sou · GRB392 · 2004-01-01 00:00:00 — De är sargade människor som inte alltid orkar förhålla sig till sin splittrade tillvaro. De har dålig självkänsla, psykosomatiska symptom och känner sig uppgivna. Alla de som vi intervjuat berättar att de trodde att deras åskådarroll på utbildnings- och arbetsmarknaden skulle vara kortvarig. har de insett att så inte är fallet. För många har denna insikt medfört sociala verkningar som känslor av vantrivsel och maktlöshet liksom irritation och osäkerhet inför känslan av att inte duga någonting till: Mitt psyke har blivit mycket sämre alltså jag blir väldigt irriterad än vad jag brukar bli innan. Jag kan ju inte göra någonting utan man får söka arbete sen så får man vänta och sen får man vänta och sen så får man aldrig några brev sen så ringer man och undrar var breven tar vägen, ja då är tjänsten redan tillsatt, men man har inte fått reda på hur. (, från ) Flera ungdomar känner vrede över att vara utanför, att leva i ett påtvingat utanförskap och att inte behövas på arbetsmarknaden. , från , ser ingen framtid i och har börjat söka arbete utomlands. Han skriver till Lunarstorm att han är trött på att vara arbetslös och diskriminerad: Ni snackar om att ungdomen är er framtid. MEN TA HAND OM DEN DÅ! Tror ni att alla vill gå i skolan? Just nu vill jag jobba men det finns inge jobb för en 19 åring utan gymnasiekompetens. Jag tycker svenska statens politik i denna fråga är tyranni. Alla är inte lika och detta är något ni måste inse. Lägg ner AMS för dom hjälper ju bara dom som dom tycker är värda att hjälpa. Om jag skulle bli uteliggare skulle inte någon mer än min familj bry sig. Fixa jobb åt dom unga! Förstör inte en hel generation. Nästan ingen av de intervjuade eller textförfattarna har några tydliga framtidsplaner utstakade. De befinner sig istället i en cyklisk tid, där ingen utvecklings- eller framstegstanke existerar. Flera tjänstemän berättar att många av ungdomarna de mött är negativt inställda till att göra någonting alls. Detta kan bero på att de förlorat tron på att få hjälp: Det kanske inte är så konstigt om man varit utanför systemet De har liksom inte den här planeringen. De har inte framtidstro på det här sättet att det här vill jag bli. Redan när de är 18–så upplever de sig själva att vara utanför samhället. Det är rätt så uppgivet när de inte ser något mål. (En arbetsmarknadssekreterare i ) 4.2Tjänstemännens förklaringar till varför unga hamnar utanför Enligt de tjänstemän vi intervjuat kan flera faktorer ligga bakom att ungdomar hamnar utanför. Det handlar om strukturella problem som t.ex. systemets uppbyggnad och de krångliga lagar som styr det, sociala problem som t.ex. ungdomarnas hemmiljö, föräldrars närvaro och engagemang och dessutom anges en rad individuella förklaringsfaktorer som t.ex. studiebegåvning, anpassningsförmåga, funktionshinder och ambitioner: Jag tror inte att gymnasieskolan är för alla i dagVad det beror på vet jag inte. Men många ungdomar som vi träffar har hoppat avJag vet inte vad gymnasieskolan har för uppdrag eller mål när det gäller att ha koll på alla men jag antar att det inte ser ut så att de har en skyldighet att hålla alla fast vid sig eller de kan ju inte göra det hellermen det är ju därifrån de hoppar av. (En arbetsmarknadssekreterare i ) Jag tror att 1990-talets lågkonjunktur, alla besparingar som gjordes, alla kuratorer, alla psykologer, skolsköterskor och extrapersonal som försvann på skolorna har jättestor betydelse att man ser att den här gruppen ökar. Jag är helt övertygad om det. (En ungdomskonsulent i ) Fyller ungdomar sent men börjar en utbildning t.ex. , så riskerar de att bli utan studiemedel eftersom lagen säger att man måste ha fyllt det år man påbörjar sin utbildning. Likadant är det om de går ut med ofullständiga betyg från , söker sig till IV-programmet men klarar sig inte där heller och söker slutligen då vidare till Komvux. Det de då kan göra är att antingen vända sig till