sou · GRB339 · 2004-01-01 00:00:00 — Målet med utbildningen är att ge deltagaren en bred och stark kunskapsbas att stå på. Sedan skolan startades har cirka 60 elever utbildats. Detta är den vanli- gaste formen av extern utbildning som hamnarna utnyttjar. Behov av utbildning inom transportsektorn Fortbildning för hamn- och stuveriarbetare. Av de till- frågade företagen erbjuder sina anställda fortbildning erbjuder sina tjänstemän fortbildning i både intern och extern regi. Inriktningen är huvudsakligen arbetsmiljö, affärsmannaskap, ekonomi och specialisering inom eget fackområ- de. Även de transportköpande företagen bedriver en omfattande fortbildning av tjänstemännen. Exempel på utbildningar som anordnas internt är leveransvillkor, utbildning om farligt gods, arbetsmiljö och säkerhet. Extent upphandlar man bland annat för- djupningskurser i logistik och lastsäkring. Behov av utbildning inom transportsektorn Kvalificerad yrkesutbildning (KY) är en eftergymnasial utbild- ningsform inom det reguljära utbildningssystemet. Utbildningen är utformad i samarbete med arbetslivet, och ska fungera som ett alternativ till högskoleutbildning. Utbildningen står under statlig tillsyn. En tredjedel av utbildningstiden är förlagd till arbetslivet, och utbildningarna är mellan ett och långa. Utbudet består av cirka 300 utbildningar inom de flesta branscher. Kvalificerad yrkesutbildning bedrivs av kommuner, utbildnings- företag och högskolor i samverkan med arbetslivet. Ett antal utbildningar bedrivs med inriktning mot transport- och logistik, sjöfart samt för tågförare. Totalt finns cirka 500 års- platser. (En förteckning över kvalificerade yrkesutbildningar finns i bilaga 4.) 5.5.5Transportteknisk yrkeshögskola samt akademiska utbildningar inom godstransportområdet genomförs en transportteknisk yrkeshögskole- utbildning på högskolan i . Utbildningen har tillkommit i nära samarbetet mellan högskolan och transportbranschen. utbildas 25 studerande. Den transporttekniska högskolan utgörs i sin helhet av ett bas- block som ger den studerande grundläggande kunskaper inom respektive ämnesområde. Totalt utgör basblocket 40 poäng. Bas- blocket följs av en fördjupningsdel, där kunskaperna inom respek- tive ämnesområde befästs och fördjupas. Fördjupningsdelen utgörs av 40 poäng, varav 10 poäng är examensarbete. Inom såväl basblocket som fördjupningsdelen finns möjlighet till arbetsplatsförlagd utbildning, så kallat lärande i arbete. Utbildningens basblock kan avslutas med kursintyg. Hela utbild- ningen om 4 terminer avslutas med en yrkeshögskoleexamen i transportteknik. Basblocket samt 20 poäng på fördjupningen ger behörighet till yrkeslärarutbildningen vid högskolan. (Kursinnehållet i utbildningen framgår av bilaga 5.) Behov av utbildning inom transportsektorn Akademiska utbildningar inom godstransport och logistik I hör akademiska utbildningar inom godstransport och logistik av tradition hemma både på tekniska högskolor och på handelshögskolor. , i och de tekniska högskolorna i och samt vid har här varit tongivande. har logistikutbildningar växt fram på många av de nya högskolorna, ofta dock med anknytning till de mer etablerade högskolorna som naturligtvis har starkare koppling mellan forskning, forskarutbildning och grundutbildning. (I bilaga 6 finns en förteckning över aktuella akademiska grund- utbildningar inom logistikområdet.) Utbildningarnas längd varierar mellan 3 och 90 högskolepoäng. Endast ett fåtal utbildningar, i regel påbyggnadsprogram (master- eller magisternivå), har direktantagning med uttalat fokus på godstransport och logistik. I de utbildningar där ämnet ingår, ligger kurserna i regel sent och många gör sina examensarbeten inom området. De längre utbildningarna ger studenterna förutsättningar för att jobba som logistiker i tillverknings- och handelsföretag. Logistik och transport ingår även som kortare översiktskurser i många utbildningar inom till exempel marknadsföring. Dessa studenter är naturligtvis sämre förberedda för