sou · GRB3119 · 2004-01-01 00:00:00 — Uppgifterna skall vidare vara aktuella och tillförlitliga. ansvarar för att föreskriften är beslutad i riktig ordning. Myndigheten ansvarar även för att den som rapporterar föreskriften är behörig att företräda beslutsfattaren. Inledningsvis redovisar utredningen några grundläggande villkor för föreskriftsrapporteringen. Utredningen beskriver därefter övergången från trafikliggarsystemet till det nya systemet. I följande avsnitt behandlas vad databasen är avsedd att omfatta och några karakteristika i övrigt för föreskriftshanteringen. Av 10 § författningssamlingsförordningen (1976:725) framgår att det åligger en central myndighet som låter ge ut en författningssamling enligt förordningen att utse utgivare för författningssamlingen. Enligt 15 § samma förordning åligger det även länsstyrelse att utse utgivare för länets författningssamling. En beskrivning av utgivaransvaret finns i Myndigheternas föreskrifter (Ds 1998:43, s. 159 f). För rättsinformationssystemet är inte i rättsinformationsförordningen (1999:175) föreskrivet att det åligger exempelvis samordningsmyndigheten att utse utgivare. Däremot är föreskrivet vem som skall ha informationsansvar (10– 14 §§) och vem som skall samordna systemet (15–19 §§). En beslutsmyndighet för in föreskrifterna genom att lämna uppgifter i elektronisk form till databasen (jfr avsnittet 8.3.6 om arkiveringen). Dessa uppgifter om föreskrifter tillhandahålls allmänheten på Internet. Utredningen har övervägt en ordning med utgivare för upptagning i databasen. Det finns inga tvingande skäl att föreslå en sådan ordning för en databas av det slag som är i fråga. Fråga uppkommer om det ändå lämpligen bör utses en utgivare. En sådan ordning är dock mindre väl förenlig med det lokala informationsansvar som beslutsmyndigheternas rapporteringen till databasen förutsätter. Det kan också framhållas att samordningsmyndigheten () skall ha ett övergripande ansvar för det system som behövs för databasens funktion och för säkerheten i systemet (se 3 § i författningsförslag 2). Utredningen föreslår därför inte någon bestämmelse om ett åliggande för Överväganden och förslag om en ny ordning att utse utgivare för upptagning i databasen. Det kan också framhållas att det i 19 § författningssamlingsförordningen finns en bestämmelse om trycklov som inte avses få någon motsvarighet i en författning om databasen. Den myndighet som för in föreskrifter i databasen bör dock ha ett informationsansvar av det slag som motsvarar det som är angivet i 13 § rättsinformationsförordningen. Enligt 10 § rättsinformationsförordningen innebär informationsansvaret en skyldighet att se till att informationen är bl.a. aktuell och tillförlitlig. Denna uppgift bör även såvitt gäller RDT ligga på beslutsmyndigheten som är det organ som förfogar över informationen. Innehållet i informationsansvaret skall inte fastläggas i detalj här. Enligt utredningens mening bör dock beslutsmyndigheten ansvara för att föreskriften är beslutad i riktig ordning och att den som rapporterar föreskriften är behörig att företräda beslutsfattaren. Uppgifterna bör vidare rapporteras på ett säkert sätt i elektronisk form. Av en bestämmelse skall framgå att den myndighet som för in föreskrifter i databasen ansvarar för att uppgifterna är riktiga och att de lämnas på ett säkert sätt i elektronisk form (4 § andra stycket i författningsförslag 2). Utredningen föreslår ingen särskild ordning för distribution av författningar likt den som följer av författningssamlings- förordningen. Skyldigheterna att till bibliotek eller Statens ljud- och bildarkiv lämna exemplar av dokument för elektronisk återgivning skall dock iakttas i enlighet med det som är föreskrivet, se härom lagen (1993:1392) om pliktexemplar av dokument. Beslutsmyndigheterna kan börja rapportera till RDT Det är inte lämpligt att en ny föreskriftshantering tas i anspråk annat än med god framförhållning och med utnyttjande av en viss övergångstid. Redan några månader in