sou · GRB3129d1 · 2004-01-01 00:00:00 — Utformningen och kvaliteten på trycksaken skiljer sig mycket marginellt mellan de olika teknikerna, om ens något i vissa fall. Digitaltrycktekniken ger möjlighet att dela upp tryckningen på flera omgångar utan större merkostnader vilket gör det möjligt att göra fler små upplagor. Problemen med att upp- skatta den slutliga, totala upplagan är så stora att man borde kunna förorda att gränsen för pliktleverans alltid sattes till en upplaga om minst 30 exemplar (eller ännu högre i de fall styckekostnaden utgör en proportionellt sett stor del av totalkostnaden). GFF ger exempel på hur höga styckekostnader för pliktexempla- ren kan äventyra lönsamheten i ett tryckuppdrag. Exemplen visar hur även två pliktexemplar (efter dispens) på en mindre upplaga ger samma negativa effekt. Vid framställning av bl.a. affischer i stor- format och verktygsmanualer är det svårt att få kunden att betala. Mindre seriösa företag (eller omedvetna) mindre, t.ex. kopierings- företag, som underlåter att pliktleverera, tar hem affären. GFF vill att lagen utformas så att det är rimligt lätt att leva upp till den. Man bör komma överens om vem ska stå för kostnaderna för kulturarvet – tryckeriet/framställaren, kunden, utgivaren eller sam- hället/staten – och vad som är rimligt. GFF ser det inte som själv- klart att det är tryckaren – som gör mångfaldigandet på uppdrag – som ska finansiera det här. Enligt GFF:s mening är det inte heller kunden. Om ett företag ställer ut en kopieringsapparat eller skrivare till kunder för självbetjäning sker ingen pliktleverans. Möjligen skulle man kunna anslå information om pliktleveranslagen intill utrust- ningen men att detta skulle fungera är orealistiskt att anta. Hur ska det framgå vem som har mångfaldigat skriften och vem som ska Samla in – Pliktlagen finns ingen lösning på denna situation, som säkerligen blir allt vanligare. Innebörden i att skrift ska vara utgiven Eftersom PL hänvisar till 1 kap 6 § TF, krävs för pliktleverans att en tryckt skrift är utgiven. En skrift anses utgiven då den blivit ut- lämnad till försäljning eller för spridning på annat sätt i . Undantag: myndigheters tryckta handlingar som inte är tillgäng- liga för envar. I förarbetena till prop. 1977/78:97, s. 82 och 1993/94:10, s. 18 avses med detta hemliga handlingar. Genom denna formulering sätter lagstiftaren en gräns mellan skrifter fram- ställda uteslutande för privat bruk och skrifter som sprids till utomstående. Gränsdragningen bestäms av TF. Svårigheten är att bedöma huruvida en skrift är allmänt tillgäng- lig och således leveranspliktig. I den nu gällande PL (3 §) infördes därför en definition av vad som ska anses allmänt tillgängligt. Den utformades med upphovsrättslagen som förebild och lyder Ett dokument görs tillgängligt för allmänheten här i landet när exem- plar bjuds ut till försäljning, uthyrning eller utlåning eller annars sprids till allmänheten eller när informationen i dokumentet återges offentligt eller i förvärvsverksamhet inför en större sluten krets. I praktiken innebär detta, att en skrift som mångfaldigats i cirka 100 exemplar och är avsedd att spridas till deltagarna vid ett 50-års- firande inte blir leveranspliktig. Däremot kan en affisch, som mångfaldigas och anslås på 32 ställen på en ort bli leveranspliktig. Likaså blir en förening med 35 medlemmar som ger ut en medlems- skrift leveransansvarig, om den mångfaldigar skriften själv och om medlemskap i föreningen är öppet för vem som helst. Frågan har bl.a. behandlats av följande rättssakkunniga: uttalar följande: För att utgivning ska anses föreligga, är det ej nödvändigt att spridningen skett eller avsetts ske till en större allmänhet; spridning till en mindre krets av personer, t.ex. de anställda inom ett företag, är tillräcklig. (s. 19, Tryck- frihetsrätt, 1978, 6:e uppl., 3:e tr.). menar emellertid att: Även om det således räcker att spridning skett inför en begränsad krets torde det böra krävas att kretsen inte är alltför