sou · GRB3101 · 2004-01-01 00:00:00 — Sådan verksamhet är dyrbar och krä- ver tillgång till kvalificerad kompetens. Inom regionen finns i flera länder såväl forskningsorgan som industri med lämplig kompetens Kriterier för urval och val av utvecklingsområden har de ofta varit inriktade mot militära frågeställningar men i dagens säkerhetspolitiska läge kommer civila säkerhetsproblem och lösningar alltmer i förgrunden. Gemensam- ma satsningar på forskning och teknikutveckling bör verksamt bidra till att långsiktigt skapa säkra levnadsförhållanden i regionen. Förutsättningarna för en regional tillämpning av satsningarna är dessutom goda för ett vidare samarbete i första hand inom EU och med stöd av Kommissionen. 4.Forskning, utbildning, erfarenhetsöverföring och attityd- påverkan avseende bekämpning av korruption och organiserad, transnationell brottslighet. Motiv: Arvet från Sovjetsystemet har fortfarande negativt infly- tande på de ekonomiska systemen i de nya marknadsekonomierna. Likaså tycks korruption och internationell organiserad brottslighet bli en vanligare företeelse även i övriga länder. Samma faktorer som talar för att är en region med goda möjligheter till utökat regionalt samarbete talar också för att den gränsöver- skridande brottsligheten kan bli ett allt större hot. Lika lite som riskanalyser, utbildning, övning och forskning kan ses ur ett natio- nellt perspektiv, lika lite kan denna fråga hanteras utifrån nationella kompetenser och referensramar. 5.Insatser för att skapa en bättre överblick av pågående verk- samhet inom området civil säkerhet. Denna överblick behöver göras brett tillgänglig så att det blir enklare att hitta samarbets- partners för olika initiativ men också för att dubbelarbete skall undvikas inom områden där verksamheter redan pågår. Motiv: Under utredningen har det blivit mycket tydligt att det är utomordentligt tidskrävande och komplicerat att få en uppfattning om vad som pågår eller är planerat inom området civil säkerhet. Risken är stor att det sker dubbelarbete inom olika områden. Detta gäller speciellt som många av aktiviteterna längre inte initieras på regeringsnivå i de olika länderna utan är en frukt av lokalt eller regionalt samarbete. Information om olika initiativ, oberoende var de tas, är också bristfällig vilket kan innebära att goda idéer icke utnyttjas av andra aktörer med likartade problem. Det framstår därför som angeläget att det inom ramen för skapas någon funktion med ansvar för uppföljning av vad som pågår inom den Kriterier för urval och val av utvecklingsområden civila säkerheten och som också kan fungera som en förmedlande länk mellan intressenter. 6.Insatser för att det pågående mångfacetterade sam- arbetet i skall kunna tjäna som inspirations- källa för andra regioner. Motiv: Det regionala samarbetet på olika verksamhetsområden i är i många avseenden mycket framgångsrikt spe- ciellt i ljuset av de inblandade ländernas olika förhållande till andra organisationer som Nato och EU, samt deras mycket olika histo- riska erfarenheter. Att det trots detta gått att skapa olika sam- arbetsstrukturer för att hantera gemensamma intressen skulle kunna tjäna som inspirationskälla för andra regioner. borde därför ta initiativ till aktiviteter där Östersjösamarbetes olika kom- ponenter, framgångar och problem, kunde presenteras och disku- teras. 7.Kaliningradområdet ägnas ytterligare uppmärksamhet. Motiv: Områdets betydelse för en positiv utveckling vad rör sam- arbetet kring talar för att speciella ansträngningar bör göras för att där initiera verksamheter vilka skulle kunna vara av gemensamt intresse för alla Östersjöstater. Då utredningen inte haft tid och resurser att studera de möjligheter och problem som innebär, bl.a. konsekvenser- na av att inte tillhör EU och kopplingen till andra ryska intressen, så föreligger inte möjligheten att ge konkreta förslag. Utredningen anser därför att en speciell multinationell studie bör initieras för att identifiera projekt, vilka skulle kunna vara av intresse att utveckla inom ramen för , i . 