-beskickningens personal. Det synes inte orimligt att exempelvis Anger uppgivit detta, eftersom han tagit del av pilkorsteori under sin vistelse i . Såsom konstaterades i den svenska arbetsgruppens rapport tycks UD aldrig ha verkställt någon typ av förhör eller utfrågning vare sig med legationschefen rörande händelserna i och försvinnande eller den övriga personalen (med möjligt undantag för Anger) (UD II: 52, 2001: 52). Inte heller denna utredning har påträffat något protokoll eller annan handling som härrör från en föredragning av inför UD:s ledning. Här skall åter poängteras att det inte har påträffats någon som helst hänvisning i några andra dokument till att en sådan föredragning skulle ha skett. Däremot lämnade beskickningsmedlemmarna utförliga skriftliga redogörelser för legationens verksamhet samt pilkorsarnas och de sovjetiska truppernas plund- ring av beskickningen. Dessa redogörelser nedtecknades i slutet av Bild III: död försvinnande behandlas härvid inte.2 Det är ett faktum att UD, såsom Boheman framhåller, var ett litet och informellt departement. Det går således inte att utesluta att muntligen redogjorde för händelserna i och försvinnande inför utrikesministern. Emellertid borde detta i så fall finnas omnämnt eller antytt i något av de dokument eller brev som rör händelserna i vid den sovjetiska inmarschen. Det får anses anmärkningsvärt att chefen till en försvunnen beskickningsanställd, vars legation plundrats av en annan stats militärmakt, tydligtvis inte hördes av UD:s ledning, och om så mot förmodan har skett, att dessa förhör inte har protokollförts. Det är också anmärkningsvärt att inte tycks ha tagit några egna initiativ efter hemkomsten för att få till stånd en nog- grann sammanställning av all tillgänglig information kring Wallen- bergs försvinnande. Det förtjänar att upprepas att , i sin instruktion till Anger , skrev att i sitt arbete blir i allt underställd beskickningschefen, vilken han skall hålla fortlöpande underrättad om sina åtgöranden (P 2 Eu, 6/7- 1944). var chef och med detta följer ett ansvar för att alla åtgärder vidtas för dennes säkerhet. namn förekommer på den promemoria av som författades av Per Anger, men det är svårt att bedöma i vilken utsträckning egentligen tillförde något utöver det som Anger redan skrivit då , som Anger nämnde i brevet till av , omhändertog promemo- rian (HP 80 Ea, 17/5-1945). edliga förpliktelse av var ytterst kortfattad. Den saknade nämns överhuvudtaget inte i dessa dokument. 2 Utöver redogörelse för händelserna i av , samt hans muntliga föredragning, författade han också P.M. angående svenska beskickningens i verksamhet vid tiden närmast före och under den ryska ockupationen (2/5-1945). Denna promemoria har författats av Anger, sannolikt i samråd med , vars underskrift återfinns i slutet av promemorian. författade därtill själv en edlig förplikelse vari han mycket kort redogör för tiden mellan (dagtecknad ), samt V.P.M. angående av beskickningen i under tyska ockupationen utfärdade legitimationshandlingar. författade en edlig förpliktelse (2/5-1945), samt två rapporter Specialberättelse angående händelserna på svenska beskickningen i den 11–och Specialberättelse: Tiden 13/2 – 15/3 (2/5-1945). Utöver dessa rapporter skrev också angående beskickningens i B-avdelning 1/12-1944 till 15/3-1945 (denna promemoria saknar datum). Specialberättelse angående händelserna på svenska beskickningen i 11–(27/4-1945). författade Specialberättelse angående förhållanden å beskickningen i – . Bild III: död Det är, mot bakgrund av den tidigare analysen av omständig- heterna kring rekrytering, en intressant omstän- dighet att det finns dokumentation som visar att har beretts tillfälle att redogöra för sina upplevelser inför och . . I ett telegram till Stettinius av skrev följande: been informed by , former Swedish Minister in , that accumulated extensive and well documented records regarding the Jewish situation and related relief activities in . According to him these records were left intact in chancery in large wooden box near entry to airraid shelter. These records should prove very valuable and he suggests that every effort to obtain them be made by our Mission (P 2 EuI, 17/2-1994). hade således informerat om att material skulle finnas kvar i intakt. I ett brev av till efterträdare, den nye Executive Director för brigadgeneralen 'Dwyer (som tillträtt tjänsten ) (brevet utgör en Final Report of Activities of from ) skrev föl- jande: Sufficient facts now appear at hand to support the conclusion that Hungarian rescue and relief actions initiated by from were the keystones of the most productive steps taken in that area, and paved the way for saving the lives of perhaps 100 000 Jews. The work of , actively supported by Minister [sic] and his staff of the Swedish Legation in , was nothing short of brilliant – to say nothing of being highly courageous. This group pioneered the program of and relentlessly increasing pressure on the Hungarian in behalf of the Jews, at the cost of seriously jeopardizing their own per- sonal safety. Minister informed minister and myself that during their last weeks as officials in , had to hide in a different house every night, he was so hotly hunted by the Hungarian and the Germans. Not until 's records become available will the complete story of this program become known. We are informed that he kept extremely complete and documented records of a highly interesting nature, and that these records were still in the Swedish Legation when the staff was forced to leave (P 2 EuI, 17/2-1994). Bild III: död Såsom framgår av Olsens rapport tycks alltså ha fått tillfälle att inför och lämna en tämligen utförlig rapport från händelserna i . (Det förefaller sannolikt att ovan anförda telegram av , byggde på samma föredragning). Att någon liknande skriftlig uppteckning, vari eller Anger redogjorde för verksam- het, inte har påträffats i , förstärker intrycket av att man inom UD uppfattade uppdrag som främst en amerikansk angelägenhet. hade erhållit instruktioner från , och när uppdraget nu var slutfört, rapporterade (i hans frånvaro) hans chef om uppdragets genomförande och resultat till den amerikanska legationschefen och representanten för War Refu- gee Board. Även om det av och Olsens redogörelser inte framgår huruvida framförde några konkreta resonemang kring öde efter (t.ex. i form av pilkorsteori), framstår ändå några formuleringar i Olsens rapport som indikationer på att kan ha presenterat resonemang om död. Anmärkningen att was so hotly hunted by the Hungarian and the Germans låter antyda att inte skulle ha hållit det för omöjligt att dessa faktiskt också lyckats ta livet av . Det avslutande resonemanget om att the complete story of the program [will not become known] until 's records become available tyder också på att man överhuvudtaget inte tycks ha tänkt i banor av att erhålla en muntlig redogörelse av själv för räddningsprogram- met. Detta kan i sin tur tyda på att man av fått del av uppgifter om att råkat i händerna på för- klädda pilkorsare, i vilket fall man kan frukta det värsta om hans öde (P 57, 28/3-1945). 9.8Söderblom erhåller definitiv instruktion att söka upp Dekanozov Möjligtvis har det hänt honom någon olycka efter Budapest-beskickningens hemkomst över- sände UD följande telegram till : [Dnr 239.] Ni erhåller härmed definitiv instruktion uppsöka Dekanozov och under åberopande dennes meddelande Edert chiffer – Bild III: död 22 [meddelande av angående Dekanozovs note] hemställa att vederbörande ryska militärmyndigheter under vars skydd ställts måtte anmodas verkställa noggrann under- sökning dennes vidare öden (HP 80 Ea, 21/4-1945). Formen på detta telegram (som i mycket påminner om telegram till av med beordran om démarche i fallet med den saknade ), låter antyda att det till- kommit direkt på order av utrikesministern (något som också bekräftas i en intern promemoria över ärendets handläggning som UD upprättade ). Vad som egentligen föran- ledde detta telegram är oklart. Kanske var det uppgift om att tänkte gå över till de ryska linjerna och att hade låtit hälsa att, om han ansåg sin ställning ohållbar skulle han gå över till den ryska sidan, kanske var det uppgift (som enligt den svenska arbetsgruppens rapport delgivits utrikesministern [UD II: 52, 2001: 52]), att en rysk offi- cer vid avfärden från påstått att sovjetiska militärmyndig- heter tagit i beskydd och att denne troligtvis skulle vara i före den övriga legationspersonalen. Kanske var det dessa uppgifter i kombination med en växande insikt i att (i ljuset av erfarenheterna ) intog en konsekvent avvisande hållning till alla ärenden rörande svenska intressen i , som fick utrikes- ministern att nu avge en definitiv instruktion till att uppsöka Dekanozov. hade senast träffat Dekanozov . Av telegrammet till UD av framgick att Wallenberg-ären- det inte hade berörts under detta sammanträffande (P 2 Eu, 12/3- 1945). hade