sou · GRB3114 · 2004-01-01 00:00:00 — Åklagarväsendet inledde redan i samband med åklagarreformen ett långsiktigt utvecklingsarbete som framför allt resulterade i dramatiskt förkortade genomströmningstider. RÅ uttryckte i årsredovisningen för uppfattningen att de genomsnittliga genomströmningstiderna då hade nått en optimal nivå. Arbetet har innefattat processanalyser och insatser för att förbättra arbetsorganisation och arbetsledning. Verksamhetsstati- stik har i olika former presenterats kvartalsvis och och har gjort det möjligt för enheterna inom organisationen att följa utvecklingen och jämföra sig med varandra. Enligt RÅ har också lönepolitiken inom organisationen stöttat utvecklingen, bl.a. ge- nom att chefernas löner delvis påverkas av det uppnådda resultatet. RÅ har i samverkan med RPS arbetat för att för- korta de totala genomströmningstiderna från brottsanmälan till beslut. Åtgärder som har vidtagits är bl.a. ett nationellt metod- och processtöd samt den s.k. mängdbrottsreformen. Vidare kan nämnas en aktivare förundersökningsledning, ett fördjupat samarbete mel- lan åklagarmyndigheter och polismyndigheter samt regelbundna planeringsmöten mellan kammarledningar och kriminalledningar. För att minska tiden från åklagarnas beslut till tingsrättens dom har åklagarmyndigheter och kamrar inlett ett fördjupat samarbete med tingsrätterna. EBM har primärt uppgiften att svara för ekobrottsbekämpningen i , , , , och Västra Göta- lands län. I övriga län sker ekobrottsbekämpningen inom den övri- ga åklagarorganisationen. De ekobrottsärenden som avslutas inom åklagarorganisationen utgör av det totala antalet ekobrottsärenden inom både EBM och åklagarorganisationen. Enligt RÅ är åklagarorganisationen, de goda resultaten till trots, en överbelastad organisation. Av en av RÅ genomförd arbetsmiljöun- dersökning framgår att av åklagarna regelbundet arbetar övertid och att av åklagarna anger att arbetsbelastningen har ökat . angav av åklagarna att de inte har tillräckligt med tid för att utföra ett professionellt arbete. RÅ pekar vidare på att de resurser som åklagarorganisationen tilldelas räcker för den löpande ärendeverksamheten, men inte längre. För att regeringens särskilda prioriteringar skall få ett reellt genomslag krävs dock enligt RÅ satsningar på kompetens- och me- todutveckling, på särskilda åklagarresurser genom specialisering och på samverkan med olika myndigheter och intresseorganisatio- ner. Regeringens satsningar på t.ex. ett ökat antal poliser och på att höja kvaliteten i den brottsutredande verksamheten beräknas enligt RÅ:s bedömning leda till att inflödet av ärenden till åklagare kom- mer att öka avsevärt . Det finns enligt RÅ ingen möjlighet att med befintliga resurser klara ett ökat ärendein- flöde utan att resultaten för genomströmningstider, balanser och lagföringsandelar försämras. RÅ har för avsikt att fortsätta den inledda satsningen på bekämpningen av mängdbrottsligheten. För att kun- na genomföra reformen med bl.a. specialister på samtliga åklagar- kammare krävs enligt RÅ dock medelstillskott. En tidigare inledd satsning på miljöåklagare har på grund av ett ökat ärendeinflöde visat sig otillräcklig. RÅ har trots detta gett åklagarmyndigheterna mandat att, där det är nödvändigt, överföra åklagarresurser från bl.a. miljöbrottsbekämpningen till bekämpning av andra prioritera- de områden som vålds- och narkotikabrott. Ett skäl att göra en så- dan prioritering är enligt RÅ bl.a. att det i dessa mål ofta förekom- mer frihetsberövanden av misstänkta, vilket gör det tvingande för organisationen att hantera dessa mål före andra. RÅ kommer även att medverka i det arbete som regeringen har inlett mot narkotika- missbruk, bl.a. genom och har fastställt nya riktlinjer för åklagarväsendets bekämpning av s.k. hatbrott. Båda dessa satsningar medför ökade kostnader. Även det interna- arbetet kräver enligt RÅ resurstillskott, t.ex. deltagande från svensk sida i Eurojust, ett samarbetsorgan för åklagare i EU. Inom