sou · GRB374 · 2004-01-01 00:00:00 — Av detta följer att åtgärder enligt andra stycket torde komma att användas med särskild restriktivitet. I fjärde stycket regleras beslutsordningen. Vissa av besluten anses vara av så kvalificerad karaktär att beslut inte kan fattas av en en- skild polisman, utan skall i stället fattas av polismyndighet. Detta gäller beslut om användning av utrustning för avlyssning och upp- tagning av samtal i vilket den som har utrustningen själv deltar samt positionsbestämning. Även beslut om liknande tekniskt hjälpmedel bör fattas av polismyndighet. Om en förundersökning har inletts skall sådana beslut i stället fattas av undersökningsleda- ren. Beslut i övrigt, dvs. beslut om användning av handmanövrerad kamera, fattas av enskild polisman. Vad gäller beslut vid och hänvisar vi till 29 § polislagen. En polisman får för att förhindra, avslöja eller utreda brott uppträda under skyddsidentitet. Med skyddsidentitet avses att polismannen använder oriktiga per- sonuppgifter om sig själv, vilka får antecknas i register och i dokument som utfärdas i skyddsidentiteten. Paragrafen är ny. Genom bestämmelsen ges polisman rätt att upp- träda under en skyddsidentitet, alltså en annan identitet än polismannens riktiga. Frågan har behandlats i avsnitt 4.7.3. Som framgår av första stycket skall syftet med användningen av skyddsidentitet vara att förhindra, avslöja eller utreda brott. Lik- som för användning av de tekniska hjälpmedlen som anges i 10 b § innebär det att användningen inte är begränsad till en viss del av polisens verksamhet och inte heller till en förundersökning. Skyddsidentitet får således användas vid skydd av bevispersoner, allmän brottsspaning och underrättelse- och brottsutredningsverk- samhet. Att polismannen enligt paragrafens andra stycke använder orik- tiga personuppgifter om sig själv innebär inte att han byter ut sina riktiga uppgifter i det avseendet. Den föreslagna regleringen är därför inte att likställa med den ordning som föreskrivs i lagen om fingerade personuppgifter. Polismannen kommer därför att ha kvar sina vanliga personuppgifter och därutöver använda sig av skydds- identiteten under exempelvis infiltrationsuppdraget eller uppdraget att skydda en bevisperson. Genom den föreslagna bestämmelsen får polismannen full rätts- handlingsförmåga i sin skyddsidentitet. På det sättet blir det bl.a. tillåtet för polismannen att fullt ut använda sig av skyddsidentiteten utan att därmed göra sig skyldig till exempelvis förfalskningsbrott eller liknande brott enligt 14 och 15 kap. BrB. Som framgår av paragrafen blir det också möjligt att anteckna skyddsidentiteten i olika register och att utfärda dokument i skyddsidentiteten. Det kan vara fråga om körkort, pass, kontokort, medlemskort och patientbrickor. Om den som har omhändertagits enligt denna lag eller särskilda före- skrifter som avses i 11 § eller som på någon annan grund är skyldig att stanna kvar hos polisen begär det eller om det annars finns skäl för det, skall någon av dennes närmaste anhöriga eller någon annan person som står denne särskilt nära underrättas om åtgärden. En sådan un- derrättelse skall lämnas så snart det kan ske utan men för en utredning om brott. Om den berörde inte önskar att någon underrättas om fri- hetsberövandet, får en sådan underrättelse lämnas bara om det finns synnerliga skäl. Paragrafen är ny och innehåller en bestämmelse om underrättelser till närstående om frihetsberövande i vid bemärkelse. Frågan har behandlats i avsnitt 10. Bestämmelsen om underrättelse avser personer som har omhän- dertagits enligt polislagen (se t.ex. 12, 13 och 14 §§) eller enligt fö- reskrifter som avses i 11 § den lagen. Med det senare avses exem- pelvis omhändertaganden enligt 13 § lagen om vård av missbrukare i vissa fall, 47 § lagen om psykiatrisk tvångsvård, 6 kap. utlännings- lagen, 20 § lagen om utlämning för brott, 16 § lagen om utlämning för brott till , , och , 9 § lagen om utlämning till , , eller för verkställig- het av beslut