sou · GRB372d2 · 2004-01-01 00:00:00 — Utsättningarna är en direkt förstärkning av det svenska ålbeståndet. har inställningen till fiskutsättningar varit i stort sett positiv, men har negativa effekter uppmärksammats. Introduktion av en art eller stam utanför dess naturliga utbredningsområde kan medföra att lokala arter och stammar trängs undan. Fonden för Fiskets Utveckling The Scientific, Technical and International Baltic Sea Fishery Commission North East Fishery Commission 10.1.1Gifter – ett problem för havsmiljön publicerade den Amerikanska tidskriften en artikel med titeln of Tomor- row1. Artikeln innehåller en bild på lekande barn på en sandstrand omgivna av ett moln av DDT. Giftet sprutades ut i området för att åtgärda problem med myggor på stranden. har samhället en annorlunda inställning till kemikalier och vi har lärt oss mycket . Ämnen som har sådana egenskaper att de kan skada levande organismer sägs vara giftiga (toxiska). När sådana ämnen orsakar problem ute i naturmiljön brukar vi kalla dem miljögifter. I till- räckligt höga halter är praktiskt taget alla kemiska ämnen giftig verkan. En del av ämnena vållar redan i små mängder allvarliga och omedelbara skador (akuttoxiska ämnen). Utsläpp av sådana ämnen ger vanligtvis lokala skador som oftast försvinner då utsläppen upphör. Andra kemiska ämnen kan dock vara skadliga på , dvs. får fördröjda effekter – även om ämnet bara tillförts i mycket små kvantiteter (kronisk toxicitet). Effekter från den typen av ämnen kan exempelvis vara att någon av organismens funktioner drabbas av en liten störning som blir så allvarlig att hela individen blir påverkad. Särskilt allvarligt är det om organis- men exponeras för ett sådant ämne . Långsiktiga effekter kan dessutom uppkomma även efter ett enstaka expone- ringstillfälle. Skaderisken blir dock större ju längre exponeringen sker. Detta innebär att det finns särskilda förutsättningar för lång- siktiga effekter av kemiska ämnen som är persistenta (stabila/lång- livade/svårnedbrytbara) eftersom sådana ämnen och dess skaderisk finns kvar i en organism eller i dess omgivning . Det innebär också att även om man lyckas hejda ett utsläpp av ett långlivat ämne så kan de mängder av ämnet som redan hamnat i t.ex. havsmiljön bli kvar där . Det finns kunskap om att långlivade ämnen kan ge negativa effekter. Många sådana ämnen är giftiga för människan och miljön. För många långlivade, biotillgängliga ämnen är effekterna okända, men historien har lärt oss att negativa effekter kan finnas som är svåra att upptäcka och när det väl sker kan ämnet vara spritt i samhälle och miljö att det blir mycket komplicerat att åtgärda. Ett exempel är PCB som när det började användas inte ansågs vara ett farligt ämne. Det tog flera decennier att upptäcka sambanden mellan PCB och negativa miljöeffekter. Sedan förbudet trädde i kraft har halterna av ämnet successivt sjunkit, men trots att förbudet har funnits i om- kring finns ämnet ännu kvar i miljön. Skadorna av PCB har dröjt kvar och återhämtningen av vissa arter som drab- bades hårt pågår fortfarande. Dessutom upptäcks än nya effekter som kan orsakas av PCB. DDT och kvicksilver är andra exempel på sådana miljögifter där vi har förstått sambanden mellan ämnet och dess miljöeffekter och därför vidtagit åtgärder i form av begränsningar eller förbud. Kemiska ämnen som bryts ned långsamt, kan anrikas i levande organismer och där effekterna kan kvarstå efter att utsläppen upphört utgör alltså ett speciellt allvarligt hot mot mil- jön. En risk med sådana långlivade ämnen är också att de kan trans- porteras långa sträckor innan de bryts ner. Det finns exempel på flera långlivade ämnen som är spridda över hela jorden, inklusive i obebyggda polarområden där de aldrig använts. Både PCB och DDT är förbjudna i , men andra äm- nesgrupper med liknande egenskaper används fortfarande. Flera bromerade flamskyddsmedel liknar PCB i sin struktur. Sådana äm- nen används i och påträffas vitt spridda i miljön. Några