föräldrarna eller till mottagningsenheten. dock chanserna små eftersom föräldrarna är skyldiga enligt att ta hand om sina barn till det år de fyller . (En studie- och yrkesvägledare i ) Den största orsaken tror jag är att dessa ungdomar har en miss från grunden. Några har haft taskiga hemförhållanden som gjort att de tidigt fått bli vuxna. Andra har ingen motivation. ägnar sig åt brottslighet. Det behövs mer aktiva föräldrar i dagens samhälle. (En yrkes och studievägledare i ) har fått en helt ny kategori medborgare som hamnar där emellan stolarna. För socialförvaltningen, om man ser historiskt sett, skall jobba med folk som har problem, arbetsförmedlingen skall jobba med dem som är arbetslösa. Det som har hänt hos socialförvaltningen är att det helt plötsligt sitter ett stort gäng människor som har ett enda problem – de är arbetslösa. (Chefen för ett projekt för socialbidragstagare i ) En av de intervjuade studie- och yrkesvägledarna i säger att invandrare är en grupp som kommunen missat. Invandrarungdomar som har det svårt i skolan eller med övergången till yrkeslivet fångas istället upp av sina familjer. Många invandrare i är egna företagare t.ex. inom restaurangbranschen där det finns möjligheter för invandrarungdomar att jobba, ibland med svart ersättning eller i någon slags gråzon berättar studie- och yrkesvägledaren. En ansvarig för ungdomsförmedlingen i påpekar att det inte finns tydliga gäng av ungdomar med egen kulturell samhörighet som håller sig utanför. Hon har istället uppmärksammat tre olika grupper av unga utanför. De flesta tillhör gruppen som hon kallar enkla fall. Dessa ungdomar är tillfälligt vilsna och vet inte vad de skall göra, de kanske vill ta ett sabbatsår och resa. I regel klarar dessa ungdomar sig bra. Sedan finns det en mindre grupp som har djupare sociala problem. Den tredje gruppen som hon nämner är de som ligger hemma och vars oroliga mammor ringer till ungdomsförmedlingen och undrar vad de skall göra med sina barn som har slutat skolan men inte kommit vidare. En arbetsförmedlare från anser att det finns flera olika skäl till att unga hamnar utanför skola och arbetsmarknad. De kan ha misslyckats i skolan och på så sätt tappat tron på skolan. Ett annat skäl kan vara att de har föräldrar som är arbetslösa och att de den vägen ärver ett socialt mönster. Det kan också vara så att ungdomar hamnar på fel bana i livet. Ett annat skäl kan vara att invandrarungdomar inte hittar rätt i systemet. Några tjänstemän menar att skolpersonal redan i skolan kan identifiera vilka ungdomar som löper risk för att hamna utanför. Riskgruppen kallar de den grå massan: Du har stökpellarna längst fram som åker ut i korridorerna och så har du dem som uppvisar goda resultat, som räcker upp handen och svarar på lärarnas frågor. Sedan har du den här lilla grå massan längst bak som man själv ibland stöter på i stan och säger ´ja just det där går ju hon vad var det hon hette?´. Den här grå massan som är tyst men har schyssta betyg klarar inte att ´sälja si´ till ett jobb så som samhället har förändrats med solbrända, vältränade och snabba människor Den grå massan hamnar utanför fastän de skulle fungera hur bra som helst på vilken arbetsplats som helst, men de kan inte sälja sig själva. (Cheferna för ett projekt för socialbidragstagare i ) 4.3Berättelser från unga utanför Intervjuerna och texterna skrivna av ungdomar som inte arbetar eller går i skolan visar att orsakerna till att de hamnat utanför är många fler och komplexa än vad tjänstemännen tror. Ofta skuldbelägger ungdomarna sig själva för att de hamnat utanför. De menar att de varit skoltrötta, lata, rastlösa, uttråkade, omotiverade och inte vetat vad de velat med sina liv. En anledning till att de skuldbelägger sig själva kan vara att de påverkas av den rådande utbildningspolicyn som säger att valet av utbildning är personligt och att varje person själv ansvarar för sina utbildningsval. Att som ung direkt kunna göra rätt val kan för dessa ungdomar vara alltför pressande. Gör de inte rätt val misslyckas de. Misslyckande i sin tur leder till skuld då de anklagar sig själva för att de handlade på ett visst sätt under ett givet ögonblick. Efterhand som intervjuerna pågår visar det sig att det också finns andra förklaringar. I det följande tar vi upp olika förklaringar som framkommit i intervjuerna och texterna från Lunarstorm och försöker sätta dem i ett sammanhang genom att relatera berättelserna till förändringar i samhället. 