domstolsväsendet finns de allmänna domstolarna, förvalt- ningsdomstolarna, hyres- och arrendenämnderna, Rättshjälpsmyn- digheten och DV. Vi kommer i det följande att koncentrera fram- ställningen till de allmänna domstolarna. Vid utgången av fanns 72 tingsrätter i landet, med dö- mande verksamhet på 79 orter. Dessutom finns sex hovrätter och . De allmänna domstolarna handlägger brottmål, tvistemål, kon- kurser och vissa ärenden. En tredjedel av tingsrätterna är tillika fas- tighetsdomstolar och handlägger bl.a. mål kring expropriering, fas- tighetsbildning och tomträtt. Dessa domstolar handlägger även mål enligt lagen om grupprättegång. Sju tingsrätter är också sjörätts- domstolar och 24 tingsrätter handlägger även tryckfrihetsmål. är exklusivt forum för bl.a. vissa typer av pa- tentmål. Vid sju tingsrätter handläggs samtliga inskrivningsären- den, dvs. lagfarter och andra ärenden som gäller fastighetsinskriv- ning. Regeringsformen tillförsäkrar domstolarna en självständig ställ- ning. DV:s uppgift är att i administrativt hänseende leda och sam- ordna verksamheten, meddela föreskrifter och allmänna råd samt se till att verksamheten bedrivs effektivt. Verket har även en drivande och stödjande roll i reformarbetet inom domstolsväsendet. fanns 740 anställda ordinarie domare vid de allmän- na domstolarna, en ökning med 57 personer jämfört med . Ökningen motsvarar dock endast 26 årsarbetskrafter. Vidare fanns 405 anställda icke ordinarie domare (assessorer och fiskaler) i de allmänna domstolarna, en minskning med 41 personer jämfört med . Minskningen motsvarar 15 årsarbetskrafter. Antalet anställda notarier vid tingsrätt uppgick till 546 personer, vilket var samma antal som . Övrig personal, mestadels kanslipersonal, i de allmänna domsto- larna uppgick till 1 757 personer, en minskning jämfört med med 158 personer. Minskningen motsvarar 142 årsar- betskrafter. Minskningen beror bl.a. på att bouppteckningsverk- samheten vid tingsrätterna har överförts till skattemyndigheterna och på omorganisationen av inskrivningsväsendet. Bland domstolschefer, ordinarie domare och övrig personal är den största . Vid utgången av var medelåldern för domstolschefer , för ordinarie domare och för övrig personal . Verksamheten inom domstolsväsendet kostade . Den dömande, beslutande och rättsvårdande verksamheten kostade under 3 619 miljoner, varav hänförde sig till de allmänna domstolarna. Vid utgången av fanns 72 tingsrätter i landet, en minskning med sex sedan föregående år. uppgick antalet inkomna mål till tingsrätterna till 129 873 stycken, en ökning jämfört med föregå- ende år. Målökningen är främst att hänföra till övriga brottmål, medan antalet notariebrottmål (dvs. mål av enklare art) minskade. Förklaringen till ökningen av antalet brottmål bör enligt DV i för- sta hand sökas hos agerandet av myndigheterna före domstolarna i rättskedjan, dvs. hos polis- och åklagarmyndigheterna. Det finns med avseende på brottmålen också stora skillnader geografiskt ge- nom att det vid 23 av landets tingsrätter kunde noteras en minsk- ning av brottmålen. Vad gäller det totala antalet inkomna mål kan mot denna bak- grund nämnas att tingsrätterna i , och uppvisade en minskning av antalet inkomna mål med 20, . tingsrätt, och Udde- valla tingsrätt uppvisade en ökning av antalet inkomna mål med 28, . Enligt DV innebär det en särskild begränsning inom domstolsväsendet - med många små en- heter och förändringar i måltillströmningen - att de ordinarie do- marresurserna inte kan flyttas mellan olika domstolar. framhåller verket att målfördelningen mellan domstolarna är låst genom forumreglerna. Enligt DV är det därför inte möjligt att för- dela om resurserna från de domstolar som har större målminsk- ningar till de domstolar som har kraftiga målökningar. Det totala antalet avgjorda mål vid tingsrätterna ökade jämfört med föregående år, en ökning som främst är hänförlig till brottmålen som ökade med knappt 6 pro- Den genomsnittliga förhandlingstiden