7 Förslag på åtgärder Utredningens förslag: Utredningen föreslår att det inrättas ett av civil säkerhet med uppgift att forska och undervisa inom områden som kan ha bäring på civil säker- het. Målsättningen bör vara att institutet skall kunna bli sammanhållande för likartade aktiviteter vid andra institutioner i . Det skall verka för att sammanföra såväl prak- tiker som forskare från olika länder och därmed bidra till att forma ett gemensamt tänkande i området civil säkerhet. Insti- tutet bör lokaliseras till Tartu i . förekommer en tämligen omfattande forskning inom olika områden som kan anses ha relevans för olika aspekter av civil säker- het. Försvarshögskolan bedriver, t.ex. inom projektet forskning avseende krishantering. Tonvikten ligger därvid på att analysera tidigare kriser och försöka dra erfarenheter som skulle kunna vara relevanta för framtida krishantering. Detta sker bl.a. genom att understödja upprättandet av forskargrupper i andra länder t.ex. i , , , och (inkl. ), för att på så sätt bredda erfarenhetsbasen. Forsk- ningen vid CRiSMART bedrivs på mandat av . Olika svenska myndigheter bedriver eller stödjer forsknings- insatser inom sina respektive sakområden i syfte att öka förmågan att möta framtida problem. Exempel på sådana insatser har redo- visats ovan. Likaså genomförs omfattande utbildningsinsatser rik- tade mot inom t.ex. polisverksamheten, gräns- skyddet, och räddningstjänsten. Utredningen har dock det klara intrycket att kopplingen mellan forskning och utbildning kan utvecklas avsevärt. Likaså anser ut- redningen att riskanalyser och förslag på hur olika problem skulle kunna hanteras i allt för stor utsträckning präglas av ett tämligen snävt sektortänkande. Kunskapen i de enskilda länderna om olika faktorer som styr andra länders riskbedömningar och möjliga agerande vid olika typer av farliga händelser är också begränsad vad avser t.ex. lednings- metoder, lagstiftning och ansvarsförhållanden m.m. Mycket talar därför för att det bör skapas en institutionell platt- form där forskare och praktiker, med olika specialiteter, från olika länder kan mötas, arbeta tillsamman, få en inblick i varandras sätt att tänka och delge sina kunskaper. En sådan institution skulle också bidra till att forma ett gemen- samt tänkande inom området civil säkerhet. Åtgärden skulle även på ett verksamt sätta minska risken för kompetensobalanser mellan olika organisationer och länder då det skulle utgöra en gemensam plattform för såväl erfarenhetsutbyte som för skapande som för- medling av ny kunskap. Följande områden skulle kunna vara föremål för institutets verk- samhet: Utveckla metoder för nationell och regional krishantering. Utvärdera och dra lärdomar av tidigare kriser. Genomföra hot- och riskanalyser ur ett regionalt perspektiv (t.ex. kritisk infrastruktur). Genomföra kurser, övningar och spel. Då det av såväl ekonomiska, praktiska som vetenskapliga skäl inte är önskvärt att all forskning och utbildning inom detta område samlas på en plats så skulle den föreslagna institutionen inte mono- polisera forskningsområdet men kunna fungera som en länk mellan andra institutioner som forskar och undervisar inom området civil säkerhet. Mycket talar för att institutionen bör lokaliseras till . Det skulle utgöra en klar markering att de baltiska länderna är likvärdiga partners i Östersjösamarbetet och att de därmed också gavs ökade möjligheter till att bidra till hela utveckling. Tartu i bedöms vara en lämplig plats då det skulle ge goda möjligheter till samverkan med såväl ett etablerat universitet som med Baltiska försvarshögskolan, (Baltic Defence Det senare bygger sin verksamhet på multi- nationell samverkan såväl vad avser ledning, kursdeltagare som lärarkader och sysslar dessutom med likartade problemställningar. Detta förslag bör ses som en del av det föreslagna program- området kunskapsuppbyggnad och samordning. 