renodlade logistik- jobb, men med en ökande komplexitet i samhället behövs kunskap om logistik för många yrkeskategorier. En tydlig trend är att allt fler ingenjörer i slutet av sina utbildningar läser ekonomiska och administrativa ämnen snarare än renodlat tekniskt/naturvetenskap- liga. Innehållsmässigt utgår huvuddelen av utbildningarna från varu- ägaren, men vissa utbildningar hanterar även godstransport- företagens perspektiv. Inslagen av fysisk materialhantering har blivit allt färre. Ett exempel på en nystartad utbildning är ett 60-poängs magisterprogram, Informationssystem i logistik, som ges vid i . Innehållet i utbildningarna är tämligen likartat mellan de teknis- ka och de samhällsvetenskapliga fakulteterna, främst till följd av att likartad litteratur används. Ingenjörsutbildningarna har dock en starkare koppling till tillverkningsprocesser, medan ekonomutbild- ningarna betonar distribution av färdiga varor kopplat till mark- nadsföring. Behov av utbildning inom transportsektorn Utbildning som riktas mot befattningar som sjökapten och sjö- ingenjör genomförs vid sjöbefälsskolorna i och med 850 elever. Utbildade sjöbefäl kan arbeta över hela världen. Detta eftersom utbildningen är upplagd enligt en kompetens- och behörighetskod (STCW –95) som är fastställd av FN:s sjöfarts- organisation, IMO. De enkäter som vi låtit genomföra visar att flertalet företag inom transportsektorn erbjuder sina anställda introduktionsutbildning som komplement till utbildningarna inom det reguljära utbild- ningssystemet. Av den inledningsvis nämnda undersökningen framgår att unge- fär hälften av företagen har en introduktionsutbildning för nyanställda yrkesförare på mellan två och . För en fjärdedel av före- tagen är utbildningen över . Introduktionsutbildningen är genomsnittligt längre för tank-/bulktransporter. Den utbildning som ges omfattar flertalet av de utbildningsområden som under- sökningen frågat om. Behov av utbildning inom transportsektorn Introduktionsutbildning för yrkesförare. Av de till- frågade företagen erbjuder sina anställda introduktions- utbildning För tjänstemännen är introduktionsutbildningen något längre än för yrkesförarna. I av företagen överstiger utbildningen . Å andra sidan är det något fler företag som inte bedriver någon utbildning alls för tjänstemän. Bland de som ger introduktionsutbildning för tjänstemän gäller det främst utbildning som handledare/intern . Introduktionsutbildningens längd för nyanställda hamn- och stuveriarbetare är mycket spridd, medan den för tjänstemännen vanligtvis är mellan två och . Enkätsvaren visar att även och de transport- köpande företagen i stor utsträckning erbjuder de anställda intro- duktionsutbildning. nyanställda lokförare får mer än två veckors introduktionsutbildning, och de nyanställda Behov av utbildning inom transportsektorn tjänstemännen får antingen ett par dagars eller mer än två veckors utbildning. Det senare fallet gäller chefer och specialister. 5.6Utbildningens kvalitet och behov av kompletteringar Som tidigare nämnts har vi undersökt hur företagen ser på kompe- tensnivån hos den personal de anställer och vilka behov man ser av kompletteringar av de befintliga utbildningarna. Resultaten redo- visas nedan. 5.6.1Företagens synpunkter på utbildningen Hamnarna tycks mest nöjda med de utbildningar som erbjuds både för arbetare och för tjänstemän. Åkeriföretagen ger gymnasiets inriktning mot transport godkänt och är huvudsakligen nöjda med den kvalificerade yrkesutbildningen och den eftergymnasiala utbildningen. anser att det endast är arbetsmarknads- utbildningen som håller måttet på lokförarsidan. Utbildningarnas tillräcklighet för företagens behov avseende yrkesförare får godkänt när det gäller inriktningen mot transport, även om en ganska hög andel av företagen framför kritik. I syfte att erbjuda komplement till denna utbildning, pågår på flera håll i landet försök med en mer företagsanpassad utbildning, där eleverna tillbringar en stor del av tiden på åkeriföretag