för brottmål minskade , till och . Målbalanserna varierar kraftigt mellan tingsrätterna. Verksam- hetsmålet för brottmål är att andelen balanserade brottmål i rela- tion till det genomsnittliga antalet inkomna brottmål under de se- naste tre åren skall vara högst . En försämring av tings- rätternas samlade resultat skedde . har resul- tatet dock förbättrats så att balanssituationen är tillbaka på ungefär samma nivå som . DV konstaterar att tingsrätternas resultat för brottmål inte har upp- nått de verksamhetsmål som regeringen har ställt upp för . Medianåldern för avgjorda brottmål minskade från 2,5 . Genomsnittsåldern för avgjorda brottmål uppgick , vilket beror på att det finns ett antal mål med mycket lång omloppstid som höjer genomsnittsåldern men inte påverkar medianåldern i någon högre utsträckning. Andelen brottmål som överklagas från tingsrätt till hovrätt uppgick år , vilket var en ökning jäm- fört med . Andelen brottmål i vilka tingsrättens avgörande har ändrats var , vilket var en minsk- ning jämfört med . Den totala måltillströmningen till hovrätterna ökade , av minskningar. Ökningen, som uppgår till , utgörs i huvudsak av ett ökat antal brottmål. Antalet in- komna brottmål ökade nämligen . Även antalet avgjorda mål ökade . Även här avser ökningen, som uppgick till , i huvudsak brottmål. Anta- let avgjorda brottmål med ökade nämligen . Den totala balansen ökade . Den största ökningen hänför sig till brottmålen med . Genomsnittsåldern för avgjorda brottmål var 5,0 måna- der, vilket var som föregående år. På grund övergången till ett nytt statistiksystem saknas uppgift om medianomloppstiden i hovrätterna. Andelen brottmål i hovrätterna som överklagats till Högsta dom- stolen var . Överklagande- frekvensen har således varit i stort sett oförändrad . Antalet inkomna mål till ökade obetydligt och uppgick till 4 717. har avgjort fler mål än som kommit in. Den utvecklingen bröts , då antalet av- gjorda mål minskade . Antalet balanserade mål har därför ökat. Mediantiden för att avgöra dispensfrågan, dvs. Högsta domsto- lens ställningstagande till om ett mål skall ges prövningstillstånd, är omkring 2 månader. Den genomsnittliga omloppstiden för brott- mål var . DV har inriktat de kommande årens reformarbete på fyra s.k. foku- sområden: generationsväxlingen, det nya verksamhetsstödet , organisationsstrukturen och den administrativa utvecklingen. Fram till och med kommer av de an- ställda inom Domstolsväsendet att ha uppnått . Inom kommer av domstolscheferna, av de ordina- rie domarna och av övrig personal att gå i pension. Be- hovet av rekrytering ökar därmed stadigt . Ett nytt verksamhetsstöd, kommer utvecklingsarbetet med det nya verksam- hetsstödet att slutföras. Efter en pilotdrift i samtliga dom- stolsslag är tanken att skall införas i domstolarna och . Detta beskrivs vidare i avsnitt 3.5.3. Det förändringsarbete som pågår inom domstolarna kräver enligt DV en väl utvecklad domstolsadministration. Den administrativa organisationen bör enligt verket ledas av en chefsadministratör eller motsvarande som under domstolschefen har ett samlat ansvar för domstolens administration inklusive servicefunktioner och IT- verksamhet. För att möjliggöra en sådan organisation krävs enligt DV en viss bärkraft, dvs. en viss storlek på domstolen. Sådan bärkraft skapas genom fortsatta sammanläggningar inom domstolsväsendet samt genom att länsrätter och tingsrätter samlokaliseras och samadmini- streras. Professionell administrativ kompetens kan enligt DV skapas ge- nom rekrytering och utbildning. Rekrytering kan vara nödvändig även om det inte finns någon vakans vid domstolen. Regeringen påbörjade en reform som bl.a. be- rör den yttre tingsrättsorganisationen. Ett led i denna reform är att genom sammanläggningar av tingsrätter skapa större domstolar. har sammanlagt 39 tingsrätter berörts av föränd- ringarna. Av de berörda domstolarna har 24 tingsrätter upphört som självständiga domstolar, även om verksamhet fortfarande be- drivs