privat och avskild. Enligt grundlagskommentar anses sålunda inte spridning av Samla in – Pliktlagen SOU 2003:129 internt tryck inom ett företag konstituera utgivning (Tryck- frihetens gränser, 1984, s. 33). och Hans Ragnemalm: Tryck framställt inom ett företag uteslutande för internt bruk anses ej vara utgivet. (grundlagar, 1980, s. 385). Vad beträffar begreppet en större sluten krets tillämpas detta endast då innehållet i dokumentet återges inför en större sluten krets. Det är alltså en definition på spridning och avser ett offentligt framträdande eller ett framträdande inför en större sluten krets. Av 1 kap 6 § och 4 kap 2 § TF framgår vidare att utgivningsbevis ska gälla för periodiska skrifter. Dessutom ska det finnas någon form av uppgift om att skriften är mångfaldigad. Skriften ska också ha tryckbeteckning/impressum (uppgift om vem som har mång- faldigat skriften, ort och år för mångfaldigandet). Detta gäller ej för som vykort, affärstryck, affischer etc. så länge de inte innehåller opinionsbildande text. KB:s analys och slutsatser Vad som framförts i det föregående om återgivning inför en större sluten krets gör att KB inte anser att frågan om tolkning av sprid- ning inför en större sluten krets är relevant för KB. KB har dock exempel på fall, där man medvetet har underlåtit att sätta ut tryck- beteckning och därigenom kunnat hävda att skriften inte är leveranspliktig. Pliktbiblioteken har därför varit tvungna att köpa dessa skrifter. Bevisligen är skriften då utgiven, men faller inte under 1 kap. 5 § TF. Efter vad KB nu har kommit fram till bör dessa skrifter kunna krävas in med hänvisning till att de är tryckta skrifter. Enligt och avses begreppet tryckpress om- fatta även annan tryckteknik. Se även prop. 2001/02:74 Yttrande- frihetsgrundlagen och Internet där det sägs: att alla traditionella tryckformer har ansetts utgöra framställning i tryckpress. Vidare: Detta måste gälla oavsett på vilket sätt tryckmediet framställts, t.ex. genom exponering från en dator vilket många nya tekniker bygger på. Avslutningsvis samma prop. och sida: Detta innebär att flera av de nya teknikerna trots allt är att betrakta som tryck- press i TF:s mening. Samla in – Pliktlagen Insamlandet sker genom att respektive pliktleverantör levererar pliktexemplar till KB och till de övriga sju biblioteken. KB har möjlighet att i vissa fall bevilja dispens. Generell dispens kan endast medges genom lag, vilket följer av 4 kap. 4 § TF. Dispens får således endast avse material i visst fall. KB kan bara medge viss dispens för enstaka titel eller för en hel produktion. Däremot beviljas ingen leverantör (producent/tryckeri) dispens . En leverantör kan återkomma om produktionen ändrar inriktning. Att få dispens från leveransplikt innebär att producenten endast behöver ta ut två extra exemplar (pliktexemplar) ur sin produktion, ett till KB och ett till Lunds universitetsbibliotek, i stället för totalt sju exemplar. Övriga pliktbibliotek har ibland möjlighet att få en enstaka titel på begäran och beroende av efterfrågan till det egna . Dispensansökningar var tidigare sällsynta. Vanligtvis söktes då dispens för en enda titel. KB får numera allt oftare dispensansök- ningar. Ansökningarna om dispens har ökat från en till två ansök- ningar, som omfattar en enstaka titel, till åtta-nio ansökningar, där de flesta gäller dispensansökan för ett helt produktionssätt (digi- taltryck) . I dessa fall har det gällt skrifter som är avsedda för lokal spridning eller material av småtryckskaraktär. Gemensamt för de flesta av dessa fall är att beställaren är en privatperson eller en förening med en begränsad budget och där kostnaderna för pliktleveransen inte är fullt ut inräknad. Det kan också gälla affischer i storformat i liten upplaga och med höga styckkostnader. KB tillämpar lagen genom tolkning från fall till fall. Efter utredning beviljas också allt oftare dispens. Dispens för hela produktionen bör enligt KB:s mening omprövas . Kostnadsskäl väger alltid tungt när KB