sou · GRB3113 · 2004-01-01 00:00:00 — Tariffen får utformas med hänsyn till var på nätkoncessionshavarens ledningsnät en anslutningspunkt är belägen. Om nätkoncessionshavaren har systemansvaret för el skall den del av verksamheten som inte kan hänföras till en viss kund eller kundkategori anses ingå i nätverksamheten. Ellagen föreskriver också att om innehavare av nätkoncession för stamledning deltar i europeiskt samarbete, som syftar till att utveckla och vidmakthålla en fungerande europeisk marknad för el, skall verksamheten anses ingå i nätverksamheten. Denna bestämmelse torde inte omfatta den kompensationsmekanism som införs genom förordningen. Att hänsyn skall tas till resultatet av kompensationsmekanismen vid bestämmandet av stamnätstariffen följer istället direkt av artikel 4. Tarifferna skall utformas så, att betald anslutningsavgift ger rätt att använda det elektriska nätet inom landet, med undantag för utlandsförbindelserna. Regeringen får dock föreskriva att betald anslutningsavgift ger rätt att använda även utlandsförbindelserna till ett eller flera länder och om så skett skall, i fråga om de utlandsförbindelser som omfattas av föreskriften, de beräknade kostnaderna för den prestation som nätkoncessionshavaren har att utföra och hans sätt att utföra prestationen omfattas av den skälighetsbedömning som görs avseende nätkoncessionshavarens samtliga ledningar i landet. Förordningens regler om avgifter för tillträde till nät torde innebära att några särskilda nätavgifter för import och export av el mellan medlemsstaterna inte får tas ut förutsatt att de nationella överföringstarifferna innehåller lämpliga och effektiva platsindikerande signaler. Kostnader med anledning av de fysiska flöden av el som dessa affärer orsakar i överföringssystemen skall istället kompenseras mellan de systemansvariga och tas ut av producenter och konsumenter i den allmänna avgiften för tillträde till det nationella nätet. Regeringen har möjlighet att föreskriva att betald anslutningsavgift ger rätt att använda de utlandsförbindelser som förbinder det svenska stamnätet med överföringssystem i andra medlemsstater. Sådana föreskrifter har redan utfärdats beträffande utlandsförbindelserna mellan , , och . och rådets förordning 2003/1228/EG Artikel 5 innehåller regler om utbyte av driftinformation mellan systemansvariga, offentliggörande av driftsäkerhets- och planeringskriterier samt tillgänglig kapacitet och normerna för dess beräknande. Informationsutbyte och samarbete mellan systemansvariga är mycket viktigt. De systemansvariga måste i förväg veta vilka flöden de kan förvänta på sina nät. Förordningen föreskriver i artikel 5.1. krav på att införa en mekanism för samordning och informationsutbyte. För att man skall kunna utnyttja den tillgängliga sammanlänkningskapaciteten på ett optimalt sätt, måste information om denna göras tillgänglig för marknadsaktörerna. offentliggörs vinter- och sommarvärden för överföringskapaciteterna för sammanlänkningarna i det kontinentala . Kapaciteterna måste offentliggöras mer regelbundet för att man skall kunna utnyttja de tillgängliga kapaciteterna optimalt, helst före den dag då transport skall ske, och därför finns krav på det i artikel 5.3. Vidare innehåller förordningen en skyldighet för de systemansvariga att offentliggöra sina säkerhetsnormer samt drifts- och planeringsnormer så att det råder full insyn i de metoder de systemansvariga använder för att fastställa hur mycket ledig kapacitet som finns (artikel 5.2. Tillsynsmyndigheterna skall godkänna den allmänna plan för beräkning av den sammanlagda överföringskapaciteten och säkerhetsmarginalen för överföringen som skall offentliggöras. Artikeln riktar sig till de systemansvariga för överföringsnäten. De regler om Svenska kraftnäts lämnande av information som återfinns i den svenska ellagstiftningen avser i huvudsak s.k. avräkningsinformation och berör inte de områden som regleras i artikel 5. uppfyller dock de krav som återfinns