sou · GRB377d2 · 2004-01-01 00:00:00 — Man ser då inte läs- och skrivkunskapen som en ren teknisk färdig- Svenska för individer – sfi het, utan menar att kunskapen blir meningsfull först när den relate- ras till aktuella behov i en kulturell och social praktik. Vilka färdig- heter det är frågan om och till vilken nivå olika färdigheter behöver utvecklas beror således på det samhälle man befinner sig i. Det är alltså möjligt att uppfattas som fullt kompetent läsare och skrivare i ett samhälle men inte i ett annat. Begreppet litteracitet har utvecklats ur det engelska begreppet literacy och innefattar det sätt på vilket en person använder sig av tryckt och skriven information för att fungera i samhället, för att nå individuella mål och för att utveckla de egna kunskaperna och möjligheterna. Litteracitet handlar alltså inte bara om att kunna läsa och skriva utan framför allt om att kunna använda sina kunskaper i olika sammanhang och i olika syften. Under skapades begreppet functional literacy, funktionell litteracitet. Franker (2000) har översatt konferensens definition av detta begrepp: En person är funktionellt litterat när han har uppnått grundläggande kommunikationsfärdigheter som gör det möjligt för honom att ta del i alla de aktiviteter i vilka kunskaper i läsning, skrivning och matematik är nödvändiga i hans grupp eller samhälle och när de uppnådda kun- skaperna och färdigheterna gör det möjligt för honom att använda dessa för sin egen och samhällets utveckling. Ur polis, 1975. och (1990) tydliggör tre dimensioner av läsande och skrivande. De menar att man förutom funktionell litteracitet måste beakta kulturell och kritisk litteracitet, såväl inom som utom formella utbildningssammanhang. Franker (2003) skriver: Med kulturell litteracitet avses // sådan kulturellt inbäddad och underförstådd kunskap, som krävs för att aktivt delta i olika sociala och språkliga sammanhang i ett samhälle. Att synliggöra hur språk- användning och beteendenormer återspeglar underliggande ideal, nor- mer och värderingar i samhället blir en viktig del av ett alfabetiserings- arbete // Begreppet kritisk litteracitet används allt oftare för att beteckna en läs- och skrivpraktik som orienteras mot ett kritiskt utforskande av språk och innehåll i texter för att blottlägga underförstådda budskap, socialt och kulturellt konstruerad betydelse och ideologiska stånd- punkter. Innebörden av begreppet litteracitet varierar alltså beroende på indi- viden och det samhälle hon lever i, vilket innebär att utbildningen bör ses som en utveckling av hela människan i hennes sociala sam- Svenska för individer – sfi För att kunna möta studerande med kort utbildnings- bakgrund på ett professionellt sätt behövs kunskap om vilka krav på litteracitet som samhället ställer och hur kraven uppfattas av de studerande. Sfi-utbildningen ska stödja inlärarnas språk- och kunskapsutveck- ling. Studerande med kortare utbildningsbakgrund har ofta förvär- vat sina andraspråkskunskaper, inte sällan i flera olika språk, i informella sammanhang genom att delta i samtal och socialt sam- spel. Detta innebär att språkkunskaperna är mer intuitiva, implicita och i grunden mindre medvetet analyserade än hos mer formellt inriktade språkinlärare med längre utbildningsbakgrund. Man kan ha nått relativt god muntlig språkfärdighet på detta sätt. Skillnaderna mellan att undervisa kortutbildade inlärare och in- lärare med längre studiebakgrund handlar alltså bl.a. om inlärarnas erfarenheter av formella studier och en eventuell ovana vid att använda skrift. Detta innebär dock inte att språklig form, gramma- tik, inte ska behandlas. Som påpekas i kapitel 2 behövs för de allra flesta en fokusering på såväl språklig form som på innehållet i språ- ket. Detta skapar, tillsammans med rikt och varierat inflöde och interaktion i meningsfulla sammanhang en gynnsam miljö för språkinlärningen. skriver i Det finns många blommor i blommigt tyg (Skeppstedt 2002) följande kring form, innehåll och lärarens roll: Få kortutbildade studerande har erfarenheter av att analysera språket och reflektera över grammatiska mönster och strukturer. En ökad medvetenhet och explicit kunskap om språket hjälper inlärarna att utveckla och anpassa sin språkanvändning inte minst när det gäller skriftlig produktion. För att detta ska ske måste inlärarnas implicita kunskap och tidigare erfarenhet av inlärning tas tillvara i undervis- ningen. Inlärarna bör få möjlighet att i samarbete och social inter- aktion reflektera över språket och få hjälp att upptäcka språkliga mönster i det språk de möter och själva producerar och använder. Läraren har här en mycket viktig roll, inte så mycket genom att pre- sentera regler eller språkliga strukturer, utan som lotsare och hand- ledare. Explicita formuleringar av aktuella språkliga och grammatiska regler bör ske i dialog och under arbetets gång snarare än att vara utgångspunkt för arbetet. Svenska för individer – sfi Att lyfta fram och utgå från deltagarnas egna upplevelser i majori- tetssamhället ger en grund för reflektion och kritisk granskning. Detta kan vara avgörande för att kunna klara av att hantera den känsla av otillräcklighet och marginalisering som många upplever i olika möten med samhället. Utredningen resonerar i flera kapitel (främst 7,8 och 12) om vikten av en konkretisering av kursplanens mål och innehållet i utbildningen. Inom samhälls- och arbetslivs- orienteringen konkretiseras många begrepp. Inom verksamheter som kombineras med sfi-utbildningen får den studerande inblick i olika miljöer, såväl samhälls- som arbetslivsmiljöer och utvecklar sina strategier för lärande inom ramen för utbildningen. I dessa kapitel beskrivs också möjligheterna till olika ingångar till språkinlärningen; till att lära språket i dessa mer informella situa- tioner som många studerande med kort utbildningsbakgrund är vana vid. Att den kartläggning som utredningen beskriver i kapitel 10 sker med ett ömsesidigt givande och tagande och i ett långsiktigt process- perspektiv är mycket viktig för individer som kanske känner sig främmande inför såväl teoretisk utbildning som inför skriftlig pla- nering under medverkan av företrädare för olika myndigheter. I denna process vill utredningen även hänvisa till det förslag vi lägger om hörselscreening (se 11.5). Skeppstedt (2002) beskriver sfi-utbildningen för individer med kort utbildningsbakgrund så här: Sammanfattningsvis måste undervisning av kortutbildade inlärare starta i en dialog, i samtal på svenska eller på modersmålet, där inlärar- nas tidigare erfarenhet av inlärning och om förväntningar inför studi- erna medvetandegörs och lyfts fram. Ny kompetens och nya kunska- per måste sedan utvecklas i en fortsatt dialog om lärande där inlärarnas erfarenheter av t.ex. social interaktion och samarbete måste utnyttjas. Att lära sig använda nya redskap // såsom skrift tar tid, användbar- heten måste upptäckas, förstås och tillämpas i praktisk verklighet. Det är först när undervisningen är kopplad till och blir förankrad i ett soci- alt sammanhang och en praktisk tillämpning som den leder till inlär- ning och utveckling. Målet för alfabetiseringsundervisningen är att den studerande blir funktionellt litterat. Alfabetiseringsprocessen är en komplex process som alltid bör relateras till individens behov, förutsätt- Svenska för individer – sfi ningar och situation samt till det omgivande samhället, precis som övrig vuxenutbildning. Franker (2000) beskriver tre olika processer som snabbt behöver komma igång för vuxna invandrare som är analfabeter: Det första är att få hjälp att orientera sig i det nya samhället, få en begriplig struktur. Det andra är att lära sig det nya språket så att man kan kommunicera, göra sig förstådd och förstå de män- niskor man kommer i kontakt med och det tredje är att tillägna sig ytterligare ett sätt att kommunicera, genom att lära sig använda skrift. En sådan prioritetsordning avspeglas i den nya kursplanen som möjliggör en differentierad målformulering, vilket