i övergångsfasen, som avses börja , bör de allra flesta kommunerna inneha utrustning som medger användningen av ett program för att skriva trafikföreskrifter. Ett gratisprogram, , med basala funktioner för uppgiften tillhandahålls såsom tidigare nämnts av . För de kommuner som så önskar finns det andra kommersiellt tillhandahållna program som motsvarar minst samma krav och som är utvecklade av privata intressenter. Överväganden och förslag om en ny ordning Under övergångsfasen, som måste förberedas noga, tar RDT gradvis över den kommunala trafikliggarens roll i tillkännagivandet och tillhandahållandet av kommunala trafikföreskrifter. Den tar även över den roll som kungörandet i statliga myndigheters författningssamlingar har. Respektive myndighet svarar för uppgifterna i databasen. Ett datamedium blir bärare av informationen om den tillkännagivna föreskriften. Övergångsfasen som helhet bör i linje med det sagda vara ganska generöst tilltagen tidsmässigt och definitivt avslutas först . Databasen ersätter gradvis den kommunala trafikliggaren Utredningen har funnit att rapporteringen inledningsvis bör vara frivillig och att det under en övergångsfas bör avgöras av varje myndighet i vilken takt man vill och kan ta databasen i anspråk för att tillhandahålla redan meddelade föreskrifter. Även sedan rapporteringen av nya föreskrifter blivit obligatorisk är det viktigt att kommunerna och de statliga myndigheterna får tillräcklig tid på sig att rapportera befintliga liggaruppgifter. Valet av tidpunkt för denna rapportering skall myndigheterna kunna anpassa till sina egna förutsättningar. Det bör tas hänsyn till att förutsättningarna att klara övergången varierar. Enligt utredningens uppfattning måste dock de flesta beslutsmyndigheter kunna avsluta rapporteringen av sina liggaruppgifter än övergångsfasens hela längd. Dessa myndigheter bör också kunna dra fördelar av den nya föreskriftshanteringen genom att ganska snabbt gå över till RDT-systemet. Övergångsfasen kan utformas på olika sätt Utredningen har övervägt möjligheten att låta besluts- myndigheterna själva lämna liggaren bakom sig när de fått tillstånd att göra så av samordningsmyndigheten. Härför skulle fordras befogenheter och resurser hos för att kontrollera om den enskilda myndigheten är redo för att börja tillkännage sina föreskrifter elektroniskt. Vidare har utredningen behandlat möjligheten att sådana föreskrifter som rapporteras under ett inledande frivilligt skede ersätter föreskriften i liggaren redan då dom har förts in. Som en fördel kan framhållas att en kommun då Överväganden och förslag om en ny ordning snabbt kan överge liggaren för de föreskrifter som rapporteras till databasen. En sådan ordning möter dock vissa principiella hinder utifrån aspekten att allmänheten skall kunna veta inte bara att föreskriften är kungjord utan även var den är kungjord. Denna ordning har också nackdelar så snart en kommun börjar rapportera till databasen före i länet. Övergångsfasen delas in i två skeden Utredningen vill att beslutsmyndigheterna får möjlighet att ta till sig den nya föreskriftshanteringen i en takt som passar dem. Det har visat sig nödvändigt att dela in övergångsfasen i två skeden. Under övergångsfasen kommer föreskrifterna att finnas i liggaren och författningssamlingarna jämsides med att de är tillgängliga även genom databasen. Den ordning som utredningen stannat för innebär att beslutsmyndigheterna sedan en begränsad tid förflutit och man dessutom uppfyllt sina åtaganden vad gäller rapporteringen helt kan gå över till RDT-systemet. Det bör här understrykas att det inte innebär att trafikliggarna får förstöras utan dessa måste enligt gällande regler tas om hand för arkivering. Målet under övergångsfasen skall vara att LTF m.fl. trafikföreskrifter för lokal trafikreglering inte längre tillkännages genom trafikliggaren eller genom författningssamlingar utan genom den nya databasen. När övergångsfasen närmar sig slutet bör det hos finnas en beredskap för att, trots