sou · GRB395 · 2004-01-01 00:00:00 — En viktig utgångs- punkt för mina förslag till finansiering är att om arbetsgivaren får bidrag ska de tydligt och klart kunna korrespondera mot kostnader eller minskad inkomst. Därmed undviks eventuella tveksamheter om konkurrens och undanträningseffekter. Arbetsgivaren föreslås få bidrag till den anställdes lön efter samma principer som för dagens OSA. När det gäller ersättning för om- kostnader har jag övervägt olika alternativ. Det ena är att ge arbets- givaren en omkostnadsersättning som mer generellt täcker vissa kostnader för anställningen. har föreslagit en sådan ersättning. Det andra alternativet är att utgå från de stöd som redan finns, dvs. Jag föreslår det andra alternativet. Bakgrunden är att jag så långt som möjligt vill förenkla ersättningarna. Slutsatser, överväganden och förslag samt konsekvensanalyser ningarna följs samma princip som redovisats i avsnittet om utveck- lingsanställning. En trygghetsanställning kan innebära att mer tid måste anslås för arbetsledning och annat personligt stöd på arbetsplatsen. Arbets- givaren ska kunna få ekonomiskt stöd för detta. Mitt förslag är avsett att leda till att fler personer ska få en anställ- ning utan subvention. Det får inte gå därhän att trygghetsanställ- ning i praktiken ersätter nuvarande anställningar med lönebidrag. Insatserna har en uppgift att fylla som en del i en helhet av arbets- marknadspolitiskt motiverade stöd. Mot den bakgrunden måste antalet personer som får del av stödet begränsas till totalt 7 000 personer i genomsnitt . Förslagen till volym är uppskattningar som kan behöva revideras. De bygger bl.a. på antaganden utifrån den årliga omsättningen av personer i OSA och övriga konsekvenser av mina förslag till för- ändringar av lönebidragen. Att arbetsgivare som anordnar skyddat arbete i form av utveck- lingsanställning föreskrivs tystnadsplikt om arbetstagarens per- sonliga förhållanden. Att arbetsgivare som anordnar skyddat arbete i form av trygghetsanställning föreskrivs tystnadsplikt om arbetstagarens personliga förhållanden. Trygghetsanställningen och utvecklingsanställningen ska rymmas inom de regler som gäller för skyddat arbete i förordningen om särskilda insatser för personer med arbetshandikapp.6 Den som är anställd i skyddat arbete omfattas inte av anställningsskydds- lagen.7 Vidare står personer som har skyddat arbete till arbetsmark- nadens förfogande och kan därmed anvisas annat arbete. 632-37 §§ Förordningen (2000:630) om särskilda insatser för personer med arbetshandikapp. 7Lagen (1982:80) om anställningsskydd – LAS. Slutsatser, överväganden och förslag samt konsekvensanalyser Utvecklingsanställningar och trygghetsanställningar ska vara skyddat arbete därför att det finns personer som inte har möj- lighet att få en vanlig anställning med eller utan subvention. För många av de personer som är anställda i kommunernas OSA- verksamheter har den skyddade anställningen varit den enda förut- sättningen för ett arbete. Liksom nuvarande regler för dagens anställningar med OSA ska arbetsgivare som anordnar utvecklingsanställning och trygghetsan- ställning föreskrivas tystnadsplikt om arbetstagarens personliga förhållanden. Jag är naturligtvis medveten om att särskilda anställningar också har en negativ sida. De kan leda till ökad segregering och att sär- skilda arbetsmarknader skapas för människor med funktionshinder. För att minska denna risk är det därför viktigt att alla arbetsgivare ges möjlighet att erbjuda utvecklings- och trygghetsanställning. Att ett bidrag till arbetsledning införs och får betalas ut till en arbetsgivare vid utvecklings- och trygghetsanställning, om det kan styrkas att anställningen medför extra kostnader för arbets- ledning. Jag föreslår att ett nytt ekonomiskt stöd införs. Stödet ska kunna lämnas till en arbetsgivare som kan styrka att en utvecklings- eller trygghetsanställning medför extra kostnader för arbetsledning. För att extra resurser för arbetsledning ska kunna beviljas