sou · GRB377d1 · 2004-01-01 00:00:00 — Om sfi inordnas i skolformen vuxenutbildning behöver man ta ställning till frågan om åldersgränser. Sfi har en nedre Sfi – en del av kommunens stöd för vuxnas lärande åldersgräns , medan övrig vuxenutbildning i huvudsak riktar sig till dem som fyllt . är det gymnasieskolan som ansvarar för utbildningen. Åldersgränsen för sfi har enligt uppgifter till utred- ningen historiska förklaringar. När sfi bildades riktades undervis- ningen främst till arbetskraftsinvandrare, varav somliga uppenbarli- gen var ungdomar. är det mer självklart att åtminstone ung- domar i de lägre åldrarna ska ges möjlighet att få ett gymnasiebetyg och därför även bör studera grundläggande svenska tillsammans med jämnåriga. Någon anpassning av åldersgränsen har dock inte gjorts i samband med andra förändringar. har kommunen enligt skollagen ett uppföljningsansvar för alla ungdomar upp till , vilket innebär att de ska erbjuda gymnasieutbildning i form av specialutformade eller individuella program för de ungdomar som inte tagits in på något nationellt program. Det är också så att föräldrar behåller försörjningsansvaret för ungdomar som studerar på gymnasieskolan tills de fyller . Studier inom sfi får enligt gymnasieförordningen kombineras med studier på ett individuellt program på gymnasieskolan. Detta sker oftast genom introduktionskurser för ungdomar som invandrat till (IVIK). En logisk konsekvens av skolformsförslaget vore att skapa en enhetlighet och höja gränsen för sfi till . Frågan är vilka kon- sekvenser detta skulle få? 9.3.1Ungdomar på IVIK respektive sfi Invandrade ungdomar upp till har alltså rätt att läsa svenska både inom sfi och inom gymnasieskolan. För att få en uppfattning om hur många ungdomar som läser grundläggande svenska på sfi respektive IVIK har vi låtit SCB ta fram följande statistik. 16-19 åringar i sfi eller i gymnasieskolan på IVIK eller både och, i sfi och IVIK Sfi – en del av kommunens stöd för vuxnas lärande Vi ser att andelen studerande som läser på IVIK stadigt ökar och att de under läsåret 01/02 utgjorde drygt 3/5 av alla studerande. Det är alltså betydligt fler som deltar i IVIK än i sfi. Ett fåtal har under läsåret deltagit i både IVIK och sfi; förmodligen har de flesta gått över från sfi till ett individuellt program. I våra kontakter med och frågor till ett tiotal kommuner ser vi att man har organiserat svenskundervisning för ungdomar på olika sätt. Eftersom dessa kan läsa inom båda skolformerna finns det en flexibilitet som kan utnyttjas. I flera kommuner får ungdomarna själva välja var de vill gå. Där går de flesta ungdomarna på gymna- sieskolan, medan ett mindre antal hellre väljer att studera inom sfi. En vanlig anledning att välja gymnasieskolan är helt enkelt att man vill läsa med jämnåriga och slippa dela klassrum med föräldrarna. Det tycks också finnas ett samband mellan ungdomens livssitua- tion och det val de gör. Om en person redan levt ett vuxenliv, har jobbat eller är gift och har barn, kan det kännas naturligare att läsa på sfi. I andra fall har kommunerna gjort en enhetlig avgränsning som de anser passar gruppen. Där tycks majoriteten ha valt att dra grän- sen vid , med motiveringen att ungdomar bäst integreras till- sammans med andra ungdomar. Vissa drar en gräns vid . De menar att det inte är någon idé att påbörja studier på gymnasiesko- lan som de ändå på grund av sin ålder kommer att slutföra inom vuxenutbildningen. Vi har också stött på exempel där alla läser på sfi. I någon kommun får de yngre i åldersgruppen delta i förberedelseklasser, vilket beror på att det inte finns någon gymnasieskola i kommunen. I finns en särskild ungdomssluss, Passagen, för nyanlända ungdomar i gymnasieåldern. Ungdomar deltar i ungefär innan de fortsätter till gymnasieskolans IVIK-program eller sfi. är det undervisning och andra aktiviteter, t.ex. idrott, studiebesök, grupp- samtal och föräldramöten. Syftet med Passagen är att underlätta anpassningen och integreringen i skolan och i