sou · GRB3113 · 2004-01-01 00:00:00 — Förslag: Koncession bör beviljas endast om anläggningen för kondenserad naturgas är lämplig från allmän synpunkt. Endast den som är lämplig att utöva sådan verksamhet som avses med koncessionen bör beviljas koncession. En koncession får inte meddelas i strid mot detaljplan eller områdesbestämmelser. Vid prövning av koncession skall vissa bestämmelser i tillämpas. Meddelas koncession för en anläggning för kondenserad naturgas kan anläggningen därefter inte förbjudas med stöd av . Enligt naturgaslagen får koncession endast beviljas om en naturgasledning är lämplig från allmän synpunkt. Samma krav på lämplighet gäller även för naturgaslager. Endast den som är lämplig att utöva sådan verksamhet som avses med koncessionen får beviljas koncession. En koncession får inte meddelas i strid mot detaljplan eller områdesbestämmelser. Vid prövning av frågor om meddelande av koncession skall bestämmelserna i 2–4 kap., 5 kap. 3 § och 16 kap. 5 § tillämpas. En miljökonsekvensbeskrivning skall ingå i en ansökan om koncession. När det gäller förfarandet, kraven på miljökonsekvensbeskrivningen samt planer och planeringsunderlag gäller 6 kap. . Meddelas koncession för en naturgasledning eller ett naturgaslager, kan ledningen eller lagret därefter inte förbjudas med stöd av . Samma bestämmelser som gäller för koncession för naturgasledning och naturgaslager bör gälla anläggning för kondenserad naturgas. Naturgaslagen bör därför kompletteras med regler om detta. Förslag: Koncession för anläggning för kondenserad naturgas får förenas med villkor för att tillgodose krav på säkerhet, skydd för miljö-, natur- och kulturvärden och liknande omständigheter. En koncession får göras beroende av att sökanden ställer säkerhet för kostnaderna för återställning. En koncession får förenas med villkor att anläggningen skall vara färdigställd inom . Enligt bestämmelserna i naturgaslagen skall en koncession för en naturgasledning eller ett naturgaslager förenas med de villkor som behövs för att skydda allmänna intressen och enskild rätt. Den skall också förenas med de villkor för anläggningens utförande och nyttjande som behövs av säkerhetsskäl eller som behövs för att i övrigt skydda människors hälsa och miljön mot skador och olägenheter och främja en långsiktigt god hushållning med mark och vatten och andra resurser eller som av annat skäl behövs från allmän synpunkt. Vidare får det anges som villkor för en koncession att naturgasledningen eller naturgaslagret skall vara färdigställt inom . Om det finns särskilda skäl kan den angivna tiden förlängas. Ansökan om förlängning skall göras före utgången av den angivna tiden. En koncession får för sin giltighet också göras beroende av att den som innehar koncessionen ställer säkerhet för kostnaderna för att ta bort naturgasledningen eller naturgaslagret och att vidta andra åtgärder för återställning. Samma villkor som gäller för koncession för naturgasledning och naturgaslager bör gälla anläggning för kondenserad naturgas. Naturgaslagen bör därför kompletteras med regler om detta. 8.2.4Giltighetstid, förlängning och överlåtelse av koncession Förslag: Koncession beviljas . Om särskilda skäl finns, eller om sökanden begär det, kan kortare giltighetstid bestämmas. Koncession får förlängas med åt gången. Vid prövning av ansökan om förlängning ställs samma krav som vid prövning av ny ansökan. En ansökan om förlängning bör lämnas in före koncessionstidens utgång. Giltighetstiden för den tidigare beviljade koncessionen förlängs till dess ansökan om förlängning har prövats slutligt. Enligt bestämmelserna i naturgaslagen skall koncession för naturgasledning och naturgaslager meddelas . Om det finns särskilda skäl eller om sökanden begär det, får dock bestämmas. Giltighetstiden för koncession får på ansökan av koncessionshavaren förlängas med i taget. Om det finns särskilda skäl eller om sökanden begär det, får dock bestämmas. I ett ärende om förlängning av giltighetstiden