sou · GRB318d1 · 2004-01-01 00:00:00 — UD:s rättschef slog , , fast att aktion icke företogs på uppdrag av svenska staten (HP 21 Eu, 14/6-1946). I samband med ett möte med det sovjetiska ledarskiktet konstaterade stats- minister inledningsvis att var diplomat i svensk tjänst. [Han] försvann under en verksamhet, som vi trodde gick ut på att rädda människoliv undan den nazistiska terrorn (P 2 EuI, 30/3-1956). Såväl finansieringen som själva uppdragets innehåll skulle således ha ombesörjts av en annan uppdragsgivare än det . Att döma av utsaga förelåg också sedermera inom utrikesled- ningen viss oklarhet kring vad egentligen ägnat sig åt i . I det följande skall vi, i syfte att utreda grunden för dessa omdömen, genomföra en ingående analys av omständigheterna kring utformningen av uppdraget i och rekryteringsproces- sen av . Det är dock inledningsvis nödvändigt att kort redogöra för de politiska förhållandena i . Svensk diplomat med amerikanskt uppdrag hade alltsedan 1940 varit en av nazi-Tysklands satellitsta- ter. Orsaken till att slöt upp på axelmakternas sida står att finna i det faktum att landet, som ett resultat av fredstraktaten i , hade berövats två tredjedelar av sitt territorium till , , , och . främsta utrikespolitiska mål hade alltsedan dess varit att återvinna de förlorade områdena. Med hjälp lyckades detta åtminstone delvis. Trots att alliansen med hade varit territoriellt in- bringande kan man knappast hävda att helhjärtat slöt upp på nazi-Tysklands sida. Den ungerska insatsen i anfallet mot 1941, , var tämligen begränsad, man besköt inte flygplan tillhörande den amerikansk-brittisk-sov- jetiska alliansen och man var ovillig till att medverka i den nazis- tiska utrotningspolitiken mot landets judiska minoritet. Mot bak- grund av den italienska kapitulationen och en rad svåra motgångar i kriget mot , skickade ut fredstrevare till den västliga alliansen. Detta föranledde att ockupera . Den ungerske statschefen amiralen tvingades godkänna tillsättandet av en tyskvänlig regering under det dittillsvarande ungerske sändebudet i Döme Sztójay. Förföljelsen av judarna i intensifieras hade, som ovan nämnts, skyddat sin judiska befolkning från utrotning. , efter den beryktade Wannsee-konfe- rensen där riktlinjerna för den slutgiltiga lösningen i judefrågan utarbetats, hade krävt att de antijudiska åtgärderna i måste skärpas. Visserligen hade tidigare antagit en rad lagar och regleringar riktade mot den judiska minoritetens ekonomiska och sociala ställning, men den ungerska statsmakten hade ändock visat sig ovillig att efterleva de tyska kraven på storskaliga deporta- tioner och förintelse. Detta förändrades nu i ett slag. I en rad officiella skrivelser och handbrev till , kunde den svenske beskickningschefen , rapportera om de Svensk diplomat med amerikanskt uppdrag ungerska judarnas gradvis försvårade situation. rapporterades om en mängd detaljregleringar som på olika sätt in- skränkte judarnas medborgerliga rättigheter. Bland annat förbjöds judiska tidningsmän, advokater och skådespelare att utöva sin verksamhet, och samtliga judar var anmodade att från bära en gul sexuddig stjärna i tyg (HP 21 Eu, 1/4- 1944). rapporterade att den ungerska regeringen låtit spärra judiska tillgångar (HP 21 Eu, 16/4-1944), att den judiska befolkningen, genom en hel serie nya förordningar, hade berövats snart sagt alla medborgerliga rät- tigheter (HP 21 Eu, 3/5-1944). skrev att man off- entliggjort nya förordningar, avsedda att utesluta den judiska be- folkningen från snart sagt allt, som ingår i en samhällsmedlems naturliga rättigheter (HP 21 Eu, 26/5-1944). rapporterades att judarna på den ungerska landsbygden hade förts samman i interneringsläger, varefter de torde hava inlastats i boskapsvagnar och avförts till [och] det polska general- guvernementet. Härefter stod huvudstadens judar på tur: Bortförandet av huvudstadens judar, vilket enligt ovanstående avses att vara fullbordat , ställer huvudmassan av dessa olyckliga inför ett fruktansvärt