det svenska samhället i övrigt. Det är inte i första hand en språkkurs utan syftet är att ge kultur- och normkännedom och att förbereda för studier. Man vill också öka kunskapen om yrkes- och arbetsliv. Sfi – en del av kommunens stöd för vuxnas lärande domar skrivits ut från Passagen. Projektet bedöms som mycket lyckat; ungdomarna från Passagen har med goda resultat fullföljt sina studier på gymnasieskolan eller sfi. Projektet har också resulte- rat i att samarbetet mellan sfi-anordnarna och ungdomsgymnasie- skolan har förbättrats avsevärt. Asylsökande ungdomar i åldern har enligt Migra- tionsverket möjlighet att välja om de vill studera inom gymnasie- skolan eller tillsammans med vuxna inom den s.k. organiserade verksamheten som verket ansvarar för. Enligt uppgift väljer de allra flesta att läsa på gymnasieskolan. Uppgifterna från kommunerna visar att ungdomar som är ibland också läser kurser inom komvux. Skälen kan vara flera. Det kan handla om att det känns omotiverat att studerande som närmar sig börjar på gymnasieskolan endast för . Det kan också röra sig om att sfi-studerande i dessa åldrar parallellt behöver kompletterande grundläggande studier, som läs- och skrivutveckling, matematik och data. Ett par kommuner hänvisar till att det beror på att det inte finns resurser för att möta kortutbildades behov på gymnasieskolan. Det är på sfi och inom vuxenutbildningen det finns lärare med kompe- tens i svenska som andraspråk och alfabetisering och särskilt i en mindre stad, menar de, måste man samarbeta för att utnyttja kom- petensen bäst. När de studerande fått grunden fortsätter de inom gymnasieskolan. Det tycks alltså finnas en praxis inom många kommuner som i formell mening inte stämmer överens med lagstiftningen, som ju sätter en gräns vid för studier på komvux, men som bygger på individuella ställningstaganden. Detta förutsätter en flexibilitet inom kommunens utbildningssystem. I vissa fall löser kommu- nerna det genom att gymnasieskolan köper platser från komvux, i andra bereder komvux platser ändå. 9.3.4Invandrade ungdomar inom individuella programmet Om vi ska föreslå att ungdomar upp till ska läsa sin grundläg- gande svenska inom ramen för gymnasieskolan är det relevant att Sfi – en del av kommunens stöd för vuxnas lärande studera vad det är de hänvisas till. Utredningen har tyvärr inte haft möjlighet att djupare granska studiesituationen på gymnasieskolan, men har tagit del av erfarenheter och synpunkter från praktiker, forskare och tjänstemän. Det finns inte mycket samlad kunskap om invandrade ungdomarnas studiesituation när det gäller IVIK. Vi vet att studiesituationen totalt sett för ungdomar som anländer till i tonåren ofta är problematisk. De har mycket svårt att hinna nå en sådan kompetens i svenska att de kan hämta in de kun- skaper som krävs för att fullfölja gymnasieskolan och det är få som går ut med gymnasiebetyg från nationellt program. En uppföljning från har följt de elever (16–) som deltog i IVIK –97. Av 222 elever fortsatte 142 till ett nationellt program. Större andel än det totala genomsnittet i kom- munen gjorde avbrott, fler hade reducerade eller individuella betyg. Färre har allmän behörighet till högskolestudier. Det gick generellt bättre för flickor än pojkar. Många sökte och kom in på komvux efter studierna men fler än hälften av dessa avslutade inte någon kurs. Av de 135 som fortfarande var folkbokförda i hade försörjningsstöd. En brist som påtalats i våra kontakter är tillgången till undervisning i och studiehandledning på modersmålet. Utredningen har inga exakta uppgifter på hur många kommuner som erbjuder detta stöd, men enligt vad vi fått veta är det mycket ovanligt. Många efterfrå- gar möjligheten för invandrade elever att även få viss ämnesunder- visning på modersmålet. Detta skulle kunna vara en stor hjälp både för att ta vara på och utveckla tidigare kunskaper och för att stödja den svenskspråkiga undervisningen. För kortutbildade som läser gymnasieförberedande kurser på IVIK och