sou · GRB332d1 · 2004-01-01 00:00:00 — Därmed kommer KBM att ansvara för vissa av de uppgifter som åvilat Ag IO. KBM planerar att initiera och medverka i övningar och spel där flera myndigheter och andra organ deltar. KBM avser bl.a. att bygga upp en kompetens i förhållande till kommuner och läns- styrelser. planerar KBM att genomföra en övning som också berör delar av . Ur KBM:s perspektiv är det viktigt att ha en dialog med upp- dragsgivaren () kring vilka förväntningar som finns beträffande KBM:s roll vid kriser. Detta är inte minst viktigt för KBM som ny myndighet i arbetet med att utveckla kapacitet och kompetens för framtiden. KBM har framhållit att myndighetens befogenhet att meddela verkställighetsföreskrifter med stöd av 22 § förordningen (2002:472) om åtgärder för fredstida krishantering och höjd beredskap inte omfattar den fredstida krishanteringen (3-5§§ nämnda förordning). Enligt KBM:s bedömning finns det däremot inte något hinder mot att myndigheten istället meddelar allmänna råd i denna del. KBM har slutligen berört frågor som rör finansieringsprinciper och bl.a. påpekat att vissa förvaltningskostnader för länsstyrelserna borde kunna bekostas av medel inom den s.k. civila ekonomiska ramen. Om länsstyrelserna fick möjlighet att nyrekrytera och öka kompetensen inom området säkerhet och beredskap skulle dessa snabbare kunna höja sin krishanteringsförmåga i enlighet med statsmakternas intentioner. är en civil myndighet som lyder under reger- ingen. Enligt förordningen (1988:256) med instruktion för Kust- bevakningen skall myndigheten i enlighet med särskilda föreskrifter utföra sjöövervakning och annan kontroll- och tillsynsverksamhet samt miljöräddnings- tjänst till sjöss, samordna de civila behoven av sjöövervakning och sjöinforma- tion samt förmedla denna information till berörda myndig- heter, följa den internationella utvecklingen inom sitt verksamhets- område och medverka i internationellt samarbete för att ut- veckla gränskontroll, brottsbekämpning till sjöss, miljöskydd till sjöss och annan sjöövervakning samt samverka med andra myndigheter för att främja svenskt del- tagande i internationellt samarbete inom sitt verksamhetsområde. verksamhet sträcker sig över minst följande sex politikområden : Skydd mot olyckor (miljöräddning till sjöss och sjöräddning), rättsväsendet (polisiär verksamhet, bl.a. gränskontroll av personer till sjöss), skatt, tull- och exekutionsväsendet (tullkontroll, bl.a. gräns- kontroll av varor till sjöss), livsmedelspolitik (fiskerikontroll), miljöpolitik (åtgärder mot förorening till sjöss) och transportpolitik (sjötrafikövervakning och sjösäkerhetsarbete). Verksamheten bedrivs geografiskt inom Sveriges sjöterritorium längs landets kuster och i och samt i eko- nomiska zon. Den kan även bedrivas utanför den ekonomiska zonen med stöd av förpliktelser som åtagit sig genom inter- nationella överenskommelser. Inom de angivna politikområdena är det främst polis- och tull- uppgifterna som kan ha anknytning till terroristbekämpning. Kust- bevakningen har givits ett samlande ansvar i frågor som rör 37 Redovisningen i detta avsnitt bygger i huvudsak på uppgifter som lämnat till utredningen i sin skrivelse (utredningens dnr 5/02). myndighetsutövning till sjöss och svarar självständigt, men i nära samverkan med polis och tull, för den svenska gränskontrollen till sjöss. Landets sjögräns är alltid att anse som yttre gräns. Den poli- siära och tullnära övervakningen till sjöss bedrivs integrerat med myndighetens övriga övervaknings-, tillsyns- och kontrolluppgifter. I samband med operativa inträde i har , såsom ansvarig för gränskontrollen till sjöss, prioriterat person- och varukontrollen till sjöss vid den svenska delen av EU:s yttre gräns. Inriktningen innefattar förutom tradi- tionell person- och varukontroll avseende personers in- och utresa och varurörelser även bekämpande av gränsöverskridande krimi- nalitet i vidare mening. svarar också för inre utlänningskontroll till sjöss. ansvarar i