sou · GRB387d1 · 2004-01-01 00:00:00 — I de medelstora kommunerna har trafiknätet och trafikutbudet enligt utvärderingen gjorts mer tillgängligt genom bl.a. servicelinjer och anropsstyrd trafik. Enligt utvärderingen har av kommunerna genom trafik- huvudmannen ansökt om statsbidrag för handikappanpassning av kollektivtrafiken för perioden 2002. 5.2.2Olika tillämpning av lagen (1997:736) om färdtjänst Vid aktuell utvärdering tillfrågades kommunerna om hur man i olika avseenden tillämpar lagen om färdtjänst. Nedan följer en redovisning av vad som framkommit vid utvärderingen härvidlag. Enligt utvärderingen betraktas den som medresenär som själv inte har tillstånd att resa med färdtjänsten, men som reser tillsammans med någon som har färdtjänsttillstånd. av kommunerna tillåter enligt utvärderingen på ett eller annat sätt en medresenär. I av kommunerna tillåter man alltid en medresenär i färd- tjänsten. funktionshinder, som inte endast är tillfälligt Av utvärderingen framgår att definitionen av rekvisitet funktions- hinder, som inte endast är tillfälligt i 7 § lagen (1997:736) om färd- tjänst skiljer sig mellan de olika kommunerna. Den vanligaste tids- perioden är som tillämpas i av kommuner- na. används i av kommunerna och används i av kommunerna. utvärdering av färdtjänsten och riksfärdtjänsten Särskilda skäl för färdtjänst till annan kommun Kommunen skall enligt 3 § lagen om färdtjänst anordna färdtjänst till en annan kommun, om det finns särskilda skäl för det. Enligt utvärderingen varierar det som betraktas som särskilda skäl från kommun till kommun. Det vanligaste är att kommunen gör en bedömning i det enskilda fallet utan hänvisning till någon generell bestämmelse. Enligt utvärderingen gör ett stort antal kommuner en annan bedömning av begreppet funktionshinder vid prövning av tillstånd till färdtjänst jämfört med tidigare lagstiftning. I av kommunerna har bedömningarna blivit striktare. Enligt lagen ska enbart förmågan att resa på egen hand och att använda allmänna kommunikationer ligga till grund för bedömning av behovet av färdtjänst. Vid bedömning av behovet av färdtjänst väger dock enligt utvärderingen vissa kommuner in tillgång till kollektivtrafik. I av kommunerna tar man i bedömningen av tillstånd till färdtjänst hänsyn till tillgången till kollektiva färdmedel Kommunerna har enligt utvärderingen blivit mer restriktiva när det gäller att tillgodose den färdtjänstberättigades individuella behov i färdtjänsten. På frågan om det finns möjlighet att få individuella behov tillgodosedda svarar dock av kommunerna ja. Av 10 § lagen (1997:736) om färdtjänst framgår att tillstånds- givaren får ta ut en avgift för resor med färdtjänst. Avgifterna skall vara skäliga och får inte överstiga tillståndsgivarens självkostnader. De huvudprinciper som finns för avgifter i färdtjänst är enligt utvärdering av färdtjänsten och riksfärdtjänsten utvärderingen, procentandel på taxameterpriset vid taxiresor, kollektivtrafiktaxa med eller utan tillägg och zontaxa. Av utvärde- ringen framgår att procent av taxameterbeloppet är den vanligaste principen, men att antalet kommuner som använder den har halverats . Vanligast är att man övergår till en taxa som överensstämmer med eller liknar kollektiv- trafiktaxan. Avgifter för ledsagare och medresenär I utvärderingen konstateras att en ledsagare är en person som inte reser av eget intresse, utan är med endast för att färdtjänstresenären ska kunna genomföra sin resa. Det konstateras även att i de kommuner där ledsagaren måste betala en avgift innebär det i praktiken att den färdtjänstresenär som behöver ledsagare måste betala en högre egenavgift, än den som inte behöver ledsagare. I av kommunerna betalar ledsagaren dock ingen avgift. I av kommunerna betalar en medresenär samma avgift som färdtjänstresenären och i av kommunerna reser medresenären utan avgift. 