sou · GRB3113 · 2004-01-01 00:00:00 — Det är därför också av stor vikt att den tid inom vilken tillsynsmyndighetens beslut om metoder kan överklagas börjar löpa. Ett beslut får, av den som beslutet angår, överklagas från det att klaganden fått del av beslutet. Det är därför viktigt att berörda parter delges tillsynsmyndighetens beslut om metoder. Enligt 3 § delgivningslagen (1970:428) sker delgivning genom att myndighet som ombesörjer delgivning sänder handlingen till den sökte, varvid som bevis att denne mottagit försändelsen begärs delgivningskvitto eller mottagningsbevis (ordinär delgivning). Enligt 16 § delgivningslagen sker delgivning med en obestämd krets personer genom kungörelsedelgivning. För att säkerställa att den tid, inom vilken tillsynsmyndighetens beslut om metoder kan överklagas börjar löpa, skall ett sådant beslut delges i enlighet med bestämmelserna om kungörelsedelgivning i delgivningslagen (1970:428). Enligt artikel 25.6 skall klagomål mot tillsynsmyndighetens beslut om metoder inte utgöra hinder för verkställighet. Bestämmelser om detta skall därför införas. 8.17.1Rapportering av allmännyttiga tjänster Förslag: Regeringen bör underrätta kommissionen om vilka allmännyttiga tjänster som ålagts naturgasföretagen. Sådan underrättelse bör ske . Underrättelser bör därefter ske . Enligt artikel 3.6 skall medlemsstaterna, när de genomfört direktivet, informera kommissionen om vilka åtgärder som vidtagits för att fullgöra förpliktelserna att tillhandahålla allmännyttiga tjänster, inklusive konsument- och miljöskyddsåtgärder, och om åtgärdernas eventuella inverkan på nationell och internationell konkurrens, oavsett om åtgärderna kräver undantag från direktivet eller inte. Medlemsstaterna skall därefter underrätta kommissionen om eventuella ändringar av dessa åtgärder, oavsett om åtgärderna kräver undantag från direktivet eller ej. 1999/2000:72, Ny naturgaslag, bedömde regeringen att naturgasföretag inte borde åläggas att tillhandahålla allmännyttiga tjänster. Regeringen bedömde vidare att utvecklingen av och behovet av allmännyttiga tjänster och konsekvenserna av sådana tjänster skall följas upp. Direktivet innehåller inget krav på att medlemsstaterna skall ålägga naturgasföretag att tillhandahålla allmännyttiga tjänster. Vi föreslår inte heller att företagen nu skall åläggas sådana tjänster. Rapporteringsskyldigheten i artikel 3.6 måste fullgöras oavsett om företagen åläggs att tillhandahålla allmännyttiga tjänster eller inte. Rapporteringen bör fullgöras av regeringen. Så länge inte ålägger naturgasföretagen att tillhandahålla allmännyttiga tjänster är det tillräckligt att underrätta kommissionen om detta förhållande. 8.17.2Övervakning och rapportering av åtgärder för försörjningstryggheten Förslag: Regeringen bör ge i uppdrag att övervaka frågor om försörjningstrygghet för naturgas. Ett sådant uppdrag kan lämnas i regleringsbrev eller i instruktionen för myndigheten. Resultatet av övervakningen skall publiceras i en årlig rapport som överlämnas offentliggörs och överlämnas till regeringen. Regeringen bör vara det organ som ansvarar för rapporteringen till kommissionen. Rapporterna skall överlämnas till kommissionen , med början . Av artikel 5 i naturgasmarknadsdirektivet framgår att medlemsstaterna skall se till att frågor som rör försörjningstryggheten övervakas. Övervakningen skall särskilt omfatta balansen mellan tillgång och efterfrågan på den inhemska marknaden, förväntad framtida efterfrågan och tillgängliga leveranser, ytterligare kapacitet som planeras eller håller på att anläggas, samt nätets kvalitet och underhållsnivå samt åtgärder för att täcka efterfrågetoppar och hantera brister i leverans från en eller flera leverantörers sida. Resultaten av övervakningen skall redovisas i en rapport som skall offentliggöras . Rapporten skall därefter genast överlämnas till kommissionen. har enligt myndighetens regleringsbrev till uppgift att bl.a. följa utvecklingen av naturgasmarknaden. skall rapportera