sou · GRB37d1 · 2004-01-01 00:00:00 — Den som utfärdar intyg om någons hälsotillstånd eller vård skall utforma det med noggrannhet och omsorg. I sammanhanget bör nämnas att lagstiftningen ställer krav också på vårdgivarna. Med vårdgivare avses fysisk eller juridisk person som bedriver hälso- och sjukvård. Privat hälso- och sjukvård kan antingen bedrivas av juridisk person (bolag, förening, stiftelse etc.) eller av en enskild yrkesutövare. Bestämmelser som reglerar vårdgi- varnas skyldigheter finns i hälso- och sjukvårdslagen och i tand- vårdslagen. Dessa bestämmelser motsvarar i hög grad bestämmel- serna om personalens skyldigheter i LYHS. 3.3.2Olika former för ingripanden mot hälso- och sjukvårdspersonalen I 5 kap. LYHS finns bestämmelser om disciplinpåföljd, prövotid, återkallelse av legitimation och annan behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvården samt begränsning av behörighet att förskriva narkotiska och alkoholhaltiga läkemedel och teknisk sprit. Disciplinpåföljd är en straffliknande åtgärd med ett individual- och allmänpreventivt syfte, medan prövotid och återkallelse av legitimationen m.m. utgör skyddsåtgärder som vidtas för att upp- rätthålla patientsäkerheten. Ingripandena riktas enbart mot perso- ner som tillhör hälso- och sjukvårdspersonalen. LYHS gäller hälso- och sjukvårdspersonal i deras yrkesutövning inom hälso- och sjukvården. Bestämmelserna om disciplinpåföljd omfattar endast sådan yrkesutövning som har betydelse för patientsäkerheten. Hälso- och sjukvårdspersonal som har gjort sig skyldig till fel i sin yrkesutövning kan åläggas disciplinpåföljd. Rättslig reglering för vårdgivare med offentlig ersättning om felet har begåtts uppsåtligen eller av oaktsamhet. Om felet är ringa eller om det framstår som ursäktligt får disciplinpåföljd underlåtas. Det finns två former av disciplinpåföljd; erinran och varning. Det strängare disciplinstraffet är varning. Om hälso- och sjukvårdspersonal anmälts till åtal får disciplinärt förfarande enligt LYHS inte inledas eller fortsättas avseende samma förseelse. En straffrättslig prövning kan således inte pågå parallellt med en disciplinär. Inte heller får ett disciplinärt förfarande inledas eller fortsättas om en gärning tidigare prövats i straffrättslig ord- ning och av någon annan anledning än bristande bevisning, inte har ansetts vara något brott. Det finns en preskriptionsregel som säger att disciplinpåföljd inte får åläggas någon som inte blivit underrättad om anmälan. Disciplinpåföljd får aldrig åläggas senare än efter förseelsen, s.k. absolut preskription. Återkallelse av legitimation och andra skyddsåtgärder utfärdar legitimation åt yrkesutövare inom hälso- och sjukvården. Den yrkesutövare som efter ansökan fått legitima- tion för ett yrke behåller livet ut sin legitimation och den omprövas normalt inte . har emellertid möj- lighet att väcka talan hos om prövotid, återkallelse av legi- timationen m.m. anmälningar leder som regel – i av ärendena – till bifall. Om en legitimerad yrkesutövare har varit oskicklig i sitt yrke eller på annat sätt visat sig olämplig för yrket kan föreskriva en prövotid . Förseelsen skall ha varit så allvarlig att var- ning inte framstår som en tillräckligt ingripande åtgärd. Prövotid kan även föreskrivas en legitimerad yrkesutövare som på grund av sjukdom eller någon liknande omständighet befaras inte komma att kunna utöva sitt yrke tillfredsställande. En legitimation kan enligt 5 kap. 7 § LYHS återkallas av fyra skäl 1.om den legitimerade varit grovt oskicklig vid utövning av sitt yrke eller på annat sätt visat sig uppenbart olämplig att utöva yrket (t.ex. genom att göra sig skyldig till vissa allvarliga brott mot annans liv och hälsa), 2.om den legitimerade på grund av sjukdom eller liknande omständighet (såsom missbruk av alkohol eller narkotika) inte kan utöva yrket tillfredsställande, Rättslig reglering för vårdgivare med offentlig ersättning 3.om den legitimerade begär att legitimationen skall återkallas och det inte finns hinder