även för den administrativa kontrollen av handelsfartyg. Kontrollen innebär att samtliga över yttre gräns (dvs. sjögränsen) ankommande fartyg till svenska orter skall anmäla sig till för admini- strativ kontroll av besättningslistor. Anmälan utgör tillsammans med övriga kända uppgifter underlag för den riskanalys som genom- förs i samverkan med polisen och i förekommande fall med Tull- verket. Utfallet av riskanalysen blir styrande för i vilken omfattning fysiska ombordkontroller anses påkallade. Det informations- underlag som genereras av den administrativa kontrollen beträffan- de trafiken inom sjöterritoriet är av stort värde för den fortsatta underrättelsehanteringen, dels internt för myndighetens egen verk- samhetsplanering, dels för övriga samverkande myndigheter, främst polismyndigheterna och . utvecklar ett mer riskanalys- baserat arbetssätt och har numera detta som grund inom fiskeri- kontrollen. Inom gränskontrollen är tillgången till underrättelser och information av vital betydelse för ett riskanalysbaserat arbets- sätt, såväl avseende planering av verksamheten som beslut om kontroll av ett visst objekt. organisation för underrättelse- och informationsinhämtning är inriktad på att komplet- tera polisens verksamhet på ett sådant sätt att särskilda kompetens avseende sjötrafiken tillförs polisens verksam- het, som får del av information av bety- delse för verksamheten. Arbetet med att utveckla ett riskanalys- baserat arbetssätt fortsätter. En annan viktig del av sjöövervakningsverksamheten sker inom ramen för det numera väl etablerade gränsbevakningssamarbetet (BSBRCCC), som förutom består av , , , , , , , och . BSBRCCC har som syfte att begränsa illegal invandring och bekämpa gränsöverskridande brottslighet. Vidare är Aktionsgruppen mot organiserad brottslighet i Öster- sjöområdet med syfte att utveckla samarbetet med övriga gräns- kontrollmyndigheter i av avgörande betydelse för att kunna bekämpa gränsöverskridande brottslighet. Inom ramen för internationell samverkan medverkar Kustbevak- ningen även regelmässigt i arbetet inom bl.a. regeringschefernas Task Force on organised crime in the Baltic Sea Region och dess operativa kommitté (OPC), Baltic Sea Region (BSRBCC), Europol (f.n. endast nationellt), och (). leds av en generaldirektör. Vid finns en styrelse, som består av myndighetens chef och högst tio andra ledamöter som utses av regeringen. Centrala ledningen, som är verkschefens stab, består av avdelningar för räddningstjänst, sjö- övervakning, personal och utbildning, teknik, ekonomi samt ett verkssekretariat. Inom myndigheten finns vidare fyra regionala led- ningar som vardera leds av en regionchef samt en lokal organisation med 26 kuststationer. Myndigheten har även en rikstäckande flyg- verksamhet.38 På central nivå sker årliga verksamhetsdialoger mellan Kust- bevakningen och respektive . Sedan resultatet av dessa rapporterats i myndighetens styrelse lägger verkschefen fast inriktningen på myndighetens verksamhet för det kommande verksamhetsåret. För att säkerställa fortlöpande sam- verkan har vidare placerat en sambandsman hos och en hos . För att säkerställa samverkan när verksamheten berör flera regio- ner skall enligt myndighetens arbetsordning den regionchef inom 38 förfogar över 24 övervakningsfartyg, åtta miljöräddningsfartyg, sex s.k. kombinationsfartyg (för såväl övervakning som miljöräddning), tre svävare samt tre flygplan. Därtill kommer en mängd mindre båtar samt motorfordon. I organisationen finns också ett 50-tal kemikaliedykare som t.ex. skulle kunna användas om mjältbrandssporer hittades någonstans i . vars område operationen huvudsakligen hör se till att samråd sker mellan kustbevakningsflyget och övriga berörda regioner och, i förekommande fall, med centrala ledningen för beslut om disposi- tion av resurser. Regionledningarna har en ledningscentral med vakthavande befäl som leder verksamheten minutoperativt. Myndigheten har även en särskild jourfunktion centralt som är avsedd att hantera