5.2.4Antalet färdtjänstberättigade och deras ålder Antalet färdtjänstberättigade uppgick enligt utvärderingen till 405 200 personer eller av befolkning. Jämfört med är det en minskning med ca 4 400 personer som befolkning har ökat, liksom andelen äldre i . Enligt utvärderingen har andelen av befolkningen som är färdtjänstberättigade minskat från till . Av utvärderingen framgår vidare att har antalet resor med färdtjänst haft en klar nedåtgående tendens, vilket gäller såväl det totala antalet resor som antal resor per färdtjänstberättigad. Enligt utvärderingen har det totala antalet resor minskat till drygt 14,2 miljoner enkelresor vilket innebär ca 35 enkelresor per färdtjänstberättigad. Enligt uppgifter från uppgick antalet tillstånd till färdtjänst till 403 000 och antalet resor inom färdtjänsten var under 13 566 000. utvärdering av färdtjänsten och riksfärdtjänsten riksfärdtjänsten uppgick antalet tillstånd till 26 600 och antalet resor var under 112 800. I som avser framgår att antalet tillstånd till färdtjänst under aktuellt år har minskat till 391 000. Antalet resor med färdtjänst var 13 391 000. Under reste 26 700 personer med riksfärd- tjänsten. Antalet resor för riksfärdtjänsten uppgick till 107 400. Av institutets rapport framgår också att av de som har tillstånd till färdtjänst är eller äldre. Enligt utvärderingen medförde färdtjänsten en total kostnad för kommuner om . Bruttokost- naden, dvs. kostnaden för färdtjänst inklusive kostnader för beställ- ningscentraler och resenärernas egenavgifter, uppgick till . Kostnaderna för färdtjänst uppgick enligt till ca . Enligt uppgifter inhämtade från uppgick kostnaderna 2002 till ca . 5.3Utvärdering av ny lagstiftning för färdtjänst och riksfärdtjänst ur ett resenärsperspektiv (publikation nr 2001:43) Ifrågavarande utvärdering av lagen (1997:736) om färdtjänst och lagen (1997:735) om riksfärdtjänst ur ett resenärsperspektiv rör framför allt färdtjänsten. Utvärderingen grundar sig i huvudsak på 1 577 enkätsvar från färdtjänstberättigade i 18 kommuner och enkäter till ett urval av handikapp- och pensionärsorganisationer samt litteraturstudier. Arbetet med enkäten pågick – . Svarsfrekvensen var på enkäten till de färdtjänstberättigade. Det har vidare sänts enkäter till 117 stycken organisationer för funktionshindrade och pensionärer och av dessa har 74 stycken besvarat enkäten. Vid utvärderingen har hänsyn tagits till tidigare undersökningar av bl.a. , Statskontoret och Svenska Kommun- utvärdering av färdtjänsten och riksfärdtjänsten Nedan följer vissa sammanfattande beskrivningar och utdrag ur resenärspublikationen. 5.3.1Olika aspekter på färdtjänsten I resenärspublikationen finns det inga uppgifter om hur många personer som fått avslag på sin ansökan om färdtjänst. Anledningen till uteblivna uppgifter härvidlag är att många kommuner inte för någon statistik över avslagsbeslut. I enkäten till de färdtjänstberättigade (se ovan) har en majoritet angett att rörelsehinder är det huvudsakliga skälet till att man har färdtjänst. Det finns dock inte någon total statistik för landet över färdtjänstberättigades funktionshinder. Av de som besvarat enkäten har angett att man 2000 fått förändrade villkor för tillståndet till färd- tjänst. En del av de färdtjänstberättigade anger att villkoren förbättrats under aktuell tidsperiod. När det gäller försämringar av villkoren för färdtjänst är det främst byte av färdmedel, möjlig- heten att ta med ledsagare och ett minskat antal resor som avses. De funktionshindrade som tillhör grupperna synsvaga och blinda är mest missnöjda med förändringarna i färdtjänsten. Detsamma gäller för den grupp av funktionshindrade som förvärvsarbetar. Man upplever att det blivit försämringar när det gäller bl.a. res- kostnader, samåkning och möjligheten att ta med en medresenär. Av enkätsvaren (se ovan) från brukarorganisationerna (organisationer för funktionshindrade och pensionärer) framgår bl.a. att många synskadade upplever det som svårt att få tillstånd till färdtjänst. Enligt brukarorganisationerna är de grupper som påverkats speciellt av förändringarna inom färdtjänsten, de som är beroende av