vid vissa av orterna. Den dömande verksamheten har upphört vid 17 orter. Regeringen har ställt upp ett antal mål för de genomförda för- ändringarna i tingsrättsorganisationen. Dessa mål är att bibehålla tillgängligheten, skapa möjligheter för en stärkt beredningsorgani- sation, säkerställa möjligheterna att rekrytera personal, skapa förut- sättningar för återkommande kompetensutveckling, öka möjlighe- terna att specialisera verksamheten och förbättra den geografiska samordningen med rättsväsendets övriga myndigheter. har ställt sig bakom dessa mål. En utvärdering av de sammanläggningar som genomfördes presenterades i betänkandet Föränd- ringar i tingsrättsorganisationen - en utvärdering av sammanlägg- ningar av tingsrätter 1999-2001 (SOU 2003:5). Utredningen kon- staterade bl.a. att de sammanläggningar som omfattats av utred- ningens uppdrag inte har medfört någon nämnvärd försämring för allmänheten vad gäller tillgängligheten till tingsrätten. Vidare me- nade utredningen att dessa sammanläggningar har skapat bättre förutsättningar för att bl.a. utveckla tingsrätternas arbetsformer och öka personalens kompetens. Sammanläggningarna har också medfört en bättre geografisk samordning med åklagarnas och kri- minalvårdens organisationer. Utredningen framförde kritik bl.a. mot att sammanläggningarna i vissa fall har genomförts inom ett alltför begränsat geografiskt område och att man inte har tagit hänsyn till behovet av mer om- fattande förändringar inom hela regioner. I några av de granskade tingsrätterna bedrivs arbetet efter sammanläggningarna på flera verksamhetsorter, vilket enligt utredningen har skapat problem bl.a. vad gäller arbetsledning, arbetsfördelning och samordning. Utredningen ansåg därför att den organisationsmodellen inte bör användas. Enligt DV är det mycket angeläget att fortsätta det inledda arbe- tet med att skapa större och därmed mindre sårbara enheter. DV har till regeringen lämnat in förslag till ytterligare samman- läggningar av tingsrätter. Domstolsväsendets yttre organisation behandlas också i avsnitt 3.5.2 där bl.a. det nu nämnda förslaget redovisas. KVS är central förvaltningsmyndighet för kriminalvården och är chefsmyndighet för de lokala kriminalvårdsmyndigheterna och för Transporttjänsten. KVS är organiserad i ett huvudkontor och fem regionkontor. Under KVS finns 36 kriminalvårdsmyndigheter. I dessa kan fin- nas häkten (totalt 28 stycken), anstalter (totalt 55 stycken) och frivårdskontor (totalt 43 stycken). Inom kriminalvården verkar även och övervakningsnämnderna. var antalet årsarbetskrafter inom kriminalvården drygt 7 100 personer, en ökning jämfört med före- gående år och jämfört med . Kriminalvården tilldelades ca i anslag för . Verksamheten inom kriminalvården kan delas in i följande tre om- råden: utredning och lagföring, verkställande av påföljd samt övrig verksamhet. Till övrig verksamhet räknas vissa uppdrag utanför det kriminalpolitiska området, t.ex. förvaring och transport av personer som omhändertagits enligt lagen (1988:870) om vård av missbruka- re i vissa fall samt avvisning och utvisning enligt utlänningslagstift- ningen. Verksamhetsgrenen Utredning och lagföring innefattar utförande av personutredningar och verkställande av straffprocessuella fri- hetsberövanden. utfördes omkring 25 200 personutredningar, en ökning med 1 250 jämfört med föregående år och drygt 7 600 fler än . Den genomsnittliga kostnaden för att genomföra en personutredning har minskat , från till . Kriminalvårdens verksamhet avseende straffprocessuella frihets- berövanden omfattar verksamheten vid häkten och inställelser till häktnings- och huvudförhandlingar samt inrikes och utrikestrans- porter av de intagna. Antalet straffprocessuellt frihetsberövade per- soner var i genomsnitt drygt 1 350 personer, en ök- ning jämfört med föregående år. Det genomsnittli- ga platsutnyttjandet vid landets häkten ökade från år . Beläggningsgraden har varierat mellan olika häkten och har vid vissa häkten