öde. De som ha turen att vara i besitt- ning av nödig arbetskraft, anses komma att transporteras till tyska industrianläggningar, de som ha utsikt att behandlas någorlunda väl; de övriga däremot, barn, svagare kvinnor eller åldringar uppgives komma deporteras till förintelselägren i , nära (HP 21 Eu, 24/6-1944). rapporterade att förföljelsekampanjen mot judarna tagit sådana former att man kan befara den judiska befolk- ningens i så gott som fullständiga undergång Redan nu skulle omkring 400.000 personer från olika provinser ha bortförts till under de mest vidriga transportförhållanden och envisa rykten förmäla att ett stort antal av dessa transporter diri- gerats till , där människolasterna tillintetgöras medelst gas (HP 21 Eu, 30/6-1944). konstaterade att våldsåtgärderna mot judar börjat koncentreras till , sedan praktiskt taget samtliga judar i övriga delar av deporterats till eller (HP 21 Eu, 5/7-1944). Den svenska legationen var väl underrättad om sakernas verkliga läge. Mellan 1944 fördes omkring 435 000 judar från till gaskamrarna i . Svensk diplomat med amerikanskt uppdrag denna storskaliga förintelseoperation stod och hans Sonderkommando inom SS, understödda av några av Tysk- lands mest erfarna judemördare , och . 's career was brought to its climax in , where [he] proved to be at his best. Having the benefit of years of experience in the deportation and extermination program as directed centrally from , in he finally had the chance to test his efficiency in the field (Braham, 1994: 415). Till hjälp stod också antisemitiska element inom den ungerska statsapparaten och polisen. Det slutliga dödstalet vad gäller judarna i stannade dock inte vid de 435 000 som deporterades och dödades . fram till den sovjetiska inmarschen i skulle ytterligare 60– 65 000 judar i komma att mördas. Den ungerska landsbygden hade alltså tömts helt och hållet på sitt judiska befolkningselement . Härefter stod huvudstadens judar på tur. Både den storskaliga deportationen i sig, liksom vad som väntade de deporterade judarna när de nådde lägren i och , hade emellertid kommit till omvärl- dens kännedom. Eftersom de allierade, till följd av kriget, saknade diplomatisk representation i , spelade den svenska Buda- pest-beskickningens utförliga rapporter en viktig roll härvid. och , som lyckats fly från Ausch- witz-Birkenau, hade även låtit publicera den s.k. Ausch- witz-rapporten, vari de redogjorde för sina skrämmande upplevelser från koncentrationslägret . Uppgifterna om utvecklingen i föranledde knappast någon internationell opinion för de ungerska judarnas sak. Emellertid lät bland andra påven, president och kung avlägga protest hos den ungerske statschefen . Horthy, som var angelägen om att hålla dörren öppen till väst- makterna om en separatfred, tog intryck av dessa protester. lät han därför stoppa alla vidare deportationer. Även om detta beslut långtifrån medförde att trakasserierna mot judar i nu till fullo var över, innebar Horthys beslut ändå något av en lättnad för den utsatta befolkningsgruppen. Svensk diplomat med amerikanskt uppdrag Den svenska beskickningen i Åtgärder till skydd för de ungerska judarna Arbetsförhållandena vid den svenska legationen i hade förändrats radikalt efter den tyska inmarschen . Hund- ratals judar kom till legationsbyggnaden på Gyópar utca, och anhöll om svenska dokument som kunde visa att bäraren åtnjöt det neu- trala beskydd. Nära nog all ordinarie aktivitet vid legatio- nen upphörde härvid (projektet 002, 1990: 29). Judarna sökte sig också till de övriga neutrala staternas beskick- ningar i (, , och påvestolen). Också UD i fick motta ett stort antal förfrågningar om hjälp och skydd till judiska släktingar i (HP 21 Eu, 28/3-1944). Varför vände sig de ungerska judarna till den svenska beskickningen med anhållan om hjälp, och varför var den svenska utrikesförvaltningen beredd att över huvud taget bistå judarna i ? I en intervju (som genomfördes av i ) pekade förste sekreteraren vid Budapest-legationen Per