skall bestämmelserna i 2 kap. 4–8 §§ naturgaslagen tillämpas. Ansökan om förlängning av giltighetstid bör göras senast före koncessionstidens utgång. Koncessionen gäller till dess att ansökningen har prövats slutligt. En koncession för naturgasledning eller naturgaslager får inte överlåtas utan tillstånd av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Vid prövning av en ansökan om överlåtelse av koncession skall 2 kap. 7 § naturgaslagen tillämpas. Samma bestämmelser som gäller för koncession för naturgasledning och naturgaslager bör gälla anläggning för kondenserad naturgas. Naturgaslagen bör därför kompletteras med regler om detta. Förslag: Koncession för en anläggning för kondenserad naturgas får återkallas om anläggningen inte längre används och inte heller behövs för att säkra energiförsörjningen. Den får också återkallas om koncessionshavaren missköter sig. Frågor om återkallelse bör prövas av regeringen. Enligt bestämmelserna i naturgaslagen får en koncession återkallas helt eller delvis 1.om en naturgasledning eller ett naturgaslager inte har använts i följd och inte längre behövs för en säker energiförsörjning, eller 2.om koncessionshavaren i väsentlig mån inte fullgör sina skyldigheter enligt naturgaslagen och de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen, enligt villkoren i koncessionen eller enligt de säkerhetsföreskrifter som gäller för naturgasledningens eller naturgaslagrets drift. Frågor om återkallelse av koncession prövas av regeringen. Samma bestämmelser som gäller för koncession för naturgasledning och naturgaslager bör gälla anläggning för kondenserad naturgas. Naturgaslagen bör därför kompletteras med regler om detta. 8.2.6Borttagande av anläggning för kondenserad naturgas, återställning m.m. Förslag: När en koncession för en anläggning för kondenserad naturgas upphör skall den som senast innehaft koncessionen vara skyldig att ta bort samt att vidta åtgärder för återställning. Koncessionshavarens skyldighet när det gäller återställning bör fastställas av den myndighet som regeringen bestämmer. Denna myndighet bör få förelägga koncessionshavaren vid vite att fullgöra sina skyldigheter. Myndigheten bör även kunna besluta att åtgärder skall vidtas på koncessionshavarens bekostnad. Den myndighet som regeringen bestämmer får förelägga den som har byggt en anläggning för kondenserad naturgas utan att ha tillstånd, där sådant krävs, att ta bort anläggningarna samt att återställa marken om det behövs från allmän eller enskild synpunkt. Ett föreläggande får förenas med vite. Den myndighet som regeringen bestämmer får även besluta att åtgärderna skall vidtas på innehavarens bekostnad. Den myndighet som regeringen bestämmer bör få besluta att annans mark skall tas i anspråk för att återställning skall kunna genomföras. Åtgärderna med att återställa skall genomföras på ett sådant sätt att minsta möjliga skada och intrång vållas. byggas eller byggnader uppföras endast om markägaren eller den som har nyttjanderätt eller servitut avseende marken samtycker eller om den myndighet som regeringen bestämmer lämnar tillstånd. Ersättning skall lämnas om återställning medför skada eller intrång. Enligt bestämmelserna i naturgaslagen är den som senast haft koncessionen, om en koncession upphör att gälla, skyldig att ta bort naturgasledningen eller naturgaslagret samt vidta andra åtgärder för återställning, om det behövs från allmän eller enskild synpunkt. I samband med att koncessionen upphör skall regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer fastställa koncessionshavarens skyldigheter enligt första stycket. Om den som senast har haft koncessionen inte fullgör sina skyldigheter enligt första stycket, får den myndighet som regeringen bestämmer förelägga honom vid vite att fullgöra skyldigheterna eller besluta att åtgärderna skall vidtas på hans bekostnad. Ett beslut om att åtgärderna skall vidtas på den tidigare koncessionshavarens bekostnad får verkställas. Samma bestämmelser