hastigt uppkomna frågor av central eller internationell karaktär som kräver ledning på hög chefsnivå. Myndighetens arbetsmetoder och arbetsformer inkluderar under- rättelsehantering och anpassade kontrollrutiner. befogenheter när det gäller övervakningen av utlännings- samt tull- och smugglingslagstiftningen framgår av de inledningsvis redovisade uppgifterna och politikområdena. Lagstödet för myndighetens ingripande såvitt avser personer framgår av lagen (1982:395) om medverkan i polisiär verksamhet och utlänningslagstiftningen samt såvitt avser varor av tullagen (2000:1281) med följdlagstiftning och lagen (2000:1225) om straff för smuggling. Vid brott mot föreskrifter i nämnda lagar har behörig tjänsteman vid i stort sett samma befogen- heter som en polisman och tulltjänsteman. Lagen om medverkan vid polisiär övervakning tillämpas när bedriver övervakning till havs och i kustvatten samt i och för att hindra brott mot föreskrifter i lagar och andra författningar som gäller bl.a. skydds- objekt och militära skyddsområden, trafikregler och säkerhets- anordningar för sjötrafiken, fartygs registrering och identifiering samt utlänningars inresa till och utresa från eller vistelse i . Kustbevakningstjänstemannen har enligt lagen samma befogen- heter som en polisman att t.ex. hålla förhör, ta med någon till för- hör, gripa någon och genomföra husrannsakan. Tjänstemannen har också samma befogenheter som tillkommer polisman enligt 13 § polislagen (1984:387) att avvisa, avlägsna eller omhänderta den som genom sitt uppträdande i trafiken till sjöss stör ordningen eller utgör omedelbar fara för denna samt befogenheter att avvärja brott i vissa fall. Om det behövs för att befogenheterna skall kunna utövas, får kustbevakningstjänstemannen stoppa och visitera fartyg eller inbringa det i svensk hamn. Det krävs att befogenheterna utövas i omedelbar anslutning till den gärning som föranleder åtgärden. Åklagare eller polismyndighet som bedriver förundersök- ning kan i vissa fall anlita biträde av . Vidare finns det lagstöd, som har sin grund i internationella överenskommelser, för polisen, och att vidta vissa gränsöverskridande åtgärder som innefattar myndig- hetsutövning mot enskilda dels i lagen (2000:343) om internatio- nellt polisiärt samarbete och dels i lagen (2000:1219) om inter- nationellt tullsamarbete. De bakomliggande överenskommelserna är ömsesidiga och ger på motsvarande sätt utländska tjänstemän liknande befogenheter på svenskt territorium. planering och beredskap inför en eventuell terroristattack inbegrips i myndighetens normala samverkan med främst polisen och . har fyra lednings- centraler som är bemannade dygnet runt. Myndigheten är operativt inriktad med hög närvaro till sjöss med fartyg och flyg- plan och har därigenom allmänt sett en hög beredskap. Verksam- heten genomförs som målinriktad patrullering med fartyg och flyg. Även viss landpatrullering genomförs i kustområden. är enligt instruktionen39 central förvaltningsmyndighet för tullfrågor. Förutom att skall uppbära tullar, mervär- desskatt och andra skatter samt avgifter så att en riktig uppbörd kan säkerställas, skall verket övervaka och kontrollera trafiken till och från utlandet så att bestämmelser om in- och utförsel av varor efterlevs (1 §). bedriver viss utrednings- och åklagar- verksamhet i fråga om brott mot bestämmelser om in- och utförsel (2 §). har enligt förordningen (2002:472) om åtgärder för fredstida krishantering och höjd beredskap särskilda uppgifter och ett särskilt ansvar inom samverkansområdena Spridning av allvar- liga smittämnen, giftiga kemikalier och radioaktiva ämnen, Ekono- misk säkerhet samt Skydd, undsättning och vård. 39 Förordningen (1991:1524) med instruktion för . Organisation, planering och förberedelser m.m. inför terroristattacker eller andra likartade extraordinära händelser i Sverige40 Genom utvecklingen och implementeringen av projektet trappan har skapat ett nytt tullsystem. Systemet bygger på partnerskap mellan och ekonomiska