4.3.1Att leva under svåra hemförhållanden Flera av de intervjuade berättar att deras föräldrar varit skilda och inte tagit något ordentligt ansvar för sina barn. Andra har haft föräldrar som missbrukat, bråkat, trakasserat sina barn eller helt enkelt inte brytt sig om dem. Några av ungdomarna har bott i fosterfamiljer på grund av de dåliga hemförhållandena. En övergripande trend i samhället är att antalet splittrade familjer har ökat. har minst en fjärdedel av 17-åringarna upplevt en separation mellan föräldrarna. Det är en betydligt större andel än andra och tredje årtionde då det rörde sig om knappt en procent (SCB 2003a). Många av de vi intervjuat kommer från hem med frånskilda föräldrar. Men som statistiken visar är detta relativt vanligt bland samtliga ungdomar. De beskrivningar som framkommer i intervjuerna handlar om hemförhållanden som är långt värre än att leva med frånskilda föräldrar. , kommer från och har levt på socialbidrag . Hon säger att hon inte mått tillräckligt bra för att kunna ta något arbete eller gå i skola. påbörjade vårdprogrammet efter , gick där och valde sedan att hoppa av utbildningen trots att hon tyckte om att gå i skolan. Anledningen till att hon valde att sluta var att hon hade problem hemma med styvpappan. Styvpappan hade försökt våldta henne vilket lett till polisanmälan och rättegång. Trots att föräldrarna skiljdes fortsatte styvpappan att trakassera henne. När pappan till barn fick psykos på grund av droger och hotade blev det för mycket för henne och hon slutade skolan. lever hon som ensamstående mamma. , från , lever på socialbidrag och bor just nu i en egen lägenhet. Han har gått ut men saknar betyg i tre ämnen. berättar att han också har gått lite i gymnasiet men slutat. Han kunde inte koncentrera sig på skolan eftersom han hade problem med sitt boende. När gick i bodde han hemma till och från: Jag har bott lite hos mamma, lite hos pappa. De är skilda. När den ena var trött fick man sticka till den andre. Sedan jag började högstadiet har det varit så här Jag bodde ofta hos polare. personliga problem gjorde att han hade svårt att koncentrera sig i skolan. Dessutom hade han läs- och skrivsvårigheter. Föräldrarna hjälpte aldrig till med skolarbetet utan tyckte att det var upp till själv att klara skolan. började använda droger och hamnade på flera olika ungdomsanstalter. Han bodde så . På frågan varför han började använda droger berättar han: Det vete fanJag kände mest kompisar som var pundare och det är lätt att hamna där om man inte har någon stadig familj säger att han hamnade på ungdomsanstalter för att han inte hade någonstans att bo: Droger har inte varit så stor bit egentligen. Jag tror att sos förstorade upp det bara för att de skulle få in mig på LVU. , från , har bott hos fosterföräldrar från det han var fem till han var . Mamman hade alkoholproblem och pappan missbrukade amfetamin. Pappan är död och bor ensam. Så här berättar om sin tid hos fosterfamiljen: De var inte så snälla Jag tordes inte säga någonting Fostermamman slet mig i håret, hon slet hårtussar ur håret på mig. Hon misshandlade mig med slag. På grund av minnen från sin uppväxttid hamnade ofta i depressioner under sin skoltid. Han hade svårt att koncentrera sig vilket ledde till att han inte klarade av gymnasiet trots att han bytte mellan flera olika program. tar han antidepressiva medel och går hos en psykolog som skolkuratorn rekommenderat. har en praktikplats eftersom han ännu inte känner sig redo att arbeta på den reguljära arbetsmarknaden. 