i artikeln genom samarbetet med de övriga nordiska systemansvariga företagen bl.a. i den gemensamma organisationen , och den nordiska elbörsen, . I den svenska lagstiftningen finns inget krav på att skall godkänna Svenska kraftnäts driftsäkerhetskriterier. och rådets förordning 2003/1228/EG Artikel 6 föreskriver att överbelastning i näten skall åtgärdas genom icke-diskriminerande, marknadsbaserade lösningar som ger effektiva ekonomiska signaler till de berörda marknadsdeltagarna och de systemansvariga. Vidare stadgas att begränsning av handel skall undvikas och att maximal kapacitet skall ställas till marknadsaktörernas förfogande. De marknadsaktörer som blivit tilldelade kapacitet men inte har för avsikt att nyttja den åläggs att informera de systemansvariga om detta. Artikeln föreskriver att inkomster från tilldelning av sammanlänkning skall användas antingen för att garantera den faktiska tillgängligheten hos den tilldelade kapaciteten och/eller till nätverksinvesteringar som bevarar eller ökar sammanlänkningskapaciteten. Inkomsten kan också användas som en inkomst som skall beaktas av tillsynsmyndigheterna när dessa godkänner metoderna för beräkning av tariffer och/eller för att bedöma huruvida tariffer bör ändras. Artikeln anger dessutom att marknadsdeltagare som fått sig tilldelad kapacitet skall, med undantag för force majeure, kompenseras om denna skulle begränsas. I Svenska kraftnäts systemansvar ligger enligt ellagen det övergripande ansvaret för att elektriska anläggningar samverkar driftsäkert så att balans inom hela eller delar av landet kortsiktigt upprätthålls mellan produktion och förbrukning av el. Ellagen ger den systemansvariga myndigheten rätt att, i den utsträckning det behövs för att kunna utöva systemansvaret, beordra elproducenter att, mot marknadsmässig ersättning, öka eller minska produktionen av el. Vidare föreskriver ellagen att om systemansvaret inte kan utövas genom åtgärder som nämns i första stycket, får den systemansvariga myndigheten, i den utsträckning det behövs för att kunna utöva systemansvaret, beordra innehavare av nätkoncession att begränsa eller avbryta överföring av el till elanvändare. Några uttryckliga regler om hur begränsningar i överföringsnät skall hanteras finns dock inte i den svenska ellagstiftningen. Inte heller finns några särskilda regler om hur inkomster från denna hantering skall användas. tillämpar ett förfarande som kallas motköp för att häva överföringsbegränsningar i stamnätet. och rådets förordning 2003/1228/EG kort sägas innebära att betalar producenter på ömse sidor om en begränsning för att dessa skall öka respektive minska sin elproduktion. Kostnaderna för detta förfarande finansieras genom stamnätstariffen. Vid begränsningar i överföringen till andra länder tillämpas där så är möjligt så kallad marknadsdelning genom inrättandet av prisområden på den nordiska elbörsen. Detta system är ett effektivt och öppet sätt att hantera problemet med begränsad överföringskapacitet. Begränsningar av överföring till länder vilka inte omfattas av den nordiska elbörsens verksamhet, och , regleras i första hand i avtal mellan och och i deras egenskap av innehavare av utlandsförbindelserna till och . Enligt artikel 7 får nya likströmslänkar på begäran undantas från bestämmelserna i artikel 6.6 i förordningen (inkomster från kapacitetsfördelning) och i artikel 20 (tillträde för tredje part) och artikel 23.2-23.4 (tillsyn över nättariffer) i elmarknadsdirektivet, om vissa i artikel 7 angivna villkor är uppfyllda. Bestämmelsen kan i undantagsfall tillämpas på växelströmsförbindelser och väsentliga kapacitetsökningar i befintliga förbindelser. Det är enligt artikeln tillsynsmyndigheten som får besluta om undantag. Medlemsstaterna får emellertid föreskriva att tillsynsmyndigheterna skall överlämna ett yttrande till den berörda myndigheten i medlemsstaten, när ett formellt beslut skall fattas vid en begäran om undantag. När beslut fattas om att bevilja