sou · GRB3120d1 · 2004-01-01 00:00:00 — skall i fall som i första stycket sägs meddela förnyat tillstånd om den nye verksamhetsutövaren upp- fyller de krav som anges i 5 7 §§ eller i föreskrifter meddelade med stöd av denna lag. 13 § Miljödomstolen får på ansökan av tillsyns- eller tillstånds- myndigheten återkalla ett meddelat tillstånd 1.om tillståndet som gäller för verksamheten inte har följts och avvikelsen är av allvarlig art, eller 2.om erforderliga tillstånd enligt eller äldre miljö- lagstiftning saknas. 1 § En verksamhetsutövare som ansökt om tilldelning enligt 17 § skall utan vederlag tilldelas utsläppsrätter enligt vad som föreskrivs i 2 11 §§ för den eller de anläggningar för vilka denne har tillstånd till utsläpp av koldioxid enligt 2 kap. 1 § eller ansökt om sådant tillstånd före . Om verksamhetsutövaren innehar fler än en anläggning skall tilldelningen ske för var och en av anläggningarna. Utan hinder av vad som sägs i första stycket avseende tillstånd skall en verksamhetsutövare som ansöker om tillstånd – utan vederlag tilldelas utsläppsrätter i den mån det totala antalet utsläppsrätter enligt 2 § inte överskrids. 2 § Tilldelningen av utsläppsrätter skall vara grundad på den nationella fördelningsplanen. Den totala årliga tilldelningen av ut- släppsrätter, exklusive tilldelning för nytillträdande anläggningar och för den beräknade ökningen för utsläpp som härrör från icke utbytbara råvaror, får inte överstiga utsläpp motsvarande XX miljoner ton koldioxid. Tilldelningen av utsläppsrätter får för nytillträdande anlägg- ningar och för den beräknade ökningen för utsläpp som härrör från icke utbytbara råvaror uppgå till högst Y miljoner ton koldioxid. Regeringen får utfärda föreskrifter om tilldelningen och om högsta antal utsläppsrätter för nytillträdande anläggningar respek- tive för utsläpp som härrör från icke utbytbara råvaror enligt andra stycket. Utsläppsrätter för utsläpp som härrör från utbytbara bränslen 3 § För en anläggning som var i drift skall till- delningen av utsläppsrätter för utsläpp som härrör från utbytbara bränslen för vart och ett av åren 2005 2007 fastställas till det antal utsläppsrätter som motsvarar ett årligt genomsnittligt utsläpp för anläggningen 2001. 4 § För en anläggning som tagits i drift efter men före skall tilldelningen av utsläppsrätter som avses i 3 § beräknas som ett årligt genomsnitt av utsläppen efter det som anläggningen togs i drift t.o.m. . 5 § Om det föreligger särskilda skäl får ett årligt genomsnittligt utsläpp beräknas än vad som följer av 3 och 4 §§. 6 § Tilldelning av utsläppsrätter får, utan hänsyn till bestämmelser- na i 3 och 4 §§, göras genom att en anläggnings faktiska utsläpp jämförs med de genomsnittliga utsläppen inom respektive sektor eller del av sektor. En sådan jämförelse får göras endast om det finns ett tillförlitligt underlag. Regeringen får meddela föreskrifter om när en jämförelse enligt första stycket skall användas vid tilldelning av utsläppsrätter. 7 § För en anläggning som tagits i drift eller senare skall tilldelningen göras genom att anläggningens utsläpp jämförs med de genomsnittliga utsläppen inom respektive sektor eller del av sektor. Om det för någon sektor eller del av sektor saknas tillförligt underlag för att göra en jämförelse enligt första stycket får rege- ringen meddela föreskrifter om vilken tilldelningsmetod som i stället skall användas. 8 § Om en anläggning som tilldelas utsläppsrätter med tillämpning av 6 7 §§ har ett bättre utsläppsvärde än sektorns eller delsektorns genomsnitt skall anläggningen tilldelas utsläppsrätter som uppgår till anläggningens faktiska utsläpp. Övriga anläggningar erhåller ut- släppsrätter motsvarande sektorns eller delsektorns genomsnittliga utsläpp. Utsläppsrätter för utsläpp som härrör från icke utbytbara råvaror 9 § För en anläggning som släpper ut koldioxid som härrör från icke utbytbara råvaror skall ett årligt genomsnitt av utsläppen bestämmas enligt vad som föreskrivs i 3 8 §§. Om de beräknade utsläppen bedöms öka i för- hållande till det årliga genomsnittet beräknat enligt första stycket skall ökningen läggas till det framräknade årliga genomsnittliga utsläppet. Regeringen får meddela föreskrifter om vilka faktorer som skall ligga till grund för bedömningen av den beräknade ökningen av utsläpp enligt andra stycket. 