om vård eller behandling och enligt 21 kap. 10 § för- äldrabalken. Bestämmelsen omfattar även andra fall där personen är skyldig att stanna kvar hos polisen utan att personen är gripen, anhållen eller häktad (jfr 24 kap. 9 § RB). Det rör t.ex. när någon har hämtats, medtagits till förhör eller annars är skyldig att stanna kvar hos polisen för förhör (23 kap. 7-9 §§ RB). Till skillnad mot vad som föreskrivs i 24 kap. 9 § RB (se författ- ningskommentaren till den bestämmelsen) gäller enligt den nu fö- reslagna bestämmelsen att det inte behöver lämnas en underrättelse annat än i de fall där den berörde själv begär det eller när det annars finns skäl för det. Det sistnämnda kan exempelvis röra situationer när denne är underårig, har psykiska problem eller är påverkad av droger. När det gäller frågan om att skjuta upp underrättelsen med hän- syn till de situationer när det pågår en brottsutredning (men för utredningen) och frågan om den berördes motvilja att underrätta närstående hänvisas till författningskommentaren till 24 kap. 9 § RB. Även i övriga frågor hänvisas till den kommentaren. Om det kan anses föreligga risk för att något brott för vilket det är fö- reskrivet fängelse eller däröver kommer att förövas, får en po- lisman i syfte att söka efter vapen, sprängmedel eller andra farliga fö- remål som är ägnade att användas vid brott mot liv eller hälsa eller brott som innefattar skada på egendom 1.kroppsvisitera personer som kan antas ägna sig åt brottslig verk- samhet eller 2.bereda sig tillträde till en lokal som brukar användas gemensamt av sådana personer eller till utrymmen och fordon som finns i omedel- bar anslutning till lokalen och som brukas av personer som använder lokalen. Rätt till tillträde enligt första stycket 2 skall dock inte gälla lokal som huvudsakligen utgör bostad. En åtgärd enligt första stycket får vidtas utan föregående beslut av polismyndigheten endast om det föreligger fara i dröjsmål. Paragrafen är ny. Genom bestämmelsen ges polisen befogenhet att genomföra kroppsvisitation och husrannsakan i brottsförebyggan- de syfte för att öka möjligheterna att ingripa mot medlemmar av olika kriminella grupperingar. Det kan gälla medlemmar av t.ex. mc-klubbar och underorganisationer till sådana klubbar, fängelse- gäng, ungdomsgäng, rasistiska sammanslutningar, grupperingar inom den s.k. autonoma rörelsen och terrorgrupperingar. Frågan har behandlats i avsnitt 6. Enligt 28 kap. 3 § RB finns en möjlighet att genomföra husrannsakan i en lokal som brukar användas gemensamt av perso- ner som kan antas ägna sig åt brottslig verksamhet. Bestämmelsen kan enbart tillämpas under en förundersökning, eftersom det krävs att det förekommer anledning att brott har förövats på vilket det är föreskrivet fängelse eller däröver. Den nu föreslagna be- stämmelsen har utformats som en parallell till 28 kap. 3 § RB för tillämpning utanför en förundersökning. Mycket av det som nämns i förarbetena till 28 kap. 3 § RB har därför giltighet även i dessa fall (prop. 1997/98:181). Paragrafen ger också möjlighet till kroppsvisitation i aktuella fall och kan ur den vinkeln ses som en utvidgning av rätten för polisen att genomföra kroppsvisitation enligt 19 § polislagen såvitt avser grövre brott. Bakgrunden till den föreslagna bestämmelsen är att polisen har konstaterat att de nuvarande reglerna om husrannsakan och kroppsvisitation i och polislagen inte innebär ett tillräckligt effektivt redskap när det gäller att förebygga och hindra brott av brottsaktiva personer i olika sammanslutningar. Paragrafen kan tillämpas t.ex. när polisen bedömer att det finns risk för att medlemmar av rivaliserande grupperingar kan komma att konfron- teras med varandra på olika offentliga platser. Som huvudregel är det polismyndigheten som har att fatta beslut om husrannsakan och kroppsvisitation enligt paragrafen. Liksom fallet är vid exem- pelvis husrannsakan enligt 20 § och andra sådana åtgärder enligt 23 § polislagen innehåller den föreslagna bestämmelsen en befogenhet