undantag, skall det övervägas om villkor måste anges för undantagets varaktighet och för icke- diskriminerande tillträde till sammanlänkningen. I samband med att ett undantag beviljas får den behöriga myndigheten godkänna eller fastställa reglerna och/eller mekanismerna för hantering och tilldelning av kapacitet. Beslutet om undantag skall anmälas till kommissionen av den behöriga myndigheten tillsammans med alla relevanta upplysningar om beslutet. och rådets förordning 2003/1228/EG Kommissionen får kräva att den berörda tillsynsmyndigheten eller medlemsstaten ändrar eller återkallar beslutet att bevilja ett undantag. Nätkoncession för utlandsförbindelser meddelas enligt ellagen av regeringen. En grundläggande regel i den svenska ellagstiftningen är att den som har nätkoncession är skyldig att på skäliga villkor överföra el för annans räkning. Den som är ansluten till en ledning har rätt att få el överförd på det nationella elsystemet, dvs. att mata in eller ta ut el. Betald nättariff i ger även tillträde till de utlandsförbindelser regeringen förordnat om. För tillträde till övriga utlandsförbindelserna krävs ett särskilt medgivande av nätinnehavaren. Tillsynen över dessa bestämmelser utövas av nätmyndigheten (). Den svenska ellagstiftningen innehåller inga bestämmelser om individuella undantag från dessa grundläggande bestämmelser. Genom att förordningen äger företräde framför nationell rätt kommer en möjlighet till sådana undantag att finnas . Förordningens reglering är hållen på en övergripande nivå och närmare bestämmelser skall fastställas genom riktlinjer. Dessa riktlinjer måste överensstämma med principerna i förordningen. Riktlinjerna kan antas och ändras av kommissionen efter handläggning i en föreskrivande kommitté som består av experter från medlemsstaterna och som inrättats i enlighet med rådets beslut /468 om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (kommittéförfarande) för att säkerställa att medlemsstaterna deltar i detta arbete. Riktlinjerna antas i tillämpliga fall för följande frågor: a)I fråga om det system för kompensation mellan systemansvariga som omnämns i artikel 3 i förordningen: De exakta detaljerna i de metoder som används för att bestämma gränsöverskridande flöden och hur mycket el som exporteras och importeras. och rådets förordning 2003/1228/EG Metoden för att fastställa de kostnader som uppkommer för att överföra gränsöverskridande flöden. Förfarandet för att fastställa vilka systemansvariga som måste betala kompensation för gränsöverskridande elflöden. Detaljerna i det betalningsförfarande som skall följas inom systemet för kompensation mellan systemansvariga vilket även skall omfatta fastställande av den första period då kompensering skall betalas efter det att förordningen trätt i kraft. Deltagande från nationella system som är sammankopplade via likströmsledningar i systemet för kompensation mellan systemansvariga. b.I fråga om de nationella tariffsystem som omnämns i artikel 4 i förordningen: Harmoniseringen av de bakomliggande principerna för fastställande av nättariffer för producenter och konsumenter (belastning) som tillämpas inom ramen för nationella tariffsystem bland annat för att sörja för lämpliga och effektiva harmoniserade platsindikerande signaler på europeisk nivå. I artikel 8 stadgas vidare att kommissionen vid behov skall ändra de riktlinjer om förvaltning och tilldelning av tillgänglig transferkapacitet i sammanlänkningar mellan nationella system som anges i förordningens bilaga, särskilt för att inkludera detaljerade riktlinjer för alla kapacitetstilldelningsmetoder som tillämpas i praktiken. I samband med sådana ändringar skall man vid behov fastställa sådana allmänna regler om minimikrav på säkerhet och driftsnormer för användning och drift av nätet som avses i artikel 5. Artikeln ålägger tillsynsmyndigheterna att säkerställa att förordningen och de riktlinjer som antagits med stöd av denna uppfylls när de utför sina uppgifter. För att uppfylla