som gäller för koncession för naturgasledning och naturgaslager bör gälla anläggning för kondenserad naturgas i dessa delar. Naturgaslagen bör därför kompletteras med regler om detta. Förslag: Förutsättningarna för att avbryta överföringen av naturgas till en konsument på grund av dennes avtalsbrott regleras i naturgaslagen. Överföringen får avbrytas på grund av konsumentens försummelse endast om försummelsen är att betrakta som ett väsentligt avtalsbrott. Innan överföringen avbryts skall konsumenten uppmanas att inom viss skälig tid vidta rättelse. Avser försummelsen bristande betalning skall han, sedan tidsfristen för att vidta rättelse, delges en underrättelse där det framgår att överföringen kan komma att avbrytas om inte betalning sker . skall underrättas om förhållandena. Om konsumenten vidtar rättelse eller, i fall av betalningsförsummelse, socialnämnden åtar sig betalningsansvar för skulden får överföringen inte avbrytas. Överföringen av naturgas får inte avbrytas i anledning av en fordran som är föremål för tvist. Överföringen får inte heller avbrytas om omständigheterna ger anledning till att befara att ett avbrott skulle medföra ej obetydlig personskada eller omfattande sakskada. Det gäller dock inte om konsumenten handlar otillbörligt. Enligt artikel 3.3 i naturgasmarknadsdirektivet skall medlemsstaterna vidta lämpliga åtgärder för att skydda slutförbrukare och för att garantera ett starkt konsumentskydd, och de skall särskilt se till att utsatta förbrukare får tillräckligt skydd, inbegripet lämpliga åtgärder för att hjälpa dem att undvika att få sina leveranser avstängda. I den nuvarande naturgaslagstiftningen begränsas inte möjligheten att avbryta överföringen av el till en konsument. Frågan regleras i standardavtal. naturgasmarknaden och flertalet andra avtalsförhållanden är att naturgas kan ha betydelse för hushåll som är anslutna till naturgassystemet t.ex. för uppvärmning. Utebliven överföring av naturgas kan rätt omgående medföra en allvarlig försämring av den enskildes situation, varför det heller inte kan bortses från att ett hot om avstängning i vissa fall kan användas som ett otillbörligt påtryckningsmedel för att driva in utestående fordringar. Det är mot denna bakgrund som avstängningsrätten – i likhet med rätten till avhysning och avstängning av överföring av el och vattenleverans – bör vara formaliserad i lag och försedd med begränsningar. Härigenom uppnås en förutsebarhet och enhetlighet för alla parter samt ett ökat skydd för konsumenterna. Konsumenten kan göra sig skyldig till försummelser gentemot naturgasföretag på flera olika sätt, t.ex. genom att bryta mot säkerhetsföreskrifter. I praktiken torde dock underlåtenhet att erlägga betalning för levererad naturgas eller för överföring av naturgas vara den typ av försummelse som är mest vanlig och av störst betydelse för parterna inom naturgasbranschen. Möjligheten att stänga av naturgasen för en konsument bör bara få användas om konsumenten har gjort sig skyldig till en försummelse som är att betrakta som ett väsentligt avtalsbrott. Avstängning bör således inte få ske om försummelsen avser ett mindre belopp eller om det rör sig om enstaka betalningsförsummelser av inte alltför betydande belopp. Åtgärden måste således stå i rimlig proportion till konsumentens avtalsbrott. Ett liknande väsentlighetskrav finns enligt motsvarande bestämmelse i ellagen. Konsumenten bör, innan överföringen kan brytas ges möjlighet att inom skälig tid vidta rättelse. Beträffande betalningsförsummelser bör förutsättningarna för avstängning formaliseras genom ett krav på att konsumenten skall delges en underrättelse om att naturgasen kan komma att stängas av. Detta formaliserade förfarande utgör en garanti för att konsumenten verkligen får vetskap om vad som gäller och det bör även inskärpa allvaret i situationen. En avstängning kan snabbt medföra konsekvenser för den enskilde konsumenten och dennes familj. Om naturgasen stängs av kan det i vissa fall