ledsagare eller specialfordon och bor i glesbygd. Alla brukarorganisationer som besvarat enkäten vill ha ändrade bestämmelser i lagen (1997:736) om färdtjänst. Organisationerna efterfrågar bl.a. följande förändringar inom färdtjänsten: en nationellt enhetlig bedömning av bl.a. tillstånd till färdtjänst snabbare handläggning av ärenden utvärdering av färdtjänsten och riksfärdtjänsten möjlighet att ringa de lokala taxibolagen i stället för en beställ- ningscentral Information om regler och resmöjligheter är enligt utvärderingen en förutsättning för att den färdtjänstberättigade skall kunna utnyttja färdtjänsten på ett bra sätt. Av svaren på enkäten till de färdtjänstberättigade framgår att angett att informationen är mycket dålig eller dålig om olika regler för färdtjänsten. Syn- skadade är i mycket större utsträckning missnöjda med informa- tionen om färdtjänst än övriga grupper av funktionshindrade. Enligt utvärderingen tyder de synskadades missnöje med informa- tionen på att denna inte anpassats för synskadades behov. Enligt utvärderingen har över hälften av kommunerna angett, att de efter det att lagen om färdtjänst trätt i kraft har en mer restriktiv tolkning av rätten till ledsagare. Brukarorganisationerna har påtalat att personer som behöver ledsagare har drabbats hårt av dessa förändringar. När tillståndet till färdtjänst inte omfattar en ledsagare, så måste den person som skall följa med den färdtjänst- berättigade i de flesta fall antingen ordna egen transport, eller betala fullt pris för resan. Av de som svarat på färdtjänstenkäten uppger , att de känner sig hindrade att resa så mycket som de skulle behöva. Störst andel personer som känner sig hindrade att resa finns bland synskadade och de som har psykiska funktionshinder. Det är bestämmelser om t.ex. begränsningar av antalet resor, bristande möjligheter att beakta särskilda önskemål som funktions- hindrade kan ha, möjligheten att ta med ledsagare, krav på bl.a. förbeställning och tidspassning samt avgifter för färdtjänsten som utvärdering av färdtjänsten och riksfärdtjänsten är de huvudsakliga skälen till att man känner sig hindrad att resa i den omfattning som det finns behov av. Det finns också skillnader mellan olika åldersgrupper beträffande i vilken utsträckning man känner sig hindrade att resa. Enligt utvärderingen är det av de som är i åldern 16–som känner sig hindrade att resa så mycket de skulle behöva. Av utvärderingen framgår att effekten av att den enskilde inte kan resa så mycket som han eller hon skulle behöva framför allt är, att man är hemma mer och att anhöriga och bekanta skjutsar i större omfattning. Andra effekter av ett begränsat resande är att den enskilde minskar på nöjen, fritidsaktiviteter, föreningsmöten och uppdrag. Det är framför allt personer med rörelsehinder eller med nedsatt syn som enligt utvärderingen blir mer beroende av bl.a. anhöriga för transporter. Den största effekten av de senaste årens förändringar av färd- tjänsten har enligt utvärderingen varit kravet på samåkning. Detta har minskat möjligheterna för de färdtjänstberättigade att resa på de tider man önskat och lett till negativa effekter genom brister i kvalitet i det praktiska genomförandet av färdtjänsten. Sam- åkningen kan således leda till att tiden för avresa och ankomst kan förskjutas vilket medför att restiden förlängs. Enligt utvärderingen anger av de färdtjänstberättigade att bemötandet inom färdtjänsten är bra eller mycket bra. Bland de funktionshindrade som reser , studerar eller yrkesarbetar är det dock endast som anger att bemötandet är bra eller mycket bra. Lagen om färdtjänst ger enligt utvärderingen kommunerna möjlig- het att begränsa förmånen, men ger däremot inte stöd för att utvidga de skyldigheter som följer av lagens bestämmelser i övrigt. Enligt utvärderingen medför detta att vissa funktionshindrade inte utvärdering av färdtjänsten och riksfärdtjänsten kan resa med färdtjänsten, eftersom deras behov av ett villkor som t.ex. bärhjälp och särskild