för den enskilde polismannen att fatta beslut vid fara i dröjsmål. Protokoll skall föras över 1.ingripande som innebär att någon avvisas, avlägsnas, omhänder- tas eller grips, 2.husrannsakan och liknande åtgärder enligt denna lag samt vid omhändertagande av föremål och 3.användningen av sådana tekniska hjälpmedel som avses i 10 b § första stycket 2-4 och åtgärder enligt 10 b § andra stycket. Av protokollet skall det framgå 1.vem som har fattat beslutet om ingripandet, 2.grunden för beslutet och tidpunkten när det har fattats, 3.vem eller vilka som har deltagit i ingripandet, 4.vem eller vilka som ingripandet har riktat sig mot, 5.tiden för ingripandet samt 6.vad som i övrigt har förekommit vid ingripandet. Ansvarig för att protokoll upprättas är, i fråga om uppgifter som av- ses i andra stycket 1 och 2, den som har fattat beslutet och i fråga om uppgifter som avses i andra stycket 3-6, den som är att anse som för- man vid ingripandet. I finns bestämmelser om protokoll över beslag, husrannsakan samt kroppsvisitation och kroppsbesiktning. I paragrafens första stycke har förutom språklig justering ett tillägg gjorts avseende protokollföring i samband med användningen av sådana tekniska hjälpmedel och åtgärder som anges i 10 b §. Frågan har behandlats i avsnitt 3. Genom det föreslagna tillägget (första stycket 3) framgår att protokoll skall föras över polisens användning av vissa tekniska hjälpmedel. De hjälpmedel som avses är utrustning för avlyssning eller upptagning av samtal i vilket den som har utrustningen själv deltar, utrustning för positionsbestämning och annat liknande tek- niskt hjälpmedel (10 b § första stycket 2-4). Vidare skall protokoll föras över sådana åtgärder i samband med positionsbestämning som anges i 10 b § andra stycket. Vad som föreskrivs i 10 § första stycket 1, 2 och 4 gäller även sådan vaktpost eller annan som vid försvarsmakten tjänstgör för bevakning eller för att upprätthålla ordning och föreskrifterna i 10 § första stycket 1-4 även tjänsteman vid som enligt särskilda be- stämmelser medverkar vid polisiär övervakning. Bestämmelsen i 10 § första stycket 2 gäller dessutom den som annars med laga stöd skall verkställa ett frihetsberövande och bestämmelsen i samma paragraf första stycket 4 den som i myndighetsutövning har befogenhet att verk- ställa någon sådan åtgärd som där anges. Vid ingripande med stöd av 10 § första stycket 4 tillämpas också andra stycket samma paragraf. När den som avses i första stycket med laga stöd berövar någon friheten eller avlägsnar någon, tillämpas också 19 § 1. Bestämmelserna i 10 a och 13 § gäller också en ordningsvakt, om inte annat framgår av hans förordnande. Har en ordningsvakt om- händertagit någon, gäller dock att den omhändertagne skyndsamt skall överlämnas till närmaste polisman. I fråga om befogenhet för en tjäns- teman vid att tillämpa 13 § finns särskilda bestäm- melser. Vad som föreskrivs i 10 b § om polismyndighet och polisman, gäll- er också för och tjänsteman vid samt för Kust- bevakningen och tjänsteman vid . Protokoll enligt 27 § skall föras över åtgärder som vidtas med stöd av 10 b § första stycket 2-4 och 10 b § andra stycket. Bestämmelsen i 17 a § gäller också när skyldighet finns att under brottsutredning stanna kvar hos någon annan myndighet än polis- myndighet. I paragrafen anges huvudsakligen vilka befogenheter enligt polisla- gen som tillkommer andra än polismän. Fjärde och femte styckena är nya. I fjärde stycket finns en hänvisning till 10 b § polislagen. I den bestämmelsen föreskrivs bl.a. att polisman får vidta vilseledande eller dolda åtgärder genom att använda handmanövrerad kamera, utrustning för avlyssning eller upptagning av samtal i vilket den som har utrustningen själv deltar, utrustning för positionsbestäm- ning eller annat liknande tekniskt hjälpmedel. Frågan har behand- lats i avsnitt 3. Metoderna används i viss utsträckning även av Tull- verket och . Vad som föreskrivs i 10 b § om po- lismyndighet och polisman skall även gälla för och tjäns- teman vid samt för och tjänsteman vid . I femte stycket hänvisas till den föreslagna bestämmelsen i 17 a § om underrättelse till närstående om frihetsberövande. Enligt den bestämmelsen skall underrättelse ske i vissa fall när någon är skyl- dig att stanna kvar hos polisen, t.ex. för förhör enligt 23 kap. 9 § RB. Även åklagare, , och skattemyn- digheten bedriver brottsutredningsverksamhet och kan exempelvis kalla personer till förhör enligt 23 kap. RB. Som framgår av den föreslagna bestämmelsen skall skyldigheten att underrätta närstå- ende gälla även i de fallen. 