bjudit in Dekanozov på thé , men denne hade ej kunnat komma på grund av en resa (HP 1 Er, 11/4-1945). namn hade inte förekommit i sam- tal mellan Dekanozov och och då endast i samband med att inledningsvis tackat de sovjetiska myndigheterna för att de tillmötesgått den svenska legationens vädjan angående Budapestlegationens sekreterare (Dokumentsamling, D02). För del var följaktligen fallet tillbaka på ruta ett. Trots att han efter Budapest-svenskarnas besök i presenterat en, uppenbarligen enligt hans tycke, fullödig verion av tragiska försvinnande, där de Bild III: död bägge versionerna om som försvunnen i bil mot okänd destination och satt under sovjetiskt beskydd fak- tiskt stod i harmoni med varandra – försvann efter det sovjetiska omhändertagandet i bil mot okänd destination och har omkommit som följd av bilolycka, rånmord alternativt bakhåll av pilkorsare – och trots att han signalerat att ärendet borde bedrivas av ny svensk beskickning i och/eller av den svenska beskickningen i , ville nu alltså att skulle uppsöka Dekanozov med anledning av . Det är uppenbart att , som konsekvent velat hänvisa känsliga ärenden såsom tändsticksfabrikerna i , ärendet Andrássy och ärendet till andra lega- tioners jurisdiktion, kände sig träffad av utrikesministerns defini- tiva instruktion. I ett brev av skrev följande: med tanke på den något ovanliga formuleringen av den sista telegra- fiska instruktion, som jag erhållit i detta ärende, anser jag det på sin plats understryka, att jag förordat démarcher hos ungerska regeringen och en personlig hänvändelse till , alls icke för att befria denna beskickning från ett fortsatt bedrivande av ärendet, utan fast- mera för att medelst parallella ansträngningar genom andra kanaler söka ernå bästa möjliga resultat. Som jag förut framhållit, är det tyvärr möjligt, att saken kan komma att förbliva en olöst gåta (P 2 Eu, 30/4- 1945). Återigen framhölls alltså att ärendet mycket väl kunde komma att förbli en olöst gåta. Mötet med Dekanozov ägde rum . Enligt den sovjetiska sidans samtalsuppteckning avhandlades härvid åtta punkter. Angelägenheter rörande förhållande till Tjecko- och avhandlades under de två första punkterna. Wallenberg-ärendet behandlades under punkt tre och enligt Dekanozov sade följande: överräckte ett brev angående den f.d. sekreteraren vid lega- tionen i , , som återfunnits av sovjetiska trupper i . Sändebudet uppgav att det finns uppgifter om att Wallen- Bild III: död berg, trots de åtgärder som vidtagits för hans skydd, försvunnit någon- stans spårlöst. Sändebudet ber om att det måtte vidtas åtgärder för att söka efter honom. Denne person är känd för den svenska allmänheten som en person som räddat 15 000 judar som befann sig i då där fanns tyskar. Den svenska allmänheten oroar sig för , enligt . Möjligtvis har det hänt honom någon olycka. Svenskarna hade fått uppgifter om en sådan händelse från judar som kommit från till . Jag frågade vad för slags hän- delse med som avsåg. förtydligade att enligt vittnesmål som han hade, skulle , efter det att han påträffats, ha dött i samband med en bilolycka (Dokumentsamling, D03). Detta är första gången som framförde antaganden om förmodade död till en sovjetisk företrädare. Det är intressant att jämföra Dekanozovs anteckningar från samtalet med den uppteckning gjorde: Vid besöket hos Dekanozov begagnade jag tillfället ånyo redogöra för den svenska aktionen till förmån för judarna i []. Jag beto- nade, att vi ha den uppfattningen, att är en av dem, som har den huvudsakliga förtjänsten av att tusentals Budapest-judars liv kunnat räddas. hade dödsdömd och förföljd av pil- korsmännen tagit sig över till den ryska sidan av fronten. Obestämda rykten har försports om att någon olycka drabbat honom, men några säkra uppgifter förelåge ej efter meddelande av om hans anträffande. Helt naturligt väntade den Wallen- bergska familjen och den svenska allmänheten med otålighet på att få underrättelser om öde (P 2 Eu, 26/4-1945). I den officiella skrivelsen till utrikesministern upprepade Söder- blom (för tredje gången , tidigare till- fällen: 14/4, 19/4-1945), således bilden av som döds- dömd och förföljd av pilkorsmännen som tar sig över till den ryska sidan av fronten och att någon olycka drabbat honom. Några förtydliganden till varför skulle avlägga en démarche i fallet gav man dock, såsom framgår av telegram, inte. För del torde följaktligen inga nya uppgifter ha tillkommit som talade mot de uppgifter som