av dessa ämnen förekommer i nästan samma halter som vissa PCB. Som konsument kan det vara svårt eller omöjligt att veta om datorn, skrivaren, soffan, gardinen, TV:n eller textilierna i bilen som man köper innehåller flamskyddsmedel, och i så fall vilken typ av flamskyddsmedel det rör sig om. Vi vet att vissa flamskyddsmedel visar på ökade halter i havsmil- jön. Även mängden kadmium ökar i havsmiljön, något som vi sak- nar förklaring till. Ett annat område som belyser den nya problem- bilden hänger samman med att läkemedelsanvändningen i ökat kraftigt sett över ett antal decennier. Resterna av biologiskt aktiv substans i läkemedel spolas ner i hushållens och sjukhusens avlopp och når havet via de kommunala reningsverken. Mängden aktiv substans läkemedel som säljs i är i samma storleksordning som mängden bekämpningsmedel i jordbruket. Havsmiljön är slutdestination för många kemiska ämnen. När det gäller t.ex. läkemedel vet vi inte väldigt lite om deras långsik- tiga effekter på miljön. I avrinningsområde bor mer än 80 miljoner männi- skor. Olika slags föroreningar och industriutsläpp strömmar ut i havet genom floder och vattendrag. har belas- tats av olika luftburna föroreningar från , Storbritan- nien, kontinenten och . I havet finns långa näringskedjor och toppredatorerna (inklusive människan) lever , vilket kan leda till hög anrikning och livstidsexponering hos dessa djur. är dessutom ett brackvattenhav och en unik plats med många känsliga och hotade arter. Eftersom vattnet är bräckt och ekosystemen innehåller mycket få arter, är känslighet för påverkan på ekosystemet från kemiska ämnen större än normalt. En mycket långsam vattenomsättning i innebär vidare att kemiska ämnen inte ventileras ur i någon större omfattning. Olika kemiska ämnen sprids ut i miljön från förbränning, industri- ella processer, avfallshantering, förorenade mark- och sedimentom- råden och från samhällets övriga hantering av kemiska produkter och varor. De tillförs havsmiljön genom atmosfärsdeposition, av- loppsutsläpp, avrinning från markområden och vattendrag samt läckage från sediment. I vårt moderna samhälle finns ett stort antal ämnen i den enorma mångfald av kemiska produkter och varor som konsumeras. använder vi betydligt mer ämnen än och introduceras dessutom ett hundratal nya. När vi vet att dessa äm- nen orsakar problem i miljön kallar vi dem miljögifter. Cirka 18 000–22 000 olika kemiska ämnen beräknas totalt finnas i de kemiska produkter och varor som förekommer i Sverige2. Vi har en stor kunskapsbrist när det gäller dessa ämnen, inte minst deras eventuella långsiktiga hälso- och miljöeffekter. Det handlar inte bara om ett stort antal ämnen. Det är också frågan om stora volymer. Exempelvis är den viktmängd aktiv substans av läkemedel som sälj i av samma storleksordning som viktmäng- den bekämpningsmedel som jordbruket har tillstånd att använda3. Vidare förekommer omkring 10 000 ämnen på EU-marknaden i årliga tillförda kvantiteter på över . Omkring 200 av dessa ämnen har kunnat spåras i havsmiljön. Av dessa 200 är 28 PCB-föreningar, 32 PAH (polycykliska aromatiska kolväten), 19 bekämpningsmedel med cykliska klorerade kolväten och 14 hög- klorerade bensener och fenoler. Endast för ett fåtal ämnen har man fastställt effektbaserade kvalitetskriterier för att kunna bedöma uppmätta koncentrationer i havsmiljön. Trots detta är det viktigt att påpeka att alla ämnen inte är giftiga eller utgör ett hot mot miljön. När gifterna når havsmiljön uppför de sig på olika sätt. Flera organiska ämnen och metaller binds till partiklar och sedimenterar i stor utsträckning nära utsläppskäl- lorna. Därför kommer den största föroreningsbelastningen att uppkomma i dessa miljöer4. Andra kan dock transporteras längre och påverka områden på långa avstånd ifrån utsläppen. En stor del av både de organiska ämnena och metallerna kommer att spridas med atmosfäriskt transporterade partiklar och gaser och deponeras över havsområdena långt ifrån sina