sou · GRB349d2 · 2004-01-01 00:00:00 — I organiserad form för många barn påverkas dock både ursprungslandet och mottagarlandet. Sett ur akademisk synvinkel finns ett forskningsfält för många discipliner: juridik, sociologi, psykologi, medicin, socialantropologi, statsvetenskap, pedagogik m.m. anordnade en liknande konferens . I , informerar, som sänds ut till social- sekreterare som arbetar med hemutredningar och till auktoriserade sammanslutningar, redovisas ofta artiklar om aktuell forskning. Vidare anordnar kurser för socialsekreterare och andra yrkesgrupper som kommer i kontakt med adopterade. Vid dessa kurser redovisas vanligen aktuell forskning och nya rön inom adoptionsområdet. Vi har från många enskilda och olika organisationer, fått påpekanden om bristen på strukturerad forskning och kunskaps- utveckling inom området. Även förslag på tänkbara lösningar har lämnats till oss. Vi anordnade en hearing för att vid ett och samma tillfälle få presenterat viktiga svenska forskningsresultat rörande internationell adoption. Till hearingen var några aktiva svenska forskare inbjudna för att presentera sina resultat. Därutöver skulle forskarna lämna konkreta förslag till förbättringar, särskilt när det gäller stöd och hjälp till adopterade och adoptivföräldrar. Övriga inbjudna till hearingen var , , , , , de auktoriserade sammanslutningarna, adopterades och adoptivföräldrars intresse- organisationer och olika professionella inom adoptionsområdet. Sammanfattning av hearingen finns i bilaga 6. Flertalet av dem som deltog i hearingen framhöll behovet av ett nationellt för adoptionsanknutna frågor. Det fanns dock inte någon enighet om vad ett sådant centrum bör innehålla. En vanligt förekommande ståndpunkt var att handledning och stöd till professionella i enskilda ärenden borde ges vid ett sådant centrum. Det framhölls att det är viktigt att noga tänka igenom syftet med ett nationellt centrum, så att det arbete som görs verkligen kommer de adopterade och deras familjer till del. På hearingen framkom även att nationellt adopterades och fosterhemsplacerades situation i långa stycken är jämförbar med de internationellt adopterades. Även på dessa områden saknas sammanhållen forskning och kunskapsutveckling. Ett nationellt forsknings- och för adoptionsfrågor skulle kunna vidgas till att omfatta även dessa grupper. Vi besökte , för att ta del av nederländsk forskning och för att studera hur har organiserat adoptionsforskningen. finns det i en professur i adoptionsvetenskap. Till att börja med fanns professuren vid , men den finns vid , där ett särskilt har bildats. Initiativet till att inrätta professuren kom från adoptionsorganisationerna, som också bidrog med ekonomiska medel. Organisationerna ger alltjämt ekonomiskt stöd till professuren. Vid finns stiftelsen (). Stiftelsen är en sammanslutning av adoptions- organisationerna och . ADOC bildades med ekonomiskt bidrag från bl.a. centralmyndigheten. finansieras verksamheten dels med pengar från adoptionsorganisationerna, dels med projektpengar, som söks från olika håll. ADOC:s uppgifter är att fästa uppmärksamhet på sådana adoptionsfrågor där forskning är nödvändig, att stimulera och koordinera forskning och att agera länk mellan adoptionsområdet och forskarvärlden. Beslut om forskningsprojekt fattas i samförstånd mellan ADOC och forskningsledningen för Adoptionscentrumet. Arbetet vid ADOC leds av en professor, som till sitt stöd har en styrelse med representanter för adopterades organisationer och auktoriserade sammanslutningar, en organisation som förefaller ha skapat förutsättningar för en fruktbar dialog kring verksamhetens inriktning. ADOC har i en serie rapporter tagit fram ny kunskap om bl.a. det tidiga samspelet i adoptivfamiljer och samhällets stöd till adoptivfamiljer efter adoption. Denna nya kunskap har direkt kunna användas för att förbättra det tidiga stödet till adoptivfamiljer i . Synen på adoptivfamiljen håller på att förändras. En växande grupp vuxna adopterade