han, förmodligen via , fått sig till livs från och flyk- tingar från som kommit till (såsom och medarbetare och samt kor- respondenten ). Bild III: död inför ge uttryck för uppfattningen att var dödsdömd av pilkorsarna och att han på eget initiativ smög över till ryssarna. En märklig diskrepans mellan Dekanozovs och respektive samtalsuppteckningar utgörs av det faktum att Söder- blom hos Dekanozov inte presenterade pilkorsteorin som möjlig dödsorsak, utan en hypotes om att omkommit i en bilolycka. Det finns ingen antydan i skrivelsen till om en bilolycka. Varför anförde inte samma teori inför Dekanozov som han anförde inför UD? Fanns något taktiskt övervägande bakom detta? Och varför framförde sina funderingar om att omkommit överhuvudtaget? I instruktion av fanns intet som tydde på att han var beordrad att göra detta. Å andra sidan kan man konstatera att inte gjorde någon hemlighet inför av att han framfört till Dekanozov att obestämda rykten har försports om att någon olycka drabbat honom. Givet tidigare rapportering i olika frågor är det inte orimligt att anta att var angelägen om att bli av med Wallenberg-ärendet från agendan. Han var dock tvungen att lyda instruktionen från att uppsöka Dekanozov, men för att undvika på något sätt skapa en fientlig atmosfär under samtalet, t.ex. genom att antyda att de sovjetiska militära myndigheterna skulle ha slarvat i sitt beskydd av , eller rentav ge Dekanozov uppfattningen att anklagade för försvinnande och död, lindade han in démarchen i förmildrande resonemang och hypoteser om att för- modligen omkommit i en bilolycka. Detta är en möjlig förklaring till att han valde att framföra bilolycksteorin inför Dekanozov. Vi vet att , alltsedan de obehagliga sammanträdena med Dekanozov och Vetrov , upplevde sin ställ- ning i som allt annat än lättsam (HP 1 Er, 24/2-1945), och att han i kontakten med sovjetiska myndighetspersoner i det längsta försökte undvika diskussioner om balt- och flyktingfrå- gor (P 40 R, 19/4-1945), som han upplevde som ett brännbart ämne (P 40 R, 2/2-1945). I en senare rapport från mötet med Dekanozov skrev att talade därefter om att flyktingfrågan vore en besvär- lig, obehaglig angelägenhet. [] Jag ville ej fördjupa mig i ämnet och Bild III: död avslutade samtalet, så snart detta kunde ske, utan att det verkade, som om jag rymde fältet (P 40 R, 4/5-1945). försökte alltså undvika ett tufft samtal med efterföl- jande nedstämdhet och känsla av misslyckande. Under samtalet kom också en indikation på att Dekanozov hade kunskap om den svenska legationens verksamhet i . I ett telegram rörande samtalet av skrev : Jag hade orsak att med Dekanozov ånyo rådgöra för verk- samheten för judarna i och räddningen av danskar och norr- män från genom svenska Röda Korset. Dekanozov sade, att svenskarna verkligen äro gästfria, tyvärr ibland alltför gästfria (P 40 R, 25/4-1945).3 Det är inte en orimlig tolkning att Dekanozov här syftade på de tusentals svenska skyddspass som var i omlopp i vid den sovjetiska inmarschen i staden. 9.9Synen inom UD på de schweiziska diplomaterna försvinnande Drar utrikesledningen paralleller till fallet ? som Bulganin utfärdade arresteringsordern för Wallen- berg lät han också meddela att de i ackrediterade schwei- ziska diplomaterna skulle arresteras och på samma sätt som föras till . inkom uppgifter till UD att Feller och hade försvunnit. stod det klart för UD att sovjetiska myndigheter torde ha haft något att göra med försvinnandet. I ett telegram från legationen i skrev legationsrådet Zenon Przybyszewski Westrup att Feller och erbjudits att med rysk eskort besiktiga en viss beskickningslokal i [], varefter de aldrig återkommit (HP 1 Cs, 20/4-1945). Démarcher via hade, enligt Przybyszewski Westrup, lämnats obesvarade från sovjetisk sida. Som avslutning bad han om orientering med inkomna motsvarande uppgifter från vår beskickning (HP 1 Cs, 20/4-1945). Det är intressant att notera att åtminstone beskick- ningschefen i , redan på detta stadium, var beredd att dra vissa 3 En utförligare rapport från samtalet med Dekanozov inkom (P 40 R, 4/5-1945). Bild III: död paralleller till den svenska beskickningens upplevelser av händel- serna i . Under bedrevs från sovjetisk sida en tämligen hätsk presskampanj mot . Man anklagade för nära samröre med nazi-Tyskland och för bristande neutralitet. I ett telegram av från Przybyszewski Westrup kon- staterade denne: Allmän benägenhet att tyda kampanjen som en manöver att blanda bort