mot återkallelse från allmän synpunkt, eller 4.om den legitimerade under prövotid på nytt varit oskicklig vid utövningen av sitt yrke eller på annat sätt visat sig olämplig att utöva yrket. Härutöver kan legitimationen återkallas för all legitimerad personal som fått sin auktorisation återkallad i något EES-land. Det är endast på dessa grunder som återkallelse kan förekomma. Andra omständigheter, t.ex. lång frånvaro från yrkesutövningen eller hög ålder, påverkar således inte i sig legitimationen. Till sjuk- dom och liknande omständigheter kan åldersförändringar hänföras, om de mer påtagligt inverkar på förmågan att utöva yrket. Åtgärden att återkalla en legitimation syftar till att ge allmän- heten skydd mot sådana yrkesutövare som kan utöva sitt yrke på ett godtagbart sätt eller visat sig uppenbart olämplig för verksamheten. Återkallelse på grund av grov oskicklighet i yrkes- utövningen förekommer i ett fåtal fall . Den vanligast före- kommande grunden för återkallelse av en legitimation är sjukdom och missbruk av alkohol eller narkotika. Den legitimerade kan föreläggas att låta sig läkarundersökas om det finns grundad anledning att anta att legitimationen bör åter- kallas på grund av sjukdom. Det är också möjligt att åter- kalla legitimation fram till dess att frågan om legitimationens åter- kallelse slutligt prövats, s.k. interimistisk återkallelse. Följs inte ett föreläggande om läkarundersökning får legitimationen återkallas. En yrkesutövares legitimation kan också återkallas interimistiskt i ett ärende enligt första eller fjärde punkten, om det finns sanno- lika skäl för återkallelse och det är påkallat från allmän synpunkt. Om legitimation återkallats skall en ny legitimation meddelas när förhållandena medger det. Ansökan om ny legitimation prövas av . Utöver återkallelse av legitimation får behörighet för läkare eller tandläkare att förskriva såväl narkotiska eller alkoholhaltiga läke- Rättslig reglering för vårdgivare med offentlig ersättning medel som teknisk sprit dras in eller begränsas vid missbruk av för- skrivningsrätten. Inskränkningar i behörigheten får göras interimistiskt om det finns sannolika skäl för misstanke om missbruk av förskrivnings- rätten. Sådant beslut gäller med en möjlighet till för- längning ytterligare högst om det föreligger särskilda skäl. 3.3.3Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd () Särskilda nämnder för prövning av disciplinpåföljder inom hälso- och sjukvården har funnits och verkade inom Social- styrelsen (tidigare Medicinalstyrelsen) fram . bröts ut ur Socialsty- relsen och blev en självständig myndighet – (). Utbrytningen motiverades i propositio- nen (prop. 1978/79:220, s. 22) främst med att det av hänsyn till rättssäkerheten för såväl patienterna som sjukvårdspersonalen var en fördel att nämnden stod fri i förhållande till tillsynsmyndig- heten. Av 7 kap. 1 § LYHS framgår att frågor om disciplinpåföljd och frågor om återkallelse av legitimation m.m. prövas av . I 2– 21 §§ ges bestämmelser om bl.a. nämndens sammansättning och handläggning i nämnden. Frågor om disciplinpåföljd skall tas upp på anmälan av Socialsty- relsen eller av den patient som saken gäller. Om patienten själv inte kan anmäla saken, kan en närstående till patienten göra det. Frågor om återkallelse av legitimation m.m. tas upp på anmälan av Social- styrelsen eller på ansökan av den legitimerade. kan få kännedom om missförhållanden i hälso- och sjukvården på olika sätt. Det kan t.ex. ske genom Lex-Maria- anmälningar, brev, telefonsamtal eller uppgifter i massmedia om en viss yrkesutövares behandlingsverksamhet. Anmälan eller ansökan till skall göras skriftligen. Den skall innehålla uppgift bl.a. om anmälarens eller sökandens namn, vem anmälan eller ansökan avser och vilken anmärkning som riktas mot en anmäld. Om anmälan eller ansökan är så ofullständig att den inte kan läg- gas till grund för prövning i sak, skall nämnden förelägga anmälaren Rättslig reglering för vårdgivare med offentlig ersättning eller