utsläppsområden5. För flera organiska ämnen och metaller har långväga atmosfärisk transport och deposition på vattenytan stor betydelse. Förore- ningar som tillförs haven från atmosfären, och som kan ha släppts ut långt ifrån havsmiljöområden, uppskattas oftast genom modellberäkningar baserade på ett begränsat antal faktiska studier och mätningar. Det atmosfäriska bidraget av PCB, DDT, HCH och PAH till uppskattas grovt till att vara av storleks- ordningen 50 till 90 procent6. Modellberäkningar för vi- sar liknande resultat. Enligt beräkningarna kan andelen av förore- ningen som tillförs från luften till uppskattas för bly () och lindan (). Motsvarande siffra för kvicksil- ver och kadmium är 20 procent7. stora osäkerheter, men visar ändå tydligt att luftnedfallets bidrag är betydande. Vetskapen om att olika typer av förbränningskällor bidrar till utsläppen av organiska ämnen och metaller har funnits . Utsläpp från trafik, förbränning av fossila bränslen i samband med elproduktion och hushållsuppvärmning, förbränningsanläggningar för avfall samt förbränningsprocesser i olika typer av industrier har varit föremål för omfattande regleringar. Detta har medfört att halterna av t.ex. bly, dioxin, PAH och andra kolväten minskat. Vad beträffar avloppsutsläpp från industrier, reningsverk, dagvat- tenanläggningar och dylikt, förekommer i utsläppskontroll för en del ämnen, men nya problemämnen är inte reglerade. Samhällets omfattande hantering av kemiska produkter och varor innebär att avloppsutsläpp har en mycket komplex sammansätt- ning. Exempelvis kan nämnas att flertalet av de problematiska, organiska ämnen och metaller som definierats i miljövårdsarbetet, återfinns i utgående avloppsvatten eller rötslam från många kom- munala reningsverk. Exempel är PAH, dioxiner, bromerade flam- skyddsmedel, bekämpningsmedel, hormonstörande ämnen, kvick- silver, bly och kadmium8. Ett systematiskt arbete vid vissa renings- verk i kombination med att åtgärder satts in för att begränsa han- teringen av ett antal organiska ämnen och metaller, har lett till att halterna av dessa minskat i reningsverkens utsläpp. En allt ökande medvetenhet börjar dock finnas om att läkemedelsanvändningen kan ge miljöproblem. Resterna av biologiskt aktiv substans i läke- medel spolas ner i hushållens och sjukhusens avlopp och når havet via de kommunala reningsverken. Mängden aktiv substans läkeme- del som säljs i är i samma storleksordning som mängden bekämpningsmedel i jordbruket. Kunskap om vilka lång- siktiga effekter detta kan ge på miljön saknas till stor del . Kunskapen om belastningen på våra havsområden från förorenade mark- och sedimentområden är begränsad både vad det gäller mängder och typer av miljögifter. De sammanlagda, lagrade mäng- derna av vissa kända miljögifter i dessa områden är mycket stora9. Vissa kemiska ämnen kan ge fördröjda effekter på olika funktioner även om ämnet bara tillförs i mycket små kvantiteter. Särskilt all- varligt kan det vara om organismen exponeras för ett sådant ämne . Detta innebär att det finns särskilda förutsättningar för långsiktiga effekter av kemiska ämnen som är långlivade (per- sistenta/stabila/svårnedbrytbara) eftersom sådana ämnen och dess skaderisk finns kvar i en organism eller i dess omgivning . Det innebär också att även om man lyckas hejda ett utsläpp av ett långlivat ämne kan de mängder av ämnet som redan hamnat i t.ex. havsmiljön bli kvar där . Uppenbara orsakssamband mellan enskilda, kemiska ämnen och skadliga miljöeffekter på ekosystem hör till undantagen. Sådana samband har bara kunnat fastställas för mycket få ämnen (eller grupper av ämnen) som TBT, DDT och PCB. Detta beror bland annat på att det kan förekomma en stor naturlig, varia- tion mellan olika bestånd eller individer av exempelvis däggdjur. Förekomst av naturliga gifter (s.k. biotoxiner) kan göra det svårt att skilja mellan antropogen (mänsklig påverkan) och naturlig påverkan. Flera faktorer eller ämnen kan tillsammans få effekter. Det gör det