7.2Gemensamt centrum för sjöinformation i Utredningens förslag: Utredningen föreslår att det upprättas ett för gemensamt centrum för utveckling och samordning av samarbete om sjöinformation i och angränsade hav. Detta centrum bör ha internationell bemanning med representation av personal från fiskeri-, gräns-, och kust- bevakningskontroll samt medverkan från brottsbekämpande myndigheter från alla berörda stater. Där bör även finnas experter på analys och effektivisering av komplexa system och processer. Dagens system med direktsamverkan mellan olika myndigheter engagerade i sjöverksamhet fungerar i många avseenden väl och utvecklas efterhand. Dock skulle det sannolikt bidra till stora effektivitetsvinster om personal från olika länder, med tillgång till nationell information och överblick över tillgäng- liga resurser från berörda myndigheter, kunde samlokaliseras. Sam- ordnande insatser av liknande slag planeras i avseende gränskontroll. Den samlade lokaliseringen är av betydelse för att operativt kunna hantera oväntade lägen men bör framför allt ut- nyttjas för att mer långsiktigt samordna resurser och utveckla nya former att bedriva verksamheten effektivt. Utredningen vill här särskilt peka på de ökade möjligheter att samordna planering, inhämta information och bereda underrättel- ser som en internationell bemanning skulle innebära. Förutom att expertis därmed fanns gripbar med kunskaper om olika nationella förhållanden och med goda kanaler till egna nationella myndigheter så utgör varje persons eget nätverk i respektive hem- land en icke oväsentlig informationskälla. De allt mer ökande kraven på att ständigt följa kända eller miss- tänkta transporter av farligt gods och misstänkta fall av smuggling av olika slag etc. skulle underlättas genom att information från andra källor, förutom de traditionella, skulle kunna integreras i sjöövervakningsverksamheten. Införandet av () i Öster- sjön från utgör ett stort steg framåt för möjlig- heterna att följa upp enskilda fartygs förflyttning. Detta system, tillsammans med information från andra under- rättelsekällor, skulle bidra till en avsevärt förbättrad sjösäkerhet såväl som till att ge ökade möjligheter att bekämpa olika typer av brottslighet kopplad till sjöfarten i . Utredningen vill framhålla att det centrum för sjöinformation som föreslås inte innebär upprättandet av en ledningscentral för operativ ledning av de olika ländernas resurser för sjöövervakning eller för ingripande till havs. Det kommer med stor sannolikhet att förbli ett nationellt ansvar . Vid det centrum som föreslås kommer det att skapas en över- blick över sjöverksamheten i regionen och tillgängliga resurser för olika övervaknings-, kontroll- och tillsynsändamål, brottsbekämp- ning, isbrytning, m.m. Denna överblick kommer att ge en god utgångspunkt för att analysera effektiviteten i de säkerhetsfräm- jande insatser som görs och att utveckla formerna för det samlade säkerhetsarbetet. En väsentlig uppgift för det centrum för sjöinformation som föreslås bör därför vara att lämna förslag till hur samarbetet om en i alla avseenden säker verksamhet till sjöss bör utvecklas för framtiden. Hänsyn bör därvid tas till såväl brister under rådande förhållanden som förväntad utveckling av sjöverksamhetens karaktär, framtida hot och nya möjligheter. Denna uppgift är långsiktig till sin karaktär. Utredningen be- dömer att en nära kontakt med den operativa verksamheten och den breda representationen från olika intressenter är mycket värde- full för att förstå problem och finna praktiskt användbara lös- ningar. För att utvecklingsarbetet skall kunna bedrivas väl är det angeläget att det stöttas av specialister inom operations- och systemanalys. Det bör också finnas nära kontakter med relevant forskning bl.a. vid de institut som utredningen föreslår i Tartu (avsnitt 7.1) och (avsnitt 7.4) samt det program som föreslås för att utveckla ny teknik som kan bidra till säkra samhällen i (avsnitt 7.3). Förutom