sökanden att komma in med kompletterande uppgifter. Annars kan ärendet inte tas upp till prövning. Förfarandet i är i regel skriftligt. Muntlig förhandling får emellertid förekomma, när det kan antas vara till fördel för utred- ningen. Underrättelse om anmälan skall överlämnas till den anmälde. En sådan underrättelse behövs inte om det är uppenbart att anmälan inte kan bifallas eller att underrättelsen är onödig. Det är som svarar för att ett ärende blir tillräckligt utrett. Nämnden kan förelägga hälso- och sjukvårdspersonal att ge in journaler och andra handlingar som behövs för ärendets utredning och nämnden kan såväl förelägga som utdöma vite för att få in dessa handlingar. Nämnden kan också inhämta yttrande från myn- digheter, tjänstemän och andra om det krävs särskild sakkunskap i ärendet. Ordföranden får ensam fatta vissa beslut. Det gäller t.ex. beslut som inte gäller en fråga av principiell beskaffenhet och då det finns grundad anledning att anta att ärendet inte kan leda till någon disciplinpåföljd. består av en ordförande och ytterligare åtta ledamöter som utses av regeringen . Ordföranden skall vara ordinarie domare och övriga ledamöter skall ha särskild insikt i hälso- och sjukvård. En ledamot utses efter förslag från och tillsammans. i (LO), () och Akademikers () föreslår var- dera en ledamot. De fyra återstående ledamöterna utses bland per- soner som särskilt kan anses företräda allmänhetens intresse. Till nämndens förfogande står ett kansli. Det finns två heltids- anställda ordföranden i nämnden, varav en har titeln generaldirek- tör. Till nämndens kansli är också knutet experter, med särskild erfarenhet och övrig kompetens från olika vetenskapliga discipli- ner, vilka även är föredragande i nämnden. Bestämmelser om överklagande m.m. finns i 8 kap. LYHS. beslut kan överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Eftersom är belägen i skall överklaganden riktas till Länsrätten i . För överklagande av länsrättens avgörande till kammarrätten krävs prövningstillstånd. Rättslig reglering för vårdgivare med offentlig ersättning prövningstillstånd innebär att kammarrätten endast kommer att pröva ärendet om det anses vara av vikt för rättstillämpningen, om det är möjligt att länsrätten dömt fel eller om det annars finns syn- nerliga skäl. Också vid överklagande hos nästa instans, Regerings- rätten, krävs prövningstillstånd. Överklagande kan göras av den som gjort anmälan till om beslutet gått denne emot. Också den som blivit anmäld till kan överklaga om beslutet gått denne emot. Slutligen har alltid möjlighet att överklaga för att tillvarata all- männa intressen. I 6 kap. LYHS finns enhetliga bestämmelser om tillsyn över hälso- och sjukvården. Där framgår att tillsyn främst skall syfta till att förebygga skador och eliminera risker i hälso- och sjukvården. Hälso- och sjukvården och dess personal står under Socialstyrel- sens tillsyn. Man brukar i dessa sammanhang skilja på individ- och verksamhetstillsyn. Verksamhetstillsyn avser tillsyn över verksam- heten som sådan och riktas mot vårdgivaren. Individtillsynen där- emot, sätter fokus på de enskilda yrkesutövarna. utövar tillsyn – såväl verksamhetstillsyn som individtillsyn – över all hälso- och sjukvård oavsett driftsform. Det enda undantaget är den sjukvård som ges inom Försvarsmakten. Med hälso- och sjukvård avses i det här sammanhanget samma sak som i hälso- och sjukvårdslagen (HSL). Det innebär att tillsy- nen omfattar såväl de sjukdomsförebyggande åtgärderna som den direkt sjukvårdande verksamheten. Till hälso- och sjukvården räk- nas även sådan verksamhet som omfattas av tandvårdslagen samt verksamhet inom främst . Även när någon, i en verksamhet som inte utgör hälso- och sjuk- vårdsverksamhet, tar emot uppdrag från hälso- och sjukvården avseende provtagning, analys eller annan utredning som utgör led i bedömningen av en patients hälsotillstånd eller behandling, står denna verksamhet under tillsyn av . Varje vårdgivare är skyldig att bedriva arbete med kvalitetssäk- ring