allt, inte alla myndigheter har avslutat sin rapportering av gamla föreskrifter. Utredningens förslag: Under ett inledande skede – får de myndigheter som berörs av föreskriftsrapporteringen lämna uppgifter till databasen. får efter samråd med Statskontoret meddela de föreskrifter som behövs för ikraftträdandet. Överväganden och förslag om en ny ordning Beslutsmyndigheterna får men behöver inte rapportera föreskrifterna Under det första skedet, – , får kommunerna och de statliga myndigheterna börja rapportera föreskrifterna till databasen (se övergångsbestämmelserna punkten 2 i författningsförslag 5). Rapportering skall ske i enlighet med de föreskrifter som beslutas om förandet av den nya databasen. Uppgifterna i databasen har dock under det första skedet ingen annan status än som ytterligare information om föreskrifterna. Det betyder att hela liggarhanteringen bevaras intakt under detta skede. Det inkluderar underrättelser till kommunen och kommunens åliggande att skicka liggarutdrag (10 kap. 12 § TrF). och väghållningsmyndigheten bör ha möjligheter att före beslutet få yttra sig till kommunen (se nedan avsnitt 8.4.6). Utredningen anser att medverkande myndigheter skall motiveras att delta under det inledande skedet i övergångsfasen. En frivillig rapportering bör bidra till att skapa en mjuk övergång mellan de två systemen. Den färdiga föreskriften skall alltså fortfarande tas in i trafikliggaren. Under det första skedet skall dock en IT-baserad föreskriftshantering innebära möjligheter att kommunicera med polismyndigheter och väghållningsmyndigheter elektroniskt. Även funktionerna för att göra liggarutdrag och underrätta andra myndigheter om intagna föreskrifter kan vara elektroniska. Det får förutsättas att de flesta kommunerna använder föreskriftsprogram eller åtminstone för liggaren med datorstöd. De flesta beslutsmyndigheterna vill tillägna sig rapporteringen till RDT Utredningen är övertygad om att en rad faktorer samverkar så att de flesta myndigheter skall kunna åstadkomma en ordnad och tämligen snabb övergång till rapportering i RDT-systemet. Viktigast bedöms vara beslutsmyndigheternas ambition att ta den nya rationella tekniken i anspråk. De erfarenheter utredningen gjort pekar entydigt i denna riktning. När den nya tekniken tagits i anspråk finns incitament för att överge trafikliggaren och därmed slippa att ha två system. Sannolikt har de allra flesta beslutsmyndigheter goda skäl att helt gå över till den nya Överväganden och förslag om en ny ordning föreskriftshanteringen så snart det blir möjligt (andra skedet). Beslutsmyndigheterna skulle kunna ta till sig tillräckliga erfarenheter av denna hantering redan under inledningen av det första skedet och därefter tämligen snabbt kunna rapportera den resterande mängden äldre föreskrifter. behöver således inte använda mera tid än det första skedet för att rapportera samtliga föreskrifter till databasen. Föreskrifterna kan då hållas tillgängliga i databasen i den autentiska versionen från det andra skedets första dag. Denna faktor är inte angelägen endast för kommunerna utan även i hög grad för länsstyrelserna och . Alla beslutsmyndigheter är således administrativt berörda av den föråldrade hanteringen med trafikliggarsystemet. Det är extra viktigt att kommuner som över huvud taget inte för liggaren med datorstöd utnyttjar det första skedet i övergångsfasen för att ta tekniken i anspråk. Motiv i övrigt för att ta den nya hanteringen i anspråk bör ha liknande intressen även i egenskap av samordningsmyndighet och därmed administratör för systemet. Det torde vara till nackdel för att administrera en databas som är mycket ofullständig och därmed indirekt vara beroende av trafikliggarhanteringen. bör i egenskap av samordningsmyndighet kunna omsätta detta intresse för utvecklingen av RDT i en pådrivande roll. Det bör även åvila att vid behov meddela de föreskrifter som kan behövas för ikraftträdandet av förordningen. En bestämmelse av denna innebörd föreslås (övergångsbestämmelserna