överväger beslut om dispens från leveransplikten. Den leverantör som fått tidsbegränsad dispens ska höra av sig vid förändrad produktionsinriktning. I annat fall tillämpas ny prövning – en regel som KB själv har infört. Samla in – Pliktlagen Dispensmöjligheten regleras i PL och KB förutsätter att plikt- leverantörerna känner till vad som står i lagen. KB har rätt att utfärda vitesföreläggande Om pliktleverans inte sker kan KB använda sig av viteshot. KB har enligt 34 § PL och 9 § PF rätt att vid vite förelägga full- görande enligt PL i fråga om övriga dokument. Bestämmel- serna infördes i den nya pliktlag som beslutades . Vitesföre- läggande gäller även till förmån för övriga pliktmottagande biblio- tek. KB kan således förelägga vite även för uteblivna leveranser till övriga pliktbibliotek. I vissa fall finns emellertid inget material kvar hos tryckeriet och då kan självfallet inget levereras. Om materialet är begränsat måste KB se till att åtminstone KB, och helst även LUB, erhåller ett exemplar. SLBA har enligt samma bestämmelser rätt att förelägga vite för uteblivna leveranser. KB gör kontroller av leverantörer, som helt har underlåtit att skicka leveranser . Processen pågår under 6–8 månader och omfattar bl.a. skriftliga förfrågningar. Enstaka fall leder till vitesförläggande och går vidare till länsrätten. Vitesföre- läggande för enstaka tryck som inte levererats tillämpas ytterst sällan. I något fall har det, där dispens inte har givits, rört sig om vägran att leverera sju exemplar. Böter utfärdade till beställare som underlåtit att tillhandahålla tillbehör till framställaren enligt 35 § PL har enligt KB aldrig utdömts. 3.3.2.1.2 Definitionen av begreppet svenska förhållanden – problem och tendenser Enligt PL ska skrifter/material anses röra svenska förhållanden om a.informationen är helt eller delvis på svenska b.materialet helt eller delvis innehåller verk av svenskar eller c.det huvudsakligen är avsett att spridas inom landet (). Det är svårt, nästan omöjligt, att avgöra vad som ska definieras som svenska förhållanden. Att en skrift är tryckt utomlands har ingen betydelse,, eftersom PL gäller även i detta fall om skriften har svensk utgivningsadress. Leveransansvaret ligger då på utgivaren. Samla in – Pliktlagen KB önskar en vidgad definition (4 § PL) av vad som ska betraktas som leveranspliktigt, förutom kopplingen till TF. Bestämmelsen om svenska förhållanden är svårtolkad och KB har blivit alltmer restriktiv i sin tolkning. KB har ingen möjlighet att tvinga ett ut- ländskt förlag, som ju inte lyder under svensk jurisdiktion, att leverera pliktexemplar till . använder KB utgivningsort som ett kriterium för att sär- skilja pliktexemplar från skrifter som i stället köps in som Suecana (dvs. framställt utomlands av utländsk utgivare). Det framgår sällan av själva skriften att den är avsedd för huvudsaklig spridning i något specifikt land. En skrift på t.ex. kurdiska kan ju vara avsedd för spridning såväl i som i andra länder. Även många veten- skapliga texter är skrivna på andra språk än svenska, även om de ges ut vid svenska universitet. Begreppet svenskt/svenska för- hållanden är enligt KB otillräckligt som kriterium för vad som ska samlas in. KB och RA har olika roller men det kan röra samma dokument RA och landsarkiven har tillsynsansvar för att statliga myndigheter hanterar sina arkiv på rätt sätt, förordning (1995:679) med instruk- tion för och landsarkiven. KB ansvarar för att samla in och bevara dokument enligt reglerna i PL. Det innebär att både RA och KB kan ha intresse av hur statliga myndigheter hanterar samma dokument. Ett dokument som enligt TF och arkivlagen (1990:782) är en allmän handling kan också vara ett dokument som omfattas av reglerna i PL. Således ska en myndighet som ger ut en skrift iaktta både och RA:s föreskrifter. Med dokument i dessa sammanhang avses både dokument på papper och andra media. Huvudregeln i arkivlagen är att allmänna handlingar ska bevaras. Allmänna handlingar kan i vissa