sou · GRB318d2 · 2004-01-01 00:00:00 — meddelade stabschefen vid andra ukrainska fronten, Zacharov, att skickats till i en konvoj under befäl av kapten . Zenkov. Révai och Véres uppger att återvände till Benczur- gatan efter och att han därefter avreste i bil med sovjetisk militär eskort . Enligt Révai hade sagt att han hade för avsikt att söka upp den sovjetiske marskalken vid det sovjetiska militära högkvarteret i . Han skall också ha uppgivit att han tillbringat vid ett sovjetiskt militärkommando i , att han och Langfelder fått bo i var sitt rum och inte fått tala med varandra, samt att han inte visste om han åkte som ryssarnas gäst eller fånge (P 2 EuI, 31/1-1952). begäran om instruktioner. Generalen svarade emellertid, att han – 'okunnig som han var i diplomatiska seder och bruk' – ej kunde befatta sig med dylikt [] (R 20 Eu, 4/9-1947). 6.3Dekanozov meddelar att påträffats Som ovan nämnts utfärdades alltså ordern att arrestera av en person tämligen högt i den sovjetiska makthierarkin, vice för- svarsminister . Vittnet Danilasj uppger till och med att Molotov gett order om att skulle föras till honom (UD II: 52, 2001: 50). översände vice utrikesminister följande note till : Enligt meddelande från har i den av sovjettrupperna erövrade delen av staden vid påträffats svenske undersåten , som uppgav sig vara den sekreterare vid svenska beskickningen i , varom Ni underrättat mig i Edert brev av . Enligt uppgift av . befinna sig övriga medlemmar av svenska beskickningen i stadens västra del. Åtgärder till skydd [mery po ochrane] av . och dennes egendom hava vidtagits av de sovjetiska militärmyndigheterna [...] (AVPRF, f. 0140, op. 30 d. 120, l. På den sovjetiska kopian av detta brev finns en sändlista vari upp- ges Molotov, Vysjinskij, Dekanozov, Rättsavdelningen (pravovoj otdel) och femte europeiska avdelningen vid utrikeskommissariatet (vars chef var Vetrov) hade underrättats. På telegrammet finns två handskrivna noteringar: Den ena anteckningen, som enligt Holts- mark har tillförts av Vetrov, anger att telegrammet skall delges kamrat . Den andra anteckningen, som endast delvis går att tyda, och som enligt Holtsmark har tillförts av Dekanozov, ser ut enligt följande: v delo Wallenberga. Det ryska ordet delo kan betyda både ärende och dossier. Dekanozovs anteckning är alltså en uppmaning om att telegrammet skall läggas i dossiern rörande ärendet . Det är märkligt att Dekanozov redan på detta tidiga stadium skulle ha börjat använda termen Wallenberg- ärendet eller Wallenberg-dossiern. Det kan tyda på att man på sovjetisk sida hade upprättat en specialdossier för . Å andra sidan går det naturligtvis inte att utesluta att anteckningen har tillförts . Dekanozovs användande av ordet ochrana när han rapporterade till om , låter antyda att han byggde sitt telegram på det tidigare nämnda rapporten av från J. Dimitrienko, vilken som nämnts, då han rapport- erade att och hans chaufför var inkvarterade och satta under beskydd/bevakning använt sig av samma terminologi (ochranjaiutsja) (Dokumentsamling: C07). Detta kan i sin tur tyda på att Dekanozov, då han formulerade brevet till , endast hade denna information och ingen vidare kännedom om att den sovjetiska ledningen hyste särskilda planer för . Klart är under alla förhållanden att Dekanozov ännu inte hade sett Bulganins arresteringsorder som ju utfärdades först dagen efter, . Det är följaktligen mindre troligt att noteringen på kopian av noten skulle placeras i Wallenberg-ärendet har tillförts . Gjorde Dekanozov ett misstag när han under- rättade om ankomst till den sovjetiska sidan av fronten? I den svenska arbetsgruppens rapport konstateras att det kanske alltför tidiga beskedet till svenskarna kan ha varit en lapsus från Dekanozovs sida . Denne var känd för att handla snabbt och resolut och kan möjligtvis ha gått händelserna i förväg. De mer exakta orsakerna till varför Dekanozov underrättade är dock inte kända. 