syftena med förordningen skall de samarbeta med varandra och med kommissionen. och rådets förordning 2003/1228/EG Artikeln ålägger medlemsstaterna och tillsynsmyndigheterna att på begäran förse kommissionen med all information som behövs för det ändamål som avses i artikel 3.4 och artikel 8. För att kunna anta riktlinjer och för kommissionens beslut om de kompensationsbetalningar som skall göras för överföringar mellan systemansvariga, behöver kommissionen ha tillgång till information och uppgifter som är relevanta. Följaktligen fastställs i förordningen att sådan information på begäran skall tillhandahållas av medlemsstaterna och de nationella tillsynsmyndigheterna. Kommissionen skall också kunna erhålla all nödvändig information direkt från de berörda företagen i de fall det är nödvändigt för att kommissionen skall kunna uppfylla sina förpliktelser enligt förordningen. Vidare åläggs tillsynsmyndigheterna i artikeln att regelbundet lämna information om de kostnader som faktiskt uppkommit för de systemansvariga för överföringsnäten samt lämna uppgifter och all relevant information som hör samman med de verkliga flödena i näten hos de systemansvariga för överföringsnäten och kostnaderna för nätet. Slutligen stadgas att kommissionen inte får röja information som erhållits med stöd av förordning och som omfattas av tystnadsplikt. I artikel 11 stadgas att förordningen inte påverkar medlemsstaternas rätt att behålla eller införa åtgärder som innehåller mer detaljerade bestämmelser än de som anges i förordningen och i riktlinjerna. Den svenska lagstiftningen innehåller på vissa områden mer detaljerade regler än förordningen. Denna artikel innebär att någon ändring av den svenska lagstiftningen med anledning av detta inte är nödvändig. och rådets förordning 2003/1228/EG Artikeln ålägger medlemsstaterna att fastställa regler för påföljder vid överträdelse av bestämmelserna i förordningen. Medlemsstaterna åläggs vidare att vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att bestämmelserna följs. Påföljderna skall vara effektiva, proportionerliga och avskräckande. Artikel 12 ger också kommissionen rätt att genom beslut ålägga företag böter upp till högst av företagets totala omsättning under det föregående verksamhetsåret, om företaget uppsåtligen eller av vårdslöshet har lämnat felaktig, ofullständig eller vilseledande information som svar på en begäran som gjorts enligt artikel 10.3 eller om företaget inte lämnar information inom den tidsfrist som fastställts genom ett beslut som antagits med stöd av artikel 10.5 första stycket. Bötesbeloppets storlek skall fastställas med hänsyn till allvaret i underlåtelsen att uppfylla ovannämnda krav. De nationella påföljderna och kommissionens beslut om böter skall enligt artikeln inte betraktas som straffrättsliga. Ellagen innehåller inga bestämmelser om påföljder som kan tillämpas vid överträdelse av förordningen. I artikeln anges att kommissionen skall biträdas av en kommitté där medlemsstaterna är representerade. Kommittén skall vid beslut enligt artikel 7.5 fungera som rådgivande och i övrigt som föreskrivande. I en föreskrivande kommitté innehar kommissionen ordförandeposten men saknar rösträtt. Det är kommissionen som lägger fram förslagen inför kommittén som har att yttra sig över förslagen genom majoritetsbeslut. inte acceptera förslaget skall kommissionen lämna ett förslag till rådet samt informera . Parlamentet har därvid möjlighet att yttra sig till rådet. Rådet kan genom beslut med kvalificerad majoritet anta eller motsätta sig kommissionens förslag. Har rådet inte fattat beslut kan kommissionen anta förslaget. Kommittén skall själv anta sin arbetsordning. och rådets förordning 2003/1228/EG Artikeln stadgar att kommissionen skall se över genomförandet av förordningen och efter det att förordningen har trätt i kraft förelägga och rådet en rapport om de erfarenheter som gjorts vid dess tillämpning. I rapporten skall det i synnerhet undersökas i vilken