fall gallras, men det är undantag. Statliga myndigheter får endast gallra allmänna handlingar i enlig- het med gallringsföreskrifter i lag eller förordning eller föreskrift eller beslut av RA 14 § arkivförordningen (1991:446). har i 1 kap. 6 § RA-FS 1991:1, senast ändrad 1997:4, föreskrivit att handlingar som myndigheten upprättar för publice- ring eller motsvarande spridning, ska arkiveras på ett sådant sätt att Samla in – Pliktlagen de kan skiljas från myndighetens publikationslager, distributions- system och bibliotekshandlingar. Myndigheten ska således avskilja ett exemplar av varje trycksak eller motsvarande för arkivering. Detta exemplar får inte sammanblandas med de andra exemplar av skriften som myndigheten förfogar över för försäljning, som tjänstemännens arbetsexemplar och liknande. Offentlighets- och sekretesskommittén har lagt fram ett förslag till ny lag som ska samordna bestämmelserna om allmänna hand- lingar i 15 kap. sekretesslagen och i arkivlagen, Ordning och reda bland allmänna handlingar, SOU 2002:97. Förslaget har remiss- behandlats och bereds i . TF finns regler om allmänna handlingars offentlighet. Portalparagrafen stadgar om rätt att ta del av allmänna handlingar, 2 kap. 1 § TF. Allmänna handlingar som inte är föremål för sekre- tess ska utlämnas genast eller så snart det är möjligt, 2 kap. 12 § 1 st. TF. Den som vill ska också få en kopia mot fastställd avgift. Det finns ingen skyldighet att lämna ut en handling annat än på papper. Skyldigheten att lämna ut allmänna handlingar gäller för alla myndigheter också för KB och RA. Regler om vilka handlingar hos en myndighet som är allmänna finns i 2 kap. TF. Huvudregeln är att en handling är allmän om den har kommit in till myndigheten eller upprättats av myndigheten. En handling är upprättad när den har expedierats, justerats eller på annat sätt färdigställts. Det finns flera förtydliganden och undantag till huvudregeln. Av betydelse för bibliotek och arkiv är den s.k. biblioteksregeln och regeln om arkiv i 2 kap. 11 § 1 st. 3 p. Enligt biblioteksregeln är tryckt skrift, ljud- eller bildupptagning eller annan handling som ingår i myndighetens bibliotek inte all- män handling. Man kan således inte vända sig till en myndighet och med stöd av TF kräva att få läsa en viss bok som finns i myndighe- tens bibliotek även om boken är inkommen till myndigheten. Regeln om arkiv säger att tryckt skrift, ljud- eller bildupptagning eller annan handling som enskild tillför allmänt arkiv bara för för- och vård eller forsknings- och studieändamål inte är allmän handling. Detsamma gäller privata brev, skrifter eller upptagningar som överlämnas till en myndighet uteslutande för samma ändamål. Samla in – Pliktlagen Undantaget för arkiv innebär att både KB och RA kan ta emot enskilda arkiv utan att TF gäller. Man kan således inte vända sig till KB och RA och kräva att få ta del av enskilda arkiv på samma sätt som man kan åberopa TF och kräva att få ta del av myndigheternas allmänna handlingar som har uppkommit i verksamheten. Exempel på allmänna handlingar hos KB är brev ställda till KB, publicerade rapporter och utfärdade förelägganden att fullgöra skyldighet att lämna pliktexemplar. Regler om vilka allmänna handlingar som ska bevaras och vilka som kan gallras finns i arkivlagen och i RA:s före- skrifter. I praktiken uppstår det sällan problem att skilja mellan myndig- hetens allmänna handlingar och samlingarna. Enkelt kan man säga att dokument som inkommer till blir allmänna handlingar om de rör ett ärende som handläggs hos . För KB:s del är det inte några problem att skilja dessa fenomen åt. Eftersom samlingar inte utgör allmänna handlingar, kan man således inte kräva att få låna ur samlingarna. disponerar över sina samlingar och avgör självt vad som ska lånas ut m.m. Tillhandahållandet av tryckt material är inget problem med nuva- rande lagstiftning. Genom reglerna om konsumtion av spridnings- rätten, ges bibliotek möjlighet att låna ut böcker. 