de rent objektiva faktorerna som möjlighet till över- blick och samordning, tillgång till fler informationskällor och expertkunskap avseende andra länders kapaciteter så bör även den mycket stora fördelen av dagligt umgänge, arbetsgemenskap, med kollegor från andra myndigheter och länder vägas in som en viktig effektivitetshöjande faktor. Den ständiga kunskapsöverföringen och de informella kontakter som skulle ske i en sådan miljö skulle mycket sannolikt leda till både ett smidigare informationsutbyte och bättre utnyttjande av regionens samlade resurser. Redan de informella kontakterna kan förväntas leda till att de olika länderna efterhand utvecklar metoder som skapar en ökad interoperabilitet, såväl vad avser metoder som teknik. Lokaliseringen av det centrum som föreslås bör främst styras av hur mycket av dess informationsbehov som är beroende av värds- statens informationskällor och befintlig infrastruktur för att kunna hantera den. Om möjligt bör också centrumet knytas till en redan befintlig organisation, med likartade uppgifter, för att därmed kunna tillgodogöra sig redan existerande kunskap och för att snabbt kunna komma igång. Detta förslag bör ses som en del av det föreslagna program- området kunskapsuppbyggnad och samordning. 7.3Teknikprogram för säkerhet i Utredningens förslag: Utredningen föreslår att ett gemensamt program tillskapas mellan Östersjöstaterna för att utveckla ny teknik som kan bidra till säkra samhällen inom regionen. Arbetet bör inledas med att i samverkan mellan myndigheter, forskare och industri inventera behov och möjligheter samt lämna förslag till prioriterade insatser. Efter ställningstaganden av deltagande länder bör sedan mångnationella projekt inom forskning och teknikutveckling genomföras inom utvalda om- råden för att kunna begränsa risker för samhällets normala funktion och förbättra möjligheterna att ingripa om denna funktion trots allt hotas. Programmet skulle kunna vara en regional tillämpning av EU:s program för teknikutveckling av- seende civil säkerhet. Därmed skulle även icke EU-medlemmar kunna ingå. De många och skiftande hot som finns mot samhällets normala funktion utvecklas ständigt och inkluderar ny teknik och nya sätt att utnyttja teknik inte minst på det informationstekniska området. Detsamma gäller de åtgärder som kan vidtas för att begränsa risker och hantera kriser och olyckor som uppstår. För att åtgärderna för att öka den civila säkerheten skall bli effektiva är det nödvändigt att förstå och utnyttja teknikens betydelse och möjligheter. Att utveckla ny teknik är dock komplext och resurskrävande och knappast något som ett enskilt land kan göra. Bättre resultat och större effektivitet bör kunna uppnås genom samverkan mellan många länder. Inom EU har utvecklingen av en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik understrukit behovet av att långsiktigt trygga en industriell bas som stöd för försvar och säkerhet och att stödja utvecklingen av konkurrenskraftig teknik för detta. De aktuella säkerhetshoten har lagt ökad vikt vid de civila hoten och åtgärder för att trygga samhällenas normala funktion inom hela den snart utvidgade unionen. Arbete pågår med att definiera och lång- siktigt utveckla ett program för forskning och teknikutveckling som skall bidra till att stärka EU-medborgarnas säkerhet. in the field of med ledamöter på kommissionärsnivå har tillsatts med uppgift att före- slå ett EU-forskningsprogram inriktat främst mot civil säkerhet. Ett liknande program inom bör kunna ge ökad tyngd åt forskning och teknikutveckling inom området. Östersjöstaterna har kommit förhållandevis långt i att hantera frågor om civil säker- het. De har gemensamma säkerhetsproblem av regional natur och dessutom i flera länder en för frågeställningarna lämpad och kva- lificerad industri. Allt talar för ett regionalt samarbete också om forskning och teknikutveckling. Samverkan med EU bör ge synergieffekter som CBSS-ramen ger möjligheter att inkludera