måste arbetsgivaren styrka att anställningen medför extra kostnader för arbetsledning. Vid åtta eller fler anställda i trygghets- eller utveck- lingsanställning ska ersättning kunna betalas ut för en arbetsledare. Vid fler än tre men färre än åtta anställda, ska halva beloppet kunna lämnas. Stödet ska inte vara tidsbegränsat men omprövas . En be- gränsning av antalet sätts till maximalt 100 arbetsledare. Ett fast- ställt högsta ersättningsbelopp betalas ut. Slutsatser, överväganden och förslag samt konsekvensanalyser Att de särskilda reglerna för allmännyttiga organisationer om bidragsnivåer avvecklas. Att allmännyttiga organisationer uppmuntras till samverkan vid anställning av personer med nedsatt arbetsförmåga. Jag anser att tiden nu är mogen att avveckla särregleringen av de allmännyttiga organisationerna. Men även med en sådan förändring kommer allmännyttan också att vara en viktig arbets- plats för många personer med nedsatt arbetsförmåga. Dels genom att organisationerna fortsätter att anställa personal med lönebidrag, dels genom att kunna erbjuda utvecklingsanställning och trygg- hetsanställning. En avveckling av särregleringen av allmännyttan överensstämmer med min grundläggande inställning att arbetsmarknadspolitiska stöd ska vara oberoende av vilken kategori arbetsgivare det handlar om. Alla arbetsgivare ska behandlas lika i det avseendet. En sådan utformning av stöden främjar en utveckling mot att människor med funktionshinder får större valmöjligheter på arbetsmarknaden. Genom att avveckla de särskilda reglerna förenklas också hand- läggningen av stöden. (Allmännyttan redovisas i avsnitt 3.8.) Behovet av de särskilda reglerna har minskat Allmännyttiga organisationer har sällan stark ekonomi och har därför ansetts behöva lönebidrag med extra höga genomsnittliga nivåer för att ha råd att anställa personal. Jag vill på nytt under- stryka att de allmännyttiga organisationerna är viktiga arbetsgivare. Personer med nedsatt arbetsförmåga behöver allmännyttan som arbetsmarknad – också. I synnerhet gäller det i många glesbygder där arbetstillfällena är få. kan jag nu konstatera, rent generellt, att betydelsen av särregleringen för allmännyttan har minskat. Vi kan se en bredare arbetsmarknad för dem som an- ställs med lönebidrag. Allmännyttans andel har sjunkit till förmån för andra arbetsgivare. Detta har också varit en ambition från sida, som jag delar. Slutsatser, överväganden och förslag samt konsekvensanalyser hade endast tre län bidragsnivåer mellan 80–. Vid utredningens besök vid olika arbetsförmedlingar har det dess- utom framgått att det inte är särskilt ofta som beslut fattas om bi- dragsnivåer . Utvecklings- och trygghetsanställning i allmännyttan Genom att erbjuda trygghetsanställning och utvecklingsanställning får de allmännyttiga organisationerna en ny och viktig uppgift på arbetsmarknaden. Jag anser också att tidigare förslag till ändrat regelverk för lönebidrag hos allmän- nyttiga organisationer väl motsvaras av förslaget om trygghetsan- ställning och utvecklingsanställning. Under utredningsarbetet har jag diskuterat olika förslag som skulle kunna stärka organisationerna i sin arbetsgivarroll. I arbetsgivar- rollen ingår bl.a. att erbjuda de anställda bra arbetsmiljö och arbetsledning. Ett förslag som väckt stort intresse när jag tagit upp det till diskussion i olika sammanhang är organiserad och systema- tisk samverkan mellan föreningar. För att många föreningar, i synnerhet på lokal nivå, ska kunna leva upp till bl.a. kraven för ut- vecklings- och trygghetsanställningar behöver de samarbeta i sin egenskap av arbetsgivare. I avsnitt 3.8 presenterar jag två exempel på sådan samverkan mellan föreningar. Samverkan har flera syften. Dels att förbättra möjligheterna för organisationerna att vara goda arbetsgivare och minska risken för inlåsningseffekter samt under goda villkor ge arbete åt långtidsarbetslösa personer med funktionshinder, dels att se till föreningarnas behov av administrativt stöd. Både de anställda