resultatet av denna uppföljning till regeringen . Den övervakning som skall genomföras enligt regleringsbrevet är emellertid mindre omfattande än vad som krävs enligt artikel 5. För att uppfylla kraven i artikel 5 bör därför regeringens ovan nämnda uppdrag till ses över och ändras på sätt att det omfattar samtliga krav i artikel 5. Regeringen bör även säkerställa att det införs rutiner som leder till att offentliggörs och att rapporten överlämnas till kommissionen efter det att den offentliggjorts. Fråga uppstår emellertid när en sådan rapportering måste äga rum . Av artikel 33.1 framgår att medlemsstaterna skall sätta de föreskrifter som är nödvändiga för att direktivet skall följas i kraft . Mot denna bakgrund bör den rapporteringsskyldighet till kommissionen som anges i artikel 5 ske första gången påföljande år, dvs. Det bör slutligen pekas på att den föreslagna uppgiften att följa och analysera försörjningssituationen inte innebär att ansvaret att övervaka och rapportera frågor som rör försörjningstrygghet överlåts till på det sätt som avses i direktivets Regeringen bör således fortsatt vara den myndighet som ytterst ansvarar för övervakningen av försörjningstryggheten och rapporteringen gentemot kommissionen. 8.17.3Årlig rapport av tillsynsmyndigheternas övervakning Förslag: ges i uppdrag att ta fram och offentliggöra en årlig rapport om tillsynen över naturgasmarknaden. Uppdraget kan lämnas i regleringsbrev eller i instruktionen för myndigheten. Som tidigare anförts under avsnittet om direktivets artikel 25 utövar och den tillsyn som anges i naturgasmarknadsdirektivet. Av direktivets artikel 25.1 andra stycke framgår att tillsynsmyndigheterna skall offentliggöra resultatet av denna tillsyn i en årlig rapport. är den myndighet som har ansvaret för tillsynen över efterlevnaden av naturgaslagen. bör därför också vara den myndighet som ansvar för att publicera en den årliga rapporten om tillsynsverksamheten. Med hänsyn till att även graden av insyn och konkurrens på naturgasmarknaden skall redovisas i den årliga rapporten bör rapporteringen i den delen ske i samråd med . Regeringen bör ge ett sådant uppdrag i regleringsbrev eller i instruktionen för myndigheten. 8.17.44 Uppdrag att följa utvecklingen på naturgasmarknaden Förslag: ges i uppdrag att, inom sitt verksamhetsområde, verka för att naturgasmarknadens funktion förbättras samt följa utvecklingen på naturgasmarknaden vad avser t.ex. kapacitetsutveckling, strukturomvandlingar inom naturgashandels- och överföringsverksamhet samt prisutvecklingen på naturgas och överföringstjänster. Uppdraget kan ges i förordningen (1997:868) med instruktion för . Enligt artikel 25.12 i naturgasmarknadsdirektivet skall de nationella tillsynsmyndigheterna bidra till att utveckla den inre marknaden för naturgas och skapa likvärdiga förutsättningar genom ett öppet samarbete med varandra och kommissionen. Några bestämmelser, eller uppdrag, med innebörden att skall verka för att främja den inre marknaden för naturgas eller verka för att naturgasmarknadens funktion förbättras samt följa utvecklingen på naturgasmarknaden finns inte. I detta avseende skiljer sig uppdraget till åt mellan naturgasmarknaden och elmarknaden. Av 2 § punkten 7 i förordningen (1997:868) med instruktion för framgår att skall följa den internationella utvecklingen inom verksamhetsområdet och främja ett svenskt deltagande i internationellt samarbete. I detta avseende görs ingen åtskillnad mellan naturgasmarknaden och elmarknaden Av 2 § punkten 6 samma instruktion framgår dock att , inom sitt verksamhetsområde, skall verka för att elmarknadens funktion förbättras samt följa utvecklingen på elmarknaden vad avser t.ex. kapacitetsutveckling, strukturomvandlingar inom elhandels- och nätverksamhet samt prisutvecklingen på el och nätjänster. Ett liknande uppdrag finns inte såvitt avser naturgasmarknaden. Eftersom Energimyndigheten inte har i uppdrag att verka för att främja den inre marknaden för naturgas, verka för att naturgasmarknadens funktion förbättras samt att följa utvecklingen på naturgasmarknaden bör ett sådant uppdrag ges till energimyndigheten för att skall uppfylla kraven i artikel 25.12. Ett sådant uppdrag kan lämpligen ges i instruktionen för myndigheten på samma sätt som gäller för elmarknaden. 