Anger på det faktum att hade tämligen utbredda han- delsförbindelser med . Svenska företag hade dotterbolag i och många av dessa hade judiska chefer. Det var därför naturligt för dem att kontakta den svenska legationen för hjälp (projektet 002, 1990: 29). En annan faktor av stor betydelse var att den svenska utrikesförvaltningen redan tidigare i mindre skala bedrivit räddningsoperationer av judar. Såsom visats av forskaren (From Indifference to Acti- vism. Swedish Diplomacy and the Holocaust 1938-1944) (1996), bedrev svenska diplomater i , , och , alltsedan 1942, en verksamhet som syftade till att under iakttagande av det generella, institutionaliserade regelverket för diplomatiska kontakter mellan och utverka undantag från deportation för enskilda judar, som uppgavs vara av intresse för . De svenska diplomaterna kunde alltså i enskilda fall, såsom representanter för en suverän stat, med rättmätigt intresse att skydda den egna statens medborgare, medelst byråkratiskt mot- Svensk diplomat med amerikanskt uppdrag stånd (bureaucratic resistance), obstruera den tyska judeutrot- ningspolitiken. Svenska diplomater riktade återkommande förfrågningar rörande enskilda judar som på ett eller annat sätt hade en koppling till , till tjänstemännen på det tyska utrikesministeriet (Aus- wärtiges Amt). När tyska myndigheter mottagit en svensk begäran om undantag från deportation, placerades detta fall i en särskild kategori av ärenden vars handläggning följde speciella förvaltnings- rutiner. Eftersom var angeläget om att upprätthålla sta- bila relationer med var det endast i undantagsfall, hävdar , som man blankt avvisade de svenska kraven. Av särskild stor betydelse för denna svenska bureaucratic resistance politik var, enligt rättschef . En slutsats av forskning är att den svenska utrikesför- valtningen, redan före den tyska ockupationen av 1944 och den därav följande anstormningen av hjälpsökande judar, hade en institutionaliserad metod, helt i överensstämmelse med erkänd dip- lomatisk praxis, för att rädda enskilda judar undan nazistisk förföl- jelse. Man skulle med (1999) terminologi kunna säga att det mellan svenska och tyska tjänstemän utvecklats åtminstone något av ett standardförfarande för handläggning av undantags- fall. Den organisation som sedermera kom att arbeta för hade alltså ett organisatoriskt minne av liknande opera- tioner, om än i vida mindre skala. understryker att varken kunde, eller försökte, förhindra hela det tyska dödsmaskineriets utrotningskampanj. Emellertid visar dokumenten att en tämligen stor skara judar kunde räddas undan en säker död genom den svenska utrikesförvaltning- ens tillämpande av byråkratiskt motstånd. var man inom UD sysselsatt med frågan hur man mer specifikt skulle förfara med de hjälpsökande judarna i . Det inkom talrika förfrågningar från anhöriga och vänner i till ungerska judar om bistånd från UD (HP 21 Eu, 3/4-1944). Det var angeläget att snabbt utarbeta en metod för räddning av judar i som kunde vara effektiv trots de for- mella regleringar som utfärdats efter den tyska inmarschen. telegraferade UD till Budapest-beskickningen och begärde yttrande över möjligheterna att ge bistånd åt de ungerska judarna (HP 21 Eu, 28/3-1944). telegrafe- rade att legationen kunde utfärda tremånaders visum för samtliga judar vars släktingar i anhållit om legationens Svensk diplomat med amerikanskt uppdrag bistånd (HP 21 Eu, 31/3-1944). svarade att det alltjämt var svårt att bedöma huruvida tyskarna komma att respektera pro- visoriska pass. Om de skärpta judelagarna skulle komma att fullt genomföras, skrev , syns det oss även svårt att med arrangemanget med provisoriska pass lämna bistånd (HP 21 Eu, 31/3-1944). meddelade UD att legationen kunde utfärda inresevisum åt personer som hade någon form av anknytning till och äro i fara (HP 21 Eu, 12/4-1944). frågade UD huruvida man vid legationen i ansåg att svenskt medborgarskap tilldelat ett mycket begränsat antal ungerska judar skulle respekteras och vara av