och organisationerna har vunnit på detta. Jag tror mycket på sådan samverkan i någon form. Hur den skulle kunna genomföras är helt och hållet beroende av de lokala förutsättningarna. Jag avstår därför från att lämna något förslag i denna fråga men föreslår att allmännyttiga organisationer upp- muntras till samverkan vid anställning av personer med nedsatt arbetsförmåga. Länsarbetsnämnderna och de lokala arbetsförmed- Slutsatser, överväganden och förslag samt konsekvensanalyser lingarna, samt kommunerna och arbetsmarknadsnämnderna, bör kunna ha en viktig roll för att uppmuntra sådan samverkan. Lönebidrag till redan anställda Att regeringen ger i uppdrag att genomföra en försöksverksamhet med möjlighet att bevilja lönebidrag under en pågående anställning enligt samma regler som för andra lönebidrag. Att försöksverksamheten utvärderas , varefter ställning tas till om insatsen ska permanentas. Jag anser att det finns anledning att regeringen ger Arbetsmark- nadsstyrelsen ett uppdrag att genomföra en försöksverksamhet med möjlighet att bevilja lönebidrag under en pågående anställning. Under förutsättning att alternativet annars är uppsägning och arbetslöshet, finns det i många fall uppenbara fördelar med att öppna för en möjlighet att bevilja lönebidrag till en person som har en anställning. Om regelverket, som , medför att individer blir satta i arbetslöshet bara för att därefter kunna bli anvisade en ny anställning med lönebidrag finns det anledning att fundera över konsekvenserna av en sådan regel. Men det kan även finnas nackdelar som vid ett övervägande inte bör underskattas. Många framhåller risken för att arbetsgivarens ansvar trots allt skulle kunna komma att urholkas. Andra nackdelar är sådana som är förknippade med anställningar med lönebidrag i ett generellt perspektiv, såsom inlåsningseffekter och sämre ut- vecklingsmöjligheter i arbetet. (Se avsnitt 3.7.) Jag menar att det finns skäl som talar för att ett lönebidrag för redan anställda bör prövas . Det ligger dess- utom helt i linje med regeringens övriga strävanden att, i ett bredare perspektiv, få till stånd en effektivare arbetslivsinriktad rehabilitering. Möjligheten till att lämna lönebidrag under en på- gående anställning får dock inte leda till att vissa arbetsgivare kan undandra sig sitt ansvar enligt exempelvis lagen om anställnings- skydd och arbetsmiljölagen. De fackliga organisationerna måste här spela en aktiv roll. Slutsatser, överväganden och förslag samt konsekvensanalyser Det betyder att alla andra insatser som olika aktörer redan har ett uttalat ansvar för ska ha prövats innan ett lönebidrag övervägs och beslutas av arbetsförmedlingen. Berörd facklig organisation ska bekräfta att alla dessa insatser har prövats och att uppsägning blir resultatet om inte lönebidrag beviljas. Under en försöksverksamhet ska i övrigt samma regler för lönebidraget gälla som för alla andra anställningar med lönebidrag. Särskilt stöd vid start av näringsverksamhet Att det särskilda stödet vid start av näringsverksamhet bibehålls för att öka individens möjligheter att komma i arbete. Att den nuvarande finansieringsmodellen används även fort- sättningsvis. Jag anser att det finns situationer när ett kompletterande stöd för att starta ett eget företag kan bidra till att bryta en arbetslöshets- situation för en person med nedsatt arbetsförmåga. Min bedöm- ning är att det behövs flera typer av insatser som tar hänsyn till in- dividers olika förutsättningar att komma i arbete. Särskilt stöd vid start av näringsverksamhet är en sådan insats. Jag menar att stödet bör behållas. Det underlag som utredningen samlat in och som redovisas i avsnitt 3.9. talar för – enligt min be- dömning – att stödet gör nytta. Inom ramen för de arbetsmarknadspolitiska programmen för personer med nedsatt arbetsförmåga, förutom de volymmässigt största insatserna, bör det även finnas ett antal mindre insatser varav det särskilda stödet vid start av näringsverksamhet är ett. Så- dana insatser behövs