7Bild I: i sovjetiskt beskydd Vi har inledningsvis noterat att förvaltningsorganisationer generellt är avsedda att utifrån etablerade rutiner och standardförfaranden åstadkomma lösningar på problem. Vi har också noterat att hand- läggningen av ärende genomgår en inledande formativ fas då det kategoriseras som en fråga av en viss typ som kräver en viss hand- lingslinje i enlighet med en eller annan på förhand utarbetad standardrutin. Under denna kategoriseringsprocess ligger således frågan öppen för olika tolkningsmöjligheter. De formativa momen- ten är ofta inte längre än någon eller och följs av (som kan omfatta eller till och med år) varunder de sanningar eller bilder som skapats under det forma- tiva momentet präglar såväl enskilda tjänstemäns tolkningar av inkommande information som hur utrikesledningen väljer att agera. De bilder som skapas av ett ärende är visserligen tvingande i så måtto att tjänstemännen tenderar att se vad de förväntar sig att se givet den bild man har av problemet. De är dock långt ifrån oförän- derliga. Ny information, som fångas upp av förvaltningens tjänste- män, kan komma att medföra att nya formativa moment inträder varvid bilden av problemet omprövas och, möjligtvis, rekonstrueras i en annan form. Som framkommit ovan konstruerades själva räddningsupp- dragets utformning –som ett resultat av förhand- lingar mellan i synnerhet och . hade också själv möjlighet att påverka uppdragets utformning. Han tog, som framgår av existerande dokumentation, aktiv del i för- handlingsprocessen. Under själva uppdragets utförande skedde, mot bakgrund av vissa olösta administrativa Bild 1: i sovjetiskt beskydd frågor och den faktiska händelseutvecklingen i , en del successiva omformuleringar av uppdragets natur och innehåll. Också kunde ta aktiv del i processen. instruerades att begära skydd åt Budapest-legationens personal. nåddes han av beskedet att en av legationens medlemmar påträffats och stod under sovjetiskt militärt beskydd. Ett första formativt moment i tillskapandet av bilden av vad som hänt efter (då man senast hört av honom via telegram) hade härmed inträtt. Till skillnad från perioden då uppdragets riktlinjer utarbetades saknade emellertid nu själv möjligheten att påverka den svenska utrikesförvaltningens bild av honom och hans öde. Det blev istället upp till berörda tjänstemän att klassificera som ett ärende av en viss typ, i enlighet med denna benämning konstruera en bild av ärendet och föreslå åtgärder inför utrikesledningen. De centrala frågorna för analysen nedan är dels hur förvaltningen (i synnerhet eftersom han var den närmast berörde tjänstemannen) konstruerade sin bild av ärendet , hur denna bild presenterades för utrikesledningen, vilka åtgärder förvaltningen föreslog att ledningen skulle vidta, samt hur led- ningen, mot bakgrund av detta, faktiskt agerade. Dels i vilken ut- sträckning, och hur, ny information föranledde vittgående om- prövningar av de etablerade sanningarna, hur förvaltningen för- medlade den nya informationen till ledningen, vilka nya bilder av problemet som man härvid föreslog, samt hur ledningen, mot bakgrund av den nya informationen, valde att agera. vidarebefordrar Dekanozovs note till UD nåddes av underrättelsen om att , som ende medlem av den svenska legationen i , påträffats och tagits i beskydd. Dagen efter, , kunde rapportera till : Dekanozov meddelar, att i av sovjettrupperna erövrade delen av vid påträffats , som uppgivit, att övriga medlemmar beskickningen befinna sig i stadens västra del. Militärmyndigheterna ha vidtagit åtgärder för att skydda och hans egendom. Jag anser att publicering bör anstå tills staden har helt befriats (P 2 Eu, 17/1-1945 [kopia i HP 80 Ea]). Bild 1: i sovjetiskt beskydd framförde ett tack för uppgifterna till Dekanozov. Det är härvid av vikt att erinra att det senaste beskedet som fått angående vistelseort var av från i . Då uppgavs att befann sig under tyska truppers beskydd. besked föran- ledde ingen reaktion från . UD vidarebefordrar Dekanozovs note de till brittiska