4.3.2Att ha psykiska eller sociala problem Bland dem vi intervjuat fanns en grupp vars psykiska eller sociala problem gjorde det väldigt svårt för dem att integreras och fungera i skola, arbetsliv och i olika sociala sammanhang. (1999) och (2003a) visar också att det skett en betydande ökning av psykiska och psykosomatiska symptom bland ungdomar. , från slutade skolan efter sjuan då han fick social fobi, han gick då inte utanför dörren till lägenheten . Efter det hamnade han på barnpsyk där han låg inskriven i omgångar under resten av högstadiet. har han varit föremål för Psykiatriska barn- och ungdomsmottagningen (PBU), ungdomsförmedlingen och arbetsförmedlingen. gjordes en arbetsutredning inom arbetsterapin inom och då kom en psykolog fram till att hade ett neurologiskt problem och med anledning av detta skall han på EEG-mätning. Han ser det som en räddning om han kan få någon typ av diagnos som kan förklara och beskriva hans symptom och även göra det enklare att förklara för eventuella arbetsgivare. berättar att är det bara helt omöjligt att göra något. Han går då runt som en robot utan att göra något alls. har provat på att praktisera men varit tvungen att sluta eftersom han misskött sin praktik på grund av att han drabbades av blackout-problem en till . är han sjukskriven och går på utredning enligt Lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS). tycker dock inte själv att han är så pass handikappad att han hör till den gruppen, utan anser att om han hade fått ett arbete som varit bättre anpassat till hans blackouter så hade han klarat det. har inga konkreta framtidsplaner, dock hoppas han att han kan hitta en arbetsplats där arbetsgivaren kan acceptera hans handikapp. är och kommer från . Hon berättar att hennes betyg sjönk från 2,1 i åttan till 1,1 i nian. Hon kände sig skoltrött, och hade börjat utveckla panikångest och social fobi: Man var rädd för att prata inför andra och man var rädd för att göra bort sig och sådana . Ångest har jag haft mycket sedan högstadiet men sökte inte hjälp för jag vågade inte. Den sociala fobin blev värre när gick ut skolan: Jag ville gå ut men jag vågade liksom inte. Då hade jag precis flyttat hemifrån Jag vågade inte gå ut i trapphuset och slänga mina sopor ens en gång för jag var rädd för att stöta på andra. var sjukskriven och gick i terapi. var hon inne på behandlingshem eftersom hon fick ätstörningar: Jag tyckte jag var jättetjock. Jag var uppe och vägde hundra kilo och började spy Jag var ju inte så jättesjuk men min terapeut ville att jag skulle få den hjälpen. anser att i hennes fall skulle allting ha ordnat sig ifall skolan tidigare hade uppmärksammat hennes problem: De tog in mig när jag hade varit borta en eller i sträck så fick jag komma till skolan. Då ville de att jag skulle praktisera typ och gå . Jag struntade i det och de gjorde ingenting speciellt för att ta itu med detDet tycker jag är väldigt dåligt. Man vill ju ha hjälp, någon som tjatar på en förmodligen hade jag gjort som de sade om de hade sett att jag hade problem, ångest, och hjälpt mig, att jag hade fått gå in till någon kurator och pratat, vad som helst Det enda var att min lärare tog in mig och trodde att jag hade börjat använda droger. Enligt en arbetsterapeut inom vuxenpsykiatrin i är depressioner väldigt vanligt förekommande i 17–eftersom alltfler ungdomar saknar vägledning i hur de skall agera som vuxna: Många av dem jag har träffat här har lyckats ta sig igenom gymnasiet, och så sen står de där, och de är på väg in i vuxenlivet. Men de vet inte vad det innebär att vara vuxen. Vart går jag för att söka jobb och hur går det till – de har liksom inte fått lära sig det. Och det här vad innebär det att bo själv och betala räkningar och hur gör man det och hur ser man till att sköta sitt vardagsliv. Det får inte riktigt till det. Lite kan det ju bero det här att