förmedlar att adoptionen kan innebära svårig- heter för den adopterade. Personer som har stor kunskap om adoption uppger numera ofta att adoptivföräldraskap delvis är något annat än biologiskt föräldraskap, och att adoptivfamiljen kan ses som en familj med särskilda behov. En stor del av den forskning som har gjorts rörande internationell adoption har varit inriktad på att identifiera problem. Det finns forskning som visar att adopterade är 2–3 gånger överrepresenterade i kliniska material inom barn- och ungdomspsykiatri, psykiatri samt i social dygnsvård. Det har visats att förekomsten av negativa upplevelser (misshandel, undernäring, vanvård, känslomässig och intellektuell deprivation) före adoptionen snarare än ankomståldern i sig har starkt samband med hur den adopterades liv utvecklas. Skolproblem bottnar ofta i språksvårigheter. Adopterade kan vidare ha svårigheter i identitetsutvecklingen. Vi ser forskningens inriktning som en del av problembilden. Det är mycket angeläget att forskning, inriktad på hur de problem som finns kan förebyggas och behandlas på bästa sätt, kommer till stånd. Ett annat viktigt forskningsområde är vad en utredning av dem eller den som vill adoptera bör innehålla, för att adoptivbarnet skall få så goda förutsättningar som möjligt. Det är vidare angeläget att samhället kan möta de särskilda behov som finns i anledning av adoptionen och för det krävs en ökad kunskap om adoption bland alla dem som möter adopterade och deras föräldrar. Staten har inte prioriterat forskning och kunskaps- utveckling på adoptionsområdet. Detta är inte acceptabelt när det handlar om organiserad förflyttning av barn från utlandet till . Om även i fortsättningen skall ha en internationell adoptionsverksamhet, är det nödvändigt att staten prioriterar dessa frågor. 12.2.2Statens ansvar för forskning och kunskapsutveckling Staten accepterar och legitimerar internationella adoptioner. Staten har då också ett ansvar för att följa upp hur internationella adoptioner påverkar de adopterade och deras familjer. års forskningsresultat och de adopterades egna berättelser om hur det är att leva med adoptionen ger anledning till eftertanke. Kontinuerlig uppföljning och utvärdering av adoptionsverk- samheten borde vara en självklarhet. Det är enligt vår mening nödvändigt att staten tar ett tydligt ansvar för att forskning och kunskapsutveckling sker. Staten måste ta ansvar för att inventera vilken forskning som finns och vilken forskning som bör prioriteras och också stimulera att nödvändig forskning genomförs. Staten bör också ta ansvar för att befintlig forskning ställs samman och att forskningsresultat görs lätt tillgängliga för dem som i sitt dagliga arbete möter adopterade och deras familjer. Internationell adoption är en verksamhet som fortlöpande måste utvärderas. Att staten tar ett tydligt ansvar för uppföljning av de adopterades situation i , är ytterligare en åtgärd som tillgodoser vad påtalade . 12.2.3Utredningens förslag – nationellt forsknings- och För att få ett samlat grepp om forskning och kunskapsutveckling på adoptionsområdet, föreslår vi att ett nationellt centrum för forsknings- och kunskapsutveckling inom det internationella adoptionsområdet inrättas. Det är angeläget att centrumet prioriterar forskning som kan tillämpas i kommuners och landstings konkreta arbete med utlandsadopterade och deras familjer. För att skapa förutsättningar för detta fordras en ändamålsenlig organisation. Det holländska forskningscentrumet ADOC kan i detta avseende ses som ett intressant exempel. Centrumets arbetsuppgifter kan enligt vår mening vara följande. Hålla kontakt med adoptionsfältet för att fånga upp forskningsbehov, hålla sig à jour med internationell forskning, stimulera och koordinera forskning, besluta om och genomföra olika forskningsprojekt, arbeta med kvalificerade utvärderingar av olika behandlings- insatser, ansvara för registrering och systematisering av resultat, samarbeta med lokala och regionala forsknings- och