10 § Om det totala antalet utsläppsrätter som skall tilldelas enligt 3 8 §§ och 9 § första stycket överstiger det totala antalet ut- släppsrätter enligt 2 § första stycket skall antalet utsläppsrätter som tilldelas anläggningar enligt 3 8 §§ och 9 § första stycket justeras proportionellt för var och en av dessa anläggningar så att den totala mängden utsläppsrätter enligt 2 § första stycket inte överskrids. 11§ Om den totala beräknade ökningen för enligt 9 § andra stycket överstiger det högsta antal utsläppsrätter som regeringen fastställt för utsläpp som härrör från icke utbytbara råvaror skall antalet utsläppsrätter som tilldelas enligt 9 § andra stycket justeras proportionellt för var och en av dessa anläggningar så att högsta antalet utsläppsrätter inte överskrids. 12 § En nytillträdande anläggning som erhållit nytt tillstånd till- delas utsläppsrätter genom att anläggningens beräknade utsläpp jämförs med de genomsnittliga utsläppen inom respektive sektor eller del av sektor. Om anläggningens beräknade utsläppsvärde enligt första stycket är bättre än sektorns eller delsektorns genomsnitt skall anlägg- ningen tilldelas utsläppsrätter som uppgår till anläggningens beräk- nade utsläpp. Övriga anläggningar erhåller utsläppsrätter mot- svarande sektorns eller delsektorns genomsnittliga utsläpp. Om det för någon sektor eller del av sektor saknas tillförligt underlag att använda som en jämförelse enligt första stycket får regeringen meddela föreskrifter om vilken tilldelningsmetod som i stället skall användas. 13 § En nytillträdande anläggning som förnyat sitt tillstånd till- delas utsläppsrätter för utsläpp som härrör från icke utbytbara råvaror i förhållande till beräknade sådana utsläpp för tiden från det att tillståndet förnyades och t.o.m. . 14 § Vad som sägs i 11 13 §§ gäller under förutsättning att den totala mängden utsläppsrätter för nytillträdande anläggningar inte överstiger det högsta antal utsläppsrätter som regeringen fastställt för sådana anläggningar. Tilldelning för oundviklig utsläppsökning 15 § Om annan gemenskapsrättslig lagstiftning medför oundvikliga ökningar av koldioxidutsläpp för någon anläggning så skall denna anläggning, oaktat vad som anges i 2 §, tilldelas utsläppsrätter som motsvarar denna ökning. Tilldelning vid force majeure 16 § Om det föreligger omständigheter som är att anse som force majeure kan efter ansökan tillsynsmyndigheten efter att ha hört Europeiska kommissionen tilldela icke överlåtbara utsläppsrätter. 17 § Ansökan om tilldelning av utsläppsrätter görs av verksam- hetsutövaren. Till ansökan skall bifogas ett intyg av verksamhets- utövarens revisor som styrker riktigheten av de uppgifter som läm- nats i ansökan. Ansökningar om tilldelning som avser nytillträdande anlägg- ningar skall behandlas i den ordning de inkommit till tillsyns- myndigheten. Närmare föreskrifter om ansökningsförfarandet meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Beslut om tilldelning m.m. 18 § skall meddela beslut om tilldelning. I beslutet skall anges antalet ut- släppsrätter som tilldelats verksamhetsutövaren och hur dessa skall fördelas mellan dennes anläggningar. Om en ansökan om tillstånd görs – med stöd av 1 § andra stycket skall beslut om tilldelning meddelas så snart det är möjligt. 1 § skall utöva tillsyn över efterlevnaden av denna lag och av de föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. 