och där erbjuds handledning. Behov av utbildning inom transportsektorn Olika utbildningars tillräcklighet för åkeriernas behov vad gäller yrkesförare En slutsats som kan dras av materialet är att det inte räcker med enbart C/CE-behörighet för att bli en god yrkesförare, utan att det krävs minst gymnasieutbildning. För tjänstemännen får den kvalificerade yrkesutbildningen och all universitets- och högskoleutbildning godkänt. I övrigt gäller att inriktningen mot transport på gymnasiet i högre utsträckning är otillräcklig i östra och i . Den kvalificerade yrkesutbildningen får lägre betyg i . Företag med många tjänstemän är mer negativa. När det gäller hamnarna, anser dessa att de olika utbildningarna kan betraktas som tillräckliga för både arbetare och tjänstemän. Bäst betyg får inriktningen mot transport på gymnasiet när det gäller arbetare och universitetsutbildning när det gäller tjänstemän. Behov av utbildning inom transportsektorn Olika utbildningars tillräcklighet för hamnarnas behov vad gäller arbetare anser att det endast är vuxenförarutbildning som håller måttet på lokförarsidan, det vill säga arbetsmarknadsutbildning via Arbetsförmedlingen eller via komvux. Kvalificerad yrkesutbild- ning i sin nuvarande form passar inte, men förslag finns på ett nytt upplägg. På tjänstemannasidan anser företaget att inriktningen mot trans- port inom gymnasiets fordonsprogram samt övriga gymnasie- program i tillräcklig utsträckning motsvarar behovet. Universitets- och högskoleutbildningen på transport- och logistikområdet anser man är god. Behov av utbildning inom transportsektorn 5.6.2Brister och behov av kompletteringar i utbildningen Rederinäringen efterfrågar bättre gymnasieutbildning. Åkeriföre- tagen anser att olika kompetenser saknas hos yrkesförarna. De transportköpande företagen anser att det brister i kompetensen hos lastbils- och truckförare. För tjänstemän saknar åkerierna utbild- ning i ekonomi och logistik och hamnarna saknar datakunskaper. Enkäten bland svenska rederier visar att det finns vissa brister i gymnasieutbildningen; rederierna och deras större kunder tycks mer nöjda med utbildningsnivån på de medarbetare som kommer från högskolan. De uppger till exempel att företaget i allmänhet har den kompetens som krävs för att göra en företagsekonomisk utvär- dering av transportalternativ. En majoritet av de transportköpande företagen anser att nivån på inriktningen mot transport inom gymnasiets fordonsprogram är tillfredsställande. De är däremot mindre nöjda med den kvalifice- rade yrkesutbildningen, till exempel av transportledare. Däremot uppger de sig vara nöjda med kvaliteten på universitets- och hög- skoleutbildningen inom logistikområdet. När det gäller åkerierna, uppger av företagen att de saknar viss kompetens hos yrkesförarna, jämför diagrammet nedan. I den stora gruppen övrigt ger de öppna svaren en varierande bild. Ett antal företag nämner till exempel att man saknar data- kompetens. Beträffande tjänstemännen saknar man främst ekono- misk utbildning och logistikkunnande. Behov av utbildning inom transportsektorn Typ av kompetens som saknas hos yrkesförare. Av de tillfrågade åkerierna anser att viss kompetens saknas Hamnarna saknar framför allt kompetens på att föra kranar och tunga truckar hos sina hamn- och stuveriarbetare. På tjänstemanna- sidan handlar det om bristfälliga datakunskaper. saknar följande kompetens hos lokförarna: trafiksäkerhet, kör- och vilotider, arbetsmiljö/säkerhet, transporter och godshantering (regler, kunder, logistik), lastsäkring samt farligt gods. Företaget är emellertid nöjt med kompetensen hos tjänste- männen. Bland de transportköpande företagen anser cirka hälften att det brister i kompetensen hos lastbils- och truckförare. Det handlar i fallande storleksordning om kunskaper i miljöanpassad körning, transporter och godshantering (regler, kunder, logistik), arbets- miljö och säkerhet samt lastsäkring. Behov av utbildning inom transportsektorn En slutsats som kan dras är