också de länder som inte är medlemmar i , inte minst . Utredningen har med sina begränsade resurser inte kunnat när- mare penetrera vad ett program för säkerhetsforskning inom bör omfatta. Förslaget är därför i första hand att starta en verk- samhet för att identifiera behov, tänkbara forskningsområden och aktörer i ett samarbete och demonstrera vad ett forskningsprogram skulle kunna omfatta och ge för bidrag till säkerheten. bör med sin väl etablerade forskning inom totalförsvaret och sin kva- lificerade industri kunna åta sig en ledande roll i en sådan inledande verksamhet. Samverkan bör tidigt etableras med de aktiviteter av liknande slag som håller på att utvecklas inom EU. Bland frågeställningar som bör övervägas i sammanhanget vill utredningen peka på följande: Kan existerande system för havs- och luftövervakning samt eventuellt också för markövervakning, gränsskydd, skogs- bränder, översvämningar m.m. göras effektivare genom hop- knytning i ett nätverk? Bör den samlade säkerhetsstrukturen göras nätverksbaserad? Kan därvid även de militära systemen och rymdbaserade system integreras? Hur kan interoperabiliteten, dvs. möjligheterna att samverka i gemensamma operationer, förbättras mellan myndigheter och system i olika länder? Kan ny teknik tas i anspråk för att utveckla känsligare och mer effektiva sensorer i säkerhetssystemens många övervaknings-, kontroll-, regel- och styrfunktioner? Hur kan skyddet förbättras mot hot från terroristinsatser eller allvarliga utsläpp som omfattar skadliga biologiska, kemiska eller nukleära substanser? Detta förslag bör ses som en start på det föreslagna program- området utveckling av teknik och metoder. 7.4Skydd och utveckling av rättsstaten Utredningens förslag: Utredningen föreslår inrättandet av och utveckling av rättsstaten som genom forskning och utbildning kan bidra till en fördjupad kunskap avseende transnationell brottslighet och korruption i Östersjö- området. Institutionen bör samlokaliseras med Rättshögskolan i . Korruptionen och den grövre gränsöverskridande brottsligheten utgör allvarliga hot mot rättsstaten och demokratin i . blir sannolikt dessa hot ännu värre. är det praktiska samarbetet omfattande mellan polis- tull- kust- och gränsbevakningsmyndigheter, i bl.a. Aktionsgruppen mot organiserad brottslighet, men även bilateralt och genom sambandsmän. Denna verksamhet bör kompletteras genom forskning, utbildning och erfarenhetsutbyte i ett forum, där teoretiker och praktiker från olika länder och med olika bakgrund kan mötas. Där skulle beprövad metodik testas och kunna ut- vecklas ytterligare så att kunskap samlas och sprids för att komma rättssamhällena till godo. En lämplig plattform för verksamheten skulle kunna skapas i anslutning till Rättshögskolan i (). Organiserad brottslighet kan omfatta mycket, men vissa ämnes- områden är särskilt intressanta, t.ex. penningtvätt och ekonomisk brottslighet. Här kan man dra nytta av att det också finns en handelshögskola i huset. Frågor rörande gränser och migration är också av intresse. Centret bör vända sig inte enbart till intresserade inom utan även till intresserade i och . Centrets verksamhet bedöms också kunna utgöra ett värdefullt stöd för The Task Force on Organized Crime som redan verkar inom ramen för . Länkar till EU och bör skapas, liksom till . Utbyte bör kunna ske med andra liknande inrättningar i , t.ex. SPOC och SPAI, på , (organiserad brottslighet respektive korruption), men även t.ex. det mot mutor. Förslaget rimmar även väl med det lanserade ameri- kanska initiativet om fördjupat partnerskap med , e-PINE. Både säkerhet i vid bemärkelse inklusive terrorismbe- kämpning och sunda samhällen (healthy societies) som kampen mot korruption står där högt på dagordningen. Detta förslag bör ses som en del av det föreslagna program- området kunskapsuppbyggnad och samordning. Utredningens förslag: Utredningen föreslår att sekre- tariat förstärks för att därmed skapa förutsättningar för en