utsträckning det genom förordningen har kunnat uppnås att villkoren för tillträde till nät för gränsöverskridande utbyte av el är icke-diskriminerande och återspeglar kostnaderna samt bidrar till kundernas valfrihet på en väl fungerande inre marknad och till långsiktig försörjningstrygghet, och även i vilken utsträckning effektiva platsindikerande signaler har inrättats. Vid behov skall rapporten åtföljas av lämpliga förslag och/eller rekommendationer. Artikeln anger tidpunkten för förordningens ikraftträdande och att den skall tillämpas . Vidare stadgas att förordningen är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. I en bilaga till förordningen stadgas riktlinjer för de systemansvarigas hantering av överföringskapacitet mellan ländernas elsystem. De metoder för hantering av överbelastningar som medlemsstaterna infört skall enligt riktlinjerna hantera kortsiktiga överbelastningar på ett ekonomiskt sätt som investeringar i effektiva nät och produktion på rätt plats uppmuntras. Riktlinjerna ålägger de systemansvariga, eller medlemsstaterna, att tillhandahålla icke-diskriminerande och öppna normer som beskriver de metoder för hantering av överbelastningar de kommer att tillämpa vid vissa förhållanden. Dessa normer tillsammans med säkerhetsnormer skall beskrivas i dokument som är tillgängliga för allmänheten. Olika behandling av olika typer av gränsöverskridande transaktioner skall minimeras när man utarbetar regler för specifika och rådets förordning 2003/1228/EG metoder för hantering av överbelastning. Metoden för att tilldela knapp överföringskapacitet måste vara tydlig. Det måste kunna visas att eventuella skillnader i hur överföringar behandlas inte snedvrider konkurrensen eller hindrar utvecklingen av den. Prissignaler som är ett resultat av systemen för hantering av överbelastning skall vara riktningsgivande. De systemansvariga skall erbjuda marknaden överföringskapacitet som är så stabil som möjligt. En rimlig del av kapaciteten får erbjudas marknaden under stegvis mindre stabila villkor, men de exakta villkoren för gränsöverskridande transporter skall ständigt vara tillgängliga för marknadsaktörerna. Nationella tillsynsmyndigheter åläggs enligt riktlinjerna att säkerställa att det inte sker någon ensidig utformning av förfaranden för hantering av överbelastningar som i högre utsträckning påverkar effektflöden i inblandade nät. Slutligen finns bestämmelser om långtidskontrakt, systemansvarigas tillhandahållande av information, principer för metoder för hantering av överbelastning samt riktlinjer för explicita auktioner. Förslag: Tillsyn över efterlevnaden av förordningen, riktlinjerna och de villkor som meddelas med stöd av förordningen skall utövas av nätmyndigheten. I avsnitt 5.3.2 konstateras att med tillsynsmyndighet avses antingen eller då båda myndigheterna utför uppgifter som tillkommer tillsynsmyndigheten enligt elmarknadsdirektivet. Det bör därför tydliggöras vilken av myndigheterna som skall utöva tillsyn över förordningen, riktlinjerna och de eventuella villkor som utfärdats med stöd av förordningen. Med hänsyn till att förordningens bestämmelser i huvudsak avser nätverksamhet bör vara den myndighet som är mest lämpad att utöva tillsyn över efterlevnaden av förordningen. Bestämmelsen i 12 kap. 1 § ellagen om nätmyndighetens tillsyn bör därför ändras så att nätmyndigheten utövar tillsyn även över efterlevnaden av förordningen. är som nämnts systemansvarig myndighet enligt ellagen och har tillsynsansvar över driftsäkerheten. Som påpekas i avsnitt 3.4.1 kan därför tillsyn inte omfatta dessa Svenska kraftnäts ansvars- och tillsynsområden. Förslag: En bestämmelse införs i ellagen med innebörden att nätmyndigheten skall meddela beslut om godkännande av den allmänna beräkningsplanen från det att begäran om godkännande inkommit. Skulle beslut ej fattas inom Överväganden avseende förordningen SOU 2003:113 den angivna tidsfristen skall beräkningsplanen anses vara godkänd. Artikel 5 