och amerikanska legationerna i På telegram av , som löstes i , finns följande tre blyertsanteck- ningar: [] Béve för benägen åtgärd Fru v. Dardel underrättad per tel. C.G.B [] North britt. underrättad om innehållet Hdt [Hellstedt] som telegrammet ankommit till hade sekre- terare Béve anmodats att vidta någon form av benägen åtgärd som sannolikt bestod i att underrätta mor. Där- efter, eller , hade den tidigare nämnde North vid brittiska beskickningen underrättats om innehållet av Hellstedt (som ju ansvarat för distributionen av rapporter till brittiska och amerikanska beskickningarna). På telegrammet återfinns par- affer av utrikesministern, , , samt Thorsing. Varför UD (Hellstedt) underrättade North vid brittiska be- skickningen rörande innehållet i telegram om Wallen- berg är inte klarlagt, men återspeglar säkerligen det ovan nämnda faktum att konti- nuerligt, med UD:s goda minne, rapporterat till brittiska be- skickningen i . Även om det inte framgår av blyertsanteckningarna på Söder- bloms telegram informerades också den amerikanska beskick- ningen om Dekanozovs note. Detta faktum kan dokumenteras genom det telegram från det amerikanska sändebudet i till den nye amerikanske utrikesministern Bild 1: i sovjetiskt beskydd . Stettinius (slutade sin tjänst ) som avsändes . Commissariat for Foreign Affairs, Foreign Office informs legation, has given Swedish Legation in information which indicates Swedish representative in is safe and sound in that part of occupied by the Russians. Telegrammet avslutades enligt följande: Swedish authorities accordingly suggest information given in Department's 2566, , 8 p.m. be conveyed through American Embassy in (Nr 246, P 2 EuI, 17/2-1994). Denna avslutande anmärkning är mycket intressant. UD hade före- slagit att amerikanska myndigheter skulle överlämna information, avsedd för , som givits i telegram 2566 från amerikanska , via amerikanska lega- tionen i , till sovjetiska utrikeskommissariatet, för vidare- befordran till . Vari bestod denna information? Telegram 2566 av har lokaliserats i Archives och är en instruktion till den amerikanska lega- tionen i enligt följande: Am[erican] embassy reports that Spanish Charge d'Affaires left , and that there being now no Spanish diplomatic representation in , protection of Spanish interests there has been turned over informally to Swedish Legation. In this connection, please endeavour to convey to Swedish representatives in the following information: Spanish letters of protection have been issued to 2,300 Jews and 570 Jews, including 500 children, are in possession of visas to and Spanish . Authentic information från dated October 23 indicates that several categories of Jews in , in possession of protective documents and visas from foreign governments, have been exempted from general treatment reserved for Hungarian , excluded from deportation to labor camps, and held in under agreement with German authorities who are ready to grant them transit visas enabling them to leave territory. But none of the Jews with Spanish papers or visas are mentioned as being accorded this special treatment []. action of Swedish legation in to extend protection and special treatment to all Jews with Spanish papers and visas will be greatly appreciated (840.48 Refugees/12-2144). Bild 1: i sovjetiskt beskydd Den amerikanska legationen i instruerades således att hos UD anhålla att den svenska Budapest-legationen skulle åta sig skyddet av de judar som hade skyddsdokument utfärdade av den spanska legationen i . Denna instruktion inkom sannolikt till amerikanska legationen i , och eftersom UD alltsedan den 23 december 1944 saknade alla möjlig- heter att kommunicera med Budapest-legationens personal, faller det sig rimligt att denna begäran inte hade kunnat uppfyllas från svensk sida . När man så erhöll meddelande om att åtminstone en medlem av legationspersonalen påträffats av sovjetiska myndigheter (därtill den medlem som mottagit instruktioner för sitt uppdrag