förare inte tillgodoses. Dessa personer hamnar enligt utvärderingen i ett gränsland mellan färdtjänsten, och sjukvården. Av de färdtjänstberättigade som svarat på enkäten anser dock att färdtjänsten tar hänsyn till deras personliga behov. Utvärderingen visar att färdtjänstresenärerna i genomsnitt är mycket nöjda med färdtjänstens kvalitet. Det finns emellertid ett klart samband mellan resfrekvensen och hur nöjd man är med färdtjänsten. Orsaken till att de färdtjänstberättigade i genomsnitt är nöjda med kvaliteten är enligt utvärderingen att den största gruppen äldre färdtjänstberättigade reser i begränsad omfattning. Av de färdtjänstberättigade som är reser bara . De som reser mycket med färdtjänsten är enligt utvärderingen i betydligt mindre omfattning nöjda med kvalitén än de som reser vid enstaka tillfällen. Yngre personer som reser eller med färdtjänsten är i betydande omfattning miss- nöjda med kvalitén. De färdtjänstberättigade är mest missnöjda med tidspassningen och möjligheterna att få tillgång till färdtjänst under de tider man önskar. Av samtliga färdtjänstberättigade är det som svarar att tidspassningen är dålig eller mycket dålig. Enligt utvärderingen är det inte möjligt att bedöma färdtjänstens kvalitet utifrån ett genomsnitt av de färdtjänstberättigade, eftersom de personer som reser mest och som således är mest beroende av färdtjänsten har en helt annan uppfattning än genomsnittet av resenärer. Det finns enligt utvärderingen ett klart samband mellan resenärens egenavgift i färdtjänsten och antalet resor. I kommuner med höga egenavgifter är antalet resor per färdtjänstberättigad färre än i kommuner med lägre avgifter. utvärdering av färdtjänsten och riksfärdtjänsten 5.3.4Färdtjänst för barn och ungdomar Enligt utvärderingen är endast av de som är berättigade till färdtjänst under . Av utvärderingen framgår att flera kommu- ner anger att de inte beviljar färdtjänst till barn. Skälet är att barn normalt inte reser på egen hand utan i sällskap med en vuxen. Om det görs en bedömning att ett funktionshindrat barn kan klara av att resa med allmänna kommunikationsmedel tillsammans med en vuxen person, anses inte barnet uppfylla kraven i lagen (1997:736) om färdtjänst även om funktionshindret är omfattande eller det är fråga om flera funktionshinder. Kommunernas bestämmelser om barn och färdtjänst kan t.ex. hänvisa till föräldraansvaret. Flera organisationer för funktionshindrade har enligt utvärde- ringen påtalat problem med att barn inte får färdtjänst beviljad i tillräckligt stor omfattning. Det finns t.ex. föräldrar och assistenter utan körkort, vilket medför att ett barn som inte ges tillstånd till färdtjänst inte kan vara med i samma aktiviteter som kamraterna. Färdtjänstberättigade personer som har egna barn utgör enligt utvärderingen av dem som svarat på enkäten. av denna grupp anger att de har mycket stora problem med färdtjänsten i sin föräldraroll. Enligt utvärderingen är det två förhållanden som särskilt på- verkar möjligheterna för färdtjänstberättigade att fullgöra sin för- äldraroll. Dels är det begränsningar av antalet resor med färd- tjänsten, dels begränsningar i möjligheten att ta med egna barn. När antalet resor i färdtjänsten är begränsat är det svårt för föräldrar att få antalet resor att räcka till alla behov. I av kommunerna är det inte tillåtet att ta med en medresenär. Det innebär att det finns kommuner där föräldrar inte får ta med egna barn i färdtjänsten. Enligt resenärspublikationen varierar priset för att ta med egna barn också kraftigt mellan kommunerna. Det finns dock inte någon sammanställning för hela landet av kostnaderna för att ta med egna barn i färdtjänsten. Av utvärderingen framgår att det för yrkesarbetande färdtjänstberättigade är ett bekymmer att inte kunna göra kortare uppehåll för att hämta eller lämna barn på väg till eller från arbetet. utvärdering av färdtjänsten och riksfärdtjänsten 5.4Färdtjänst enligt socialtjänstlagen (1980:620) i jämförelse med färdtjänst enligt