15.4Förslaget till lag om ändring i förvaltningslagen (1986:223) En myndighet får spela in telefonsamtal med enskilda utan att upplysa den enskilde om det i förväg. Paragrafen är ny. Genom den föreslagna bestämmelsen ges varje myndighet uttryckligt lagstöd för att spela in telefonsamtal med enskilda utan att upplysa om det i förväg. Frågan om sådan inspel- ning är oreglerad och i den mån inspelning har förekommit har i vissa fall kritik riktats mot det av bl.a. stöd är motiverat bl.a. med hänsyn till innehållet i artikel 8 i Euro- pakonventionen. Frågan har behandlats i avsnitt 3. Bestämmelsen föreslås mot bakgrund av att främst myndigheter inom rättsväsendet i den brottsbekämpande verksamheten har ett behov av att spela in samtal med enskilda. Som exempel kan näm- nas att polisen, eller någon som polisen samarbetar med, spelar in samtal med en misstänkt brottsling. Ett annat exempel kan vara att en myndighet vill dokumentera hot som framförs via telefon. Sist- nämnda behov kan naturligtvis göras gällande även vid myndigheter utanför rättsväsendet. Syftet med inspelningarna skall vara att ma- terialet kan användas i den brottsbekämpande verksamheten. Det bör framhållas att inspelningar av den typ som här beskrivs är att betrakta som handlingar i tryckfrihetsförordningens mening. Därigenom gäller naturligtvis tryckfrihetsförordningens regler om upprättande av handlingar m.m. även för sådana inspelningar. 15.5Förslaget till lag om ändring i folkbokföringslagen (1991:481) Den som uppträder under skyddsidentitet enligt 10 c § polislagen (1984:387) får registreras inom folkbokföringen även med de identi- tetsuppgifterna. Närmare bestämmelser om detta meddelas av reger- ingen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Paragrafen är ny och är föranledd av förslaget i 10 c § polislagen som gör det möjligt för polisman att uppträda under skyddsidenti- tet. Polismannen får därigenom rätt att använda oriktiga person- uppgifter om sig själv. De uppgifterna skall få antecknas i olika re- gister och i dokument som utfärdas i skyddsidentiteten. Det är nödvändigt att den som uppträder under skyddsidentitet får registreras inom folkbokföringen även med de identitetsuppgif- terna. Den föreslagna bestämmelsen gör detta möjligt liksom att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer medde- lar närmare bestämmelser om den folkbokföringen. 15.6Förslaget till lag om ändring i lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation 6 kap. 19 § En verksamhet skall bedrivas så att beslut om hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning kan verkställas och så att verkställandet inte röjs, om verksamheten avser tillhandahållande av 1.ett allmänt kommunikationsnät som inte enbart är avsett för ut- sändning till allmänheten av program i ljudradio eller annat som an- ges i 1 kap. 1 § tredje stycket yttrandefrihetsgrundlagen, 2.tjänster inom ett allmänt kommunikationsnät vilka består av a)en allmänt tillgänglig telefonitjänst till fast nätanslutningspunkt som medger överföring av lokala, nationella och internationella sam- tal, telefax och datakommunikation med en viss angiven lägsta data- hastighet, som medger funktionell tillgång till Internet, eller b)en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst till mo- bil nätanslutningspunkt. Innehållet i och uppgifter om avlyssnade eller övervakade telemed- delanden skall göras tillgängliga utan kostnad för de brottsutredande myndigheterna och så att informationen enkelt kan tas om hand. Med telemeddelande avses ljud, text, bild, data eller information i övrigt som förmedlas med hjälp av radio eller genom ljus eller elek- tromagnetiska svängningar som utnyttjar särskilt anordnad ledare. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer medde- lar föreskrifter om frågor som avses i första och andra styckena samt får i enskilda fall medge undantag från kravet i första stycket. 6 kap. 22 § Den som tillhandahåller ett elektroniskt kommunikationsnät eller en elektronisk kommunikationstjänst och därvid har fått del av eller till- gång till uppgift som avses i 20 § första stycket skall på begäran lämna 1.uppgift som avses i 20 § första stycket 1 till en myndighet som i ett särskilt fall behöver en sådan uppgift för delgivning enligt delgivnings- lagen (1970:428), om myndigheten finner att det kan antas att den som söks för delgivning håller sig undan eller att det annars finns syn- nerliga skäl, 2.uppgift som avses i 20 § första stycket 1 och som gäller misstanke om brott till åklagarmyndighet, polismyndighet eller någon annan myndighet som skall ingripa mot brottet, om fängelse är föreskrivet för brottet och det enligt myndighetens bedömning kan föranleda annan påföljd än böter, 3.uppgift som avses i 20 § första stycket 3 och som gäller misstanke om brott till åklagarmyndighet, polismyndighet eller någon annan myndighet som skall ingripa mot brottet, om det för brottet inte är fö- reskrivet lindrigare straff än fängelse , 4.uppgift som avses i 20 § första stycket 1 till en kronofogdemyn- dighet som behöver uppgiften i exekutiv verksamhet, om myndigheten finner att uppgiften är av väsentlig betydelse för handläggningen av ett ärende, 5.uppgift som avses i 20 § första stycket 1 till en skattemyndighet som behöver uppgiften i verksamhet som avser kontroll av skatt eller avgift eller i utredning om rätt folkbokföringsort enligt folkbokförings- lagen (1991:481), om myndigheten finner att uppgiften är av väsentlig betydelse för handläggningen av ett ärende, 6.uppgift som avses i 20 § första stycket 1 till polismyndighet, om myndigheten finner att uppgiften behövs i samband med underrättelse, efterforskning eller identifiering vid olyckor eller dödsfall eller för att myndigheten skall kunna fullgöra en uppgift som avses i 12 § polisla- gen (1984:387), 7.uppgift som avses i 20 § första stycket 1 till polismyndighet eller åklagarmyndighet, om myndigheten finner att uppgiften behövs i ett särskilt fall för att myndigheten skall kunna fullgöra underrättelseskyl- dighet enligt 33 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare, och 8.uppgift som avses i 20 § första stycket 1 och 3 till regional alarme- ringscentral som avses i lagen (1981:1104) om verksamheten hos vissa regionala alarmeringscentraler. Utlämnande av uppgifter som avses i första stycket 2 eller 3 skall ske utan kostnad för de brottsutredande myndigheterna. Ersättning för att lämna ut uppgifter enligt första stycket 8 skall vara skälig med hänsyn till kostnaderna för utlämnandet. Innehållet i och uppgifter om avlyssnade eller övervakade telemed- delanden skall göras tillgängliga utan kostnad för de brottsutredan- de myndigheterna vid hemlig teleavlyssning och hemlig teleöver- vakning enligt 27 kap. RB. På samma sätt skall utlämnande av upp- gifter enligt 6 kap. 22 § lagen om elektronisk kommunikation ske kostnadsfritt för de brottsutredande myndigheterna. Föreskrifter om detta har förts in i 6 kap. 19 § andra stycket och 22 § andra stycket första punkten lagen om elektronisk kommunikation. Frå- gan har behandlats i avsnitt 11. 