uppstå risk för personskador eller omfattande sakskador. Det är därför angeläget att genom olika former av skyddsmekanismer motverka att så sker. Ett hot om avstängning av naturgas i förening med en uppmaning att betala omfattas normalt av inkassolagens regler. Det innebär att naturgasbranschen har att iaktta principerna om god inkassosed. Skyddet för konsumenten bör stärkas, dels genom särskilda regler som hindrar avstängning i vissa akuta situationer, dels genom att socialnämnden eller den nämnd som annars fullgör uppgifter inom , skall underrättas vid en förestående avstängning. Avstängning bör, liksom fallet är inom ellagstiftningen, inte tillåtas om omständigheterna i det enskilda fallet ger anledning befara att en avstängning skulle medföra ej obetydlig personskada eller omfattande sakskada. Den föreslagna bestämmelsen innebär inte någon utredningsskyldighet för naturgasföretagen Om konsumenten handlar otillbörligt mot avtalsparten bör inte denna bestämmelse hindra en avstängning. Enligt bestämmelserna i ellagen skall en nätkoncessionsinnehavare delge en konsument, som försummat att betala för överföring eller leverans av el och som trots uppmaning inte vidtagit rättelse, att betala och en underrättelse att överföringen annars kan komma att avbrytas. Ett meddelande om den uteblivna betalningen skall lämnas till socialnämnden i den kommun där konsumenten får naturgas överförd. En liknande ordning bör införas i naturgaslagstiftningen. Om det skulle visa sig att socialnämnden har anledning att lämna bistånd till den enskilde kan en prövning inom ramen för socialtjänstlagen komma ifråga. Föreligger rätt till bistånd kan således kommunen ingripa genom att antingen betala skulden eller åta sig betalningsskyldighet. För att motverka att rätten till avstängning används som ett medel i en tvist mellan parterna bör i lag föreskrivas att en fordran som är föremål för tvist inte får ligga till grund för en avstängning. 8.4Ansvar för balansering av naturgassystemet Förslag: Regeringen skall bemyndigas att utse det organ som skall ha systemansvaret för naturgas, dvs. det övergripande ansvaret för att balansen kortsiktigt upprätthålls mellan inmatning och uttag av naturgas i naturgassystemet. Villkoren för tillhandahållande av balanstjänst regleras och en bestämmelse införs som stadgar att villkoren för att tillhandahålla balanstjänster skall vara objektiva, icke-diskriminerande och avspegla kostnaderna för balansansvaret. Villkoren för tillhandahållande av balanstjänster skall offentliggöras. För att kunna utöva systemansvaret måste den som har systemansvaret ha befogenheter att vid behov kunna beordra ökad eller minskad inmatning av naturgas samt minskat uttag av naturgas inom det svenska naturgassystemet. I varje naturgasanvändares uttagspunkt skall det finnas en balansansvarig. Ansvaret för att så är fallet åvilar den aktuella naturgasleverantören. Ett åtagande om balansansvar skall göras genom avtal med den som har systemansvaret för naturgas. En leverantör av naturgas skall underrätta innehavaren av en naturgasledning om till vilka uttagspunkter leverans sker och vem som är balansansvarig för dessa uttagspunkter. Innehavare av naturgasledningar ansvarar för att rapportera relevanta data till berörda parter vid leverantörsbyten och byten av balansansvarig. Innehavarna av naturgasledningar skall mäta och rapportera resultaten av mätningarna till berörda leverantörer, balansansvariga och den som har systemansvaret för naturgas. Byte av leverantör av naturgas och balansansvarig får endast ske i . Den som har systemansvaret för naturgas ansvarar för balansavräkningen mellan de balansansvariga. Närmare föreskrifter om innehavare av naturgasledning respektive balansansvarigas skyldigheter i detta sammanhang samt om förfarandet vid byte av leverantör av naturgas eller balansansvarig meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Ansvaret för balanshållningen i naturgassystemet Ansvaret för balanshållningen innebär