2 § har rätt att på begäran få de upplysningar och ta del av de handlingar som behövs för tillsynen. En begäran får förenas med vite. 3 § får meddela de förelägganden som behövs för att trygga efterlevnaden av de föreskrifter som omfattas av tillsynen. Ett föreläggande får förenas med vite. 4 § skall på begäran få tillträde till anlägg- ningar som omfattas av denna lag samt lokaler och områden som hör till sådana anläggningar i den utsträckning det behövs för tillsynen. Denna rätt omfattar inte bostäder. skall lämna det biträde som behövs för tillsynen. 5 § Om det finns anledning anta att den som omfattas av tillsynen har begått brott, får denne inte föreläggas vid vite att medverka i utredning av en fråga som har samband med den gärning som brottsmisstanken avser. 1 § Till böter eller fängelse döms den som uppsåtligen 1.lämnar oriktig eller vilseledande uppgift om övervakning och rapportering i en ansökan om tillstånd enligt 2 kap. 2 §, 2.underlåter att göra anmälan enligt 2 kap. 11 eller 12 §, 3.lämnar oriktig eller vilseledande uppgift i en ansökan eller i ett intyg till en ansökan om tilldelning av utsläppsrätter enligt 3 kap. 18 § och därigenom föranleder att ett för stort antal utsläppsrätter tilldelas. Är ett brott som avses i första stycket att anses som grovt, döms till fängelse i högst . I ringa fall döms inte till ansvar. 2 § Till ansvar enligt denna lag döms inte om gärningen är belagd med straff enligt . 3 § Den som har åsidosatt ett vitesföreläggande döms inte till ansvar enligt denna lag för en gärning som omfattas av före- läggandet. 1 § Beslut av tillståndsmyndigheten angående tillstånd enligt 2 kap. överklagas hos miljödomstolen. 2 § Beslut av tillsynsmyndigheten angående tilldelning av utsläpps- rätter enligt 3 kap. överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. 3 § Beslut av tillsynsmyndigheten enligt 4 kap. 2 3 §§ överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. 4 § Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. 5 § I 23 kap. 1 § finns bestämmelser om överklagande av miljödomstolens domar och beslut. 6 § Övriga beslut enligt denna lag får inte överklagas. Denna lag träder i kraft och gäller till och med . lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 2 kap. 3 §, 16 kap. 2 §, 22 kap. 25 § och 26 kap. 1 § skall ha följande lydelse. Alla som bedriver eller avser att bedriva en verksamhet eller vidta en åtgärd skall utföra de skyddsåtgärder, iaktta de begränsningar och vidta försiktighetsmått i övrigt som behövs för att förebygga, hindra eller motverka att verksamheten eller åtgärden medför skada eller olägenhet för människors hälsa eller miljö. I samma syfte skall vid yrkesmässig verksamhet användas bästa möjliga teknik. Dessa försiktighetsmått skall vidtas så snart det finns skäl att anta att en verksamhet eller åtgärd kan medföra skada eller olägen- het för människors hälsa eller miljön. Vad som sägs i första stycket sista meningen om att det vid yrkesmässig verksamhet skall an- vändas bästa möjliga teknik gäller i fråga om utsläpp av koldioxid inte för verksamhet som omfattas av lagen (2004:xx) om tillstånd till utsläpp av koldioxid och tilldelning av utsläppsrätter. Tillstånd, godkännande eller dispens enligt balken eller enligt föreskrifter meddelade med stöd av balken, får lämnas för begrän- sad tid. Regeringen får meddela ytterligare föreskrifter om sådan tidsbegränsning. Tillstånd, godkännande eller dispens enligt balken eller enligt föreskrifter meddelade med stöd av balken, får förenas med villkor. För verksamhet som omfattas av lagen (2004:xx) om tillstånd till utsläpp av koldioxid och till- delning av utsläppsrätter får villkor enligt första stycket inte avse gränsvärden för utsläpp av koldioxid och inte heller gräns- värden eller liknande begräns- ningar för användning av fossila bränslen som inte har betydande lokal påverkan. Bestämmelser om vilka mål som är ansökningsmål finns i 21 kap. 1 § och bestämmelser om vad en ansökan i ett ansökningsmål skall innehålla finns i 22 kap. 1 §. Regeringen får meddela föreskrifter om vad en ansökan i ett ärende skall innehålla. En dom som innebär att tillstånd lämnas till en verksamhet skall i förekommande fall innehålla bestämmelser om 1.den tid som tillståndet