att både den introduktionsutbildning och den fortbildning som företagen erbjuder koncentreras till de områden där kompetens saknas. Beslut vid regeringssammanträde . Den nya Godstransportdelegationens huvuduppdrag är att föreslå åtgärder från statens sida för att främja samverkan mellan trafik- slagen i arbetet med att uppnå ett långsiktigt hållbart transport- system. Efter en inledande kartläggning av tekniska begränsningar i fråga om lastbärare och terminalteknik skall delegationen lägga fram förslag till områden för forskningen som är relevanta för gods- transportsystemet. I detta sammanhang skall även organisatoriska frågor beröras. Dessutom skall förslag som rör uppgradering av utbildning i ämnet transportlogistik övervägas. Eftersom en stor del av transportarbetet även måste utföras med bil är utvecklingen av motorteknik och bränslen också viktig. Delega- tionen skall även här ange inriktningar som är direkt relevanta för godstransportsystemet. Delegationen skall lämna ett heltäckande förslag till hur staten skulle kunna stimulera en mer rationell användning av de olika trafikslagen i de fall där en kombination av olika trafikslag framstår som ekonomiskt och miljö- och säkerhetsmässigt önskvärd. En utgångspunkt för förslaget skall vara att visa hur staten kan skapa goda förutsättningar för att terminaler utnyttjas på ett sätt som är samhällsekonomiskt effektivt. Med terminaler avses såväl land- baserade anläggningar som hamnar. Delegationen skall även redo- göra för hur avgifter sätts för terminaltjänster och hur ökad konkurrens kan påverka prissättning av tjänsterna. Vidare skall delegationen lämna förslag till hur Europeiska kommissionens förslag1 till direktiv om tillträde till marknaden för hamntjänster 1 KOM (2001)35 slutlig, EGT nr C154 29.5.2001 s 290–296, COD 2001/0047. bör genomföras i svensk lagstiftning om det antas av rådet och . Under utredningsarbetet skall delegationen vara ett forum för samverkan mellan godstransportsystemets aktörer och staten. Genom direktiv 1998:51 inrättade regeringen en kommitté (Gods- transportdelegationen) med uppdrag att öka samverkan mellan godstransportsystemets aktörer och staten samt att förtydliga statens roll i detta system. Delegationen skulle även följa utvecklingen på godsområdet samt utveckla ett trafikslagsövergripande synsätt med syftet att effektivisera godstransportsystemet och göra det säkert och ekologiskt hållbart. Delegationen har lagt fram en rapport godstransporter – transportköparnas krav på transport- system (SOU 2000:8) och ett slutbetänkande Godstransporter för tillväxt – en hållbar strategi (SOU 2001:61). I slutbetänkandet lägger delegationen en rad förslag och pekar även på några frågor som bör utredas vidare. Slutbetänkandet remissbehandlades –2002. Med anledning av förslagen i betänkandet och remissinstansernas synpunkter har regeringen tagit initiativ till en internutredning om sjöfartsavgifterna. Delegationens synpunkter på fördelning av kapacitet på järnvägen (tåglägen) liksom frågan om ett gemensamt regelverk för järnvägsföretag behandlas vidare av Utredningen om järnvägssektorns organisation (). Delegationens förslag till prioriteringar för utbyggnad och förbätt- ring av infrastrukturen är ett av planeringsunderlagen för de olika aktörer som svarar för infrastrukturplaneringen. En särskild utredning (, Fi 2001:08) behandlar bl.a. kilometerskatt på väg och andra frågor som är rele- vanta för den av delegationen förordade principen att den som använder transportinfrastruktur skall betala de kostnader använd- ningen förorsakar. Sedan delegationen slutförde sitt arbete har nya förslag till järnvägslagstiftning lagts fram inom EU och dessutom pågår arbete med det ovannämnda förslaget tilldirektiv om hamn- tjänster. En betydande majoritet av de över 100 remissinstanser som yttrade sig över delegationens slutbetänkande såg positivt på de förslag som lagts fram och betonade behovet av fortsatt verk- samhet från delegationens sida som kontaktskapande