ett övergripande ansvar för att se till att inmatning och uttag av naturgas är i balans i hela naturgassystemet. Den svenska naturgaslagstiftningen reglerar inte hur ansvaret för balansering skall utövas och det finns heller inte någon som har utnämnts som ansvarig för detta. Naturgassystemet är ett trögt system och systemets line-pack (gas som med hjälp av kompression lagras i ledningsnätet) och lager hjälper till att balansera inmatning och uttag. Det svenska naturgassystemet har härigenom en lagerkapacitet . Naturgassystemet skiljer sig därför från elsystemet som alltid måste vara i momentan balans, dvs. att inmatning och uttag vid varje givet tillfälle måste balansera varandra. Det erfordras därför inte samma typ av system- och balansansvar i naturgassystemet som i elsystemet. Balanshållningen av det svenska systemet ingår i praktiken i driften av stamledningen och regleras genom stamledningsinnehavarens avtal med de som utnyttjar nätet för överföring av naturgas. Då det bara finns en stamledning och en inmatningspunkt i det svenska systemet omfattas samtliga aktörer av den balansering som innehavaren av stamnätet sköter. Balansen upprätthålls på dygnsbasis på i huvudsak följande sätt: 1.genom att leveransen från producenten eller leverantören anpassas, 2.genom avbrytbara leveranser med kunder, som kan byta till annat bränsle eller tillfälligt avstå från leveranser, 3.genom att utnyttja naturgassystemets line-pack och 4.genom uttag från eller inmatning till lager. 1999/2000:72, Ny naturgaslag, s. 72 f, anfördes att de svenska naturgasföretagen själva ansvarar för att de har tillräckligt med naturgas för att försörja sina kunder och att tillräcklig transportkapacitet finns. Det finns ett väl utbyggt och fungerande system för mätning av naturgasvolymer hos såväl producenter, naturgasleverantörer som kunder. Det var därför regeringens bedömning att det inte erfordrades någon överordnad myndighetsfunktion för att tillse att naturgasaktörerna fullgjorde sina skyldigheter. Ansvaret borde därför i stället, på avtalsmässiga grunder mellan naturgasmarknadens aktörer, åvila de naturgasföretag som bedriver handel med naturgas. I det nya naturgasmarknadsdirektivet anges att systemansvarigas villkor, inklusive regler och tariffer för balansering av överföringssystemet, skall fastställas på ett icke-diskriminerande sätt som avspeglar de verkliga kostnaderna. Enligt artikel 25.2 skall också tillsynsmyndigheterna ansvara för att, innan dessa träder i kraft, fastställa eller godkänna åtminstone metoder som används för att beräkna eller fastställa villkoren för tillhandahållande av balanstjänster. Naturgaslagen innehåller, till skillnad från ellagen, inga bestämmelser om balanstjänster/balansansvar. I 8 kap. 4 § ellagen regleras vad som avses med balansansvar. För att kunna uppfylla kraven i direktivet i svensk lagstiftning måste frågan om balansansvar regleras. Direktivet kräver även att tillsynsmyndigheten skall ansvara för att, innan dessa träder i kraft, fastställa eller godkänna åtminstone metoder som används för att beräkna eller fastställa villkoren för tillhandahållande av balanstjänster. En förutsättning för att villkoren för balanstjänster skall kunna fastställas, eller att de metoder som används för att beräkna eller fastställa villkoren för tillhandahållande av balanstjänster, är dels att det finns regler om balansansvar och dels att det klart framgår vem som har ansvaret för att hålla balansen i systemet. Det finns därför anledning att precisera och lagfästa ansvaret för balanshållningen i det svenska naturgassystemet. Syftet med direktivet är att åstadkomma en naturgasmarknad där det råder konkurrens vad gäller försäljning av naturgas. Det bör därför inte komma i fråga att utse en leverantör av naturgas att vara ansvarig för balanshållningen. De som kan komma i fråga för detta är i stället innehavare av naturgasledningar som är fristående gentemot företag som levererar naturgas, eller ett helt fristående