för att programmen ska kunna vara så flexibla som möjligt och bättre kunna anpassas till de enskilda individernas behov. Att starta eget företag kan i vissa fall vara den enda återstå- ende möjligheten för en person med nedsatt arbetsförmåga att komma i arbete, därför anser jag att stödet ska finnas kvar. Jag föreslår inte några förändringar i utformningen av insatsen. Innan eventuella förändringar övervägs bör besluten följas upp och resultaten utvärderas. Det finns inte någon egentlig uppfölj- ning och utvärdering av resultaten för de företagare som fått stödet. Det har inte funnits utrymme inom ramen för utredningen Slutsatser, överväganden och förslag samt konsekvensanalyser att genomföra en mer djupgående uppföljning eller utvärdering i denna fråga. För att överväga och eventuellt föreslå för- ändringar behöver den nuvarande uppföljningen kompletteras med uppföljning och utvärdering av stödets betydelse för företagaren vid etableringen samt företagens överlevnadsgrad. I likhet med bedömning, anser jag att den nuvarande finansieringsmodellen är lämplig och bör kunna an- vändas även fortsättningsvis. Stödet är menat som en hjälp vid starten av företaget. Därför är den alternativa finansiering- smodellen – nedsättning av skatter eller avdrag på arbetsgivarav- gifter inte lämplig. Det skulle, som på- pekar, innebära att företagaren måste vänta på att stödet ska kunna kvittas mot framtida inbetalningar av skatter och avgifter. Att en medlem i ett arbetskooperativ som utför arbete för koo- perativets räkning och som inte har ett väsentligt inflytande på verksamheten totalt är att betrakta som arbetstagare i för- hållande till kooperativet, under förutsättning att övriga krite- rier som är utmärkande för ett anställningsförhållande är upp- fyllda. Att åtgärder genomförs för att underlätta lånemöjligheterna för sociala arbetskooperativ. Jag har noga övervägt förutsättningarna för ett särskilt driftsbidrag till sociala arbetskooperativ. Som framgår av avsnitt 3.10 har i tidigare budgetunderlag lämnat förslag på ett sådant stöd. Det har också föreslagits av representanter för de sociala arbetskooperativen. Av flera skäl är jag dock tveksam till att införa ett särskilt drifts- stöd till sociala arbetskooperativ. Jag förordar ett finansierings- Slutsatser, överväganden och förslag samt konsekvensanalyser system som utgår efter enhetliga principer oavsett arbetsgivarkate- gori. Storleken på stödet ska bero på den enskildes arbetsförmåga. Enligt min bedömning är det komplicerat att skapa ett driftsbi- drag som uppfyller rimliga krav på rättvisa och saklighet vid be- dömningarna. har till utredningen redovisat ett antal kritiska punkter mot ett driftsbidrag; kretsen av kooperatörer är inte tydligt definierad, storleken på affärsverksamhetens intäkter och andra bidrag måste uppskattas och bedömas i samband med beslut om driftsbidrag, arbetskraften hos de sociala arbetskooperativen är ingen homo- gen grupp. Enbart en mindre del av kooperatörerna har en an- ställning, graden av nedsatt arbetsförmåga varierar mellan olika kooperatörer. Jag instämmer i dessa reservationer. Ett driftbidrag får inte beslutas på grunder som är godtyckliga, därför kräver det betydande admi- nistrativa insatser. Jag anser inte att detta är effektiv användning av resurser. I den mån sociala arbetskooperativ bedriver affärsverksamhet som konkurrerar med andra företag, uppstår frågan om ett drift- bidrag skulle kunna påverka konkurrensen på ett sätt som strider mot vår konkurrenslagstiftning. Driftbidraget riskerar i så fall att leda till tvister med företag som anser sig missgynnade. Mot bakgrund av de reservationer som redovisas ovan vill jag inte införa ett bidrag som gynnar vissa bestämda företagsformer. I avsnitt 3.10 har jag redogjort för att en medlem i ett arbets- kooperativ enligt gällande lagstiftning i normalfallet räknas som anställd om lön utbetalas och övriga krav på en anställning är upp- fyllda. Det finns enstaka tillfällen när en kooperatör kan ha