svårt att kartlägga den enskilda effekten hos någon av de inblandade faktorerna. Nedsatt reproduktionsförmåga hos fisk kan vara ett resultat av miljögifter, men det kan även bero på förändrad åldersstruktur i bestånden på grund av överfiske. Havsörn och sillgrissla är exempel på arter som befinner sig högst upp i näringskedja. Båda arterna livnär sig på fisk och påverkas därmed av olika kemiska ämnen som inte bryts ned i mil- jön och som ansamlas i näringskedjan. Höga halter av giftet DDE (som bildas från bekämpningsmedlet DDT) och andra klorerade kolväten (som t.ex. PCB) påverkar fåglarnas förmåga att producera normala äggskal (äggskalen blir tunnare än normalt), äggen går sönder under ruvningen. Höga koncentrationer av PCB påverkar även fosteröverlevnaden negativt, vilket innebär att ungarna dör innan de kläcks. För havsörn innebar detta att färre häckningar lyckades och kullarna blev mindre, vilket gjorde att havsörnen näs- tan utrotades i . I takt med att gifterna lång- samt minskat har havsörnspopulationen ökat utmed Östersjökus- ten. Fler ägg kläcks och fosteröverlevnaden är högre, även om den sannolikt fortfarande påverkas av höga PCB halter. Sillgrisslornas tjocklek på äggskalen ligger på samma nivåer som på 1800-ta- let10, 11. Flera rovfågelarter skulle sannolikt inte heller ha överlevt utan den aktiva hjälp de har fått med utfordring och uppfödning. Vid fanns det i omkring 100 000 grå- sälar. Beståndet minskade kraftigt som ett resultat av jakt i kombination med höga vävnadshalter av gifter, främst PCB. De höga halterna miljögifter resulterade i att honorna blev sterila, bland annat genom att livmoder påverkades. Sedan använd- ningen av PCB och DDT förbjudits, har sälbeståndet börjat åter- hämta sig. Trots det finns det fortfarande en hög andel sälhonor med livmodertumörer, vilket antyder att de även påverkas av hor- monstörande ämnen. Hälsotillståndet hos gråsälar har i flera avseenden förbättrats, men en hög frekvens tarmsår hos unga djur är illavarslande. Orsaken till denna försämring är för närva- rande okänd, men det finns misstankar om en koppling till nedsatt immunförsvar som en följd av miljögifter. Läkemedel är konstruerade för att vara biologiskt aktiva. Den ak- tiva ingrediensen i vissa p-piller, etinylöstradiol, kan påverka hor- monbalansen och göra hanfiskar honlika. Det har man sett nära utsläppen från kommunala reningsverk12, 13. Till de kommunala reningsverken kommer resterna av de läkemedel som passerat våra kroppar som t.ex. p-piller. Hit kommer även läkemedelsrester som spolas ner direkt från hushållen eller från sjukhus. Oanvända läke- medel som läggs på deponi kan även spridas till havsmiljön. Rester av läkemedel har t.o.m. hittats i dricksvatten14. Hormonpåverkan har även observerats i närheten av svensk pap- persmassaindustri, där man upptäckt maskulinisering av fiskar15, 16. Man vet inte med säkerhet vilka ämnen i utsläppen från massaindu- strin som orsakar maskuliniseringen. Det kan röra sig om mycket potenta androgener (ämnen som liknar det hanliga könshormonet testosteron) som kan bildas från de naturliga växtsteroler som finns i vedråvaran. Pappersmassaindustrins utveckling mot nya tekniker och har dock inneburit förbättrad rening och minskade utsläpp av miljöpåverkande ämnen. Detta har i sin tur lett till att fisksamhällena i angränsande vatten- drag nu mår bättre än tidigare17. Hos abborrar i en referenslokal i miljööver- vakning () sker successivt en minskning av könskörtlarnas storlek, vilket kan tyda på att könsutvecklingen för- senats sedan undersökningen startade (1988)18. Man kan också iaktta en successiv uppgång av ett speciellt protein i levern som kallas eller CYP1A. Uppgången visar att fiskens avgift- ningssystem trätt i funktion. Klorerade dioxiner och PAH är kända inducerare av , men dessa grupper av ämnen mäts inte i området. PAH är inte lika stabila som dioxiner eller PCB men tillförs miljön kontinuerligt i stora mängder. PAH är cancerframkallande och kan ge