måste vara tyd- ligt för de studerande (och för anordnaren!). Den helhetssyn, flexibilitet och individualisering som utredningen söker beskriva i detta betänkande är av avgörande betydelse för dessa individer. I att öppna en dörr (2003e) görs en grundlig lägesbeskrivning av alfabetiseringsundervisningen i åtta kommuner. Där ges också konkreta förslag på åtgärder för utveck- ling av denna undervisning och man beskriver och diskuterar även alfabetisering ur olika perspektiv. I enlighet med aktuell forskning dras där följande slutsatser om förutsättningarna för kvalitativ alfa- betiseringsutbildning (något bearbetade av utredningen): Ett förhållningssätt som förutsätter medvetenhet och kunska- per om vad det innebär att vara analfabet och om alfabetise- ringsprocessen. Återkommande deltagarsamtal med modersmålslärare eller tolk där den studerande får berätta om sina erfarenheter och kun- skaper och får information om utbildning i och om vad kursen innehåller och blir delaktig i alfabetiseringsprocessen. En individualiserad läs- och skrivinlärning på modersmålet eller med koppling till modersmålet. Läraren måste ha adekvat utbildning, gedigna kunskaper om och erfarenhet av olika läs- och skrivinlärningsmetoder. Många tillfällen till verklighetsanknytning genom besök i rele- vanta miljöer i samhället, möjligheter till språkpraktik och andra arrangemang som ger kontinuerlig kontakt med vardags- nära situationer. För de som lär sig läsa och skriva på svenska bör alfabetiseringen och språkinlärningen ske integrerat och med stöd av adekvat utbil- Svenska för individer – sfi Detta sker ofta inte på det sätt som styrdokumenten avser och kompetensen kring alfabetiseringen är låg (2003e). Både ur individens och ur samhällets perspektiv medför detta ett slöseri med resurser. Utredningen har vid kommunbesök mött studerande som gått på sfi utan att lära sig språket. Dessa från början studiemotiverade människor upplevde sin sfi- utbildning som en successiv vandring från förhoppningar och för- väntningar till misslyckande och dåligt självförtroende. har sfi-utbildningen visserligen uppmärksammat en kanske stor frånvaro, psykosomatiska besvär och avsaknad av studiefram- gång, men har försökt åtgärda detta genom t.ex. byte av grupp, optiker-, kurator- eller läkarbesök. I grunden handlar det istället om att den studerande borde få den utbildning man har rätt till; en integrerad utbildning inom såväl sfi som inom grundläggande vuxenutbildning med stöd av adekvat utbildade lärare. menar i sin lägesrapport (2001) att man för att nå bättre resultat än inom alfabetiseringsundervisning måste utgå från de krav på litteracitet som varje enskilt samhälle ställer på sina medborgare och de behov medborgarna har och sedan anpassa utbildningen efter dessa. För många är alfabetisering på moders- målet den bästa vägen att gå. Alfabetisering på svenska/på modersmål Forskningen visar att det ofta är en stor fördel att få möjlighet att lära sig läsa på sitt modersmål. Denna bas som utgör grunden för tidigare erfarenheter och kunskaper är ett tankeinstrument som får en ny dimension när man lär sig läsa och skriva på detta språk. Att kunna använda denna grund som utgångspunkt för vidare lärande ger individen tilltro till sin egen förmåga och utgör grunden för en effektiv inlärning av såväl språk som fakta. är det dock sällan som sfi-studerande analfabeter får tillgång till modersmålsstöd i någon form. I en stadsdel där utredningen varit på besök erbjuds dock modersmålsbaserad svenskundervis- ning och alfabetisering, ursprungligen med medel från Storstads- satsningen. I utbildningen finns tvåspråkiga lärare som talar samma språk som de studerande som arbetar integrerat med en sfi-lärare. Svenska för individer – sfi En 48-årig kvinna som studerat på sfi innan hon började på denna skola beskriver sin erfarenhet så här: Hela språket är ju som ett hav. Man måste ta det stegvis utifrån det egna behovet. Ett exempel: i den andra skolan (sfi-skolan, vår anm.) skulle vi