9Ekonomiska och andra konsekvenser av utredningens förslag Bedömning: Våra förslag medför ett behov av ökade resurser hos och i viss mån ökade kostnader för elhandels- och naturgasföretag. Enligt 14 § kommittéförordningen (1998:1474) skall utredningen redovisa om förslagen påverkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda samt en beräkning av dessa konsekvenser. Om förslagen innebär samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt skall även dessa redovisas. Om förslagen medför en kostnadsökning och intäktsminskning för det allmänna skall förslag till finansiering lämnas. Enligt 15 § samma förordning skall förslagens konsekvenser för den kommunala självstyrelsen, brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, sysselsättningen och den offentliga servicen, små företags förutsättningar, jämställdheten mellan kvinnor och män samt de integrationspolitiska målen bedömas. Inledningsvis kan konstateras att våra förslag främst påverkar och el- och naturgasföretagen, men att också de allmänna förvaltningsdomstolarna berörs. När det först gäller utredningens förslag avseende det s.k. inre marknadspaketet så kommer förslagen att innebära ett ökat resursbehov hos . Myndigheten bedömer själv att 14 till 15 heltidstjänster behöver tillföras verksamheten. Vi har inte funnit anledning att ifrågasätta denna bedömning. En resursförstärkning av denna omfattning kan vara nödvändig om myndigheten skall kunna fullgöra de nya rapporterings- och tillsynsuppgifter som föreslås och målmedvetet arbeta med att utveckla praxis för tariffsättningen både på el- och naturgasmarknaderna så att en övergång med tiden kan ske till en effektivare ex ante-reglering. Ekonomiska och andra konsekvenser av utredningens förslag Reglerna om tillsyn enligt det inre marknadspaketet syftar till att stärka tillsynsmyndigheternas roll på energimarknaderna. Utredningen har i enlighet med sina direktiv tagit del av Statskontorets rapport tillsyn över energimarknaderna. Statskontoret lämnar där ett antal förslag som också syftar till att stärka och effektivisera tillsynen över energimarknaderna. Det behov av ökade resurser som vi redovisat ovan sammanfaller, i vart fall delvis, med det ökade resursbehov som Statskontoret redovisar. Den finansiering av det ökade resursbehovet hos som vi föreslår i kapitel 10 innebär ett ökat avgiftsuttag hos energiföretagen. Avgifterna förutsätts komma att fördelas konkurrensneutralt, varför företagens verksamheter inte bör påverkas nämnvärt. Elleverantörernas skyldighet att ange elens ursprung kommer i viss mån att innebära ökade kostnader för företagen. Många av dessa företag framställer och sprider dock information om verksamheten och dess miljökonsekvenser. Detta i kombination med att vårt förslag i första hand bygger på att företagen själva utvecklar det sätt på vilket informationen tas fram och sprids gör att vi bedömer att kostnaderna för systemet kommer att hållas på rimlig nivå. När det gäller vårt förslag om att inte undanta koncerner med mindre än 100 000 elnätkunder från kraven på åtskillnad mellan konkurrensutsatt verksamhet och monopolverksamhet så tyder det underlag som utredningen tagit del av på att ett drygt åttiotal koncerner kommer att behöva vidta åtgärder för att leva upp till de föreslagna bestämmelserna. Vi bedömer att merkostnaderna på koncernnivå med anledning av förslaget kommer att variera mellan och beroende dels på hur företagen är organiserade , dels på hur koncernerna väljer att organisera sin verksamhet fortsättningsvis. Konsekvenserna för företagen av denna eventuella kostnadsökning kommer naturligtvis att variera, bland annat med hänsyn till företagets storlek. Vi bedömer det