ett så väsentligt inflytande att han eller hon inte är att betrakta som an- ställd i förhållande till kooperativet. Som framgår av avsnitt 3.10 handlar det i sådana fall om att det ekonomiska utfallet till stor del beror på den personens kompetens och de åtgärder och ställnings- taganden som han eller hon gjort i verksamheten. Ett lönebidrag kan då inte lämnas för en kooperatör som har ett sådant inflytande. Slutsatser, överväganden och förslag samt konsekvensanalyser Jag anser att förordningen om särskilda insatser för personer med arbetshandikapp inte behöver förtydligas i detta avseende eftersom kriterierna på ett anställningsförhållande mycket väl kan vara uppfyllda när det gäller medlemmar i ett arbetskooperativ. Om kriterierna på ett anställningsförhållande är uppfyllda ska därför bidrag kunna lämnas till ett socialt arbetskooperativ, under förut- sättning att förordningens krav i övrigt är uppfyllda. Ansvaret för att sprida kunskap till berörda handläggare inom Arbetsmarknads- verket om hur förordningen ska tolkas vilar på Arbetsmarknads- styrelsen. Det är viktigt att de sociala arbetskooperativen kan få sådana ekonomiska villkor så att de kan utveckla sin verksamhet. I detta ingår naturligtvis möjligheterna att få lån. Jag har inte utrett förut- sättningarna för detta utan konstaterar endast att insatser behöver genomföras för att underlätta lånemöjligheterna för sociala arbets- kooperativ. Jag föreslår därför att lämplig instans får ett sådant uppdrag. Jag vill i det här sammanhanget understryka att andra arbets- marknadspolitiska åtgärder för personer med nedsatt arbetsför- måga också kan stå till förfogande för sociala näringsdrivande arbetskooperativ. Inte minst viktigt kan det särskilda stödet vid start av näringsverksamhet vara. Jag nämner i avsnitt 3.10 att det inte finns några hinder i förordningen att använda stödet vid start av sociala arbetskooperativ under förutsättning att övriga villkor uppfylls. Kunskap om stödet kan bidra till att främja utvecklingen av sociala näringsdrivande arbetskooperativ, därför är det viktigt att både kooperatörer och handläggare vid känner till de förutsättningar som gäller. Mot denna bakgrund uppmanar jag att tillsammans med representanter för de sociala arbetskooperativen informera om möjligheten att lämna det särskilda stödet vid start av näringsverksamhet när sociala näringsdrivande arbetskooperativ bildas. Utvecklings- och trygghetsanställning vid sociala arbetskooperativ Jag anser att utvecklingsanställning och trygghetsanställning är lämpliga insatser vid sociala arbetskooperativ eftersom dessa koo- perativ är inriktade på att skapa arbetstillfällen för personer som har stora svårigheter på arbetsmarknaden. Slutsatser, överväganden och förslag samt konsekvensanalyser Att förstärker sin samverkan med skolan för att erbjuda vägledningsinsatser för ungdomar med funk- tionshinder i syfte att förbereda och aktivt stödja övergången mellan skola och arbetsliv. Att skolan uppmanas till motsvarande samverkan. Att förstärker sin samverkar med för- säkringskassorna i frågor som rör ungdomar med funktions- hinder som uppbär aktivitetsersättning i syfte att ta tillvara deras arbetsförmåga och förbättra deras möjligheter att få ett arbete. Många människor med funktionshinder har låg utbildningsnivå och för en del av dem har säkert utbildningsnivån större betydelse än funktionshindret för att komma ut i arbetslivet. I avsnitt 3.12 redo- visas utbildningsbakgrunden för ungdomar som är registrerade hos arbetsförmedlingen som kvarstående sökande med arbetshandi- kapp. En tredjedel av dessa ungdomar har endast grundskola. En person med låg utbildningsnivå har svårt att mer stadig- varande etablera sig på arbetsmarknaden. En undersökning som genomförts av Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi () bekräftar detta påstående. I mitt utredningsuppdrag ingår inte att lägga förslag som rör skolan men vill jag uppmärksamma regeringen på detta område. Skolan måste ta sitt ansvar så