avseende den egna vårdverksamheten. Enligt 31 § HSL skall kvaliteten i hälso- och sjukvårdsverksamheten systematiskt och fortlöpande utvecklas och säkras. Rättslig reglering för vårdgivare med offentlig ersättning finns i 16 § tandvårdslagen. Bestämmelserna innebär att inom all hälso- och sjukvård respektive tandvård skall arbetet med att utveckla och säkra kvaliteten i vården ständigt pågå. Kvalitetssäk- ringsarbetet skall bedrivas fortlöpande som en noggrant planerad systematisk verksamhet i syfte bl.a. att så långt det är möjligt före- bygga skador, avvikelser och felbehandlingar. När ett missförhål- lande eller någon brist har identifierats, skall de åtgärder vidtas som behövs. har gett ut föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 1996:24) om kvalitetssystem i hälso- och sjukvården. För att underlätta tillsynen finns en skyldighet för vårdgivare att anmäla till om en patient i samband med hälso- och sjukvård drabbats av eller utsatts för risk att drabbas av allvarlig skada eller sjukdom (). Det finns, som tidigare fram- gått, en motsvarande anmälningsskyldighet för vårdpersonalen till vårdgivaren. Även tandvården omfattas av dessa bestämmelser. Den som bedriver verksamhet som står under tillsyn är skyldig att på styrelsens begäran lämna handlingar, prover och annat material som rör verksamheten samt att lämna de upp- lysningar om verksamheten som styrelsen behöver för sin tillsyn. I sin tillsynsverksamhet har även rätt att göra inspek- tioner. Det finns också ett sanktionssystem gentemot den som bedriver hälso- och sjukvård. Om finner att en vårdgivare inte uppfyller kraven på god vård och missförhållandena är av bety- delse för patientsäkerheten, får styrelsen förelägga vårdgivaren att avhjälpa påtalade missförhållanden. Föreläggande får förenas med vite. Om föreläggande inte följs och missförhållandena är allvarliga, har rätt att helt eller delvis förbjuda hälso- och sjukvårdsverksamheten. Är det fara för patientens liv, hälsa eller personliga säkerhet i övrigt, får utan föregående föreläggande helt eller delvis förbjuda verksamheten. Den som fortsätter att bedriva hälso- och sjukvårdsverksamhet efter det att beslutat att förbjuda verksamheten kan dömas till böter eller fängelse . Som tidigare nämnts finns det också en skyldighet för Socialsty- relsen att anmäla till då det finns skäl för disciplinpåföljd, föreskrift om prövotid, återkallelse av legitimation m.m. Styrelsen skall även göra anmälan till åtal om yrkesutövaren är skäligen misstänkt för att i yrkesutövningen ha begått ett brott för vilket Rättslig reglering för vårdgivare med offentlig ersättning fängelse är föreskrivet. Även är skyldig att i motsvarande fall göra anmälan till åtal. Den som vill bedriva hälso- och sjukvård skall anmäla detta till . Anmälan skall bl.a. innehålla uppgifter om verk- samhetens inriktning, var verksamheten bedrivs, vem som är chef för verksamheten och vem som svarar för anmälningsskyldigheten enligt . Den som påbörjar verksamhet eller i väsentlig del ändrar tidigare verksamhet utan att ha gjort en anmälan till om detta döms till böter. skall föra ett centralt register över verksamhet som anmälts enligt LYHS. Det skall vara möjligt att använda regist- ret i tillsynsarbetet och för forskning. Vidare får det användas för framställning av statistik. har i en skrivelse till regeringen föreslagit att bestämmelserna om anmälningsskyldighet, register m.m. upphävs (dnr S2000/1724/HS). Bakgrunden är att svårigheterna att skapa ett nationellt vårdgivarregister visat sig väsentligt mycket större än vad som kunnat förutses. Därutöver anför bl.a. att de resursmässiga kraven för såväl vårdgivarna som för Socialstyrel- sen har visat sig bli mycket stora och de står inte i rimlig propor- tion till nyttan med ett register ur tillsynssynpunkt. Förutom och kan patienter eller anhöriga som är missnöjda med vården vända sig till patientnämnderna i landstingen och kommunerna. Patientnämnder skall enligt lagen (1998:1656) om patient- nämndsverksamhet