dock som att de berörda företagen även fortsättningsvis kommer att ha möjlighet att organisera sin verksamhet så att kostnaderna blir rimliga i förhållande till verksamheten. Syftet med de föreslagna skärpta kraven på åtskillnad mellan elnätverksamhet och konkurrensutsatt verksamhet är att motverka korssubventioneringar och konkurrenssnedvridningar. Kostnadsökningarna bör därför motsvaras av kostnadsbesparingar Ekonomiska och andra konsekvenser av utredningens förslag I vilken utsträckning dessa kostnadseffekter balanserar varandra är det emellertid inte möjligt att uppskatta. Genomförandet av naturgasmarknadsdirektivet kommer initialt att leda till ökade kostnader hos naturgasföretagen. Vi bedömer att de bestående kostnadsökningarna blir lägre, men har inte närmare kunnat uppskatta dessa långsiktiga kostnadseffekter. I vilken utsträckning de allmänna förvaltningsdomstolarna kommer att påverkas av de föreslagna bestämmelserna är svårt att förutsäga. Förslagen kan komma att innebära en förskjutning i tiden av processer i domstolarna eftersom tillsynsmyndighetens beslut enligt våra förslag kommer att fattas i ett tidigare skede än . Däremot bedömer vi det inte som troligt att processerna i sig kommer att bli vare sig märkbart fler eller mer omfattande . och får vissa nya uppgifter med anledning av förslagen. De nya uppgifterna är dock av begränsad omfattning och bör inte nämnvärt påverka verkens kostnadsnivåer. Vi har gjort bedömningen att våra förslag i övrigt inte kommer att påverka små företags arbetsförutsättningar vare sig positivt eller negativt. Våra förslag medför enligt vår bedömning inte heller några konsekvenser för den kommunala självstyrelsen, brottsligheten, det brottsförebyggande arbetet, för sysselsättningen och offentlig service i olika delar av landet, jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheten att nå de integrationspolitiska målen. I enlighet med utredningens direktiv har vi samrått med för regelgranskning, som tagit del av utredningens utkast till betänkande. Nämnden konstaterar att många av de åtgärder som diskuteras i utredningen kommer att medföra betydande konsekvenser för berörda företag, och efterfrågar en mera ingående konsekvensbeskrivning. Nämnden menar också att den inte givits tillräcklig tid för att penetrera utkastet till betänkande och ha en reell dialog om förväntade konsekvenser och beskrivningen av dessa. Utredningen har förståelse för dessa synpunkter. Förslag: Medel för verksamhet enligt det s.k. inre marknadspaketet skall anvisas över statsbudgeten. Myndighetens verksamhet skall fortsatt finansieras genom årliga avgifter, som betalas av naturgasföretagen och elnätsföretagen. kommer som framgår av tidigare avsnitt att ha ett behov av ökade resurser för att fullgöra den utökade och ändrade tillsyn som föranleds av reglerna i el- och naturgasmarknadsdirektivet samt förordningen om villkor för tillträde till nät. Myndighetens tillsynsverksamhet enligt ellagen finansieras genom allmänna avgifter vilka betalas av elnätsföretagen. verksamhet enligt naturgaslagen finansieras genom avgifter som betalas av naturgasföretagen. Vi bedömer inte att den utökade och i viss mån ändrade verksamhet som förordningen om villkor för tillträde till nät och genomförandet av el- och naturgasmarknadsdirektivet medför är av sådan karaktär att den nuvarande ordningen för finansiering av verksamhet bör frångås. Fördelningen av finansieringen mellan avgifter från el- respektive naturgassektorerna bör avpassas så att den speglar den faktiska resursåtgången. Vidare bör avgifterna fördelas mellan el- respektive naturgasföretagen så att de belastar företagen på ett konkurrensneutralt sätt. 11.1 Förslag till lag om ändring i ellagen (1997:857) 8 § Med vertikalt integrerat företag avses ett företag eller en grupp av företag vars inbördes relationer definieras i artikel 3.3 i rådets förordning (EEG) nr 4064/89 av om kontroll av företagskoncentrationer, där de berörda företagen eller den berörda gruppen företag bedriver nätverksamhet och produktion av eller handel med el. Paragrafen är ny och definierar begreppet vertikalt integrerat företag. Definitionen överensstämmer med motsvarande definition i artikel 2.21 i elmarknadsdirektivet. Begreppet används i 3 kap. 1 b § för att ange vilka företag som omfattas av den där angivna skyldigheten att upprätta en övervakningsplan och inge årsrapporter till nätmyndigheten. 