överstigit . Detta har fått till följd att kriminalvården har tvingats utnyttja bl.a. poli- sens arrestlokaler för placering av häktade, vilket är en sämre miljö för de häktade och medför en ökad belastning på polisorganisatio- nen. Vidare har tillfälliga häktesplatser fått tas i bruk. Den höga beläggningsgraden beror till stor del på ett stort antal verkställig- hetsfall vid häktena. Därtill drabbades fyra häkten av mögelproblem. Kostnaden för de straffprocessuella frihetsberövandena uppgick till , en ökning jämfört med föregående år. För kriminalvården har ställts upp särskilt angivna mål inom verksamhetsgrenarna Utredning och lagföring samt Verkställande av påföljd enligt följande. Kriminalvården skall arbeta för att anstal- ter och häkten skall hållas fria från narkotika och skall motverka drogmissbruket bland dömda. Detta skall ske bl.a. genom att med- verka till att de dömda som har behov av det får tillgång till miss- bruksvård, att vidta väl avvägda kontrollåtgärder för att begränsa införseln av narkotika på anstalter och häkten och att erbjuda de intagna verkställighet i narkotikafria miljöer. För kriminalvården har för beträffande verksamhetsom- råde Utredning och lagföring ställts upp målet att fler brott skall leda till lagföring. När det gäller verksamhetsgrenen Häkte har föl- jande mål ställts upp. Antalet verkställighetsfall skall minska. Inom ramen för den möjlighet som häktesinstitutet medger skall insatserna för att motivera intagna till olika åtgärder för att komma ifrån kriminalitet och droger ha fortsatt hög prioritet. I verksamheten innefattas fängelse, intensivövervakning med elek- tronisk kontroll, villkorlig dom med föreskrift om samhällstjänst, skyddstillsyn, skyddstillsyn med föreskrift om samhällstjänst och skyddstillsyn med föreskrift om kontraktsvård. var antalet intagna i fängelse i genomsnitt 4 121, en ökning jämfört med föregående år och jämfört med . Antalet verkställighetsfall i häkte var i genomsnitt 350, en ökning jämfört med föregående år och jämfört med . Kri- minalvårdens långsiktiga målsättning är att beläggningsgraden vid en anstalt skall vara . var den genomsnitt- liga beläggningsgraden vid slutna anstalter och vid öpp- na anstalter , en ökning jäm- fört med föregående år. Beläggningen har varierat mellan olika an- stalter och vissa anstalter hade en beläggningsgrad om , vilket bl.a. har framvingat dubbelbeläggningar av bostadsrum. Antalet personer som verkställde ett kortare fängelsestraff i form av intensivövervakning med elektronisk kontroll minskade , vilket enligt KVS förmodligen beror på att kortare fängel- sestraff till stor del har kommit att ersättas av andra påföljder, t.ex. villkorlig dom med föreskrift om samhällstjänst. Villkorlig dom med föreskrift om samhällstjänst infördes som påföljd . Antalet klienter uppgick till 800, en ökning med 160 jämfört med föregående år. Antalet dömda till skyddstillsyn uppgick till 5 300, en ökning med 600 klienter jämfört med föregående år. Det genomsnittliga antalet klienter dömda till skyddstillsyn med föreskrift om samhällstjänst uppgick till drygt 1 200, en ökning med 65 jämfört med föregående år. Det genomsnittliga antalet klienter dömda till skyddstillsyn med föreskrift om kontraktsvård uppgick till 1 140, en ökning med omkring 90 jämfört med året innan. För kriminalvården har för ställts upp särskilt angivna mål inom verksamhetsgrenen Verkställande av påföljd enligt föl- jande. -Kriminalvården skall aktivt arbeta för att förhindra att intagna i anstalt planerar och genomför brottsliga aktiviteter i eller från an- stalterna, oavsett om brotten riktar sig mot kriminalvårdens perso- nal, andra intagna eller samhället i övrigt. Detta skall ske bl.a. ge- nom att motverka uppkomsten av och upprätthållandet av krimi- nella nätverk, att sammanställa information med stöd av nya befo- genheter om behandling av personuppgifter och att förebygga och motverka hot och våld mot personalen. -Kriminalvården skall arbeta för att