fortplant- ningsstörningar hos bland annat fisk. Väsentliga källor för PAH är olja, motortrafik och övrig förbränning, slitage från asfalt och mjukgörare i däckgummi som sprids via däckslitage. Det finns gott om undersökningar som visar att PAH orsakar allvarliga skador hos fisk som lever i kustområden nära tätbefolkade områden19, 20, 21. De ökande värdena och minskade gonadstorlekarna i fis- karna behöver inte vara alarmerande, men de kan vara tidiga var- ningssignaler om allvarlig miljöpåverkan. Det finns många aktuella exempel på störningar hos fisk i Öster- sjön som t.ex. ofullständigt utvecklade könskörtlar, dålig fruktbar- het och ökad yngeldödlighet hos ett antal vanliga fiskarter22. Det rör ekonomiskt viktiga arter som torsk och lax, men även lake och mört. Övergödning, giftiga alger, många miljögifter såsom haloge- nerade ämnen, PAH och tungmetaller misstänks ligga bakom stör- ningarna. Vid sidan av överfiske och förstörandet av känsliga mil- jöer, är det djupt oroande att många fiskarter uppvisar störd fort- plantningsförmåga eftersom det kan tyda på alltför stor belastning av antropogena kemikalier. Fet fisk – höga halter PCB och dioxin Dioxiner bildas som föroreningar när man tillverkar vissa klorföre- ningar. Dioxiner är liksom PCB kemiskt och biologiskt svårned- brytbara och ackumuleras i fettet hos djur och anrikas i livsmedel. Människor exponeras för dioxiner främst via feta animaliska livs- medel (fisk, kött, mjölk). Dioxiner kan orsaka cancer, försämra immunförsvaret och ge upphov till fortplantnings- och utveck- lingsstörningar. Trots omfattande regleringsåtgärder är halterna av PCB och dioxiner i fortfarande så höga att valt att behålla kostråden för fet fisk. Fet fisk är egentligen nyttig mat, men höga halter uppmätta miljögifter innebär att främst särskilt känsliga grupper bör begränsa sin konsumtion. utfärdade kostråd för specifika havs- områden som hamn, , , Sunds- vallsbukten och . Förordningen (SLV SS 1986:2) upphörde att gälla , då de nya, mer generella kost- råden infördes. kostrekommendationer är baserade på det tolerabla dagliga intaget av främst PCB och dioxiner. Utifrån samma typ av riskbe- dömning införde EU gränsvärden för dioxiner och furaner i vissa livsmedel. och fick emellertid ett tidsbegrän- sat undantag för fisk från med högre halter än EU-gränsvärdet. Ett skäl till undantaget är den kostrådgivning som utfärdas av bland annat . När man beräknar risker och effekter av olika dioxiner summerar man den sammanlagda toxiska effekten till toxiska ekvivalenter, eller TEQ. Vissa PCB:er har en liknande toxisk effekt som dioxiner och kan därmed inkluderas i beräkningen av TEQ. Halterna av PCB i livsmedel är mycket högre än halterna av dioxin, vilket inne- bär att bidraget i toxicitet (räknat i TEQ) från PCB är lika stort som från dioxiner, trots att PCB är mindre giftigt än dioxiner. kommer sannolikt dioxinliknande PCB:er att inklu- deras i beräkningen av gränsvärdet. Detta kan innebära att t.ex. all sill/strömming från kan hamna över gränsen för tillåtna halter, vilket kommer att få allvarliga konsekvenser för fisket i . miljökvalitetsmål Giftfri miljö gäller också för och . Målet innebär att miljön inom en generation, dvs. till omkring , skall vara fri från ämnen och metaller som skapats i eller utvunnits av samhället och som kan hota människors hälsa eller den biologiska mångfalden. Miljökvalitetsmålet innebär att halterna av ämnen som förekommer naturligt i miljön är nära bakgrundsnivåerna och att halterna av naturfrämmande ämnen i miljön är nära noll. Det finns också sex delmål formulerade inom ramen för giftfri miljömålet. Ett av delmålen handlar om särskilt farliga kemiska ämnen. Det målet tar bl.a. särskilt sikte på att fasa ut: cancerframkallade, arvsmassepåverkade och fortplanteringsstö- rande ämnen, organiska ämnen som är långlivade och bioackumulerande samt tungmetallerna kvicksilver, kadmium och bly. Sådana ämnen bör t.ex. inte användas i nyproducerade varor eller i