3 kap. Nätverksamhet m.m. 1 a § I en juridisk person som bedriver nätverksamhet får inte en styrelseledamot, verkställande direktör eller firmatecknare vara styrelseledamot, verkställande direktör eller firmatecknare i en juridisk person som bedriver produktion av eller handel med el. I denna paragraf markeras den i 1 § avsedda åtskillnaden mellan nätverksamhet och produktion av eller handel med el. Bakgrunden till bestämmelsen redovisas i avsnitt 4. 1 b § Den som bedriver nätverksamhet och som utgör en del av ett vertikalt integrerat företag vars elnät har minst 100 000 anslutningspunkter samt den som har nätkoncession för stamledning skall upprätta en övervakningsplan. Av övervakningsplanen skall det framgå vilka åtgärder som vidtagits för att säkerställa att verksamheten bedrivs på ett objektivt och icke-diskriminerande sätt gentemot övriga aktörer på elmarknaden. Den som skall upprätta en övervakningsplan enligt första stycket skall till nätmyndigheten inge en årlig rapport över de åtgärder som vidtagits för att motverka sådant diskriminerande beteende som anges i första stycket. Den rapport som avses i tredje stycket skall offentliggöras. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om innehållet i övervakningsplanen och om offentliggörande av den årliga rapporten. I denna paragraf stadgas att den som bedriver nätverksamhet och som utgör en del av ett vertikalt integrerat företag vars elnät har minst 100 000 anslutningspunkter samt att den som har koncession för stamledning, dvs. , skall upprätta en övervakningsplan som säkerställer att verksamheten bedrivs på ett objektivt och icke-diskriminerande sätt gentemot övriga aktörer på elmarknaden. Begreppet vertikalt integrerat företag är definierat i 1 kap. 8 §. Se vidare motivering under avsnitt 3.3 Skyldighet att ansluta anläggning 6 § Den som har nätkoncession för linje är, om det inte finns särskilda skäl, skyldig att på skäliga villkor ansluta en elektrisk anläggning till ledningen. Tvister om koncessionshavarens skyldigheter enligt första stycket prövas av nätmyndigheten. Beslut i ett sådant ärende skall fattas från det att ansökan kommit in till nätmyndigheten. Om myndigheten behöver ytterligare tid för att avgöra ärendet får tiden förlängas med ytterligare eller, om sökanden medger, med den tid som behövs för att ärendet slutligen skall kunna avgöras. En tvist om villkoren för anslutning prövas inte om det visas att ansökan om prövning kommit in till nätmyndigheten senare än efter det att nätkoncessionshavaren sänt ett skriftligt ställningstagande till berörd part under dennes senaste kända adress. Det första stycket behandlar anslutningsskyldigheten för innehavare av nätkoncession för linje och är oförändrat. I andra stycket föreskrivs att tvister om denna skyldighet prövas av nätmyndigheten. kompletteras denna föreskrift med en tidsfrist inom vilken nätmyndigheten skall ha fattat beslut i ett sådant ärende. Se vidare motivering under avsnitt 3.4.6. I paragrafen införs ett nytt tredje stycke. Ändringen är av redaktionell art och innehållet motsvaras helt av delar av andra stycket i dess tidigare lydelse. 