verkställigheten skall främja anpassningen i samhället. Detta skall ske genom att de dömdas in- dividuella behov identifieras och uppmärksammas, att de dömda motiveras att delta i arbete och utbildning samt brotts- och miss- bruksrelaterade program, att programverksamheten följs upp i syf- te att höja kvaliteten och att de dömdas möjligheter att skapa och upprätthålla positiva personliga nätverk utvecklas. -Kriminalvården skall arbeta för att de intagnas förutsättningar att leva ett liv utan kriminalitet efter frigivningen skall förbättras. Det- ta skall ske bl.a. genom att öka insatserna för att förbereda de in- tagna på det personliga planet, att alla som har behov av det erbjuds grundskole- och gymnasieutbildning, att öka de insatser som bidrar till att de intagna har bostad och sysselsättning samt försörjning ordnad vid frigivningen, att verka för att intensivövervakning med elektronisk kontroll används som ett led i frigivningsföreberedel- serna, att verka för att behandling och andra rehabiliterande åtgär- der som inletts under verkställigheten fullföljs och följs upp efter frigivningen och att utveckla samarbetet med andra myndigheter och organisationer. För kriminalvården har för beträffande verksamhetsom- rådet Verkställande av påföljd ställts upp som mål att påföljder skall verkställas på ett säkert, trovärdigt och humant sätt. Vidare att antalet återfall i brott skall minska. Verksamhetsområdet består av tre verksamhetsgrenar; Anstalt, Frivård och transporttjänst. För verksamhetsgrenen Anstalt har ställts uppföljande mål. Anstalternas totala platskapacitet skall utnyttjas effektivt. Insatserna för att utveckla behandlingsplaneringen skall bedrivas med fortsatt hög ambition. Antalet enheter med självförvaltning skall öka. Antalet avvikelser i samband med transporter och bevakade utevis- telser skall minska. För verksamhetsgrenen Frivård har ställt upp följande mål. Personutredningsärendena skall handläggas med fortsatt god kvalitet och skyndsamhet. Insatserna för att utveckla behandlingsplaneringen skall bedrivas med fortsatt hög ambition. För verksamhetsgrenen Transporttjänst har ställts upp som mål att samarbetet med uppdragsgivande myndigheter skall fortsätta att utvecklas i syfte att öka effektiviteten. Särskilt om insatser för en snabbare lagföring Kriminalvården deltar tillsammans med bl.a. polis, åklagarmyndig- heter och domstolar i flera lokala projekt för en snabbare lagföring (se även avsnitt 3.6.1). Vissa av projekten har pågått så länge att de har kommit att bli etablerade samverkansformer. I normalfallet bör kriminalvården enligt gällande regelverk ha en månad på sig att lämna en personutredning eller ett yttrande. Den genomsnittliga handläggningstiden inom ramen för projekt för snabbare lagföring är dock betydligt kortare, omkring och i vissa fall endast . Vid tre kriminalvårdsmyndigheter har en specialisering skett på så sätt att särskilt avdelade personer gör personutredningar i aktuella mål. Sedan beredningen tillsattes har ett stort antal andra utredningar lagt fram förslag som i olika omfattning berör det område som fal- ler inom vårt utredningsuppdrag. Vi vill här särskilt nämna följande utredningar med avseende på de delar av utredningarnas övervä- ganden och förslag som har betydelse för vårt arbete. Domstolarnas register och personuppgiftslagen – En rättslig anpass- ning (SOU 2001:32), delbetänkande från Domstolsdatautredning- en. Utredningen redovisade i delbetänkandet vissa förändringar avseende Regeringsrättens och kammarrätternas målregister samt övrig behandling av personuppgifter vid de allmänna domstolarna, de allmänna förvaltningsdomstolorna samt hyres- och arrende- nämnderna som påverkades av att den dåvarande datalagen (1973:289) upphörde att gälla och ersattes av personuppgiftslagen (1998:204). Mot ökad koncentration – Förändring av polisens arbetsuppgifter (SOU 2001:87), delbetänkande från . I betänkandet förde utredningen resonemang kring en renodling av polisverksamheten.