lagen (1997:736) om färdtjänst (publikation nr 2001:86) Enligt tidigare redovisat regeringsuppdrag, K98/2302/4, skall i utvärderingen en analys göras av tillämpning och effekter av lagen (1997:736) om färdtjänst i jämförelse med socialtjänstlagens (1980:620) tidigare bestämmelser om färdtjänst. Dessutom skall en analys göras av omfattning och effekter av de villkor som förenas med tillstånd för färdtjänst. publikation nr 2001:86 be- handlar dessa delar av uppdraget. I publikationen finns redovisat dels en jämförelse mellan socialtjänstlagens tidigare bestämmelser om färdtjänst jämförda med motsvarande bestämmelser i lagen om färdtjänst, dels en redogörelse för ett stort antal avgöranden från kammarrätterna och Regeringsrätten om färdtjänst. Den analys som gjorts påvisar enligt utvärderingen många och stora skillnader beträffande tillämpning och effekter av tidigare bestäm- melser om färdtjänst enligt socialtjänstlagen i jämförelse med bestämmelserna i lagen om färdtjänst. I rättsfallspublikationen konstateras bl.a. att kraven för att få tillstånd till färdtjänst har skärpts och att endast den enskildes funktionshinder nu är av- görande vid tillståndsprövningen. Andra omständigheter som tidigare påverkade rätten till färdtjänst, exempelvis önskan att undvika social isolering eller att ge den enskilde möjlighet att kunna bo kvar i sitt hem även om allmänna kommunikationer saknas eller är dåligt utbyggda saknar numera all betydelse. Enligt utvärderingen uppfyller betydligt färre människor kraven för färdtjänst enligt lagen om färdtjänst än enligt tidigare bestäm- melser i socialtjänstlagen. I utvärderingen konstateras också att de som beviljas färdtjänsttillstånd enligt lagen om färdtjänst har betydligt sämre möjligheter att få sina resbehov tillgodosedda än de som fick färdtjänst genom tidigare lagstiftning. I utvärderingen dras vissa slutsatser som kan sammanfattas på följande sätt. utvärdering av färdtjänsten och riksfärdtjänsten 1.För den som uppfyller kriterierna för rätt till färdtjänst enligt lagen om färdtjänst saknar det betydelse om behovet av transporter kan tillgodoses på något annat sätt. 2.Vid prövning av tillstånd enligt lagen om färdtjänst beaktas endast den enskildes funktionshinder. Andra omständigheter saknar numera betydelse vid tillståndsprövningen. Socialtjänst- lagens helhetssyn, dvs. att individens totala situation skulle beaktas vid prövningen, saknar motsvarighet i lagen om färdtjänst, vilket medför att färdtjänst av sociala eller geogra- fiska skäl, t.ex. dåligt utbyggda allmänna kommunikationer, kan medges. 3.Kraven för att bevilja tillstånd till färdtjänst har skärpts när det gäller vilka svårigheter den enskilde måste acceptera till följd av sitt funktionshinder utan att anses vara berättigad till färdtjänst. 4.Lagen om färdtjänst ger den enskilde sämre möjligheter att kunna resa i den utsträckning och till de resmål han eller hon önskar. Antalet resor får genom föreskrifter begränsas i skälig omfattning. Enligt förarbetena till nämnda lag (prop. 1996/97:115) bör nödvändiga resor såsom exempelvis resor till arbete, skola eller serviceresor inte begränsas till antalet. Förarbetena har i vissa fall tolkats så, att alla andra resor, t.ex. resor för att utföra ideellt arbete eller för att delta i dagverk- samhet för äldre, begränsas till ett minimum eller avslås. Genom socialtjänstlagens beaktande också av sociala och andra behov kunde motsvarande begränsningar inte göras med tidigare lagstiftning. 