till författnings- förslag 2). Här bör understrykas den betydelse som NVDB väntas få i denna utveckling (se exempelvis avsnitt 8.3.3). Även har genom NVDB starka intressen i denna utveckling och bör kunna bistå . I kontakter med kommunerna och länsstyrelserna har framkommit att det inte är uteslutet att det kan bildas informella nätverk som arbetar i samma riktning. Det kommer att vara en angelägen uppgift att motivera så många myndigheter som möjligt att rapportera uppgifterna i sina trafikliggare före övergångsfasens slut. Genom olika former av samverkan kommer det att finnas möjligheter att lyckas. Överväganden och förslag om en ny ordning Utredningens förslag: Den föreskriftsrapportering som var frivillig under det första skedet blir fr.o.m. inledningen av andra skedet obligatorisk. Föreskrifter för lokal trafikreglering tillkännages då genom RDT. Ett tillkännagivande bör ske så snart det kan ske sedan föreskriften beslutats och i så god tid före ikraftträdandet som möjligt. Kommunen behöver inte underrättas av annan beslutsmyndighet om de föreskrifter enligt 10 kap. 11 § som myndigheten har meddelat. skall underrätta berörd väghållnings- myndighet. Markägare och ägare av enskilda vägar som särskilt berörs skall även de underrättas. Rutinen med liggarutdrag tas bort. Kravet på införande i författningssamlingar slopas för de föreskrifter som en länsstyrelse, en polismyndighet eller meddelar. För statliga myndigheter ersätts kungörandet i författningssamling med tillkännagivande genom RDT. Skyldigheten att kungöra vissa kommunalt beslutade föreskrifter i länets författningssamling tas också bort. får möjlighet att föreskriva om en lämplig hantering för att alla föreskrifter skall finnas tillgängliga i databasen efter övergångsfasens slut. Under det andra skedet, – , skall kommunerna och de statliga myndigheterna rapportera sina trafikföreskrifter till databasen (se författningsförslag 5). Det gäller såväl de nya föreskrifterna som de äldre föreskrifterna. Intagandet av uppgifterna i databasen utgör grunden för det officiella bekantgörandet (tillkännagivandet) av föreskrifter som beslutas under det andra skedet. Här bör ansträngningarna att arbeta om de äldre föreskrifter som upphör att gälla enligt p. 9 av övergångs- bestämmelserna till TrF kunna kombineras med att föreskrifterna rapporteras till databasen (se närmare avsnitt 7.3.3). Tillkännagivande av föreskrifterna genom RDT Lokala trafikföreskrifter, föreskrifter om hastighet och vissa andra föreskrifter för lokal trafikreglering tillkännages alltså under Överväganden och förslag om en ny ordning övergångsfasens andra skede genom RDT. Det bör ställas höga krav på att den tillkännagivna föreskriften överensstämmer med den föreskrift som myndigheten beslutat. Informationen i databasen om den tillkännagivna föreskriften kommer att utgöra föreskriftens autentiska version. Den nya formella ordningen påbörjas genast och genomförs i sin helhet under detta skede. före periodens slut bör alla rapporterande myndigheter på elektronisk väg ha sänt de föreskrifter som har meddelats före det andra skedet och som har aktualitet för RDT. bör ha möjlighet att föreskriva om en lämplig hantering för att alla föreskrifter skall finnas tillgängliga i databasen efter övergångs- fasens slut. När bör tillkännagivandet i databasen ske? För lagar och förordningar föreskrivs i grundlag ett allmänt gällande krav om att dessa författningar skall kungöras så snart det kan ske (8 kap. 19 § RF, jfr avsnitt 2.1.9). Vad gäller förordningar kan undantag göras i lag. Dock är det inte bara tiden mellan författningens utfärdande och kungörande som är av intresse. En författning bör normalt kungöras med en tidsmarginal före ett ikraftträdande (jfr ovan avsnitt 2.8.1). För statliga myndigheters föreskrifter gäller inte något lagstadgat krav på att kungörandet skall ske i . I författningssamlingsförordningen finns emellertid en bestämmelse av intresse. Enligt 22 § denna förord- ning skall en författning