utvecklingsenheter inom landsting och kommun och andra vetenskapliga miljöer som arbetar med närliggande frågor, ansvara för att nya resultat görs tillgängliga för adoptionsfältet genom seminarier, konferenser, utbildningspaket och skrift- sammanställning, verka i nära samarbete med myndigheter och institutioner inom området, och fungera som kunskapsbank för kommunernas adoptions- anknutna verksamhet och de samverkansformer som utvecklas. Rådgivning i enskilda ärenden Som framgår ovan anser vi att centrumet inte skall tillhandahålla handledning och rådgivning i enskilda ärenden. De arbetsuppgifter som vi föreslår för centrumet bygger dock på att regionala adoptionsrådgivningar bildas, se kap. 11. De regionala adoptions- rådgivningarna skall bl.a. ge stöd och hjälp till enskilda efter en adoption och också förmedla kunskap om adoption till olika professionella grupper i regionen. Vi anser att det är viktigt att enskildas behov av stöd kan tillgodoses på regional nivå, dels av geografiska skäl, dels för att det är angeläget att kunskap om adoption finns i hela landet. Att skapa nätverk kring adoptions- anknutna frågor blir också mer hanterligt på en regional nivå. I det fall en central rådgivning skulle skapas finns, enligt vår uppfattning, en uppenbar risk för att professionella på det lokala och regionala planet inte utvecklar den kompetens som behövs på området. Ett av de viktigare skälen för att inte skapa en exklusiv råd- givningsverksamhet för den här gruppen är dock att adopterade och deras föräldrar, precis som alla andra olika grupper med särskild problematik, skall erbjudas kvalificerad hjälp inom den ordinarie hjälpapparaten. Det är av såväl resursskäl som rättviseskäl inte rimligt att en viss grupp skall erbjudas särskild rådgivning på nationell nivå. Det finns enligt vår mening också en risk för att ett centrum, som har i uppgift att både stimulera och genomföra forskning och att fungera som rådgivningsorgan i enskilda ärenden, förlorar i tydlighet och effektivitet. Ett nationellt forsknings- och kan organiseras på olika sätt. Ett sådant centrum bör, för att få dignitet och legitimitet, knytas till en vetenskaplig miljö där tvärvetenskaplig forskning och kunskapsutveckling kan ske, och där en dialog med klinisk verksamhet möjliggörs. Det är viktigt att adopterade själva får komma till tals, så att adopterades situation inte enbart beskrivs av adoptivföräldrar och professionella. Det är lämpligt med någon form av styrgrupp där olika aktörer från adoptionsfältet är representerade. Gruppen skall bl.a. medverka i att definiera forskningsbehovet. Vi har haft kontakt med olika tänkbara aktörer, hos vilka ett nationellt forsknings- och för adoptionsfrågor skulle kunna inrättas. Ett centrum kan med fördel inordnas i en redan befintlig verksamhet. Exempel på några sådana aktörer ges nedan. IPM är ett nationellt forskningscentrum för kunskap om stress och psykosocial hälsa. IPM inrättades 1981 som myndighet under och har till uppgift att värdera, utveckla och sprida kunskap om psykosociala och psykosomatiska aspekter på olika hälso- och sjukdomsprocesser. Inom området sociala miljöer och hälsa finns bl.a. delområdena barn och trauma, invandrare och flyktingar och utbrändhet. Inom området barn och trauma finns delområdena alternativ tillblivelse (adoption och konstgjord befruktning), sexuella övergrepp och psykologiska effekter efter medicinska ingrepp. Ett nytt delområde kommer snart att starta med inriktning mot barns livsmiljöer. Forskningen är tvärvetenskaplig och innefattar både experimentella studier i laboratoriemiljö och studier under fält- förhållanden samt epidemiologiska kartläggningar. Utöver forsk- ning ingår också dokumentation, utbildning, rådgivning och information till olika myndigheter, kommuner, landsting och företag, massmedia samt arbetsmarknadens parter. Forskningen inom IPM sker i samarbete med Avdelningen för stressforskning vid , som också är WHO:s psykosociala samarbetscentrum och Nationellt centrum