att elever med behov av sär- skilt stöd kan få en likvärdig utbildning med övriga elever. Arbets- marknadsutbildningar ska inte ersätta det utbildningsansvar som är en plikt för den allmänna skolan. Människors självbild skapas tidigt därför är det viktigt att barn och ungdomar med funktionshinder får lära sig att skolan förväntar sig att de, precis som alla andra, ska skaffa sig ett arbete. Som en del i detta ingår att elever med funktionshinder måste få delta i praktik och studiebesök på samma villkor som elever utan funktionshinder. För att en praktik ska bli meningsfull krävs att skolan samverkar med arbetsförmedlingen. För att stärka dessa elevers framtida möjligheter på arbetsmark- naden krävs också att arbetsförmedlingen får möjlighet att erbjuda vägledning innan eleverna har lämnat skolan för att kunna förbereda olika arbetsmarknadsinsatser. Jag föreslår därför ett Slutsatser, överväganden och förslag samt konsekvensanalyser tillägg i förordningen om den arbetsmarknadspolitiska verksam- heten som anger att ska samverka med . Vidare föreslår jag att det inom skolans regelverk ska anges en motsvarande samverkan med . Fördjupad kartläggning och vägledning är särskilt viktig för många ungdomar med funktionshinder. Detta bekräftas också av resultatet av arbetet med Arbete åt unga handikappade där många ungdomar hade stor nytta av fördjupade kartläggnings och vägled- ningsinsatser. (Se avsnitt 3.11.) Den kraftfulla kritik mot skolan om bristande intresse för sam- arbete, som flera arbetsförmedlare med ansvar för ungdomar med funktionshinder har framfört, tar jag på mycket stort allvar. försöksverksamhet Arbete åt unga handi- kappade, visade att en väl fungerande samverkan mellan skola och förmedling underlättar möjligheterna att få ett arbete eller en lämplig fortsatt utbildning. Arbete åt unga handikappade ingår nu i ordinarie verksamhet men bedrivs olika över landet. På vissa ställen pågår ett aktivt arbete för ungdomar med funktionshinder medan andra länsarbetsnämnder inte prioriterar detta. Jag menar att aktivt arbete med ungdomar med funktionshinder måste prioriteras i hela landet. Alla läns- arbetsnämnder måste lägga särskild vikt vid arbetet med ungdomar med funktionshinder. Det är inte rimligt att unga människor ska sitta hemma hela livet utan lämplig sysselsättning. För ungdomar som lämnat den ordinarie skolan kan arbetsmark- nadsutbildningar var en väg ut i arbetslivet men det finns hinder som ibland stänger denna väg. Ett exempel är målet för verksam- hetsgrenen kompetenshöjande insatser som anger att andelen kvinnor och män som får arbete efter avslutad arbets- marknadsutbildning i genomsnitt ska uppgå till . Detta mål utestänger personer med nedsatt arbetsförmåga och som anses ha svårt att få arbete . Sådana hinder bör tas bort och arbetsmarknadsutbildningarna bör i detta sammanhang anpassas bättre till enskildas behov. Ungdomar som får aktivitetsersättning En viktig del i Arbete åt unga handikappade, var att söka upp unga förtidspensionärer för att erbjuda dem möjligheter till arbete och utbildning. Erfarenheterna från försöksverksamheten var goda. Slutsatser, överväganden och förslag samt konsekvensanalyser Nästan en tredjedel av de förtidspensionerade ungdomar som deltog i försöksverksamheten fick ett arbete. Detta visar att upps- ökande verksamhet kan göra stor nytta. Den aktivitetsersättning som ersatt förtidspensionen är tydligare inriktad mot att ungdomarna inte ska bli kvar i ett passivt bidrags- beroende. Därmed torde det nu finnas ännu bättre förutsättningar än tidigare att fler ungdomar ska kunna komma ut i arbetslivet. Det är viktigt att det utvecklas fasta och kontinuerliga samar- betsformer mellan arbetsförmedlingar och försäkringskassor. De ungdomar som berörs måste snabbt och enkelt få del av de insatser som kan erbjuda. Många av ungdomarna kan komma ut i arbetslivet om de får delta i serösa insatser med en tydlig inriktning mot arbete. Insatser som de själva är med och planerar och bestämmer.