direkt från Secretary of State ), underrättade man den amerikanska legationen och meddelade att tillfälle nu erbjudit sig att få instruktionen rörande de spanska judarna framförd till . Tanken från svensk sida måste ha varit att den amerikanska begäran om skydd åt den spanska beskickningens judiska skydds- lingar skulle vidarebefordras till via det sovjetiska utrikeskommissariatet, som hade i sitt beskydd. Återigen framskymtar emellertid den tidigare berörda omständlig- heten med dubbla uppdragsgivare. Man kan onekligen fråga sig varför inte UD kunde översända den amerikanska förfrågan till för vidarebefordran till det sovjetiska utrikeskommissariatet. Det går inte att svara på om denna begäran någonsin över- lämnades av den amerikanska ambassaden till sovjetiska myndig- heter. Om så skedde kan det under alla förhållanden i sovjetiska ögon ha framstått som en ytterst märklig instruktion. Varför skulle den amerikanska diplomatiska representationen i ge instruktioner till en namngiven svensk diplomat att ta över skyddet av de judar i som hade skyddsdokument utfärdade av spanska beskickningen? Ville sovjetiska myndigheter utväxla ? Motiven bakom det sovjetiska arresterandet av är allt- jämt oklara. I den svenska arbetsgruppens rapport presenteras inalles nio mer eller mindre väl underbyggda motivkretsar (UD II: 52, 2001: 57–72). Vi skall dock inte fördjupa oss i de tänkbara sovjetiska motiven i detta skede, utan nöja oss med att konstatera Bild 1: i sovjetiskt beskydd att ett tänkbart motiv bakom den sovjetiska sidans agerande kan ha varit att använda som bytesobjekt. Det är känt att repatriering av sovjetiska medborgare var en prioriterad uppgift för sovjetisk utrikespolitik efter kriget. Vi har ovan pekat på att Dekanozov inför framhöll att frågan om de baltiska flyktingarnas återvändande till Sovjet- unionen vore en principiell fråga, som berörde prestige (HP 1 Er, 12/12-1944). Det är också känt att man från sovjetisk sida var beredd att gå mycket långt för att få flyktingar från , eller från länder vilka hamnat under sovjetisk kontroll som ett resultat av , repatrierade. Ett djupare resonemang kring detta motiv är intressant för denna utredning, eftersom det ju innebär att den svenska utrikes- ledningen, åtminstone teoretiskt, hade möjlighet att påverka öde. Det är därför med visst intresse som vi kan konstatera att som underrättade att på- träffats, alltså , uppsöktes UD av konsuln vid den sovjetiska legationen i F. Tjernov med en förfrågan angående adressen till den 16-åriga estniska flyktingen . Makarova hade vistats i . Enligt Tjernov var fadern, som återvänt från kriget, mycket angelägen om att dottern skulle återsändas till (P 40 R, 17/1-1945). Huruvida det faktum att fallet Makarova aktualiserades just var ett sammanträffande eller en första signal i en medveten sovjetisk strategi för att få till stånd en förhandling om utväxling av Makarova mot kan inte med säker- het sägas. Det förefaller dock mindre troligt att detta skulle ha varit en medveten gest från sovjetisk sida. Ordern att skulle arresterats hade utfärdats från Bulganin som Tjernov tog upp Makarova i . Man hade ännu inte hunnit trans- portera till ; de förhör som dittills hållits, i den mån man hunnit hålla några överhuvudtaget, bör ha varit av tämligen osystematisk natur. Att man från sovjetisk sida skulle ha låtit arrestera enkom för att använda honom som utpressningsobjekt i syfte att få Makarova hemsänd förefaller därtill osannolikt. Fallet Makarova hade ännu inte kommit att få den symboliska betydelse det seder- mera fick och att låta arrestera en svensk medborgare med diplo- Bild 1: i sovjetiskt beskydd matisk status för detta ändamål förefaller uteslutet. Däremot finns det tecken som tyder på att man sedermera försökte använda som ett inslag i förhandlingar om en repatriering av Makarova. Dessa indikationer är dock knappast skönjbara och vi får anledning att återkomma till dem nedan. Det kan dock vara värt att framhålla att fallet