lära oss namn på olika delar av skelettet och vissa av männi- skokroppens inre delar, som hjärta, lever osv. Visst, det är viktigt med dessa saker också. Men om man inte förstår att doktorn vill ha mig sittande, liggande, utan kläder, med kläder, på britsen – vad är det då för nytta om jag kan hela skelettet utantill? // Hemma kände jag mig duktig, stark och kunnig, respekterad och vuxen, men i skolan kände jag mig tvärtom. Jag kände att jag uppfattades som en språklös varelse utan hjärna. Det kändes tungt och jobbigt att kämpa utan några resultat. // Eftersom lärarna förklarar på mitt språk känner jag mig delaktig i min planering och inlärning. Om det inte finns möjlighet att ordna alfabetisering på modersmål är ett tätt samarbete med en modersmålslärare ett alternativ. Vi är medvetna om att ett sådant samarbete kan medföra t.ex. schema- tekniska svårigheter, men vill poängtera att det bör finnas stora möjligheter, åtminstone i större kommuner, att använda sig av de modersmålslärare som finns i andra skolformer. Ett samarbete över skolformsgränserna skulle även kunna förbättra modersmålslärar- nas situation, då de kan få en mer sammanhängande tjänst och på färre antal skolor. Det är dock viktigt att inte se modersmålsläraren som tolk mellan den svenska läraren och eleverna, utan att meto- diskt använda modersmålslärarens kunskaper och erfarenheter för t.ex. lärande av goda studiestrategier, för att fånga upp elevernas behov och idéer och för att göra upp en individuell planering där eleven via modersmålet lättare blir delaktig. Interkommunal, men också regional samverkan kan ge förut- sättningar för en sådan individanpassad alfabetisering. I en sådan bas för grupperingar har den kartläggning som beskrivs i kapitel 10 en central roll. Utredningen betonar också samverkan mellan modersmålslärare och sfi-lärare i samband med samhälls- och arbetslivsorienteringen (kapitel 7), där det blir tydligt vilken avgörande betydelse tillgång till förklaringar på modersmål av t.ex. ord/begrepp och nya sam- hällsfenomen kan ha för individen. Utredningen föreslår därför i det kapitlet att viss undervisning inom sfi ska kunna fås på modersmålet. Svenska för individer – sfi Franker (2003) sammanfattar genom att ge en bild av behoven av forskning och utbildning för studerande med kort utbildningsbak- grund som följer: Framför allt krävs mer forskning som kan ge ny och viktig kunskap om hur de kortutbildade deltagarna själva ser på sina språkliga och kulturella förutsättningar för integration i det litteratata samhället, hur de agerar i skriftspråksrelaterade situationer, vilka strategier till en fungerande litteracitet som existerar och hur kunskaper om dessa kan byggas i en framtida utbildning. En utbildning vars former måste utvidgas till att omfatta nya domäner och involvera nya aktörer utan att den pedagogiska professionalismen får stryka på foten. En utbild- ning vars innehåll ger effektiva verktyg för såväl fortsatta studier som framgång i vardags- och arbetsliv. Utredningen vill slutligen betona det allvarliga i att inte alla stude- rande med kort utbildningsbakgrund får den integrerade utbildning inom sfi och grundläggande vuxenutbildning som man bör få. Vi hänvisar i övrigt till de förslag som framförs i rapport Som att öppna en dörr (2003e). Förutom de förslag i betänkandet som nämnts i detta kapitel vill vi hänvisa till kapitel 13 där vi föreslår en vuxenpedagogisk inrikt- ning inom ämnet svenska som andraspråk samt kompetensutveck- ling som ska innehålla didaktiska moment kring sfi-utbildning för vuxna med kort utbildningsbakgrund. 