kontinuerlig uppföljning av området civil säkerhet. En allt mer breddad hotbild och därmed ökad sårbarhet inom många samhällssektorer kräver såväl bättre överblick av hoten som ett bättre utnyttjande av samhällets samlade resurser för att möta hoten. En förutsättning för att detta skall vara möjligt är att informa- tion om pågående verksamhet för att öka samhällets motstånds- kraft finns tillgänglig. Risken är annars överhängande att det sker dubbelarbete genom att flera aktörer var för sig försöker möta samma problem eller, vilket är värre, någon avstår från att vidta åtgärder i tron att någon annan redan gör det. Även företag vilkas produkter skulle kunna bidra till förbättrad civil säkerhet, ur någon aspekt, har ett behov av att enkelt kunna finna de projekt eller myndigheter som skulle kunna vara intres- serade av produkten. I båda fallen krävs lätt tillgänglig information om vad olika regeringar, myndigheter, regioner eller lokala organ bedriver för typ av verksamhet som har bäring på civil säkerhet. Detta finns inte . Den överblick som tidigare normalt fanns på regeringsnivå, dvs. i olika fackministerier i form av aggregerad myndighetsinformation, tenderar också att bli allt mindre genom att olika, gränsöver- skridande, regionala samverkansformer växer sig allt starkare. Utredningen föreslår därför att det inom ramen för sekre- tariat tillskapas ett nätverksbaserat datasystem för informations- hantering med uppgifter om aktuella transnationella projekt, avtal, utredningar, forskning och utbildning m.m. av relevans för civil säkerhet. För att detta skall vara möjligt bedöms sekretariat behöva förstärkas med i storleksordningen två personer vilka på heltid ägnar sig åt datainsamling, bearbetning samt utåtriktad infor- mationsverksamhet. Detta förslag bör ses som en del av det föreslagna program- området kunskapsuppbyggnad och samordning. Utredningens förslag: Utredningen förslår att ges upp- giften att initiera kunskapsutbyte mellan andra regioner där dagens samarbete avseende civil säkerhet i skulle kunna tjäna som inspirationskälla. Härvid skulle den ovan föreslagna förstärkningen av sekretariat kunna utgöra en resurs. Även om det finns ytterligare stora utvecklingsmöjligheter inom ramen för verksamhet så har också mycket åstadkommits. Utredningen föreslår därför att det sker en systematisk dokumen- tation av resultatet av arbetssätt, initiativ och aktiviteter med syfte att kunna överföra vunna erfarenheter till andra regioner. Initialt syns och kunna utgöra om- råden där erfarenheter skulle kunna komma strandstaterna tillgodo. Många av de utmaningar som har haft att hantera i finns även där. Strandstaterna representerar såväl Nato-medlemmar som icke- medlemmar, vissa är tidigare delar av , flera har kärnkraftverk, sjötrafiken är omfattande, den gemensamma kris- hanteringsförmågan är svagt utvecklad m.m. Allt detta är problem för vilka har bidragit till att skapa lösningar. Utredningen ser också möjligheter att denna kunskapsöver- föring skulle kunna riktas mot icke europeiska regioner som t.ex. staterna kring . Förslaget innebär också ett led i att systematisera inom ramen för vunna erfarenheter. Detta skulle kunna ske genom anordnandet av konferenser och seminarier om att utveckla modeller för samverkan, i regi, där representanter för olika länders regeringar och myndigheter i regionen gavs tillfälle att möta sina motsvarigheter från Östersjö- området. Detta förslag bör ses som en del av det föreslagna program- området kunskapsuppbyggnad och samordning. Utredningens förslag: Utredningen föreslår att det genomförs en kompletterande, multinationell, studie avseende möjlig- heterna att utveckla verksamheter i vilka skulle kunna vara till gagn för i sin helhet. betydelsefulla roll i Östersjösamarbetet bör understrykas genom att viktiga verksamheter utvecklas även på ryskt territo- rium, det speciellt i ljuset av att alla övriga strandägare vid Öster- sjön kommer vara medlemmar i fr.o.m. mitten av .