3.3.2.2Reservexemplaret vid Lunds universitetsbibliotek (LUB) Enligt 24 § PL ska LUB liksom övriga pliktmottagare ha ett exem- plar av de sju som ska lämnas. Därutöver ska LUB enligt lagen liksom KB ha ett pliktexemplar av skrift eller kombinerat material som bara ska lämnas i två eller tre exemplar. Dokument som lämnas till LUB utgör nationella reservexemplar (2 § PF) och ska bevaras för framtiden. De ska hållas tillgängliga enligt föreskrifter som bestäms av efter samråd med Kungl. (5 § 2 st. PF). LUB:s exemplar får lånas ut (lokalt och som fjärrlån). Samla in – Pliktlagen SOU 2003:129 framhåller att det är av stort värde för att få behålla ansvaret för det nationella reserv- exemplaret av svenskt tryck och att det i ett nationellt perspektiv bör vara av värde att även i fortsättningen ansvarar för detta. framhåller att det är förenat med krav att ansvara för reservexemplaret. Det gäller krav på såväl säker förvaring som på kompetens och rutiner för att ta hand om materialet och tillhandahålla det. Det finns inga dokumenterade rutiner eller fast- ställda regler för hanteringen av pliktexemplaret men den följer klara och etablerade rutiner. Den finns också dokumenterad i ut- redningar som gjorts vid . Universi- tetet framhåller att man följer samma rutiner som KB. framhåller vidare att åtagandet medför kostnader för dem som man inte får täckning för inom anslagen till forskning och utbildning. har beräknat kostnaderna till . Kostnaderna hänför sig till personalkostnader, lokalkostnader samt till löpande drift. Dessa uppgår till totalt , och menar att det skulle bli billigare om man inte hade ansvaret för det nationella reservexemplaret. Gallringar av dagstidningar som finns både på papper och på mikrofilm skulle ge sänkta hyreskostnader på /år. Gallringspotentialen skulle vara och i sänkta hyreskostnader skulle innebära /år. Eftersom volymen svenskt tryck är större än den skulle varit om gallring skett tillkommer merarbete p.g.a. det nationella biblioteksuppdraget motsvarande sex heltidsanställda, vilket kostar . anser för övrigt att det är tillräckligt med två plikt- exemplar – ett till KB och ett till universitetsbiblioteket i . 3.3.2.3Övriga pliktlärosäten (utan bevarandeuppgift) Enligt 24 § PL ska ett exemplar av skrift eller kombinerat material förutom till KB och LUB lämnas till SUB, UUB, LiUB, GUB och UmUB universitetsbibliotek. Om bara två eller tre pliktexemplar ska levereras ska dessa gå till KB och LUB. Det gäller om skriften har samma innehåll som och utförande som tidigare, skrift som är framställd i punktskrift (7 § 3 st. PL stipulerar 2 exemplar) och dagstidningar (8 § 3 st. PL stipulerar 3 exemplar). Samla in – Pliktlagen lärosäten bestämmer själva hur dokumenten/materialet ska bevaras och hållas tillgängliga. De har således inget bevarandeansvar enligt 5 § 3 st. PF. Gemensamt för dessa är att samtliga även fortsättningsvis vill vara mottagare av pliktexemplar, även om de kastar relativt stor del av pliktleveransen. SUB har en strikt gallringspolicy, dvs. man sparar det som passar in i förvärvspolicy och beståndsprofil. En del av materi- alet placeras i filialer enligt en fördelningsplan. Den första sorteringen görs av personal med lång erfarenhet av plikt- leveranser. Vissa rutiner finns att hålla sig till. Den andra sorte- ringen görs av varje fakultetsgrupp enligt gruppens förvärvsprofil. SUB är mycket restriktiva med reklamationer. Eftersom det är kostsamt reklameras bara det som är efterfrågat och viktigt och det sker inte regelmässigt utan endast när utebliven leverans upptäcks. SUB kastar 30–av materialet. skickas utanför SUB – till (), Kungl. Tekniska högskolan (KTH), i (LHS) och i (IH). Hur pliktsystemet påverkar förvärvs- och fjärrlånepolitiken Beträffande förvärvspolicy köps visst material för att väntetider inte ska uppstå för låntagaren. Man vet inte heller säkert att man får alla titlar. Kostnaderna för att reklamera regelmässigt är för stora. Det urval SUB gör ur pliktleveransen grundar sig på SUB:s