avgörande betydelse för deras rädd- ning (HP 21 Eu, 15/4-1944). meddelade att instämpling av viseringsintyg i judars pass var ogenomförbart på grund av avsaknad av pass och omöjlighet för dessa personer att erhålla sådant (HP 21 Eu, 17/4-1944). Istället hade beskick- ningen utfärdat intyg att svensk visering kan utfärdas åt de judar som sökt bistånd från den svenska beskickningen. De ungerska myndigheterna måste, enligt , ta hänsyn till detta intyg vid eventuella åtgärder mot dessa judar (HP 21 Eu, 17/4-1944). kunde UD:s rättschef konstatera att än så länge intet värre ont drabbat de personer, för vilka vi härifrån begärt bistånd (HP 21 Eu, 20/4-1944). Man var dock också härefter långt ifrån säker på vilken effekt de svenska skyddsdokumenten egentligen hade. före- slog den svenske ministern i Zenon Przybyszewski Westrup att svenska legationen i skulle vidarebefordra pass från vissa syd- och centralamerikanska stater, eftersom detta visat sig vara en effektiv metod för räddande av judar i och . Engzell ställde sig dock avvisande till denna idé, och i ett handbrev av sade sig Przybyszewski Westrup vara medveten om de allvarliga betänkligheter man kan hysa mot att ställa vår diplo- matiska apparatur till förfogande för medverkan i dylika historier (HP 21 Eu, 10/6-1944). Istället ville Engzell tillämpa den metod som redan visat sig framgångsrik på andra håll. I ett brev av konstaterade att vi ha sedan det nya läget i haft en betydande verksamhet för att söka rädda judar därifrån, vilka av olika orsaker ha anknytning till : Metoderna ha varit i huvudsak desamma som tidigare använts (HP 21 Eu, 5/6-1944). Svensk diplomat med amerikanskt uppdrag Vid sidan av intyg om visering till , utdelades också provi- soriska svenska pass och skyddsbrev i olika former till judarna. I ett brev av framhöll dock Engzell att vi måste vara restriktiva med de provisoriska passen: Alla vilja ha sådana och det skulle sluta i débacle, om vi släppte efter för mycket. är det delvis en slump vilka som fått. Vi veta icke rik- tigt vad nytta de göra. Om utresa kunnat ordnas med hjälp av dem, ha vi ju medgivit sådana, men det är ju inte lyckligt att sådana pass äro i omlopp hos personer, som ej ha utsikt kunna lämna landet. Det är mycket en bedömningsfråga, som är svår att avgöra här. Vi ha sett, att [röda kors-representanten] klagar på att vi äro byråkratiska och ogina i avseende härpå, men det har ju sina grunder (HP 21 Eu, 5/7-1944). Engzell var alltså angelägen om det svenska byråkratiska motstån- det mot judedeportationerna måste hållas inom den internationella diplomatiska kulturens parametrar. För många skyddspass skulle väcka de ungerska och tyska myndigheternas misstanke och möj- ligtvis undergräva hela operationen. Som framgår av Engzells brev var man ännu inte heller säker på vilken effekt skyddsdokumenten egentligen hade. kunde dock Per Anger konstatera att ehuru vi från början varit synnerligen skeptiska angående värdet av de olika skyddsbrev, beskickningen under hand utfärdat för att bistå perso- ner i nöd, har det dock i enstaka fall klart visat sig, att nämnda dokument kunna, därest innehavaren har tur, vara till hjälp, ja, kan- ske innebära räddning för åtminstone (HP 21 Eu, 5/7- 1944). Varför rekryterade UD för uppdraget i ? Om nu redan hade en institutionaliserad metod, helt i överensstämmelse med erkänd diplomatisk praxis, för att rädda enskilda judar undan nazistisk förföljelse generellt, och därtill med viss framgång börjat tillämpa denna metod i specifikt, varför gick man då utanför den egna organisationen då man rekryterade ? Varför skickade inte utrikes- förvaltningen en av sina egna tjänstemän till ? Svensk diplomat med amerikanskt uppdrag Denna fråga är av största vikt för denna utredning. Ett knappast kontroversiellt antagande är att uppfattningen om status inom utrikesförvaltningens organisation kan ha påverkat agerandet för hans sak, när han sedermera hamnade i sov- jetisk fångenskap. Vi måste således, så långt är möjligt, försöka