korten beträffande Fellers försvinnande och sannolikt symptom på att denne mer eller mindre av misshugg avlivats (HP 1 Cs, 27/4- 1945). Det intressanta här är den förvånande snabbhet varmed Przybyszewski Westrup, utan att ha några som helst belägg, för- modade att Feller var död. Frågan är varifrån Przybyszewski Westrup har kommit på idén att sovjettrupperna skulle mörda neutrala staters diplomater. Det finns ingen dokumentation på detta. Emellertid kan man konstatera att , , genom UD låtit meddela följande till lega- tionen i : a déclaré que Feller pour garantir le ravitaillement des personnes refugiées à Légation et empêcher perquisition des nazistes hongrois avait promis et donné certaine assistence à quelques leaders nazistes, circonstance qui pourrait peut- être expliquer l'action russe contre lui (HP 1 Cs, 24/4-1945). hade alltså varit underrättad på mycket tidigt stadium (hans paraff återfinns på telegrammet där Przybyszewski Westrup förmodade att Feller avlivats), angående de schweiziska diploma- ternas öde. Resonemanget om att Fellers skydd åt vissa nazistledare skulle kunna förklara den sovjetiska aktionen mot honom är mycket intressant, inte minst mot bakgrund av att som ett led i sitt räddningsarbete var tvungen att upprätthålla kontakter både med tyska nazister och ungerska pilkorsare. (Vi får anledning att återkomma till denna aspekt av verksamheten i mer ingående). Kan ha dragit liknande slut- satser om öde? Bild III: död 9.10Sammanfattning av bild III hade anställt en tjänsteman som i praktiken stod till en främmande stats förfogande. var satt att genomföra ett American program i enlighet med instruk- tioner från utrikesminister som han skulle vara i allt underställd beskickningschefen vid den svenska Budapest- beskickningen. Han skulle finnas tillgänglig for any work the WRB might wish to assign him, men han fick inte uppträda som representant för . I korthet torde man kunna sammanfatta arrangemanget som att en uppdragsgivare () stod för projektets innehåll, och en uppdragsgivare () stod för dess utförande. Uppdragets i många avseenden diffusa karaktär fick också konsekvenser för uppfattningen om inom utrikesförvaltningens organisation. I biträdande polchefen ögon var han den unge , som sändes ned för att med amerikanska pengar hjälpa de förföljda judarna. Huruvida det faktum att UD efter mottagandet av Dekanozovs note underrättade de amerikanska och brittiska beskickningarna i skall ses som en direkt följd av att man såg som främst en amerikansk angelägenhet kan inte sägas med säkerhet. Det är under alla omständigheter ett faktum att man aktiverade de externa kontakterna men aldrig de interna nervbanorna till legationen i . försvinner från scenen och transformeras till ett ärende. För var det av väsentligen tre skäl angeläget att så fort som möjligt ge ärendet en klassificering som möjliggjorde att det kunde avlägsnas från Moskva-legationens agenda. För det första var det ur en rent admi- nistrativ synvinkel önskvärt att snabbt komma till en lösning rörande frågan om . Det var viktigt att snabbt klassificera ärendet som av en viss typ som skulle möjliggöra tillämpandet av en viss på förhand utarbetad standardrutin. För det andra var medveten om att det sovjetiska utrikeskom- missariatet vägrade befatta sig med frågor rörande svenska intres- sen i och för det tredje var han (följaktligen) angelägen om att slippa tvingas avlägga démarcher i denna typ av frågor efter- som dessa kunde försvåra hans möjligheter att åstadkomma en snabb förbättring av de svensk-sovjetiska relationerna. Därefter följde veckor och månader där det inkom diffus infor- mation rörande öde som alltför okritiskt Bild III: död Hans syfte med detta var uppenbarligen att finna skäl för att ärendet inte borde bedrivas från . Att utrikesled- ningen, med undantag för senkomna definitiva instruk- tion av , inte klart motsade linje i ärendet och inte på tidigt stadium gav honom klara instruktioner hur han skulle agera är den viktigaste förklaringen till varför rykten med oklart ursprung kunde tillåtas bli vägledande för utrikesför- valtningens bild av ärendet. Tendensen att finna skäl att slippa driva vissa ärenden från karakteriserade inte bara handläggning av Wallenberg-ärendet. En hel rad andra frågor avvi- sades från legationens agenda. De bilder som skapas av ett ärende är i viss mån tvingande i så måtto att tjänstemännen tenderar att se vad de förväntar sig att se givet den bild man har av problemet.