organ mellan statsmakterna och näringslivet. Också under riksdagsbehandlingen av infrastrukturpropositionen (prop. 2001/02:20) föreslogs att det arbete Godstransportdelegationen bedrivit skulle ges en fortsätt- ning. Den positiva synen på delegationens arbete grundar sig på att den att därefter gå in på detaljerna. Exempel på detta är avsnittet om sjöfartsavgifterna, principerna för prissättning i terminaler och frågan om transportstödet i . Också delegationens analys som visar att godstransporterna huvudsakligen följer vissa stråk kan sägas höra till dessa frågor. Tanken är att analysen om stråken skall vara ett underlag vid fortsatta prioriteringar av konkreta inves- teringar. Behovet av fortsatt verksamhet Godstransportdelegationens uppdrag var mycket övergripande. Delegationen skulle ha ett trafikslagsövergripande synsätt och slutresultatet skulle vara en godstransportstrategi. Det var natur- ligt med en bred representation av både trafikutövare och varu- producerande företag tillsammans med samtliga trafikverk. Genom den övergripande frågeställningen var arbetet relevant för större delen av näringslivet och för hela transportsektorn. Vid remissomgången och diskussionerna i redovisades intresse för en fortsättning av delegationens verksamhet. Detta intresse var inriktat på att skapa ett fortsatt forum för åsiktsutbyte mellan näringslivet och staten. måste förslagen i betänk- andet som till övervägande del är av principiell karaktär följas upp. Det är rimligt att delegationen får möjlighet att bidra till detta upp- följningsarbete. Det är vidare rimligt att de intressenter som efterfrågat ett forum som verkar för ett effektivt godstransport- system får tillgång till ett sådant. En ny delegation bör ha konkreta uppgifter som skall slutföras eftersom avsikten inte är att skapa något nytt permanent organ. delegationen arbetar med sitt uppdrag kan den dock utgöra ett allmänt forum för sak- kunskap i godstransportfrågor och ha en sammanhållande funktion för aktörerna i godstransportsystemet. Därefter får staten överväga hur det är lämpligt att inrätta samarbetsgrupper mellan de berörda intressenterna. Arbetsuppgifterna för en ny delegation bör koncentreras till frågan om hur förutsättningar för ett långsiktigt hållbart transportsystem för gods skall skapas med tillämpning av de principer som präglade den tidigare Godstransportdelegationens slutbetänkande, dvs. godstransporterna bör vara marknadsstyrda, den som har varor att förflytta skall stå i centrum, statens roll skall vara att skapa förutsättningar och de transportpolitiska målen skall vara styrande. Om dessutom den tidigare delegationens trafikslagsövergripande synsätt skall kunna tillvaratas blir frågan om samverkan mellan trafikslagen, intermodalitet, central. Delegationen skall därför iden- tifiera vilka hinder som bör undanröjas för att uppnå möjligheter att tillämpa långsiktigt hållbara rationella kombinationer av olika trafikslag för olika transportuppgifter. Den samverkan mellan trafikslagen som eftersträvas bör komma till stånd genom en väl avvägd prissättning av de olika trafikslagen så att brukarna belastas med de kostnader de orsakar (för infra- strukturen, miljöförstöring, olyckor, trängsel m.m.). Delegationen skall under sitt arbete fortsatt överväga former för att nå ett funge- rande prissignalsystem som bidrar till att externa kostnader inter- naliseras. Det kan emellertid ta tid att åstadkomma en heltäckande rättvis prissättning för alla trafikslag. Även andra åtgärder bör därför över- vägas med beaktande av . Delegationen skall kartlägga olika tekniska begränsningar när det gäller lastbärare, terminalteknik osv. för att kunna specificera beho- vet av ytterligare forskning. Delegationen bör här även beröra de organisatoriska frågornas betydelse, t.ex. ansvarsfördelning mellan aktörerna, marknadsföring, kvalitetssäkring och ägandefrågor. Efter- som en stor del av transportarbetet även måste ske med bil blir utvecklingen av motorteknik och bränslen också