11.3Studerande med lång utbildningsbakgrund En lång rad undersökningar visar att utrikes födda har en sämre situation på arbetsmarknaden än infödda. Detta gäller även dem som har genomgått en högre utbildning, oavsett om denna är svensk eller utländsk. (2001) visar att av ca 200 000 utlandsfödda akademiker har endast ett yrke som motsvarar deras utbildning. Motsvarande siffra för aka- demiker födda i är . Att ta tillvara den akade- miska kompetens som invandrare för med sig är mycket viktigt både ur individens och samhällets perspektiv. får många högutbildade invandrare en adekvat utbildning i svenska som andraspråk inom sfi parallellt med god vägledning . Svenska för individer – sfi RRV (2002) fann inget belägg för att det var vanligt att hög- utbildade studerade i samma grupp som mycket lågutbildade och menade att det var dags att avliva myten om att analfabeter och högutbildade undervisas tillsammans. Utredningen instämmer i denna iakttagelse. Däremot vittnar många studerande med utländsk högskoleexamen om sin frustration över att vara tvungen gå den långa vägen, dvs. först läsa sfi och därefter Svenska som andra- språk på grundläggande och gymnasial vuxenutbildning. Det har ofta uppfattats i kommunerna som att detta är den enda vägen att gå, en väg som efter sfi obligatoriskt omfattar minst två terminer på komvux och som ofta medför onödiga väntetider mellan kurserna. Först därefter är man behörig att söka till högskolan för komplet- tering. Egentligen är det möjligt redan i dagens system att erbjuda koncentrerade, individanpassade vägar, men individen har sällan tillgång till dessa i kommunerna. En annan väg att gå är att försöka klara TISUS (test i svenska för studenter med utländsk gymnasieutbildning, som ges vid sju läro- säten ) som också ger behörighet att söka hög- skolestudier. Precis som för alla sfi-studerande är det alltså avgörande att snabbt få besked om vägen mot inträde på arbetsmarknaden, men kanske extra viktigt för denna grupp, då en akademisk utbildning ofta snabbt förlorar i värde. För sfi-anordnaren är tiden avgörande på ett annat sätt: att på alla sätt stödja studievana sfi-studerandes möjlighet att komma till avsedd sfi-nivå på kortast möjliga tid ger ökat utrymme för de studerande som behöver mera tid inom sfi. Utredningen beskriver i kapitel 10 hur viktigt det är med omfat- tande och välplanerade kontakter med yrkeslivet för sfi-studerande med klar yrkesinriktning. På samma sätt är det också naturligtvis av stor betydelse för invandrade akademiker att uppleva en koppling till och ett värdesättande av tidigare erfarenheter och kunskaper. Att studera i högskolemiljö kan därför upplevas mycket motive- rande och därmed vara bidragande för studieframgång för denna grupp. Precis som för alla nyanlända sfi-studerande kan uppbyggnaden av ett kontaktnät i vara avgörande för inträde på arbets- marknaden. Att få möjlighet till nära kontakter via högskolemiljö kan avsevärt förkorta vägen mot framtida mål. När sfi-utbildning i högskolemiljö omtalas avses här en kon- centrerad svenskutbildning i snabbt tempo enligt sfi:s kursplan, helt eller delvis i högskolans lokaler. Till detta kopplas t.ex. tillgång Svenska för individer – sfi till , studie- och yrkesvägledning inom högskolan, översätt- ning och validering av betyg, möjlighet till att kombinera sfi med eventuell kompletteringsutbildning samt praktik i olika former (se kapitel 8). Enligt statistik deltog under /01 37 322 studerande i sfi. Ungefär hälften av dem hade minst tolvårig utbildning. Antalet studerande med 15–utbildning uppgick till 4 577 personer och 2 707 hade utbildning. Med högutbildad avses här en person med en eftergymnasial utbildning omfattande studier. Personen är stadigvarande bosatt i och har en akademisk examen eller har varit på väg att slutföra en examen när han eller hon lämnade sitt land. Utifrån den centrala överenskommelsen om utveckling av intro- duktionen av flyktingar och andra nyanlända (2001b) har genomfört två regeringsuppdrag. Ett av dessa, Uppdrag till om kursplaner m.m. i svensk- undervisning för invandrare, sfi (U2002/2529/V), var att i samråd med och undersöka de praktiska möjligheterna att ge högutbildade invandrare sfi i hög- skolemiljö och verka för att en sådan utveckling kommer till stånd. redovisar i sin rapport (2002f) uppfattningen att en sådan koncentrerad utbildning som beskrivs ovan inte är lämplig för alla