för Suicidforskning och prevention av psykisk ohälsa vid . Mer information finns på hemsidan . Inom för utvecklings- och klinisk psykologi, bedrivs i första hand utvecklingspsykologisk samt barn- och vuxenklinisk forskning. Forskningen är av såväl teoretisk som praktisk art och rör t.ex. uppfostringsmönster hos föräldrar, förskolebarn som far illa, stabilitet och förändring i barns och ungdomars utveckling, datoriserad läsinlärning för kommunika- tionshandikappade barn och språkets betydelse i psykoterapi- processen. Inom gruppens ram finns två terapimottagningar, där viss forskning bedrivs. Mer information finns på hemsidan . ser barnets utveckling i ett livsloppsperspektiv. Händelser i barns levnad studeras longitudinellt eller som s.k. snittstudier, antingen utifrån ett individ- eller grupperspektiv. Exempel på ett par forskningslinjer ges nedan. En av de grundläggande teorierna inom utvecklingspsykologin är anknytningsteori, som beskriver hur förmågan att uppleva trygghet i relationer grundläggs i den tidiga kontakten mellan föräldrar och barn. Utifrån de tidiga samspelserfarenheterna formar individen föreställningar om sig själv och andra, föreställningar som ligger till grund för individens sociala beteende under barndomen men som också påverkar individens vuxna relationer och eget föräldraskap. var anknytningsforskningen fokuserad på den tidiga barndomen men anknytningsbegreppet har utvidgats och inne- håller nu även anknytningsbeteende i vuxenlivet. En forskargrupp arbetar med problematiken kring adult attachment. Föreställningar om föräldraskap och dess påverkan på barnet/individen är en annan gren av avdelningens forskning. Forskning pågår även om hur tidiga interventioner kan stödja föräldraskapet när barnet föds mycket för tidigt eller när barnet föds med Downs syndrom. I båda dessa fall skiljer sig barnet från det förväntade önskade barnet och barnets bidrag till anknyt- ningsprocessen är annorlunda än när ett friskt fullgånget barn föds. Mer information finns på hemsidan . Avdelningen för barn- och ungdomspsykiatri, Avdelningen ligger under storinstitutionen (obstetrisk- gynekologisk/pediatrisk, och urologisk) vid Medicinska fakulteten. Vid avdelningen bedrivs forskning som i huvudsak fokuserar på olika grupper av barn som far illa eller riskerar att fara illa och därmed utveckla tecken på psykisk ohälsa. Möjliga områden för forskning är barn som växer upp i familjer med psykisk ohälsa eller missbruk, barn som utsatts för misshandel och/eller sexuella övergrepp, barn och ungdomar som förövare av sexuella övergreppshandlingar, utanförskap och mobbning hos barn med funktionsnedsättningar och handikapp, samband mellan tidig och/eller långvarig stress och dess betydelse för utvecklingen av psykosomatisk och psykisk ohälsa, förståelse för utveckling av posttraumatiskt stressyndrom och dissociation. Vid avdelningen har tidigare bedrivits forskning om adoptiv- barns situation och hälsa. Denna tradition skulle kunna tas upp och föras vidare. Företrädare för avdelningen framhåller att centrumbildning kan ske i samverkan med i och vid . Mer information finns på hemsidan . Forskningen vid Tema Barn rör sig mellan ett studium av barn och studiet av barndom. Det handlar om hur barn tolkar, förstår och kommunicerar sin erfarenhet och det handlar om hur barndom avgränsas och ges en utformning i olika kulturer och i olika historiska perioder. Utgångspunkten är i båda fallen en strävan efter ett barnperspektiv och ett viktigt mål är att knyta samman kunskaper på individnivå med kunskaper på samhällsnivå. Forskningen vid Tema Barn är organiserad i olika områden: barndomens historiska förändring , socialisation i olika kulturer, barns världsbild och kulturella beredskap samt samtalskulturer och barns kommunikationsmönster. Studier av dessa fenomen bedrivs med tvärvetenskapliga ansatser. Mer information finns på hemsidan . kommun planerar att tillsammans med och Rädda barnen bygga upp ett nationellt barnrättscentrum. Centrumet