som kungörs i en författningssamling om möjligt ges ut så att den är författningssamlingens abonnenter till handa innan den träder i kraft. Här är att märka att beslutsfattaren förutsätts anpassa utfärdandet av författningen så att författningen kan distribueras och når abonnenterna . Ett motsvarande principiellt synsätt bör kunna anläggas på tillkännagivandet av LTF m.m. genom databasen. Ianspråktagandet av ny teknik innebär möjligheter att uppfylla gamla och nya krav på spridning av kännedom om trafikregleringen och därmed att öka förutsebarheten. Förhållandet talar för att man skulle kunna upprätthålla krav på att författningar om den lokala trafikregleringen skall tillkännages i förväg. Häremot måste även beaktas att tillkännagivandet av föreskrifter skall passa den kommunala beslutsorganisationen. Vissa LTF m.m. förutsätts kunna beslutas och tillkännages med kort eller mycket kort varsel. Överväganden och förslag om en ny ordning Det är fråga om en nyordning där en så stor del som möjligt av den lokala trafikregleringen skall bekantgöras för allmänheten genom databasen. Föreskrifterna skall som sagts först rapporteras till databasen för att därefter tillhandahållas på Internet. Genom tillkännagivandet skall föreskrifterna införlivas med gällande rätt. Den överordnade målsättningen är således att föreskrifter med en acceptabel formell utformning skall kunna tillkännages allmänheten på detta sätt. Denna ambition bör inte äventyras av svåruppnåeliga mål inkluderande absoluta krav på tillkännagivande av föreskriften i . En realistisk ambition bör upprätthållas. Om en föreskrift inte är tillgänglig i databasen kan föreskriften komma att frånkännas rättsliga verkningar. Nya föreskrifter skall därför göras tillgängliga i databasen före ikraftträdandet. Från det att beslut om en ny föreskrift fattats bör inte förflyta innan föreskriften tillkännages i databasen. Utredningen föreslår därför att föreskrifterna skall föras in så snart det kan ske och att ett tillkännagivande av föreskrifterna bör komma till stånd i så god tid som möjligt före ikraftträdandet. Det bör dock inte upprätthållas något krav på viss minsta tid. En bestämmelse med denna innebörd föreslås. Det är lämpligt att uppgiften i databasen är grund även för utmärkningen av nya föreskrifter. Hur bör tillkännagivandet i databasen ske? Den nuvarande terminologin när det gäller liggaren avser att föreskriften tas in i liggaren. Detsamma gäller föreskrifter av statliga myndigheter. Dessa tas in i respektive författningssamling. Det är dock inte meningen att mottagaren, samordnings- myndigheten för RDT, skall vidta någon särskild åtgärd med föreskriften. Utredningen föredrar en enkel rättslig beskrivning av den elektroniska överföringen av information från beslutsfattaren till databasen. Det ligger närmast till hands att beslutsmyndigheten för in föreskrifterna i databasen (jfr avsnittet 8.3.6 om arkiveringen). ansvarar även för tillkänna- givandet av föreskrifterna i databasen. Uppgifterna i RDT skall även omfatta besked om från vilken tidpunkt föreskriften hålls tillgänglig, och därmed tillkännages, i databasen (se avsnitt 8.3.1). Utmärkningen med vägmärke tillhör också tveklöst tillkännagivandet av föreskriften. Det är lämpligt att utmärkningen följer på tillkännagivandet i databasen. Alla föreskrifter märks dock Överväganden och förslag om en ny ordning inte ut med vägmärke. I dessa fall kan förekomma att tillkännagivandet i RDT är det sist föreskrivna. Om t.ex. klaganden inte är sökande och därmed inte har tagit del av beslutet om föreskriften och en föreskrift inte omfattas av utmärkningskrav blir tillkännagivandet i databasen, tillsammans med annonseringen, det sist föreskrivna tillkännagivandet av föreskriften (jfr 23 § tredje stycket FL). Tillkännagivandet i databasen kan därmed utgöra utgångspunkt för beräkning av tidsfristen för att klaga. Exempel på sådana fall är kommunernas föreskrifter om tättbebyggt område som inte omfattas av utmärkningskrav. I annat fall