det individuella pro- grammet kan det vara en stor hjälp i kunskapsutvecklingen och begreppsbildningen. I den nuvarande gymnasieförordningen finns bestämmelser om studiehandledning på modersmålet, men däremot inte om ämnes- undervisning på modersmålet. I de föreslagna nya författningarna för gymnasieskolan nämns dock inget alls om modersmål, vare sig som eget ämne eller som studiehandledning. Däremot återfinns sådana bestämmelser i skollagen för vuxenutbildning på grundläggande nivå. Sfi – en del av kommunens stöd för vuxnas lärande Den entydiga bild vi har fått är att gymnasieskolan har svårt att möta de kortutbildade ungdomarnas behov och att ta vara på deras kompetens. som lämnade ett betänkande (SOU 2002:120) om en ny struktur för gymnasieskolan, skriver: Ett särskilt problem uppkommer i de fall de ungdomar, som invandrat till , har en mycket bristfällig skolgång bakom sig. För dessa elever kan det återstå mycket att hämta in för att de skall ha tillräckliga förutsättningar för studier på gymnasienivå. Detta kan i sämsta fall leda till att de hamnar utanför såväl utbildningssystem som arbetsmarknad. Vi har också tagit del av kritik från flera håll som menar att gymna- sieskolans syn på de kortutbildade präglas av ett bristtän- kande, att man enbart mäter deras kunskapsluckor i relation till gymnasieskolan, istället för att ta bygga på den kompetens de också har med sig. En ung person som har en kort skolbakgrund kan till exempel istället ha fått en yrkeskompetens genom att gå som lär- ling. Mot bakgrund av resultaten i uppföljningen ovan prövar kommun nya sätt att ta emot nyanlända ungdomar. Kommunen har ett projekt som vänder sig till pojkar i 16–som är kortutbildade eller analfabeter med syfte att ge dem en praktisk utbildning med sikte på arbete och egen försörjning. planerar också att erbjuda alla nyanlända gymnasieungdomar en särskild introduktion som bygger på kartläggning och en individuell handlingsplan där siktet antingen är inställt på yrkesutbildning och arbete eller vidare studier. Undervisning på modersmålet, i syfte att utveckla ungdomarnas ämnes- och språkkunskaper, är en del av modellen. Det individuella programmet syftar enligt skollagen främst till att förbereda för studier på ett nationellt program, men det är också möjligt för ungdomar att genom lärlingsutbildning förena en anställning som syftar till yrkesutbildning med studier av vissa ämnen i gymnasieskolan. Detta ger utrymme för liknande lösningar inom ramen för gymnasieutbildningen. Hur vanligt före- kommande sådana utbildningar är vet vi dock inte. föreslår att de individuella programmen ska tas bort, men att den möjlighet som finns att genom lärlingsutbild- ning förena en anställning som syftar till yrkesutbildning med stu- dier av kurser i gymnasieskolan bör finnas kvar även . Sfi – en del av kommunens stöd för vuxnas lärande Annars tycks anslaget i betänkandet vara en höjd ambitionsnivå att alla ska nå gymnasiebehörighet. Det individuella programmet tas som sagt bort, och ersätts av preliminära antagningar till olika ordinarie program. Ett förslag i samma riktning är att kommunens uppföljningsansvar för ungdomar som inte kommit in på ett natio- nellt program ska förstärkas. Bland annat bör alla insatser i fram- tiden inriktas på att ungdomar tillägnar sig en gymnasieutbildning. Detta mot bakgrund av utvärderingar av arbetsmarknadspolitiska insatser för ungdomar visat att många av dessa ger ett magert resultat. betänkande berör de nyanlända ungdo- marnas situation i mycket liten utsträckning. Den anser att IVIK också fortsättningsvis bör anordnas inom ramen för gymnasiesko- lan. De som har en gedigen skolbakgrund ska så snart de fått till- räckliga kunskaper i svenska övergå till gymnasiestudier på en av de åtta sektorerna. För den grupp som av t.ex. flyktskäl fått en mycket sporadisk skolgång konstaterar kommittén att det kan komma att krävas stora insatser . Den pekar på att det är viktigt att skolan och eleven kommer överens om innehållet