skall drivas som en ideell förening. Uppgifterna skall vara att utifrån utveckla kunskap, kompetens och metoder som bidrar till att konventionen får ett brett genomslag. Centrumet skall ta hand om forskning, men också initiera forskning inom området. Centrumet avser att ha ett visst samarbete med . planerar att utifrån en tvärvetenskaplig bas tillskapa en ny magisterutbildning i mänskliga rättigheter och barnrätt. Centrumet planerar att ha kontakt med forsknings- centrum i och också med universiteten i och . Kansliet kommer till att börja med ha 4–5 tjänster och ekonomiska medel kommer bl.a. att sökas från Allmänna arvsfonden. Tillhandahållande av utbildning skall ge intäkter. Arbetet förväntas komma i gång . CEIFO – vid Samhällsveten- skapliga fakulteten, Centrumets forskningsverksamhet omfattar praktiskt taget alla aspekter av internationell migration och det mångkulturella samhället. Etnicitet, främlingsfientlighet och rasism, relationer mellan etniska grupper, integration och segregering, etnisk diskriminering, nationalitet och nationalism, nynazism och antisemitism samt migrations- och flyktingpolitik är några av de frågor som står i fokus för forskningen. Inom centrumet finns en utpräglat tvärvetenskaplig profil men en avsaknad av koppling till socialt arbete och hälso- och sjukvård. Mer information finns på hemsidan . Samordning med annat nationellt centrum Vi vill lyfta fram möjligheten till samordning av ett nationellt forsknings- och inom det internationella adoptionsområdet med centrum inom närliggande områden. skall, enligt prop. 2002/03:53 Stärkt skydd för barn i utsatta situationer m.m. (s. 55), få i uppdrag att utreda förut- sättningarna för inrättandet av ett nationellt riskbarncentrum. Av propositionen framgår att ett sådant centrum skall inrättas i syfte att förbättra kvaliteten i framtida insatser för barn i utsatta situationer. Kunskapsspridning och kunskapsanvändning bör också vara centrala uppdrag för en nationell samordningsfunktion. De nordiska länderna har gemensamma intressen i internationella adoptionsfrågor. Det finns anledning att överväga om ett centrum skulle kunna tillskapas inom ramen för ett nordiskt samarbete. Det är angeläget att bred forskning kommer till stånd rörande internationella adoptioner. Att följa upp hur det går för de adopterade i är självklart viktigt. Det är emellertid också viktigt att sätta in internationell adoption i i ett större sammanhang och studera hur internationell adoption som fenomen påverkar såväl ursprungsländer som mottagarländer. Denna typ av bredare uppföljning ligger, enligt vår mening, dock utanför forsknings- och kunskapscentrumets område. 13Adoptionskostnadsbidrag – åldersgräns m.m. Utredningens bedömning: De allra flesta adoptioner av barn äldre än är enskilda adoptioner, där kostnadsbilden rimligtvis är en helt annan, än vid adoption genom en auktoriserad sammanslutning. Mot bakgrund härav anser vi att åldersgränsen för adoptionskostnadsbidraget inte skall höjas. Utredningens förslag: Vi föreslår att åldersgränsen för adoptionskostnadsbidraget inte skall höjas. Vi föreslår vidare att regeringen överväger om det alltjämt är motiverat att adoptions- kostnadsbidrag utgår vid enskild adoption. Åldersgränsen för att få adoptionsbidrag – får barnet inte vara äldre än vid adoptionen – har uppmärksammats i en riksdagsfråga (fråga 2000/01:609). Ett fåtal barn i åldersgrupperna kring åldersgränsen adopteras . Frågan om en höjning av åldersgränsen skall ingå i utredningens uppdrag. lämnas ett statligt bidrag vid adoption av utländska barn. Bidraget uppgick från början till hälften av adoptionskostnaderna, dock högst . Maxbeloppet höjdes till . slopades prövningen av kostnaderna och alla som var berättigade till bidraget erhöll . Ändringen gjordes då det visat sig att kostnads- variationerna var mycket mindre än vad som förutsågs när bidraget Adoptionskostnadsbidrag – åldersgräns m.m. uppgår bidraget till per adoptivbarn. Enligt lagen (1988:1463) om bidrag vid