viktig. Även i detta avseende bör delegationen ange forskning som är rele- vant ur ett godstransportperspektiv. Delegationen skall följa och främja svenskt arbete i internatio- nella organ som verkar på godstransportområdet. Det kan här röra sig om såväl privata intresseorgan för godstransportsystemets aktörer som forskningsinriktade organ. tionen lämna förslag till strategier i det internationella arbete på godstransportområdet som bedrivs av regeringen och myndigheter- na. Personal med universitets- och högskoleutbildning blir alltmer en förutsättning för att transportföretag och varuproducerande företag skall kunna lägga upp effektiva transportkedjor. En adekvat logistikutbildning, eller motsvarande, är därför av stor betydelse för att transportsektorns behov av välutbildad arbetskraft skall kunna tillgodoses. Delegationen bör analysera denna fråga vidare och kartlägga behovet av utbildningens omfattning och inriktning. Den nya delegationens huvuduppgift är att efter att ha kartlagt relevanta förhållanden lägga fram ett heltäckande förslag till hur staten kan stimulera en mer samhällsekonomiskt effektiv använd- ning av de olika trafikslagen. Särskild vikt skall fästas vid de rela- tioner där en kombination av olika trafikslag framstår som ekono- miskt och även miljö- och säkerhetsmässigt önskvärd. I detta sammanhang skall särskilt behovet av omlastningsmöjligheter vid strategiska knutpunkter kartläggas liksom fördelningen av ansvaret för att sådana anläggningar, i första hand terminaler, finns varaktigt tillgängliga och kan utvecklas. Delegationen skall lämna förslag till hur staten kan delta i en sådan utveckling. Med terminaler avses såväl landbaserade anordningar som hamnar. Delegationen skall belysa hur ansvaret för terminalerna bör fördelas och vilka princi- per för avgiftssättning, konkurrens osv. som bör råda för att främja samverkan mellan trafikslagen. Vid bedömningen av vad som är en miljömässigt önskvärd utveckling skall delegationen utgå från de miljömål som fastställts av (prop. 2000/01:130, rskr. 2001/02:36). Det pågående arbetet i EU med förslagen till regler om järnvägs- och hamnfrågor kan komma att förändra förutsättningarna för de frågekomplex som rör terminaler. bör skaffa sig underlag för överväganden om hur resultatet av detta EU-arbete bäst kan omsättas i svensk lagstiftning. Dessa frågor har fått en helt annan aktualitet än när den tidigare delegationen berörde dem i sitt betänkande. Delegationen skall därför lämna förslag till hur kom- mande EU-regler som avser terminaler bör genomföras i svensk lagstiftning. Delegationens arbete skall bedrivas i nära samverkan med berörda myndigheter och organisationer. Samråd skall ske med Närings- livets om konsekvenserna för små före- tag av förslag som läggs fram. Delegationen skall i de frågor som rör terminaler som har eller borde ha järnvägsförbindelse samråda med (N 2001:09). Vid behov kan referens- grupper och arbetsgrupper knytas till delegationen. Uppdraget skall vara avslutat . En delredovisning av resultatet av kartläggningen av tekniska begränsningar och förslag till forskningsinsatser samt en kartläggning av utbildningsbehovet, dess inriktning och omfattning skall lämnas till regeringen . Inriktning av logistikforskningen hos berörda myndigheter Huvudsaklig inriktning för forskning om Metoder och modeller för bedömning av framtida lokalisering och transportefterfrågan, miljöhänsyn vid utformning av transportsystem samt effektivare transporter med bonuseffekten mindre miljö- Baltic Outlook, containertrafikutvecklingen i norra , innovationssystemstudie av sjöfarten. Inriktning mot transportköparens perspektiv. ning av logistikkedjor, infrastruktur med mera som främjar intermodala transporter. utförare är Järnvägsgruppen vid KTH samt institu- tionen för transportteknik vid och handels- SAMGODS modellutveckling, varuflödesundersök- ning, översyn av samhällsekonomiska kalkylvärden inom transportområdet, måluppföljning. Fysiska transporter och logistik.