i en individu- ell studieplan som sedan fastställs. I denna måste bland annat framgå en planering för hur de ska inhämta de kunskaper som krävs för att uppnå gymnasiebehörighet. Om hur detta ska kunna uppnås sägs väldigt lite. Åldersgränsen för sfi ska anpassas till övrig vuxenutbildning, vilket innebär att sfi riktar sig till personer . Dock anser utredningen att det bör vara möjligt för kommunerna att efter individuell bedömning erbjuda plats inom komvux-utbild- ningen för personer , vilket bör framgå i skollagen. En utredning om invandrade gymnasieungdomars utbild- ningssituation bör tillsättas. Syftet bör vara att göra en översyn samt ge förslag om hur stödet för denna grupp kan förbättras och i högre grad anpassas till olika individers behov och förut- sättningar, med särskild uppmärksamhet på kortutbildade ung- domars situation. Sfi – en del av kommunens stöd för vuxnas lärande Det är tydligt att de flesta av de kommuner vi talat med utgår från att majoriteten av ungdomar upp till hör hemma på gymnasie- skolan. Den åsikten har också framförts av då frågan om skolform behandlats. Utredningen gör bedömningen att en sådan ordning är rimlig och att detta dessutom skulle harmoniera med resten av utbildningssystemet. Däremot är det viktigt att det som finns möjligheter för kommunerna att utifrån individuella planer erbjuda individer den studieväg som passar dem bäst. Många ungdomar befinner sig i ett obestämbart skikt mittemellan ungdoms- och vuxenutbildningen. Om man kommer hit när man är 18–, ensam eller med en egen familj och redan identifierar sig som vuxen kan det passa bättre att läsa med andra i samma situation. För somliga kan det vara bättre att få delta i grundläggande utbildning tillsammans med andra kortutbildade och med personal som har alfabetiseringskompetens. Det är enligt utredningen bra om man inom kommuner på ett flexibelt sätt kan erbjuda dessa individer den form av utbildning och stöd som de behöver. Enligt skollagen får dock personer som är som är inte delta i undervisning på komvux, med ett undantag för dem som fullföljt studierna på gymnasieskolan. Kommunerna kan lösa dilemmat genom att de studerande är inskrivna på gymnasieskolan men deltar i undervisning på komvux. Det är emellertid viktigt att alla studerande erbjuds likvärdiga möjligheter oavsett var de bor. Därför kan det vara befogat att se över lagstiftningen, så att det tydligt framgår att studerande som har särskilda skäl att delta i kommunens vuxenutbild- ning, ska kunna göra det. Utgångspunkten måste vara den kart- läggning och individuella plan som varje studerande enligt styr- dokumenten ska ha. Yngre ungdomar bör alltid få sin förberedande utbildning inom ramen för gymnasieskolan, vilket inte alltid är fal- let . Ungdomarnas studiesituation på gymnasieskolan är en alltför stor och komplex fråga för denna utredning att omfatta. De erfa- renheter och den kritik vi har tagit del av och det faktum att gymnasieskolan står inför stora förändringar, talar för att det behövs en grundlig utredning av invandrade gymnasieungdomars skolsituation, särskilt när det gäller dem som anlänt under tonåren och dem med kort skolbakgrund. Det kan vara tröstlöst och för många förödande att först försöka läsa in för att sedan ändå inte lyckas komma in på ett nationellt program. Erfarenheter från kommunerna pekar istället på att för vissa av de kortutbildade Sfi – en del av kommunens stöd för vuxnas lärande ungdomarna kanske en mer realistisk och framkomlig väg är att snabbt lägga en grund för att komma ut i arbetslivet (vilket inte hindrar att man kan bygga på sin utbildning senare). För detta menar flera bedömare att det krävs förändrade attityder och ökad flexibilitet inom gymnasieskolan. En förändring handlar alltså bland annat om hur gymnasieskolan kan hitta en flexibel organisation som bygger på individens förut- sättningar och kompetens och om hur man på bästa sätt kan stödja var och en så att de antingen når gymnasiebehörighet eller i vissa fall, får en