skall gälla, 2.verksamhetens ändamål, läge, omfattning, säkerhet och tek- niska utformning i övrigt, 3.tillsyn, besiktning och kontroll såsom utsläppskontroll med angivande av mätmetod, mätfrekvens och utvärderingsmetod, 4.skyldighet att betala ersättning eller att utföra skadeföre- byggande åtgärder samt hur betalningen skall ske, 5.skyldighet att betala avgifter, 6.de villkor om utsläpp, begränsningsvärden och bästa möjliga teknik som behövs för att hindra eller begränsa skadlig påverkan på grund av föroreningar samt de övriga villkor som behövs för att förhindra skada på eller olägenhet för omgivningen, 7.de villkor som behövs avseende hanteringen i verksamheten av kemiska produkter om hanteringen kan medföra olägenheter för den yttre miljön, 8.de villkor som behövs om avfallshantering och återvinning och återanvändning om hanteringen, återvinningen eller återanvänd- ningen kan medföra olägenheter för den yttre miljön, 9.de villkor som behövs med avseende på hushållningen med mark, vatten och andra naturresurser, 10.de villkor som behövs med avseende på efterbehandling och ställande av säkerhet, 11.de villkor som behövs för att förebygga allvarliga kemikalie- olyckor och begränsa följderna av dem för människors hälsa och miljön, 12.den tid inom vilken anspråk i anledning av oförutsedda skador får framställas, 13.den förlust av vatten eller annat som tillståndshavare enligt 31 kap. 22 och 23 §§ är skyldig att underkasta sig utan ersättning, och Avser tillståndet arbeten för vattenverksamhet, skall i domen anges den tid inom vilken arbetena skall vara utförda. Tiden får sättas till högst . Den tid inom vilken igångsättandet av miljö- farlig verksamhet skall ha skett skall anges. Miljödomstolen får överlåta åt tillsynsmyndighet att fastställa villkor av mindre betydelse. Ytterligare bestämmelser om vad en dom i mål om vatten- verksamhet och vattenanläggningar skall innehålla finns i 7 kap. 6 § lagen (1998:812) med särskilda bestämmelser om vattenverk- samhet. För verksamhet som omfattas av lagen (2004:xx) om tillstånd till utsläpp av koldioxid och till- delning av utsläppsrätter får villkor enligt första eller andra stycket inte avse gränsvärden för utsläpp av koldioxid och inte heller gräns- värden eller liknande begränsningar för användning av fossila bränslen som inte har betydande lokal på- verkan. Tillsynen skall säkerställa syftet med denna balk och föreskrifter som har meddelats med stöd av balken. skall för detta ändamål i nödvändig ut- sträckning kontrollera efterlevnaden av samt före- skrifter, domar och andra beslut som har meddelats med stöd av balken samt vidta de åtgärder som behövs för att åstadkomma I fråga om miljöfarlig verksamhet eller vattenverk- samhet som omfattas av tillstånd skall tillsynsmyndigheten även fortlöpande bedöma om villkoren är tillräckliga. Vad som sägs i andra stycket gäller inte tillsyn av verksamhet som omfattas av lagen (2004:xx) om tillstånd till utsläpp av koldioxid och tilldelning av utsläppsrätter i fråga om utsläpp av koldioxid. skall dessutom, genom rådgivning, infor- mation och liknande verksamhet skapa förutsättningar för att balkens ändamål skall kunna tillgodoses. Denna lag träder i kraft . Villkor som meddelats med stöd av eller äldre miljö- lagstiftning vad avser gränsvärden för utsläpp av koldioxid och gränsvärden eller liknande begränsningar för användning av fossila bränslen som inte har betydande lokal påverkan upphör att gälla för verksamhet som omfattas av lagen (2004:xx) om tillstånd till utsläpp av koldioxid och tilldelning av utsläppsrätter. I detta kapitel beskrivs delbetänkandets syfte och inriktning (1.1), utredningens uppdrag (1.2), utredningsarbetets upplägg och genomförande (1.3) samt betänkandets disposition (1.4). 