innehåller som nämnts i avsnitt 5.3.5 en bestämmelse om att den allmänna plan för beräkning av den sammanlagda överföringskapaciteten och säkerhetsmarginalen för överföringen som den systemansvarige för överföringssystemet upprättar skall godkännas av tillsynsmyndigheten. I likhet med vad som föreslås om godkännande av villkoren för tillhandahållande av balanstjänster (avsnitt 3.3.4) bör en tidsfrist anges inom vilken har att godkänna den allmänna beräkningsplanen. Samma tidsfrist bör gälla för båda besluten. Vidare föreslås att om myndigheten inte fattar beslut inom den angivna tiden så skall den allmänna beräkningsplanen anses vara godkänd. Förslag: I enlighet med artikel 7.4 i förordningen föreskrivs i ellagen att nätmyndigheten skall överlämna en begäran om undantag enligt artikel 7 tillsammans med ett eget yttrande över begäran till regeringen för beslut. Som sagts i avsnitt 5.3.7 har medlemsstaterna rätt att föreskriva att beslut om undantag enligt förordningens artikel 7 skall fattas av en behörig myndighet efter yttrande från tillsynsmyndigheten. En begäran om undantag för nya utlandsförbindelser enligt artikel 7 kommer naturligen att aktualiseras i samband med att ansökan om nätkoncession för utlandsförbindelsen skall inges. Beslut om en sådan koncessionsansökan fattas av regeringen. Det är lämpligt att låta regeringen pröva även en begäran om undantag enligt artikel 7. En bestämmelse av denna innebörd bör därför införas i ellagen. I likhet med vad som gäller vid ansökan om koncession för utlandsförbindelse bör begäran om undantag inges till som inledningsvis handlägger ärendet för att sedan överlämna det till regeringen för beslut tillsammans med sitt yttrande. Bedömning: tillgång till information som myndigheten skall delge kommissionen säkerställs genom existerande förvaltningsrättsliga bestämmelser. torde inte ha tillgång till all den information som skall tillhandahållas kommissionen i enlighet med förordnings artikel 10. Den information som myndigheten skall lämna finns dock hos som i egenskap av förvaltningsmyndighet har att iaktta 6 § förvaltningslagen om samverkan mellan myndigheter. Någon ny reglering i ellagen med anledning av artikel 10 behöver därför inte införas. Bedömning: Påföljder vid överträdelser av bestämmelserna i förordningen och åtgärder för att säkerställa att bestämmelserna följs finns i det befintliga regelverket för Svenska kraftnäts verksamhet. Ellagen innehåller inga bestämmelser om påföljder som kan tillämpas vid överträdelser av förordningen. Förordningens bestämmelser riktar sig nästan uteslutande till de systemansvariga för överföringsnäten. I är detta, som sagts i avsnitt 5.3.3, . Svenska kraftnäts verksamhet som aktör på elmarknaden står under och tillsyn. I sin egenskap av statlig myndighet står också under Justitiekanslerns och ombudsmäns tillsyn. Det får antas att de sanktioner dessa instanser kan göra gällande gentemot torde vara tillräckliga för att säkerställa att förordningens bestämmelser efterlevs. 7Europaparlamentets och rådets direktiv /55/EG om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas I detta avsnitt redovisas det huvudsakliga innehållet i och rådets direktiv /55/EG av om gemensamma regler för den inre marknaden för naturgas och om upphörande av direktiv /30/EG. Vidare görs en analys av hur den nuvarande svenska naturgaslagstiftningen stämmer överens med direktivet. I avsnitt 8 ges förslag till de ändringar i den svenska lagstiftningen och det regelverk i övrigt som behövs för att genomföra direktivet i svensk rätt. Direktivet innehåller dels kvantitativa ändringar som en ökad marknadsöppning och ett utvidgat tillämpningsområde, dels kvalitativa ändringar om rättslig åtskillnad för systemoperatörer för transmission och distribution, krav på särredovisning, regler för tillträde till transmissions- och distributionssystemen samt inrättande av en självständig tillsynsmyndighet som i förväg godkänner åtminstone metoderna för tariffsättning.