7 § Den som har nätkoncession för område är, om det inte finns särskilda skäl, skyldig att på skäliga villkor ansluta en elektrisk anläggning till ledningen. Tvister om koncessionshavarens skyldigheter enligt första stycket prövas av nätmyndigheten. Beslut i ett sådant ärende skall fattas från det att ansökan kommit in till nätmyndigheten. Om myndigheten behöver ytterligare tid för att avgöra ärendet får tiden förlängas med ytterligare eller, om sökanden medger, med den tid som behövs för att ärendet slutligen skall kunna avgöras. En tvist om villkoren för anslutning prövas inte om det visas att ansökan om prövning kommit in till nätmyndigheten senare än efter det att nätkoncessionshavaren sänt ett skriftligt ställningstagande till berörd part under dennes senaste kända adress. Det första stycket behandlar anslutningsskyldigheten för innehavare av nätkoncession för område och är oförändrat. I andra stycket föreskrivs att tvister om denna skyldighet prövas av nätmyndigheten. kompletteras denna föreskrift med en tidsfrist inom vilken nätmyndigheten skall ha fattat beslut i ett sådant ärende. Se vidare motivering under avsnitt 3.4.6. I paragrafen införs ett nytt tredje stycke. Ändringen är av redaktionell art och innehållet motsvaras av delar av andra stycket i dess tidigare lydelse. Anskaffande av el för att täcka nätförluster 16 § En juridisk person som bedriver nätverksamhet skall anskaffa el som är avsedd att täcka nätförluster på ett öppet, icke-diskriminerade och marknadsorienterat sätt. I föreliggande paragraf föreskrivs att den som bedriver nätverksamhet skall anskaffa den el som används för att täcka nätförluster på ett öppet, icke-diskriminerande och marknadsorienterat sätt. Kravet på öppenhet betyder att nätföretaget måste vända sig till marknaden för att tillkännage sin önskan att anskaffa förlustel. Anskaffandet måste ske på ett icke- diskriminerade sätt, vilket innebär att alla anbud måste beaktas och att ingen diskriminerade åtskillnad får ske, t.ex. mellan närstående företag och andra företag. Dessutom innebär kravet på att anskaffandet av förlustelen skall ske på ett marknadsorienterat sätt att nätföretaget bör ingå avtal med det företag som kan erbjuda bästa pris och övriga villkor. Se vidare motivering i avsnitt 3.2. Metoder för bestämmande av nättariffer 2 § Nättariffer för överföring av el skall utformas så, att betald anslutningsavgift ger rätt att använda det elektriska nätet inom landet, med undantag för utlandsförbindelserna. Vid utformandet av nättariffer för överföring av el skall särskilt beaktas antalet anslutningspunkter, anslutningspunkternas geografiska läge, mängden överförd energi och abonnerad effekt och kostnaderna för överliggande nät samt kvaliteten på överföringen av el. Vid utformandet av engångsavgift för anslutning skall särskilt beaktas anslutningspunktens geografiska läge och effekt. Regeringen får föreskriva att betald anslutningsavgift ger rätt att använda även utlandsförbindelserna till ett eller flera länder. En sådan föreskrift får också avse utlandsförbindelserna till en del av ett land. Föreskrifter enligt fjärde stycket får meddelas i fråga om ett land eller del av ett land vars elmarknad kan anses utgöra en gemensam marknad med den svenska elmarknaden. Avtal som avser tillträde till en utlandsförbindelse och som har ingåtts innan regeringen meddelar föreskrifter enligt fjärde stycket skall fortfarande gälla. Innehållet i det första stycket är oförändrat. I andra stycket föreskrivs sådana objektiva och subjektiva förutsättningar att bedriva nätverksamhet som särskilt skall beaktas vid utformandet av nättariffer. Dessa kriterierna skall inte ses som en uttömmande uppräkning av alla faktorer som kan ligga till grund för nätkoncessionärens tariffsättning. Tvärtom måste, vid utformningen av ett företags överföringstariffer, sådana faktorer som är relevanta för just det aktuella företaget (subjektiva faktorer) och andra relevanta faktorer som nätföretaget inte kan påverka (objektiva faktorer) beaktas. Se vidare motivering i avsnitt 3.4.2. I tredje stycket föreskrivs sådana förutsättningar att bedriva nätverksamhet som särskilt skall beaktas vid utformandet av engångsavgift för anslutning. Dessa faktorer är inte uttömmande utan skall ses som en uttömmande uppräkning av alla faktorer som en nätägare har att ta ställning till vid anslutning av en anläggning. Se vidare under motiveringen i avsnitt 3.4.3.