Makarova också aktualiserades av den sovjetiska legationen i , alltså efter att de övriga medlemmarna vid den svenska Budapest-beskickningen återkommit till (P 40 R, 20/4-1945). träffades och anteckningar inleddes mötet med att tackade för att man från sovjetisk sida tillmötesgått den svenska legationens vädjan angående Budapestlegationens sekreterare (Dokumentsamling, D02). uttryckte också förhoppningen att sovjetiska myndigheter framgent skulle ge skydd åt de övriga beskickningsmedlemmarna för den händelse att dessa skulle påträffas inom de områden som befriats av den röda armén. Frågan om var dock helt frånvarande under det fortsatta samtalet. Huvudtemat för besök ut- gjordes istället av planering inför greve (Röda korset) förestående besök i och . Därefter tog upp frågan om transitviseringar för färd genom Sovjet- unionen till åt UD-tjänstemännen och . Han framställde också en förfrågan om transitviseringar åt 27 svenska ingenjörer och representanter för svenska företag i som blivit strandsatta till följd av kriget. Dessa ville nu få möjlighet att återvända till via och . Dekano- zov hänvisade dels till det sovjetiska Röda korset, dels till utrikeskommissariatets passavdelning under Beljajev. I samband med resonemangen kring dessa frågor gjorde Dekanozov följande anmärkning: 1 Enligt den sovjetiska samtalsuppteckningen ägde mötet rum . skriver emellertid i ett telegram till UD (P 90 Bb, 27/1-1945) att mötet ägde rum . I ett handbrev till skriver han att mötet skulle ha ägt rum . Bild 1: i sovjetiskt beskydd fäste jag uppmärksamhet på det svenska fördröjda utlämning av fem sovjetiska deserte- rade sjömän []. Jag lät förstå att denna fråga intresserade oss och att inte skulle vara olämpligt om vill anstränga sig om att klarlägga vilka orsaker svenska hade att fördröja utlämnandet av dessa sjömän som dödat sovjetiska officerare och som var förbrytare (, D02). I den svenska arbetsgruppens rapport görs tolkningen att Dekano- zov, vid detta samtal, ställde mot fem i avhoppade sovjetiska sjömän som ville få utlämnade (UD II: 52, 2001: 69, 71, 178). Av den sovjetiska samtalsuppteckningen att döma förefaller emellertid Dekanozov inte direkt ha ställt de avhoppade sovjetiska sjömännen mot såsom någon form av invit till en för- handling om frigivande. tog visser- ligen upp inledningsvis men endast som en artig bekräftelse på Dekanozovs note av . De huvudsakliga samtalsämnena var därefter helt andra. Dekanozov kopplade snarare samman utlämnandet av de fem sjömännen med viseringar åt de 27 svenska ingenjörerna och de bägge UD-tjänstemännens färd genom . Av samma skäl som angivits ovan ifråga om aktualiseringen av fallet Makarova , förefaller det mindre troligt att den eventuella sovjetiska signaleringen om förhandlingar om utväxling av mot någon för sovjetmyndigheterna intressant person inleddes . hade arresterats blott och endast före detta samtal anträtt resan till . Man hade sannolikt ännu inte fått tillfälle att anställa verkligt ingående förhör med honom. Det före- faller följaktligen osannolikt att man skulle ha hunnit eller ens haft möjlighet att utarbeta en klar linje för det fortsatta agerandet i fråga om den arresterade diplomaten. Oavsett oklarheterna kring motiven för såväl arresteringen av som aktualiseringen av frågan om de avhoppade sovjetiska sjömännen, råder det intet tvivel om att frågan om sjö- männen tycks ha upplevts som central under samtalet med Dekanozov . Detta indikeras genom att sände ett telegram till vari han begärde orientering rörande detta ärende (P 90 Bb, 27/1-1945). Bild 1: i sovjetiskt beskydd 7.2Söderbloms rapportering till UD De svensk-sovjetiska relationerna hade genomgått en allvarlig för- sämring , varefter de tillfälligt tycks ha för- bättrats något i samband med ankomst till . –45 hade emellertid på nytt, som ovan påvisats, inträtt något av en kris i det svensk- sovjetiska förhållandet. Det är emellertid svårt att säga hur man från UD:s horisont uppfattade läget i relationerna . var angelägen om att förmedla en så positiv bild som möjligt av läget i , och förutom samtalsrapporterna från mötena med Dekanozov och Vetrov , vilka inte gav hela sanningen om reaktion, finns inga ytterligare samtals- uppteckningar eller analyserande skrivelser till som berör det bekymmersamma läget . hade till följd av mötena drabbats av depressionsliknande symptom som tog sig uttryck dels i nedstämd- het och pessimism, dels undvikande av kontakt med sovjetiska diplomater till . Frånvaron av utförliga rapporter till kring tänkbara orsaker bakom den förändrade sovjetiska attityden och analyser av möjliga handlingsalternativ för den svenska sidan kan möjligtvis förklaras som ytterligare ett utslag av omvittnade ned- stämdhet. Som tidigare nämnts skrev i sin dagbok att , som inte varit på NKID på en månad, upp- givit sig förbereda ett möte med Dekanozov. noterade att ministern är ryckigare och konstigare än någonsin, något som skulle kunna tyda på att var satt under stor psykisk press och oro inför det planerade mötet med Dekanozov. I ett handbrev av till polchefen gav följande korta skildring av mötet med Dekanozov som ägde rum : När jag begärde och dagen därpå erhöll företräde hos Dekanózov, var jag ganska spänd på om han ånyo skulle beröra frågan om de baltiska flyktingarna liksom under mitt besök hos honom . I själva verket hade jag dröjt och tvekat att uppsöka honom just därför, att jag ej ville framprovocera något nytt samtal i Bild 1: i sovjetiskt beskydd detta brännbara ämne. Emellertid berörde Dekanózov icke denna fråga med ett enda ord (P 40 R, 2/2-1945). hade alltså dröjt och tvekat att uppsöka Dekanozov, eftersom han var angelägen att inte framprovocera något nytt samtal i detta brännbara ämne. Han hade uppenbarligen varit in- ställd på ett minst lika långt [och] tillspetsat samtal som , men han kunde lättad konstatera att Dekanozov inte berört frågan med ett enda ord. Nytt möte med Vetrov instruerades att kontakta Vetrov och informera denne om den kommande evakueringen av den svenska legationen i till i . , som alltsedan det förra mötet med Vetrov , konsekvent hållit fast vid sin uttalade ambition att inte i brådrasket återgå till de nämnda herrarna [Vetrov och Sysojev], var nu tvungen att söka upp dem. Mötet ägde rum (enligt rapport), eller (enligt den sovjetiska rapporten). I rapporten som sände till över samtalet med Vetrov nämndes intet om (Hp 80 Ct, 29/1-1945). (I den sovjetiska samtalsuppteckningen framgår dock att Söder- blom tackade [] för den uppmärksamhet som röda arméns led- ning visat medarbetaren vid svenska beskickningen i [AVPRF, f. 0140, op. 30, p. 8, p. 129]). Däremot gav , i det ovan nämnda brevet till av , följande korta skildring från mötet: När jag [] begärde och fick företräde hos Vetrov var jag likaledes ganska nyfiken på hur mot- tagandet skulle gestalta sig. Både Vetrov och Sysojev voro nu idel sol- sken, icke såsom vid mitt, i handbrev beskrivna, sammanträffande tillknäppta och avvisande. Baltfrågan berördes icke (P 40 R, 2/2-1945). kunde alltså konstatera att Vetrov vid detta möte upp- visat en betydligt mer tillmötesgående attityd än vid sammanträdet föregående år. Han noterade också att baltfrågan inte berördes. Anledningen till detta, skrev , torde vara alla skriverier, som förekommit i rörande flyktinglägren: Bild 1: i sovjetiskt beskydd Av det ovan sagda skulle man kunna vara frestad draga den slutsatsen, att med sitt realistiska sinne funnit det klokast att släppa frågan eller att åtminstone låta den vila tills vidare. I så fall har man bitit i ett mycket surt äpple och säkerligen kvarstannar ganska länge en sur smak i munnen. Vi hava all orsak att vara mycket försiktiga (P 40 R, 2/2-1945). avslutande anmärkning att vi hava all orsak att vara mycket försiktiga, är intressant. kunde med viss till- fredsställelse notera att baltfrågan inte hade berörts, men han var högst medveten om att ett oförsiktigt svenskt agerande kunde väcka denna känsliga fråga till liv igen.