operatörer samt en kvalitetssäkring av tullhanteringen ur både kontrollmässiga och administrativa aspekter. Genom risk management har kunnat identifiera vilka företag som utgör en hög risk. Som en konsekvens av detta är det enligt naturligt att erbjuda förenklade rutiner för de företag som anses utgöra en låg risk och därmed uppmuntra deras regelverksefterlevnad. Servicetrappan består av fem steg där kunden väljer vilken nivå av förenklingar och service han önskar åtnjuta i kontakterna med . Systemet bygger på att genom att erbjuda förenklingar skapar ekonomiska incitament att förbättra kvaliteten i tullrutinerna samt ett åtagande att förse med informa- tion som berör smugglingsverksamhet eller annan tullbrottslighet. Det frivilliga avtal ett kvalitetssäkrat företag ingår med består av två delar, ett tillstånd som reglerar den legala delen av import- och exportverksamheten samt ett Memorandum of Under- standing som reglerar förfarande i samband med upptäckt av eller misstanke om exempelvis smugglingsbrott. Servicetrappan baseras på förtroende mellan aktörerna i den internationella logistikkedjan och har därför för Servicetrappans femte steg utvecklat ett särskilt kvalitetssäkringsprogram för den internationella nivån För del har Servicetrappan inneburit möjligheter till en rad omprioriteringar avseende resursallokering. Riskanalys- och underrättelseprocesserna har förstärkts liksom gränsskyddsproces- sen. En kvalitetssäkring innebär en omfattande genomgång av ett företags handelsflöden vilket bl.a. gör att erhåller kun- skap om de risker som uppstår i samband med import och export. kommer att utveckla StairSec, Service- trappans säkerhetsprogram, i samarbete med svenskt näringsliv och relevanta utländska tulladministrationer. Syftet att förenklingar skall kunna erbjudas till legala importörer och exportörer som säkerheten i hela logistikkedjan kan verifieras. Här kommer företagens egna kontrollåtgärder i kombination med 40 Uppgifterna i detta avsnitt bygger i stort på underlag som lämnat till utredning i skrivelse (utredningens dnr 5/02). kontrollverksamhet att leda till handelsförenklingar för svenska företag som väljer att delta i StairSec, liksom avseende steg tre–fem i Servicetrappan. StairSec kommer att täcka in åtgärder för att stär- ka svensk konkurrenskraft, förhindra narkotika- och annan smugg- ling samt säkerställa säkerheten i alla delar av logistikkedjan från producent till slutmottagare. har också initierat ett projekt som syftar till att säker- ställa hela logistikkedjan på i första hand nationell nivå genom att ta fram grunderna för att kunna kvalitetssäkra och certifiera trans- portörer vid sidan av import- och exportföretagen. Projektet bedrivs i samarbete med berörda branschorganisationer och en pilotverksamhet pågår. Ett naturligt nästa steg inom detta initiativ är enligt att utöka certifieringsprocessen kring trans- portörer till att innefatta även säkerhetsfrågor. samarbetar i stor utsträckning med utländska tull- administrationer, både multilateralt och bilateralt. Genom Euro- peiska unionen samarbetar med samtliga medlemsstater och kandidatländer i större eller mindre omfattning. Inom ramarna för har kontakter med över 160 utländska tulladministrationer där framför allt samarbetet med och etable- rats och gått vidare till bilaterala samarbeten. På det internationella steget av Servicetrappan samarbetar Tull- verket framför allt med den nederländska tull- administrationen. Inom ramarna för detta samarbete har utvecklats en standard för internationell certifiering av operatörer, COMpliance PArtnership Customs and Trade (COMPACT). Under den sen- aste utvecklingen av COMPACT har även , , , , , samt deltagit. är enligt instruktionen41 central förvaltningsmyndighet med ett samlat ansvar, sektorsansvar, för den civila luftfarten. Verkets huvuduppgifter är bl.a. att utöva tillsyn över flygsäkerheten för den civila luftfarten samt att ombesörja beredskapsplanläggning för civila flygtransporter (1 §). 