rekonstruera vilken bild utrikesförvaltningens tjänstemän hade av uppdrag, av hans person samt av hans agerande under de skickelsedigra månaderna i . I syfte att förstå bilden av inom förvaltnings- kontexten är det nödvändigt att närmare analysera omständighe- terna kring hans rekrytering. Denna analys lider dock av brist på material. Det är ett standardförfarande inom utrikesförvaltningen att för varje anställd upprätta en personlig dossier. Utredningen har haft obegränsad tillgång till persondossiererna för samtliga anställda vid . dossier sak- nas emellertid. Den svenska arbetsgruppen konstaterade i sin rapport att det i inte har påträffats någon dokumentation om förhisto- rien till utnämningen av (UD II:52, 2001: 34). Inte heller denna utredning har, trots att detta har varit en priorite- rad arbetsuppgift, kunnat finna någon persondossier för . Denna dossier kan naturligtvis av oklara skäl ha för- störts, men det synes inte helt orimligt att anta att man faktiskt aldrig upprättade någon dossier för honom. Möjligtvis speglar ett sådant undantag från etablerade standardrutiner det faktum att hela rekryteringsprocessen i praktiken utgjorde ett undantag från etab- lerade rutiner för rekrytering av personal till utrikesförvaltningen. och dess räddningsoperationer från Det går att rekonstruera omständigheterna kring rekrytering tämligen väl med utgångspunkt från material från andra arkiv samt uppgifter ur egen almanacka (som överlämnades av sovjetiska myndigheter till syskon 1989). I syfte att analysera bakgrunden till Wallen- bergs rekrytering är det nödvändigt att gå tillbaka till början av 1944. upprättade den amerikanske president en särskild myndighet, vars syfte var att med åsidosättande av all administrations red Svensk diplomat med amerikanskt uppdrag tape rädda i synnerhet judiska flyktingar undan den nazistiska utrotningspolitiken (HP 21 J, 15/2-1944). företräddes vid den amerikanska beskickningen i av finans- och flyktingattachén . . bedrev ett stort antal räddnings- aktioner i av både judar och andra utsatta grupper. Ett flertal av dessa operationer hade som bas och stod under direkt ledning av , som vid sidan av detta uppdrag också var agent inom den amerikanska underrättelsetjänsten (Office of ), föregångare till CIA. lämnade en utförlig redogörelse för War Refugee Boards verksamhet från i rapporten from (1944) (ställd till chefen för , ). Enligt hade genomfört räddningsoperationer i de baltiska sta- terna som medfört att sammanlagt 1250 personer kunnat evakueras över till säkerhet i . Från , och hade man evakuerat sammanlagt runt 6 300 personer. Man hade också bedrivit räddningsoperationer i mindre skala i Rumä- nien och samt bidragit till sändandet av matpaket till koncentrationslägren och ett antal koncentrationsläger i . erhöll, vid genomförandet av alla dessa räddningsopera- tioner, bistånd från svenska myndigheter. I hade i synnerhet den svenske generalkonsuln varit till stor hjälp i räddningsarbetet (Operations of the, 1944: 15, P 2 EuI, 17/2- 1994). Vid räddningsoperationerna i och i staterna på Bal- kan hade man använt sig av den svenska diplomatiska representa- tionen i dessa länder. konstaterade att the Swedish Foreign Office has at all times been extremely cooperative in these matters and of tremendous assistance (Operations of the, 1944: 18, P 2 EuI, 17/2-1994). Det är härvid av stort intresse att också den svenska underrättelsetjänsten synes ha varit involverad i verksam- heten. skriver i sin rapport: Considering the smoothness and efficiency of the Estonian operation, it would seem that more persons should have been brought to safety. Fuel difficulties were, of course, a factor. Another influence may have been in part that probably the took advantage of this excellent connection to run a few excursions of their own for the purpose of checking as to what was going on in Estonia. This would be quite natural, since the Swedish General was most cooperative, even to the point of supplying weapons and forged