5.Möjligheterna till föreskrifter enligt 9 § lagen om färdtjänst om inom vilket område resor får göras ger inte den enskilde någon rätt att resa till en annan kommun i andra fall än om resorna dit anses nödvändiga, dvs. avser arbete, skola eller betraktas som nödvändiga serviceresor, vilket har medfört att umgänge med nära anhörig inte har ansetts ge färdtjänstberättigade rätt att resa till en annan kommun. Socialtjänstlagens helhetssyn och hänsyn till sociala behov medförde, att så strikta begränsningar inte kunde göras med tidigare lagstiftning. utvärdering av färdtjänsten och riksfärdtjänsten 6.Individuella villkor enligt lagen om färdtjänst ger enbart möjligheter till begränsningar av tillståndet bortsett från en viss individualisering såsom tillstånd till särskild placering i fordo- net eller till undantag från planering för gemensam resa. Någon personlig anpassning av tillståndet till den färdtjänstberättiga- des funktionshinder och behov, t.ex. bärhjälp eller särskild förare, ger lagen om färdtjänst inget utrymme för, även om detta är en förutsättning för att tillståndshavaren skall kunna utnyttja färdtjänsten. Socialtjänstlagen möjliggjorde en sådan anpassning. 7.Rätten till ledsagare enligt lagen om färdtjänst knyts enbart till behovet av sådan hjälp under resan. Behov som den färdtjänst- berättigade har vid resmålet, t.ex. hjälp av någon att bära i sam- band med inköp, ger ingen rätt till färdtjänst för ledsagare. Genom socialtjänstlagens helhetssyn gjordes tidigare ingen åtskillnad mellan behoven under resan och vid resmålet. 8.Bristen på lagreglering beträffande medresenär och otillräcklig reglering när det gäller avgifter gör att kostnaderna för dem som måste ha någon med sig på resan kan bli orimligt hög, vilket främst drabbar barnfamiljer, men också enskilda som är i behov av hjälp vid resmålet. 9.Normaliseringsprincipen, dvs. möjligheten för funktions- hindrade att kunna leva som andra, bo kvar i sin invanda miljö och ta del av samhällets gemenskap motverkas genom vissa av de begränsningar som lagen om färdtjänst ger möjlighet till. 5.5Preliminär slutrapport över färdtjänstens tillstånd och utveckling samt behov av en tillsynsmyndighet (publikation nr 2001:95) preliminära slutrapport sammanfattar resultatet av det arbete som bedrivits avseende färdtjänsten i de publikationer som redovisas ovan. Enligt föranleder resultatet av nämnda utvärderingar att ett antal ändringar bör övervägas i lagen (1997:736) om färdtjänst. förslag och bedömningar härvidlag har såsom redovisats varit föremål för remissbehandling i . utvärdering av färdtjänsten och riksfärdtjänsten handikappolitiken inom transportområdet, publikation nr 2001:125, lämnas inte några förslag utöver de som redovisas i den preliminära slutrapporten (2001:95). förslag och bedömningar i den sistnämnda rapporten avseende färdtjänsten redovisas i kap. 6. 6Överväganden och förslag avseende färdtjänsten och riksfärdtjänsten Utredningen skall med utgångspunkt i redovisning av färdtjänstens och riksfärdtjänstens utveckling och tillstånd –överväga behovet av änd- ringar i lagen (1997:736) om färdtjänst och lagen (1997:735) om riksfärdtjänst. En närmare beskrivning av den aktuella utvärde- ringen finns i kapitel 5. Såsom redovisats i avsnitt 5.1 sammanfattas resultatet av utvärdering av färdtjänsten och riksfärdtjänsten i rapporten, publikation nr 2001:95. I rapporten ges också förslag till ändringar i lagen om färdtjänst. har, som nämnts, varit föremål för remissbehandling och remissinstansernas synpunkter redovisas nedan. Utvärderingen av färdtjänsten och riksfärdtjänsten utvärdering av färdtjänsten och riksfärdtjänsten presenteras i olika publikationer, av utredningen benämnda producentpublikationen, resenärspublikationen och rättsfallspubli- kationen, se avsnitt 5.1. Utvärderingen rör i huvudsak färdtjänsten. I sitt remissvar framhåller () att svarsfrekvensen i resenärsundersökningen, se avsnitt 5.3, är allt- för låg, , för att ligga till grund för närmare överväganden avseende färdtjänsten. Vidare pekas på den korta tid som förflutit mellan ikraftträdandet av lagen om färdtjänst och informations- insamlingen till publikationerna. SLTF anser att en ytterligare brist med utvärderingen är att det saknas information om förhållandet inom färdtjänsten som socialtjänstlagen (1980:620) utgjorde grund för legitimering. Överväganden och förslag avseende färdtjänsten och riksfärdtjänsten SOU 2003:87 synpunkter överensstämmer i huvudsak med den av SLTF framförda kritiken.