41 Förordningen (1988:78) med instruktion för . ansvarar i samråd med för ett nationellt program för förebyggande av brott mot den civila luft- fartens säkerhet (2 § instruktionen). har enligt bilagan till förordningen (2002:472) om åtgärder för fredstida krishantering och höjd beredskap sär- skilda uppgifter och ett särskilt ansvar inom samverkansområdena Transporter samt Skydd, undsättning och vård. Organisation, planering och förberedelser m.m. inför terroristattacker eller andra likartade extraordinära händelser i Sverige42 Dagens skydd är enligt uppbyggt på följande sätt. !Underrättelseverksamhet med syftet att förhindra terrorister att alls nå fram till flygplatser, !luftfartsskyddsåtgärder som förhindrar att terrorister kan nå fram till flygplan och !hantering av terroristsituationer ombord på flygplan. Inom finns ett huvudkontor som består av Luft- fartsinspektionen och de andra enheter som bestämmer (5 § instruktionen). Chefen för ansvarar för och beslutar i sådana frågor om fastställandet av säkerhetsnormer för den civila luftfarten och dess markanordningar som ankommer på samt frågor om tillsyn över efterlevnaden av dessa normer (15 § instruktionen). Enligt internationella krav ska det för luftfartsskyddet i varje stat finnas en myndighet som ansvarar för att utveckla, införa och vidmakthålla ett nationellt säkerhetsprogram. / har denna roll i . Därutöver bedömer Säkerhetspolisen kontinuerligt hotbilden för den civila luftfarten. Säkerhetspolisen rapporterar förändringar i hotbilden till Riks- kriminalpolisen som vid behov samråder med Luftfartsinspek- tionen om eventuella utökade åtgärder. och gör bedömningar av risker för olika typer av angrepp mot den civila luftfarten. Alla berörda aktörer inom luft- farten och berörda lokala polismyndigheter har utarbetade åtgärds- 42 Uppgifterna i detta avsnitt bygger i stort på underlag som lämnat till utredningen i skrivelser () och (utredningens dnr 5/02). planer för de mest relevanta angreppsformerna mot den civila luft- farten. Inom den europeiska samarbetsorganisationen har rekommendationer för olika typer av utökade åtgärder vid förhöjda hot- och risksituationer tagits fram. Även dessa ligger till grund för myndigheternas val av åtgärder. Inom finns ingen organiserad jourtjänst för aktuella personer. Viss tillgänglighet finns emellertid genom frivilliga åtaganden att vara nåbara på mobiltelefoner. Rikskrimi- nalpolisen har en rikskommunikationscentral med passning dygnet runt och med beslutsfattare i organiserad jourtjänst. Berörda perso- ner inom och har ett fortlöpande nära samarbete och en samverkan som vanligtvis är av mycket informell karaktär. För den händelse att en onormal situation, exempelvis en flyg- kapning, inträffar finns alltså förberedelser och riktlinjer framtagna och dessa är väl kända inom flygtransportsystemet. Riktlinjerna beskriver bl.a. de särskilda arbetsformer och arbetsmetoder som skall tillämpas, hur inbördes samverkan skall ske samt hur sam- arbete med utländska myndigheter eller andra organisationer skall ske. Inom finns en modell för ledning inom Luft- fartsverket vid kriser och katastrofer. Modellen innefattar bland annat en definierad rollfördelning mellan lokal nivå (flygplats) och central nivå (koncernledning) i fråga om lägesrapportering. Vid en inträffad olycka av större omfattning på en flygplats skall flygplats- chefen dels leda flygplatsens egen verksamhet, dels snabbt och kontinuerligt lämna lägesrapporter till Luftfartsverkets koncern- ledning. I den centrala ledningens arbete ingår bland annat att på mot- svarande sätt snabbt och kontinuerligt lämna lägesrapport och prognoser till ägaren staten genom . För detta finns en preliminär rutin, nämligen att Centrala Krisledningsgrupp söker en representant för relevant enhet inom . anser sig emeller- tid ha ett behov av att få närmare anvisningar om hur och till vilken kontaktpunkt i som centrala ledning skall vända sig vid exempelvis en inträffad terrorhandling på svensk flygplats. Innehållet