båda föräldrarna jobbar ju nu mer. Man jobbar heltid. Man orkar inte riktigt med. Man uppfostrar inte barnen, eller vad jag skall säga, lär dem vad det innebär att vara vuxen. Arbetsterapeuten berättar vidare att hon tycker att det saknas platser i samhället för dem som är på bättringsvägen och har ungefär 25 procents arbetsförmåga. För att hjälpa dessa ungdomar till ett bättre liv behövs många olika aktörer med ett gott samarbete sinsemellan. Arbetsterapeuten är väldigt kritisk till försäkrings- kassornas ovilja och begränsade förmåga till att arbeta rehabili- terande. Hon anser att försäkringskassorna skulle behöva ett mycket närmare samarbete med arbetsförmedlingen eftersom det är de som kan arbetsmarknaden. 4.3.3Att ha någon sjukdom eller funktionshinder Några av intervjupersonerna har haft sjukdomar och funktions- hinder där de menar att skolans pedagogik och resurser inte räckt till för dem och att arbetslivet ställt allt för höga krav. genomför AMS undersökningar om de funktionshindrades situation på arbetsmarknaden. I under- sökningen framgår att mer än en miljon av dem bedömer att de har något funktionshinder. Ungefär hälften av dem bedömer att deras arbetsförmåga är nedsatt. En av tio är i åldern 16–. Mellan av eleverna i skolan har stora läs- och skrivsvårigheter. 68 000 personer har psykiska funktionshinder. Hur många som har ADHD eller psykiska problem finns det inga uppgifter om. enbart grundskola finns bland de funktionshindrade med nedsatt arbetsförmåga. av de funktionshindrade deltar i arbetskraften, dock i en lägre sysselsättningsgrad än övriga befolkningen. Tre fjärdedelar av de sysselsatta funktionshindrade behöver upp till fyra behovsåtgärder (t.ex. anpassade arbetsuppgifter, anpassad arbetstid eller personligt anpassade hjälpmedel) för att kunna arbeta. Är man sjuk, har läs- och skrivsvårigheter eller t.ex. det neuropsykiatriska funktionshindret ADHD krävs det ofta mycket hjälp för att klara sig i skolan och i arbetslivet (SCB 2003b). , från , gick ut och därefter gick hon på Ungdomscentrum och läste upp sin engelska samt praktiserade. Efter skolan flyttade från ner till för att hon hade fått ett arbete. som hästskötare på en privat ridskola fick hon körtelfeber och har varit sjukskriven . Att gå hemma har påverkat både psykiskt och fysiskt. Hon har sökt hjälp både hos läkare och på psykiatriska avdelningar. Den närmaste framtiden hoppas att hon får ett arbete. Längre fram vill hon arbeta med hästar eller utbilda sig till fotograf. För att utbilda sig till fotograf måste hon studera på högskola och då måste först ha gymnasiet avklarat. , från , har fått sjukbidrag för fel på lederna och svårtolkade minnesproblem. Hon har gått på barn. och fritidsprogrammet på gymnasiet men har inte fullständiga betyg. Hon ser det som att hennes problem att klara av skolan och att komma ut på arbetsmarkanden till stor del beror på personliga problem (sjukdomen). I skolan tyckte hon väldigt mycket om att lära sig språk men tyckte att lärarna hade alltför höga krav på henne. De kunde inte anpassa nivån till hennes kapacitet. , från , gick ut gymnasiets hotell- och restaurangprogram. Han har alltid gillat att laga mat men i slutet av utbildningen upptäcktes att han led av vatteneksem. fick stora blåsor och utslag på händerna när han hanterade råvarorna i köket. Efter skolan fick han jobb på . Detta fungerade fick han utslag igen. är besviken och deprimerad över att han inte kan arbeta inom sitt yrke. praktiserar på en äventyrspark men skall byta till praktik på ett dataföretag eftersom det enligt honom själv finns större chanser för en framtida anställning där. , från , fick sluta redan i årskurs sju på grund av att skolan inte hade råd att anställa personal för att hjälpa dyslektiker. Enligt blev han klassad som handikappad och efterbliven av sina kamrater. Något han minns : Man blev kallad för idiot för att man inte kunde läsa och skriva. Eftersom skolan inte hade möjligheter