får utmärkningen eller den tidpunkt då sökanden fick del av beslutet bilda utgångspunkt för klagotiden. Med hänsyn till bl.a. hur lokala trafikföreskrifter skall tillkänna- ges bör dessutom noteras att ikraftträdandet av en föreskrift inte kan anstå till dess att klagofristen har löpt ut. Annan beslutsmyndighet än kommunen behöver inte längre enligt 10 kap. 12 § TrF underrätta kommunen om de föreskrifter enligt 10 kap. 11 § som myndigheten har meddelat. Syftet med denna underrättelse är huvudsakligen att kommunen skall kunna iaktta sin skyldighet att ta in föreskrifterna i liggaren. Även rutinen med liggarutdrag tas bort (10 kap. 12 § andra stycket TrF). Det är i stället lämpligt att beslutsmyndigheten i de fall det kan bedömas som nödvändigt underrättar berörda om föreskriften i samband med att denna rapporteras till databasen. Underrättelsen skall avse föreskrifter som tillkännages i databasen. Myndigheter behöver inte, endast i denna egenskap, underrättas särskilt om nya, ändrade eller upphävda föreskrifter. Tvärtom är det utredningens strävan att inte föreslå onödiga obligatoriska inslag i underrättelseförfarandet. En underrättelse bör dock gå till den myndighet som ansvarar för utmärkningen. Det kan vara såväl statlig som väghållningsmyndighet som berörs genom att myndigheten skall ansvara för att föreskriften märks ut. Vidare skall markägare och ägare av enskilda vägar underrättas i vissa fall. Det gäller sådana ägare som särskilt berörs. I gällande rätt upprätthålls ett krav på att utdrag ur liggaren med föreskriften i fråga skyndsamt skall skickas till bl.a. en Överväganden och förslag om en ny ordning Ett motsvarande krav på skyndsam handläggning bör upprätthållas men kravet kan uttryckas annorlunda. Det bör sammanfattningsvis finnas bestämmelser av innebörden att den myndighet som har beslutat om en föreskrift av de slag som här är i fråga skall underrätta berörd väghållningsmyndighet om denna. Detsamma skall gälla sådana markägare och ägare av enskilda vägar som särskilt berörs (10 kap. 12 § i författningsförslag 5). En enskild sökande i ett ärende om viss trafikreglering skall enligt allmänna förvaltningsrättsliga principer underrättas om det beslut som fattats i enlighet med ansökan, jfr 21 § FL. Det finns även skäl att underrätta en myndighet om beslutet om myndigheten uppträder i egenskap av sökande. Utredningen anser dock inte att denna typ av underrättelser behöver regleras i sammanhanget. De statliga myndigheterna skall inte längre kungöra sina föreskrifter i författningssamlingar Kravet på införande i författningssamlingar bör slopas för de föreskrifter som eller en länsstyrelse meddelar (jfr 3 § 2 och 4 kungörandelagen). Detsamma gäller de föreskrifter som polismyndighet i förekommande fall meddelar med stöd av 10 kap. 3 § andra stycket TrF i förening med 10 kap. 1 § samma förordning. Redan enligt gällande rätt får regeringen föreskriva att LTF och föreskrifter om högsta tillåtna hastighet inte behöver kungöras i författningssamling. Utredningens förslag i fråga om RDT gäller även föreskrifter som avses i 41 § VägL, föreskrifter med särskilda trafikregler som har meddelats av en statlig väghållningsmyndighet och föreskrifter om bärighetsklasser för vägar. Vad gäller föreskrifter med särskilda trafikregler som har meddelats av en statlig väghållningsmyndighet (statliga väghållar- beslut) avser undantaget föreskrifter som tillika är författningar. Föreskrifter enligt 41 § väglagen liksom de nämnda väghållarbesluten skall kungöras i författningssamlingen för det län inom vilket den regionala eller lokala statliga myndigheten har sitt säte (9 § kungörandelagen). När det gäller föreskrifter om bärighetsklasser för vägar skall de i stället kungöras i den centrala myndighetens författningssamling (6 § kungörandelagen). Överväganden och förslag om en ny ordning Regeringens befogenheter att meddela föreskrifter om undantag från plikten att kungöra i författningssamling bör utsträckas även till dessa föreskrifter.