produktionsprocesser om företag inte kan visa att hälsa och miljö inte kommer till skada. Befintliga varor som innehåller ovanstående typer av ämnen skall hanteras på ett sådant sätt att ämnena inte läcker ut i miljön. Delmålet avser ämnen som människan framställt eller utvunnit från naturen, samt ämnen som ger upphov till ämnen med ovanstående egenskaper, inklusive de som bildas oavsiktligt. Miljökvalitetsmålet Hav i balans samt levande kust och skärgård innebär att och ska ha en långsiktigt hållbar produktionsförmåga och att den biologiska mångfalden skall beva- ras. För att nå dessa miljökvalitetsmål görs insatser för att skapa förutsättningar nationellt, inom EU och i globala samarbetsorgan. Målet Giftfri miljö med delmålen är till stor del beroende av fram- förallt . Kemikalielagstiftningen och regler som är kopplade till varor är t.ex. harmoniserade inom EU. En helt ny kemikalielagstiftning håller på att utarbetas inom EU. Att denna nya lagstiftning blir stark är mycket viktigt för att skall ha förutsättningar att uppnå Giftfri miljömålet och dess delmål. Nationellt har också utarbetat en kemikaliestrategi för gift- fri miljö (prop. 2000/01:65) för att uppnå miljömålet giftfri miljö. Den svenska kemikaliestrategin är också tydligt riktat mot EU. Arbetet med att förebygga att farliga ämnen skadar miljön har tidigare till stor del fokuserats på enstaka ämnen och att begränsa punktutsläppen. I fortsättningen måste vi hantera riskerna från ett mycket större antal ämnen som sprids via diffusa utsläpp från pro- duktion och konsumtion av varor och i avfallsledet. Det finns förbud mot marknadsföring/användning av en handfull ämnen. Ett exempel på ett sådant ämne är PCB. För ytterligare ett 50-tal ämnen finns förbud att ingå som aktiv beståndsdel i bekämpnings- medel. kommer dessa ämnen att uppgå till drygt 300 genom EU-regler. 10.2.2Miljöklassificering av ämnen samt produktinformation Inom EU pågår ett omfattande arbete med att klassificera ämnen i olika kategorier. Några exempel på sådana kategorier är: Påverkar arvsmassan (M), stör fortplantningen (R), är cancerframkallande (C), är miljöfarlig (Miljö). Klassificeringen ligger bl.a. till grund för vilken information som ska lämnas om ämnet och den kemiska produkten. Det finns regler i med krav på klassificering och märkning av hälsofarliga, kemiska produkter. finns det EU-gemensamma regler för produkter som är miljöfarliga. I har ca 30 000 kemiska produkter bedömts som hälsofarliga av sina leverantörer, medan endast cirka 1000 kemiska produkter har bedömts som miljöfarliga23. Det låga antalet beror troligen på att reglerna trätt ikraft. Sannolikt kommer utförligare data om de kemiska ämnenas sammansättning och deras konsekvenser för miljö och hälsa att medföra att fler produkter klassificeras som hälso- och miljöfarliga. På pågår ett arbete med att utreda miljöpåver- kan från läkemedel samt kosmetiska och hygieniska produkter. Utredningen som skall redovisas till regeringen kommer att innehålla förslag till åtgärder för att minska miljöpåverkan från dessa produktgrupper såväl nationellt som inom EU. Ökade krav på industri och reningsverk ställs både i och internationellt. Utsläppen av föroreningar har reducerats genom att biologisk rening införts i olika utföranden och med kemisk fäll- ning. Industrins processer har också förändrats och blivit mer mil- jövänliga. Utbyte av skadliga ämnen i processer och i de kemiska produkterna, bidrar till att minska spridningen av miljöfarliga ämnen. Ett utbyte av farliga ämnen har även skett utan förekomst av detaljregler. Man har i användarledet t.ex. valt bort vissa kemiska produkter som innehåller skadliga ämnen och tillverkare har på eget initiativ ersatt skadliga ämnen med mindre farliga. är det regelverk som används för att reducera punktutsläpp. För alla större industrier (A- och B-anläggningar) krävs miljötillstånd för verksamheten. Dessa tillstånd ges av miljö- domstolar eller länsstyrelsernas miljöprövningsdelegation.