högutbildade: En utbildning för högutbildade studerande i högskolemiljö är dock ett alternativ för dem som har ett klart mål med sina studier och som är motiverade att ta det ansvar som en kvalificerad akademiskt inriktad språkutbildning kräver. Många faktorer, inte enbart en akademisk examen, samverkar för att en studerande ska mäkta med sådana krävande studier, t.ex. den studerandes psykosociala situation, ålder, förhållandet mellan tidi- gare studier och studietradition i m.m. Att många hög- utbildade sfi-studerande kan ha stora svårigheter att klara sina stu- dier vittnar många sfi-anordnare om. statistik belyser situationen; dels att många klarar sfi-studierna mycket snabbt och/eller att många väljer att göra studieuppehåll/avbryta studierna, vilket nedanstående tabell illustrerar. Svenska för individer – sfi Nybörjare 99/00, totalt läsåret 01/02 Källa: , Rapport 226, tabell 8.5A Utredningen betonar därför att den inledande kartläggningen ska beskriva om denna form av sfi-utbildning är lämplig för individen . Bedömningen ska bygga på såväl individens förutsättningar som på individens önskemål I betänkandet Mångfald i högskolan (SOU 2000:47) samt i proposi- tionen Den öppna högskolan (prop. 2001/2002:15) framhålls att högutbildade invandrare bör ges möjlighet till sfi-utbildning i hög- skolemiljö. Syftet med detta är att påskynda inträdet på den svenska arbetsmarknaden genom att erbjuda en koncentrerad svenskundervisning kopplad till validering och eventuell komplet- teringsutbildning. I den rapport där redovisar sitt regeringsuppdrag (2002f) drar man slutsatsen att det i regel är en stor fördel om sfi för målinriktade akademiker kan förläggas till högskolemiljö. Enligt rapporten är de studerande inom sådana program ofta mycket nöjda både med kontakten med högskolan och med de koncentrerade studierna med tydliga mål och klar struktur. De stu- derande anser vidare att deras kunskaper och erfarenheter blir bekräftade, att de lär sig snabbare och att de därmed når sina mål . I en skrivelse till tar Integrations- verket (2001a) och upp frågan om svenskunder- visning och kompletteringsutbildningar för dem med utländsk examen. Man tar i denna skrivelse inte ställning till vem som bör vara huvudman för sfi i högskolemiljö, utan nöjer sig med att påpeka vikten av att det finns // avancerade nybörjarkurser i svenska språket avsedda för högutbildade invandrare. Undervis- ningens pedagogik och intensitet bör anpassas till gruppens för- kunskaper. Svenska för individer – sfi är kommunen huvudman för all sfi, men i takt med allt fler exempel på verksamheter som inriktar sig på sfi för högutbildade i högskolemiljö aktualiseras frågor kring vem som ska ha huvud- mannaskap för sfi i högskolemiljö. Bör kommunen fortsatt ha detta ansvar och i samverkan med högskolan tillse att högutbildade får en individualiserad sfi-utbild- ning, eller bör huvudmannaskapet ligga hos högskolorna? För att kunna besvara dessa frågor följer här en översikt över rele- vanta styrdokument och vad dessa uttrycker om bl.a. samverkan, uppdragsutbildning och huruvida sfi-utbildning kan anses vara en uppgift för högskolorna För sfi medger skollagen (1995:1100) § 9, att kommunerna får uppdra åt andra att anordna sfi och att regeringen får meddela före- skrifter om vem som får ges ett sådant uppdrag samt om villkor för det. Lagen föreskriver också att sfi ska påbörjas om inte särskilda skäl finns (13 kap 3 §). Denna hänsyn måste naturligtvis tas även i de fall sfi anordnas i högskolemiljö. I förordningen (1994:895) 4 §, om svenskundervisning för invandrare, anges att sfi får kombineras med utbildning inom någon annan skolform inom det offentliga skolväsendet. Universiteten och högskolorna har stor frihet inom ramen för de regler och ramar som riksdag och regering sätter upp. Universite- ten och högskolorna bestämmer själva hur de organiserar sin verk- samhet och använder sina resurser. Högskolornas styrdokument pekar inte explicit ut möjligheten till sfi-verksamhet.