i rapporterna och prognoserna avser händelsens påver- kan när det gäller status, tillgänglighet och kapacitet vid berörd flygplats och eventuellt också på systemet av flygplatser i sin helhet i landet. Även om det inom den svenska luftfarten finns myndighets- funktioner som kan verka effektivt i fråga om koordinering och i att fatta beslut, saknas det enligt metoder för att förhindra vissa terroristhandlingar riktade mot flyget. De objekt som har det mest utvecklade skyddet mot sabotage och terrorism är flygplatser och flygplan. Vid sidan av flygplatser och flygplan finns ett stort antal viktiga anläggningar för bland annat flygtrafik- lednings- och navigationsändamål. Dessa anläggningar, vilka huvud- sakligen är friliggande, har olika former av skydd men saknar enligt försvar mot kraftigare former av terroristattacker. Verket menar dock att de i och för sig, med några viktiga undantag, inte som enskilda anläggningar har omedelbar betydelse för möjlig- heten att bedriva luftfart i . I instruktionen för finns särskilda bestämmelser med hänsyn till totalförsvaret m.m. (37-39 §§). Enligt dessa skall , för att säkerställa att totalförsvarets krav beaktas i den fredstida verksamheten, bl.a. samråda med Försvarsmakten, och med övriga berörda totalförsvars- myndigheter (37 §). Vidare skall verket samråda med Statens räddnings- verk i frågor som rör transport av fartligt gods (38 a §). har ett fortlöpande samarbete med luft- fartsmyndigheterna i , , och . Etable- rade samarbetsformer finns också med luftfartsmyndigheterna i de 38 länder som ingår i ECAC samt med . 4.12Statens räddningsverk,44 m.m. är, enligt instruktionen45 för verket och i den mån det inte är en uppgift för någon annan myndighet, central förvaltningsmyndighet för frågor om #räddningstjänst, olycks- och skadeförebyggande åtgärder, sane- ring efter utsläpp av radioaktiva ämnen från en kärnteknisk anläggning samt #landtransporter av farligt gods. är också central förvaltningsmyndighet för frågor om brandfarliga och explosiva varor samt frågor om åtgärder för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga kemikalieolyckor. Av instruktionen framgår vidare att har en rad särskilda uppgifter. Bland dessa kan nämnas att verket skall samordna samhällets verksamhet för olycks- och skadeförebyggan- de åtgärder enligt räddningstjänstlagen (1986:1102) och inom räddningstjänsten, bevaka riskutvecklingen och verka för att åtgär- der vidtas som skyddar befolkningen och förebygger olyckor, svara för utvecklingen av system för varning av befolkningen, samordna planeringen av beredskapen mot kärnenergiolyckor och andra all- varliga olyckor och även kunna, på uppdrag, bistå regeringen vid sådana olyckor. Verket skall upprätthålla en beredskap för bistånd vid katastrofer i andra länder. skall bedriva utbildning för yrkes- och plikt- personal inom räddningstjänsten. Verket skall också kunna erbjuda risk- och säkerhetsutbildningar som tillgodoser behovet av kompe- tens hos kommuner, landsting och statliga myndigheter samt hos organisationer och företag för att kunna hantera störningar i samhällsviktig verksamhet. Verket får även genomföra annan ut- bildning med anknytning till myndighetens uppgifter (2 a § instruk- tionen). har enligt bilagan till förordningen (2002:472) om åtgärder för fredstida krishantering och höjd beredskap sär- skilda uppgifter och ett särskilt ansvar inom samverkansområdena 44Uppgifterna i detta avsnitt bygger i allt väsentligt på underlag som lämnat till utredningen i skrivelse (utredningens dnr 5/02). 45Förordningen (1988:1040) med instruktion för . Spridning av allvarliga smittämnen, giftiga kemikalier och radio- aktiva ämnen samt Skydd, undsättning vård. Samhällets räddningstjänst – organisation, verksamhet och beredskap Med räddningstjänst avses de räddningsinsatser som staten eller kommunerna skall svara för vid olyckshändelser och överhängande fara för olyckshändelser för att hindra eller begränsa skador på människor eller egendom eller i miljön.