för- värvspolicy. Fjärrlånepolitiken påverkas inte eftersom det svenska förvärvet inte styrs av förvärvsform utan av den förvärvspolicy har. Samla in – Pliktlagen SUB anser att dessa är svåra att beräkna men personalkostnaderna skulle öka från kostnader för två årsverken till tre om SUB inte fick pliktexemplar. Ett kraftigt ökat förvärvsanslag skulle bli nöd- vändigt. Lokalkostnaderna skulle bli lägre eftersom förvärv baserat på köp i bokhandel skulle bli mindre. Lokalbehovet skulle också bli mindre eftersom inga lokaler skulle behövas för mottagning, sor- tering och utgallring. Till fördelarna hör att biblioteken slipper bevakning av nyut- kommen litteratur, vilket är en resursbesparing och möjligheterna att förvärva s.k. grått udda material (småtryck och annat) för- bättras. Tillgång är garanterad på två bibliotek i landet. Kunderna vet att har det svenska materialet och de förväntar sig att ska ha allt svenskt tryck. Till nackdelarna hör att systemet medför särskilda arbetsinsatser, dvs. ett stort arbete med uppackning och grovsortering, hantering av det utsorterade mate- rialet, viss distribution till andra bibliotek samt reklamations- förfarande. Till nackdelarna hör vidare att böcker/tidskrifter som kan förväntas bli mycket efterfrågade ändå måste köpas eftersom inte vet när pliktexemplaret kommer. SUB anser att en utvidgning av antalet pliktexemplar skulle urholka systemet, dvs. att leveransviljan skulle minska hos tryckeri- erna. Det skulle dessutom vara svårt att avgöra vilka som skulle tillkomma. Ska det bara gälla universitetsbibliotek? Och ska det i så fall vara alla universitetsbibliotek? Beträffande alternativa system framför SUB följande: En sam- ordning av distributionen skulle effektivisera verksamheten men det är svårt att avgöra hur det skulle gå till. Distribution via en central (på KB) som också skulle sköta urval och reklamationer skulle förenkla men detta skulle istället kräva mer stelbenta distri- butions- och urvalskriterier (t.ex. ingen litteratur inom medicin till SUB – å andra sidan kan SUB behöva vissa gränsöverskridande titlar). För förlagen vore en samordning en självklar vinst. SUB an- ser sig ej ha möjligheter att beräkna vad ett sådant system skulle kosta. Samla in – Pliktlagen har inget samlat dokument där principer fastställts utan nuvarande ordning har vuxit fram under en följd av år i nära kontakt med ledningsorgan. Pliktexemplaret distribue- ras efter en första gallring inom det s.k. Carolinabiblioteket (bib- lioteksenheten för humaniora och teologi dit allt material kommer) till den biblioteksenhet inom vars ämnesansvar skriften faller. Där sker sedan ytterligare en fingallring. Andelen som går utanför är : sänds på prov material som har SAB-ämnesklass R (idrott, lek och spel) till . UUB kastar 30–av det mottagna materialet. UUB har på uppdrag gjort en grundlig kostnads- av monografier och tidskrifter förvärvas och att inget småtryck ingår). Hur pliktsystemet påverkar förvärvs- och fjärrlånepolitiken anser inte att nuvarande förvärvsnivå skulle kunna bibehållas utan pliktsystemet och konsekvensen skulle bli att beståndet av svenskt material skulle utarmas för framtiden. Uni- versitetet framhåller att det särskilda ansvaret att förse andra med fjärrlån ur de svenska samlingarna innebär en svårberäknad ekono- misk belastning på de pliktmottagande lärosätena. fjärr- utlånas inte heller verk av förströelsenatur om syftet inte är forsk- ning eller akademisk grundutbildning. UUB framhåller att vissa bibliotek väljer fjärrinlån framför eget inköp även i de fall kost- naderna för köp understiger de egna hanteringskostnaderna och menar att det beror på alltför strikt uppdelning mellan kost- nadsposter. Samla in – Pliktlagen För KB som har uppgiften att samla in och bevara en så komplett del som möjligt av svensk tryckproduktion är pliktleveranser via tryckerier att föredra framför att lägga leveransplikten på utgivaren, eftersom intressant s.k. grått material då skulle bli mindre fullstän- digt levererat.