1.1Delbetänkandets syfte och inriktning publicerade Europeiska kommissionen ett förslag till och rådets direktiv om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemenskapen.1 enades om en gemensam stånd- punkt angående direktivets innehåll. Europeiska Unionens Råd antog efter andra läsningen i parlamentet ett direktiv om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser . Formellt beslut om direktivet fattades efter språklig granskning den 13 oktober 2003.2 Handelssystemet är ett av de styrmedel som skall användas för att EU skall uppfylla sitt åtagande i Kyoto- protokollet. Handel med utsläppsrätter bygger på att ett tak sätts för hur stora de totala utsläppen får vara under t.ex. för de anlägg- ningar inom en viss region som omfattas av systemet. Detta be- tyder emellertid inte att ett tak sätts för utsläppen från enskilda anläggningar. Varje anläggning som omfattas av systemet tilldelas ett visst antal överlåtbara utsläppsrätter. En utsläppsrätt ger innehavaren rätten att släppa ut ett ton koldioxidekvivalenter . Summan av tilldelade utsläppsrätter motsvarar taket för hur stora de totala utsläppen får vara. Det ställs sedan ett 1Förslag till och Rådets direktiv om ett system för handel med ut- släppsrätter för växthusgas inom gemenskapen och om ändring av rådets direktiv /61/EG (KOM(2001) 581 slutlig). 2Europaparlamentets och Rådets direktiv /87/EG av om ett sys- tem för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemenskapen och om ändring av rådets direktiv /61/EG. (EGT L 275, 25.10.2003). krav på att de anläggningar som omfattas av handelssystemet vid en viss angiven tidpunkt skall kunna visa upp ett innehav av utsläpps- rätter som motsvarar anläggningens faktiska utsläpp. Företag med höga kostnader för att göra utsläppsminskningar kommer att köpa utsläppsrätter, vilka utbjuds på en marknad av företag med låga kostnader för att minska utsläppen. Enligt EG-direktivet (hädanefter ofta benämnt handelsdirek- tivet) skall ett system för handel med utsläppsrätter införas inom EU från . Handel med utsläppsrätter kan ske mellan verksamhetsutövare i olika länder och mellan verksam- hetsutövare inom ett land. Systemet kommer att omfatta olika perioder, av vilka den första (åren 2005 2007) delvis är tänkt som en läroperiod. Inledningsvis skall handelssystemet endast avse ut- släpp av koldioxid, och omfatta anläggningar inom energiintensiv industri (produktion och bearbetning av järnmetaller, mineral- industrin, pappers-, papp- och pappersmassaindustrin) och för- bränningsanläggningar över en viss effektnivå inom kraft- och värmeproduktion. I kommer den handlande sektorn att omfatta ca 400 450 anläggningar. Fördelningen av utsläppsrätter mellan anläggningarna skall bygga på en nationell fördelningsplan som medlemsstaten skall utveckla, i enlighet med kriterier som framgår av bilaga III i direktivet. har tidigare analyserat vilka principer som bör ligga till grund för fördelningen av utsläppsrätter och hur den nationella fördelningsplanen bör utformas för svensk del inför det EU-omfattande system för handel med utsläppsrätter som skall införas från . Delegationen redovisade sina ställningstaganden kring detta i delbetänkandet Handla för bättre klimat (SOU 2003:60). SOU 2003:60 var i huvudsak ett principbetänkande, och delega- tionen konstaterade också att en mängd detaljfrågor återstod att lösa för svensk del i det fortsatta genomförandet av handels- direktivet. Syftet med det nu föreliggande delbetänkandet är att, som ett led i det fortsatta genomförandet av handelsdirektivet, lämna förslag till författningar som är tänkta att för svenskt vidkommande regle- ra delar av det kommande utsläppshandelssystemet. Som kommer att framgå närmare av kapitel 3 genomförs han- delsdirektivet i tre etapper. Den första etappen omfattar för- beredelserna innan handeln kan komma igång, främst frågor om tillstånd till utsläpp av koldioxid och tilldelning av utsläppsrätter. Den andra etappen avser frågor i anslutning till att systemet är i drift 2007, t.ex. frågor kring kontroll och rapportering. Den tredje etappen avser utvecklingen på , framför allt den nästkommande perioden 2012 (tillika Kyotoprotokollets första s.k. åtagandeperiod). De författ- ningsförslag som lämnas i föreliggande delbetänkande handlar i huvudsak om den första av dessa etapper. Delegationen har valt att i det nu föreliggande delbetänkandet inte göra någon utförlig beskrivning av sådant som utredningens direktiv, klimatpolitikens utveckling, handelsdirektivets innehåll m.m., utöver vad som är nödvändigt för den direkta förståelsen av de analyser och förslag som redovisas. För mer utförliga uppgifter kring sådana aspekter hänvisar delegationen istället till SOU 2003:60. 