15.7Förlaget till förordning om ändring i förundersökningskungörelsen (1947:948) Av förundersökningsprotokollet skall det framgå vem som är under- sökningsledare, vem som har varit förhörsledare och vem som har sammanställt protokollet. Den som sammanställer protokollet skall i det ange när detta sker. I protokollet skall antecknas: angivelsen eller vad som eljest föranlett förundersökningen, tid och plats för företagande av åtgärder under förundersökningen, iakttagelser vid brottsplatsundersökning, utsagor av hörda personer samt erforderliga upplysningar om dem, uppgifter i fråga om underrättelse till anhörig eller annan närståen- de om att någon har frihetsberövats, ävensom vad i övrigt finnes vara av betydelse att anteckna i proto- kollet. Protokoll skall innehålla erforderliga diarieuppgifter, såsom num- mer å inkommen angivelse och aktnummer (dossiernummer), även- som kort beteckning av saken. Paragrafen reglerar bl.a. vad som skall antecknas i ett förundersök- ningsprotokoll. Uppgifter som rör underrättelser till frihetsberö- vades närstående skall enligt förslaget dokumenteras. Frågan har behandlats i avsnitt 10. Dokumentationen rör bl.a. uppgifter om tidpunkten för underrättelsen, till vem underrättelsen har lämnats och beslut att skjuta upp underrättelsen. 15.8Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1976:376) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. Den som har berövats friheten på annan grund än misstanke om brott skall efter intagningen i förvaringslokalen få tillfälle att underrätta närstående om sin vistelseort. Detsamma gäller efter överflyttning från en förvaringslokal till en annan. I bestämmelsen har det nu gällande andra stycket tagits bort. Där fanns en hänvisning till skyldigheten enligt 24 kap. 9 § RB att un- derrätta anhörig till anhållen person om frihetsberövandet. En ut- vidgning av skyldigheten enligt den bestämmelsen är föreslagen i 24 kap. 9 § RB. Dessutom har en liknande bestämmelse tagits in i 17 a § polislagen. Mot den bakgrunden kan hänvisningen i andra stycket i den nu aktuella bestämmelsen utgå. 15.9Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1989:773) med instruktion för får meddela föreskrifter om användningen av tek- niska hjälpmedel och skyddsidentitet enligt 10 b och c §§ polislagen (1984:387). Föreskrifter som berör tullväsendet eller Kustbevakning- en skall utfärdas efter samråd med respektive Kustbevak- ningen. Enligt 30 § polislagen får regeringen eller den myndighet som re- geringen bestämmer meddela verkställighetsföreskrifter till polisla- gen. De mest centrala verkställighetsföreskrifterna är polisförord- ningen (1998:1558) och förordningen (1989:773) med instruktion för . I 13 – 13 e §§ den senare förordningen finns behörigheten för RPS att meddela föreskrifter inom vissa områden. Den behörigheten föreslås bli kompletterad med en ny bestämmel- se, 13 f §, som innebär att RPS får meddela föreskrifter om använd- ningen av tekniska hjälpmedel och skyddsidentitet enligt de före- slagna 10 b och c §§ polislagen. När det särskilt gäller användning- en av de tekniska hjälpmedlen berör detta även tullväsendet och . RPS skall därför samråda med respek- tive innan sådana föreskrifter utfärdas. 15.10Förslaget till förordning om ändring i trafikförordningen (1998:1276) 11 kap. 9 § Föraren av fordon som används i spaningsverksamhet inom polisen, tullen eller , får när det behövs med iakttagande av särskild försiktighet underlåta att följa trafikföreskrifter enligt vad som föreskrivs i 7 §. Den föreslagna bestämmelsen är ny och behandlas i avsnitt 9. I 11 kap. 7 § trafikförordningen anges att förare av utrycknings- fordon får, när det föreligger ett trängande fall, underlåta att följa föreskrifter som inte särskilt gäller honom eller henne. Föraren måste då iaktta särskild försiktighet. Enligt 11 kap. 8 § samma för- ordning får föraren vid ett sådant tillfälle ge ljud- och ljussignaler med larmanordningar. Det finns med andra ord ingen skyldighet att använda blåljus och sirener för utryckningsfordon vid trängande fall. Genom den föreslagna bestämmelsen ges den behörighet att bryta mot trafikföreskrifter som förare av utryckningsfordon har vid trängande fall även till den förare som deltar i spaningsverk- samhet inom polisen, tullen och . Det sker genom hänvisningen till 11 kap. 7 § trafikförordningen.