företag eller en myndighet. Frågan om vem som skall ha ansvaret för balanseringen av naturgas kan komma att ändras över tiden, bl.a. med hänsyn till att marknaden kan utvidgas och att det kan tillkomma fler tillförselvägar. Vem som skall ha detta ansvar bör därför inte fastställas direkt i lagstiftningen utan regeringen bör i stället bemyndigas att utse vem som skall ha systemansvaret för naturgas, dvs. det övergripande ansvaret för att balansen kortsiktigt upprätthålls mellan inmatning och uttag av naturgas i naturgassystemet. Enligt det förslag som lämnas är det varje balansansvarigt företags affärsmässiga ansvar att se till att den egna balansen upprätthålls. Det kommer dock alltid att förekomma vissa obalanser mellan inmatning och uttag av naturgas vilka måste balanseras. Att se till att detta sker är en uppgift för den som har systemansvaret. Den som har systemansvaret måste därför finna former för att kunna sköta denna reglering. I första hand bör detta ske på frivillig väg. Vid större obalanser, som kan inträffa t.ex. vid större störningar, som enskilda företag inte kan påverka, måste den som har balansansvaret kunna agera. Det är därför viktigt att det finns former för detta. För att kunna utöva systemansvaret måste därför den som har systemansvaret ha befogenheter att vid behov beordra ökad eller minskad inmatning av naturgas samt minskat uttag av naturgas inom det svenska naturgassystemet. I detta sammanhang är det viktigt att klargöra att den som har systemansvaret inte har någon möjlighet att beordra leverantörer av naturgas att mata in naturgas i det svenska naturgassystemet eftersom det inte finns någon produktion av naturgas i . De möjligheter som återstår, förutom frivilliga åtaganden, är att använda den naturgas som finns i lager, antingen i en anläggning för lagring av naturgas eller som lagras i överföringsledning (line-pack). För att säkerställa att den systemansvarigas villkor för tillhandahållande av balanstjänst är objektiva och icke- diskriminerande samt att de bidrar till en effektiv konkurrens införs en bestämmelse i naturgaslagen som reglerar dessa villkor. Att i detalj reglera utformningen av villkor och tariffer har tidigare, såväl i den svenska naturgaslagstiftningen som i den svenska ellagstiftningen, ansetts vara en fråga för företagen. I lagstiftningen har därför endast angivits vissa allmänna riktlinjer för villkor och tariffer. Denna ordning bör även gälla villkoren för tillhandahållande av balanstjänster. I naturgaslagen bör det därför föreskrivas att villkoren för att tillhandahålla balanstjänster skall vara objektiva, icke-diskriminerande samt avspegla kostnaderna för tillhandahållande av balanstjänster. Frågan om balansansvar blir mer komplicerad på en helt avreglerad naturgasmarknad beroende på att det blir fler leverantörer av naturgas till kunderna på varje naturgasledning. Någon måste därför åta sig att, gentemot den som har systemansvaret för naturgas, svara för att naturgassystemet tillförs lika mycket naturgas som kunderna förbrukar, dvs. tar ut i uttagspunkterna. Detta ansvar blir en ekonomisk relation till den som har systemansvaret för naturgas. Innebörden av denna relation är att i den mån den balansansvarige inte tillför naturgassystemet lika mycket naturgas som tas ut i de uttagspunkter som omfattas av balansansvaret, så tillförs naturgasen av den som har systemansvaret för naturgas inom ramen för detta ansvar. Den som åtar sig balansansvar gentemot den som har systemansvaret för naturgas ingår ett avtal med denne där vissa grundläggande förhållanden mellan parterna kommer att regleras. Bl.a. kan den som har systemansvaret för naturgas komma att kräva att den balansansvariga ställer säkerhet för sina åtaganden. Vidare bör avtalet reglera hur själva balanshållningen skall ske. Arbetet med balanshållningen, dvs. det övergripande ansvaret för att balansen kortsiktigt upprätthålls mellan inmatning och uttag av naturgas i naturgassystemet, görs via balanstjänsten.