1.2Utredningens uppdrag enligt direktiven Klimatkonventionens tredje partsmöte hölls i Kyoto i . Mötet resulterade i Kyotoprotokollet som under- tecknades av 84 länder, däribland . Enligt protokollet åtar sig industriländerna att minska sina utsläpp av växthusgaser med som ett genomsnitt under den första åtagande- perioden 2012 jämfört med nivå. I Kyotoprotokollet ingår tre s.k. flexibla mekanismer, vilka är viktiga för att uppnå den kostnadseffektivitet som klimatkonventionen betonar: Handel med utsläppsrätter, som innebär överlåtelser av utsläpps- utrymme eller delar av åtaganden mellan länder och inom ett land utan att överlåtelsen knyts till något visst konkret projekt. Gemensamt genomförande, som innebär att en överenskom- melse görs mellan två länder med utsläppsåtaganden i Kyoto- protokollet. Det ena landet investerar i ett projekt i det andra landet som resulterar i utsläppsminskningar som helt eller del- vis kan krediteras investerarlandet. Mekanismen för ren utveckling, som liknar gemensamt genom- förande men avser projekt som genomförs i ett utvecklingsland utan något kvantitativt åtagande i Kyotoprotokollet. Denna mekanism skall även bidra till en hållbar utveckling i värd- landet. Enligt (dir. 2001:56) skall delega- tionen utarbeta ett förslag till ett svenskt system och ett regelverk för Kyotoprotokollets flexibla mekanismer. Direktiven, som åter- ges i sin helhet i bilaga 1, är omfattande avseende såväl antal arbetsuppgifter som angivna utgångspunkter för arbetet. I korthet anger de dock att delegationen beträffande handel med utsläpps- rätter skall utarbeta ett förslag till ett svenskt system samt ett regelverk där det framgår: vilka utsläppskällor som skall omfattas av kvotplikt (dvs. skyl- dighet att inneha utsläppsrätt motsvarande de egna utsläppen), kvotplikten skall inträda, vilket utsläppstak som skall gälla för aktörerna i handelssyste- met, hur tilldelning och utformning av utsläppsrätter skall ske, om och i så fall under vilka omständigheter staten skall ha möjlighet att dra in, upphäva eller ändra utsläppsrätten, hur mätning, rapportering och kontroll skall ske i handels- systemet, vilka påföljder som skall bli aktuella vid brott mot kvotplikt, och hur de projektbaserade mekanismerna (dvs. gemensamt genom- förande och mekanismen för ren utveckling) skall inkluderas i handelssystemet. Enligt direktiven skall regelverket tas fram med sikte på att kvot- plikt skall träda i kraft tidigast och . Utöver att utarbeta ett svenskt system för handel med utsläppsrätter skall delegationen också yttra sig över Statens energimyndighets förslag till klimatprojekt på klimatområdet fram t.o.m. . 1.3Utredningsarbetets upplägg och genomförande Utredningens direktiv antogs . Av olika skäl kom dock utredningsarbetet inte att inledas . Där- emellan, , hade emellertid Europeiska kommissionen presenterat sitt förslag till direktiv för handel med utsläppsrätter inom gemenskapen, vilket delvis förändrade förutsättningarna för utredningens genomförande. Innehållet i direktivförslaget angav nämligen i flera väsentliga avseenden andra utgångspunkter för införandet av ett system för handel med utsläppsrätter än vad som angivits i , t.ex.: Handelsdirektivet bygger på en s.k. nedströmsansats, dvs. att systemet skall utgå från de anläggningar där utsläppen sker. talar däremot i första hand om en uppströmsansats, dvs. att kvotplikten läggs vid produk- tionen, importen eller distributionen av den insatsvara som leder till utsläpp.