m.m. finnas inom varje landsting eller kom- mun. Deras arbetsområde omfattar all offentligt finansierad hälso- och sjukvård, vissa socialtjänstinsatser inom äldreomsorgen samt den tandvård som bedrivs av landsting. Patientnämndernas arbetsuppgifter framgår av lagen. De skall utifrån synpunkter och klagomål stödja och hjälpa enskilda patien- ter och bidra till kvalitetsutvecklingen i hälso- och sjukvården genom att hjälpa patienterna att få den information som behövs för att de skall kunna ta till vara sina intressen i hälso- och sjukvården, främja kontakterna mellan patienter och vårdpersonal, hjälpa patienterna att vända sig till rätt myndighet, Rättslig reglering för vårdgivare med offentlig ersättning rapportera iakttagelser och avvikelser till vårdgivare och vård- enheter. Däremot har patientnämnderna inga disciplinära befogenheter eller möjligheter i övrigt att besluta om ingripanden mot enskilda yrkes- utövare/vårdgivare. Här kan också nämnas att det finns särskilda förtroendenämnder dit privattandläkarnas patienter kan vända sig om de inte är nöjda med vården hos sin tandläkare. 3.3.6Tillsyn och kontrollmöjligheter i övrigt Utöver den tidigare redovisade tillsynen har arbetsgivaren ett till- synsansvar enligt arbetsrättslagstiftningen och personalen ett ansvar enligt straffrättsliga regler. Inom den arbetsrättsliga lagstift- ningens ramar har arbetsgivaren rätt att utöva sin arbetsledning. Med stöd av kollektivavtal kan arbetsgivaren ha rätt att utkräva disciplinansvar, dvs. vidta disciplinära åtgärder. Enligt det straffrättsliga regelverket kan den som uppsåtligen eller av oaktsamhet vid myndighetsutövning genom handling eller underlåtenhet åsidosätter vad som gäller för uppgiften dömas för tjänstefel, enligt 20 kap. 1 § , till böter eller fängelse i högst . Om gärningen är att anse som ringa, skall inte dömas till ansvar. Om brottet har begåtts uppsåtligen och är att anse som grovt, kan dömas för grovt tjänstefel till fängelse, lägst och högst . I finns också särskilda straffbestämmelser för brott mot tystnadsplikten. Den som gör sig skyldig till sådant brott kan dömas till böter eller fängelse i högst . Förutom tjänstefel och brott mot tystnadsplikten kan andra all- männa regler i också bli tillämpliga på hälso- och sjukvårdspersonal i fråga om handlingar i deras yrkesverksamhet. Det gäller t.ex. olika brott mot liv och hälsa som mord och dråp, misshandel och vållande till annans död eller vållande till kropps- skada samt framkallande av fara för annan. Rättslig reglering för vårdgivare med offentlig ersättning För att uppnå målet om en god vård ställer samhället upp vissa kvalitetskrav på hälso- och sjukvården, som syftar till att öka patienternas säkerhet och trygghet i vården. Det gäller såväl krav på hälso- och sjukvårdens organisation och utformning – dess verk- samhet – som på hälso- och sjukvårdspersonalens kompetens. Det finns ett omfattande regelverk med det övergripande syftet att värna patienternas säkerhet i vården. (LYHS) innehåller regler om hälso- och sjukvårdspersonalens yrkesansvar, förutsättningarna för disciplinär bestraffning och återkallelse av legitimation, tillsyn m.m. I lagen anges vilka grundläggande skyldigheter hälso- och sjuk- vårdspersonalen har. Det rör sig t.ex. om att utföra sitt arbete i överensstämmelse med vetenskap och beprövad erfarenhet och att ge patienten sakkunnig och omsorgsfull vård som uppfyller dessa krav. LYHS innehåller också bestämmelser om olika former av ingri- panden mot hälso- och sjukvårdspersonal. Disciplinpåföljd är en straffliknande åtgärd med ett individual- och allmänpreventivt syfte. Prövotid och återkallelse av legitimation m.m. utgör skydds- åtgärder som vidtas för att upprätthålla patientsäkerheten. Det är framför allt två statliga myndigheter som är viktiga när det gäller lagstiftningens tillämpning; () och . är en myndig- het med domstolsliknande funktioner. Frågor om disciplinpåföljd och återkallelse av legitimation m.m. prövas av . Hälso- och sjukvården och