Svensk diplomat med amerikanskt uppdrag German identification papers, and it would be quite unlikely that there wasn't some quid pro pro [sic] somewhere (Operations of the, 1944: 6, P 2 EuI, 17/2-1994). Som ett led i planerna att genomföra en liknande operation i som de operationer, som alltså var under utförande i Skan- dinavien och , inleddes kontakter mellan , representanten för i , , och den judiska församlingens i , överrabbin . I ett brev från Masur till av skrev Masur: Vi bör försöka finna en personlighet, skicklig, med gott anseende, icke-jude, som är villig att resa till /för att där leda en räddningsaktion för judarna. Personen ifråga måste ha U.D. 's för- troende, utrustas med diplomatpass, och U.D. måste be legationen i och att vara honom behjälpliga efter bästa förmåga (arkiv, 1:5). Det står också klart att man i samband med dessa förberedelser åtminstone konsulterade UD:s rättssakkunnige . I ett brev av från Masur till framgår föl- jande: Närslutet en kopia till . Innehållet i detta brev gäller några förslag för ingripande till förmån för de ungerska judarna, som jag gjort och som denne dels diskuterat med Professor dels vidarebefordrat till (arkiv, 1:5). hade också direktkontakt med det svenska i ett planerat projekt att medelst ett svenskt transportfartyg, , evakuera judar från i till . Detta projekt strandade sedermera på tyskt motstånd (HP 39 D, 6/6-1944, 24/5-1944). Det är emellertid oklart när de första kontakterna togs mellan och det svenska rörande det uppdrag i som seder- mera skulle ges åt . Det finns två versioner rörande omständigheterna kring Wallen- bergs rekrytering. Bägge grundas på uppgifter från affärskompanjon vid företaget , Kálman . (Meropa bedrev import och export av ungerska livsmedelsprodukter och upprätthöll täta affärskontakter med ). Svensk diplomat med amerikanskt uppdrag Enligt den första versionen, som bygger på en berättelse som skrivit (som finns deponerad i arkiv i ), skulle ha kon- taktats av . hade då uppgivit att utri- kesdepartementet hade för avsikt att skicka en humanitär attaché till legationen i , och han bad rekommendera någon pålitlig, energisk och intelligent person för uppdraget. uppger sig då ha rekommenderat (föreningens arkiv, 1:6). Enligt den andra versionen, som bygger på uppgifter ur ett brev från till av , hade Ehren- preis, , frågat , om han visste någon som kunde sändas till för att undersöka förhållandena i jude- frågan (Brev från Kálman till jr., 20/4- 1945, Skandinaviska Enskilda Bankens arkiv)1. På förfrågan hade föreslagit sin affärskollega Kontakter inleds mellan amerikanska beskickningen och UD Oavsett vilken av dessa versioner som faktiskt är sann tycks pla- nerna på att sända någon till ha tagit mer konkret karaktär maj–. informerade Secretary of State den amerikanske ministern i , , och att systematic mass-extermination of Jews has begun in . erhöll följande instruktion: On the restraint which may result from the presence in of the greatest possible number of foreign may well depend the lives of 800,000 human beings in that country. Please urge appropriate authorities, in the interest of humanity, to take immediate steps to inc- rease the numbers of Swedish diplomatic and consular personnel in to the greatest possible extent and to distribute them throughout the country as widely as possible. Naturally, it is hoped 1 Samtliga handlingar som anförs i denna utredning från Skandinaviska Enskilda Bankens arkiv finns även tryckta i boken , 1927–47, utgiven av och . historisk forskning inom bank och företagande, 2000. 2 Version två är ur flera aspekter mer trovärdig. I version ett framgår att det första sammanträffandet mellan , och ägde rum april/. I almanacka finns anteckningar om möten med både och . Däremot inga anteckningar om möten . Därtill utgick inte utrikesminister instruktion åt amerikanska beskickningen i att förmå UD utöka sin diplomatiska närvaro i förrän . Det kan dock inte uteslutas att kontakter mellan och inleddes på ett tidigare stadium.