adoption av utländska barn lämnas bidrag av allmänna medel till adoptivföräldrars kostnader vid adoption av utländska barn. Bidrag lämnas till dem eller den som har fått tillstånd av svensk domstol till en adoption. Med svensk domstols tillstånd jämställs beslut av regeringen, eller av den myndighet som regeringen har bestämt, om att ett utomlands meddelat beslut om adoption skall gälla här i landet, och ett utomlands meddelat beslut om adoption som gäller här i landet enligt lagen (1997:191) med anledning av tillträde till om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner. Bidrag lämnas först när adoptionen är genomförd. Adoptivföräldrarna skall vara bosatta i såväl när de får barnet i sin vård som när adoptionen blir giltig i . Bidrag lämnas endast för barn som inte fyllt när adoptiv- föräldrarna fick det i sin vård. Bidraget betalas ut av efter ansökan av adoptanten. behandlade vid ett flertal tillfällen frågan om de höga kostnaderna vid internationella adoptioner. De förarbetsuttalanden (Ds S 1987:1, 1987/88:SoU14, prop. 1988/89:3, 1988/89:SoU8) som ledde fram till nuvarande lagstiftning kan sammanfattas enligt följande. För att förhindra att ekonomiskt svaga grupper utestängs från möjligheten att adoptera och att adoptivbarn inte får syskon, bör ett bidrag till adoptionskostnader införas. Bidraget är avsett att ersätta familjen för i genomsnitt hälften av deras kostnader vid adoptionen, dock högst vid varje adoptionstillfälle. Bidraget bör utgå lika per barn, oavsett om de adopteras vid samma tillfälle eller vid olika tillfällen. Kostnadsschabloner är en nöd- vändig förutsättning för en enkel administration. Adoptionskostnadsbidrag – åldersgräns m.m. skäl för att ha en annan ordning vid privata adoptioner än vid dem förmedlade av auktoriserade sammanslutningar. Svensk lagstiftning accepterar också privata adoptioner, när förmedlingssättet kontrollerats och när den adopterande familjens lämplighet fastställts. Visserligen varierar kostnaderna vid privata adoptioner beroende på omständigheterna i de enskilda fallen, men även om det i några fall kan finnas risk för viss överkompensation väger fördelarna över. Schablonerna och därmed bidragen bör därför vara desamma för båda adoptionsformerna. Bidraget bör utgå endast för adoptivbarn som inte fyllt vid adoptionstillfället. Denna åldersgräns är densamma som gäller för föräldrapenning inom föräldraförsäkringen. 13.2.3Adoption av barn äldre än nio år Enligt uppgift från har –2001 i genomsnitt 52 barn mellan tio och adopterats från utlandet . Det är ovanligt att barn äldre än förmedlas genom de auktoriserade sammanslutningarna. För den största samman- slutningen rör det sig om ett par barn , medan det knappt har förekommit hos de andra sammanslutningarna. De äldre barn som är aktuella hos sammanslutningarna kan t.ex. vara det äldsta barnet i en syskonskara eller s.k. feriebarn. Uppgifterna talar för att adoption av barn som är äldre än huvudsakligen är enskilda adoptioner. För att få genomföra en enskild adoption krävs enligt 4 § lagen (1997:192) om inter- nationell adoptionsförmedling att det föreligger särskilda skäl. Särskilda skäl kan vara att det är fråga om adoption av släktingbarn, att sökanden har en anknytning till ursprungslandet eller att sökanden har en anknytning till ett visst barn. Den riksdagsfråga som uppmärksammas i direktiven tar upp frågan om tioårsgränsen och att denna innebär problem för en växande grupp människor. Många svenskar kommer i kontakt med barn på institution i t.ex. och inte sällan leder detta till önskemål att få adoptera ett barn. Att inte få adoptionskostnadsbidrag, Adoptionskostnadsbidrag – åldersgräns m.m. föräldrapenning och ersättning för vård av barn är dock ett svårt hinder för adoption. I en motion (Mot. 1999/2000:Sf259) tas frågan om ersättningar och bidrag till adoptivföräldrar till barn som är och äldre upp. I motionen framhålls att vid adoption av äldre barn är en jämförelse med normala barn i samma ålder inte rättvis.