dess personal står också under Social- styrelsens tillsyn. Det innebär att i princip utövar tillsyn över all hälso- och sjukvård inklusive tandvård, oavsett driftsform. kan vidta särskilda åtgärder för att komma till rätta med missförhållanden som upptäcks. Myndigheten kan t.ex. göra en anmälan till för prövning av frågan om någon skall få behålla sin legitimation eller ålägga en vårdgivare att vidta vissa nödvändiga förändringar i verksamheten. Vidare skall inom hälso- och sjukvården inklusive tandvården, oberoende av vem som driver verksamheten, bedrivas ett fort- löpande kvalitetsutvecklings- och kvalitetssäkringsarbete. Rättslig reglering för vårdgivare med offentlig ersättning Slutligen kan också nämnas arbetsgivarnas tillsynsansvar med stöd av arbetsrättslig lagstiftning samt personalens ansvar enligt straffrättsliga regler. De brott som främst kan komma i fråga inom vården är tjänstefel, brott mot tystnadsplikten samt brott mot liv och hälsa. När man diskuterar åldersgränsen för vårdgivares rätt till ersättning enligt de olika ersättningslagarna kan det vara av intresse att göra en jämförelse med vad som gäller på arbetsmarknaden i övrigt. Mot den bakgrunden redovisas nedan vilken rätt man som arbetstagare har att stanna kvar i sin anställning. Tidpunkten för när en arbetstagare var skyldig att avgå med ålderspension reglerades före genom kollek- tivavtal, enskilt avtal eller förordning. Den vanligaste åldern för avgångsskyldighet var , men både lägre och högre ålder före- kom. skedde en principiellt viktig förändring genom att en ny tvingande regel infördes i 32 a § lagen (1982:80) om anställningsskydd (LAS). En arbetstagare skall enligt regeln alltid ha rätt, men inte skyldighet, att stanna kvar i anställningen till . Det skall i fortsättningen inte vara möjligt att träffa avtal om att arbetstagare är skyldig att avgå innan de fyllt . Av övergångsbestämmelserna till den nya bestämmelsen i 32 a § LAS följer att kollektivavtal, som har ingåtts före lagens ikraftträdande , gäller till dessa avtalet löpt ut, dock längst till och med utgången av . I regeringens proposition (prop. 2000/01:78, bet. 2000/01:AU10, rskr. 2000/01:211) anförs att en grundläggande princip i det nya ålderspensionssystemet är livsinkomstprincipen som innebär att hela livets inkomster påverkar pensionen. Ett bakomliggande syfte med denna princip är att stimulera till arbete och att det under betydligt än tidigare skall vara möjligt för den enskilde att påverka sin pension. För att öka människors möjligheter att förbättra sin pension ansågs det därför väsentligt att åldern för avgångsskyldigheten höjdes. Vidare anförs i propositio- nen att den demografiska utvecklingen med stora pensionsavgångar kan föra med sig en period med allmän arbetskraftsbrist, vilket skulle kunna bli tillväxthämmande. 4Omfattningen av den offentligt finansierade privata vården samt tandvårdsförsäkringen I utredningens uppdrag ingår att se över vissa villkor för offentlig ersättning för fyra yrkesgrupper; läkare med ersättning enligt lagen (1993:1651) om läkarvårdsersättning, sjukgymnaster med ersätt- ning enligt lagen (1993:1652) om ersättning för sjukgymnastik samt ersättning till tandläkare och tandhygienister enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. I detta kapitel redovisas ett antal uppgifter om dessa yrkesgrup- per. Beträffande läkare och sjukgymnaster omfattar redovisningen enbart den offentligt finansierade privata vården. För grupperna tandläkare och tandhygienister redovisas också uppgifter om den offentligt drivna tandvården, eftersom tandvårdsersättning kan utgå både för privat och offentligt producerad vård. Sammanlagt finns det ca 30 000 yrkesverksamma läkare i (AMS – Den framtida personalförsörjningen inom vård och omsorg. Ura 2002:3). Ett fåtal av dessa är verksamma som privat- läkare. sammanställer statistikuppgif- ter avseende läkare och sjukgymnaster med ersättning enligt lagen om läkarvårdsersättning respektive lagen om ersättning för sjuk- gymnastik1.