utbildning som leder till en yrkeskompetens och arbete. Det handlar också om hur man kan öka kompetensen inom gymna- sieskolan när det gäller undervisning i grundläggande kunskaper och färdigheter samt alfabetisering. Vi föreslår därför att en utred- ning tillsätts som gör en översyn av invandrade gymnasieungdo- mars utbildningssituation och ger förslag på hur stödet för denna grupp kan förbättras och bättre anpassas till olika individers behov och förutsättningar, med särskild uppmärksamhet på kortutbildade ungdomars situation. Det finns ett behov av att stärka möjligheten att stödja inlär- ningen med hjälp av modersmålsbaserad undervisning i gymnasie- skolan. Regeringen beslutade att införa en försöksverk- samhet med tvåspråkig ämnesundervisning och handledning för årskurs 7–9 på . Beslutet har sin grund i de positiva effekter av tvåspråkig undervisning som framhålls i aktuell forsk- ning. Genom att ge elever en del av ämnesundervisningen på modersmålet menar skolministrarna att elevernas möjligheter att nå utbildningsmålen kan öka avsevärt. Utredningen menar att de rön som forskningen gör och de beslut som regeringen fattat i samklang med dessa även bör komma gymnasieungdomar till godo. Den föreslagna utredningen bör därför även ta ställning till hur detta kan ske. Utbildningen för vuxna med utvecklingsstörning, särvux, är en egen skolform som vänder sig till vuxna som vill komplettera sin utbildning. För särvux gäller samma läroplan som för gymnasie- skolan och den kommunala vuxenutbildningen. Särvux delas upp i tre nivåer som motsvarar träningsskola, grundsärskola och gymnasie- Sfi – en del av kommunens stöd för vuxnas lärande /01 hade särvux sammanlagt drygt 4 300 studerande. Särvux syftar till att ge kunskaper och färdigheter som motsvarar de som ungdomar kan få i den obligatoriska särskolan och på nationella eller specialutformade program i gymnasiesärskolan (12 kap. 1 § skollagen). Särvux ska också med de studerandes tidi- gare utbildning och erfarenheter som utgångspunkt samt utifrån varje studerandes förutsättningar fördjupa och utveckla de stude- randes kunskaper som grund för deltagande i samhällsliv och yrkesliv (Lpf 94). Personkretsen regleras i skollagen (12 kap, 6, 7 §§, 1 kap, 16 § samt i särvuxförordningen (3 kap. 3 §). Behörig att delta i särvux är den som; Om man är och har slutfört utbildning i gymnasiesärskolan är man också behörig, har en utvecklingsstörning eller ett betydande och bestående begåvningsmässigt funktionshinder på grund av hjärnskada för- anledd av yttre våld eller sjukdom. Vuxna med autism eller autismliknande tillstånd är också behöriga, är folkbokförd i den aktuella kommunen, saknar eller ha brister i de kunskaper som kursen ska ge, har förutsättningar att följa kursen. Kommunerna ska informera om möjligheterna till utbildning i sär- vux och verka för att vuxna med utvecklingsstörning deltar i sådan utbildning (12 kap. 5§ skollagen). Trots detta deltar bara en liten del av den faktiska målgruppen i undervisningen, även om antalet deltagare har vuxit. Personer som är behöriga till särvux har rätt att delta i sfi-utbild- ningen på samma villkor som andra och har där vid behov rätt till särskilt stöd enligt förordningen (1994:895) om svensk- undervisning för invandrare (10 §). Förordningen föreskriver också att nödvändiga avvikelser från sfi:s kursplan får göras för utvecklingsstörda elever. Förordning (1992:736) om vuxenutbildning för utveck- lingsstörda anger att ämnet svenska som andraspråk ska kunna ges inom särvux (2 kap. 9 §). Om en elev har ett annat språk än svenska som modersmål får studiehandledning ges på detta språk (12a §). Sfi – en del av kommunens stöd för vuxnas lärande Regeringen tillsatte en parlamentarisk kommitté, , för att se över utbildningen för barn, ung- domar och vuxna med utvecklingsstörning (dir. 2001:100). Utred- ningens övergripande uppdrag är att föreslå hur hela den framtida utbildningen för studerande med utvecklingsstörning ska utformas när det gäller