erbjöd kommunen att börja om från början på en annan skola: Så de bad mig att sluta på ena skolan och börja om från början på en ny skola, att jag fick göra om allting, från och med ettan. De tyckte jag skulle göra det i skolan i men jag bodde i och de ville inte betala pendlingen där emellan. Då valde jag att sluta och komma ut i arbetslivet. Mina föräldrar tyckte inte om det men de tyckte ändå det var det bästa för mig, jag skulle inte gå och lida och behöva komma bak i klassen. Enligt hade han lätt att få jobb direkt. åkte han med lastbilarna i ett transportföretag och när han sedan blev 18 och fick körkort så fick han jobb där. Han slutade där eftersom han blev lurad på lönen. Kort därpå hittade han återigen två olika arbeten. Ett blev han av med på grund av att firman gick i konkurs och det andra var bara ett korttidsvikariat. har erfarenhet av transport, lager, bilplåt och bensinmackar. Det fattades för att han skulle vara berättigad till A-kassa och detta är anledningen till att han lever på socialbidrag. berättar att han som dyslektiker har lättare för att skriva på dator än för hand. Han har varit på skriv- och läscentrum i staden men inte trivts eftersom han uppfattat det som ett vuxendagis. Han vill sitta hemma och skriva sina jobbansökningar i lugn och ro men hans dator hemma är gammal och har inte det datorprogram som är anpassat för dyslektiker. har sökt stöd från flera olika fonder för att kunna köpa en ny dator och program till denna men inte lyckats få något. Även , från , berättar att han har lättare läs- och skrivsvårigheter. Anledningen till att han inte får ett arbete tror han beror på funktionshindret. I skolan erbjöds han hjälp men valde att avstå eftersom han tyckte det var lekskolehjälp han fick. När gick ut det estetiska programmet på gymnasiet fick han icke godkänt i nästan alla kärnämnen. Just nu försörjer sig som städare och ibland tar han svartarbete. tjänar ca 1 500 hade han en inkomst på sammanlagt . , från , är arbetslös och lever på socialbidrag.Björn gick på vårdprogrammet på gymnasiet och hoppade sedan av. Anledningen till att hoppade av var att möjligheten att andra året kunna inrikta sig på sjukvårdsutbildning i ambulans drogs in då sjukvårdsprogrammet blev ett eget program. För att bli sjukvårdare var tvungen att gå fyra istället på gymnasiet. Detta lockade inte utan han valde att bege sig ut på arbetsmarknaden. arbetade ett tag på ett charklager, på ett café, på en restaurang och i en blomsteraffär, men lyckades inte få en fast anställning någonstans. Han tror att det beror på att han har funktionshindret ADHD som gör att han har koncentrationssvårigheter. skulle han vilja starta något eget. Pappersarbete och ekonomi får någon anställd personal ta hand om eftersom han inte anser sig klara av detta själv på grund av sitt funktionshinder. En socionom från som arbetar på med inriktning mot dem med arbetshinder, långvarigt socialbidragstagande eller lång sjukskrivning berättar att många av dem hon arbetar med har olika typer av psykiska problem, de har t.ex. gjort självmordsförsök eller har ätstörningar. Andra tar droger för att självmedicinera. Socionomen berättar att de ungdomar som tidigt får diagnoser är de som får mest stöd. För att få en diagnos krävs enligt socionomen mycket arbete både från individen själv, någon i dess närhet och myndigheter som varit i kontakt med den unga personen. En studie- och yrkesvägledare från berättar att skolpersonal oftast undviker att ställa diagnoser för de är rädda för stämplingseffekter eftersom dessa diagnoser följer med ungdomarna ut i arbetslivet. Studie- och yrkesvägledarens erfarenhet är dock den motsatta. Hon anser att många ungdomar blir hjälpta av olika typer av diagnoser och att de själva vill ha dem. De upplever olika typer av problem och vill kunna sätta fingret på vad som är fel. Enligt en arbetsförmedlare i finns det fjorton olika arbetshandikappsgrupperingar som de arbetar utifrån.