mål, innehåll och organisation. Man ska också utreda frågor som rör personalen kompetens. Uppdraget har förändrats under utredningens gång. Kommitténs fortsatta arbete ska främst avse den del i uppdraget som syftar till att förbättra kvaliteten i utbildningen för studerande med utvecklingsstörning i såväl särskolan och särvux som övriga skolformer. Man ska , efter tilläggsdirektiv, enbart lämna författningsförslag för det alter- nativ som innebär att särskolan och särvux skall kvarstå som egna skolformer. En viktig utgångspunkt för det fortsatta arbetet är att kontakterna och samverkan mellan elever med och utan utveck- lingsstörning skall öka. I sitt delbetänkande För den jag är – om utbildning och utveck- lingsstörning (SOU 2003:35) redovisade kommittén en kartläggning och en analys av hela särskolan, dvs. grundsärskolan, träningsskolan och gymnasiesärskolan samt särvux. Slutbetänkandet ska lämnas . För närmare beskrivning av området hänvisar vi till Carlbeck- kommitténs del- och slutbetänkande, men vill här beskriva sfi- utredningens perspektiv och utgångspunkter för studerande som har utvecklingsstörning och som har rätt till sfi-utbildning. Om behörighetsvillkoren är uppfyllda är man behörig till särvux. Det innebär dock inte att man har en garanterad rätt till den. Kommunerna är skyldiga att se till att utbildning för alla som har rätt att gå i särskola kommer till stånd (6 kap. 5 § skollagen) och att erbjuda särvux (12 kap. 3 § skollagen). Särvux finns inte i alla lan- dets kommuner; skyldigheten att erbjuda särvux kan nämligen full- göras antingen genom att kommunen organiserar egen utbildning eller svarar för kostnaderna för den studerandes utbildning i en annan kommun. En kommun eller ett landsting är skyldig att till sär- vux ta emot en sökande som kommer från en annan kommun om Sfi – en del av kommunens stöd för vuxnas lärande hemkommunen åtagit sig att svara för kostnaderna för utbildningen (12 kap. 7 § skollagen). Rättigheten gäller dock endast att bli mot- tagen, dvs. att prövas som sökande till utbildningen. En vuxen person har rätt till grundläggande vuxenutbildning i komvux om behörighetskraven är uppfyllda. Någon motsvarande rätt till grundläggande utbildning i särvux finns inte. En individ som är behörig att söka särvuxutbildning har inte någon ovillkorlig rätt till grundläggande utbildning. förordade att särvux skulle bli en rät- tighet för målgruppen på samma sätt som grundläggande utbild- ning är en rättighet för studerande i komvux. Regeringen avvisade kommitténs förslag med motiveringen att det är svårt att definiera och förverkliga en sådan rättighet och att dra gränsen gentemot daglig verksamhet enligt LSS (Lagen om särskilt stöd) med hänvis- ning till att särvux fyller olika funktion för olika vuxna med utvecklingsstörning beroende på individuella förutsättningar. 9.4.3Sfi och/eller särvux Vuxna invandrare med utvecklingsstörning är svåra att identifiera och återfinns sällan i särvux. har inte i kommun- besök eller i samtal kunnat få en bild av omfattningen. uppger att de inte mött vuxna invandrare med utvecklingsstörning inom sitt arbete, men att flera kommuner till dem har framhållit de särskilda problem som kan finnas när det gäller vuxna invandrare. Kommittén bedömer att invandrare inte har samma tillgång till särvux som övriga med utvecklingsstörning. Mottagande i särskola ska föregås av en noggrann prövning. För att fastställa om en individ har en utvecklingsstörning krävs enligt skollagen en särskild utredning. har utarbetat allmänna råd och rekommendationer för sådan utredning, men varken lagen eller förordningarna innehåller några bestämmelser om hur en sådan utredning ska gå till. skriver i sitt del- betänkande: Invandrare utan kunskaper i svenska och med bristfälliga grundläg- gande kunskaper i övrigt studerar ofta antingen i sfi eller i komvux eller går på någon kombinerad utbildning. En del av dessa invandrare har förmodligen en utvecklingsstörning, men det är mycket svårt att bedöma.