sou · GRB39d1 · 2004-01-01 00:00:00 — Utredningsuppdraget och dess genomförande Frågor som rör skatt eller avgift på gödselmedel och bekämp- ningsmedel har berörts i tidigare utredningar, både inhemska och utländska. Utredningen har således haft att gå igenom ett omfattande bakgrundsmaterial. Ett flertal av dessa tidigare utred- ningar redovisas i betänkandet eller omnämns i källhänvisningar. Utredningen har haft ett livligt utbyte med olika myndigheter, såväl inhemska som utländska. Myndigheter i har biträtt utredningen med värdefulla synpunkter. Bland de myndigheter som har konsulterats återfinns SJV, KemI, , , , , RSV och skattemyndigheter. SJV:s och KemI:s uppdrag att utarbeta ett förslag till handlings- program för användning av bekämpningsmedel i jordbruket och trädgårdsnäringen har redovisats i SJV:s rapport 2002:7. Utredningen har ingående studerat förslaget. Det omfattande åtgärdsprogram som föreslås har för utredningen varit av väsentlig betydelse i övervägandet av hur en skatt eller avgift på bekämp- ningsmedel lämpligen bör utformas. Utredningen har haft att undersöka alternativa modeller för uttag av skatt eller avgift på gödselmedel och bekämpningsmedel. En viktig del i denna uppgift, när det gäller gödselmedel, har varit att studera det nederländska systemet Minas och det danska systemet med gödselräkenskaper. Dessa system beskrivs förhållan- devis ingående i betänkandet. Studiet av dessa har medfört omfattande kontakter med företrädare för berörda nederländska och danska myndigheter. När det gäller bekämpningsmedel har särskilt den danska och norska modellen för uttag av avgift på sådana medel varit av intresse. Detta har lett till åtskilliga kontakter med berörda danska och norska myndigheter. Som ett led i utbytet med danska myndigheter har utredningen besökt och där sammanträffat med företrädare även för Told- og Skattestyrelsen, Miljöstyrelsen och Plante- direktoratet. Utredningen har hållit en s.k. hearing där företrädare för följande myndigheter och intresseorganisationer var närvarande: , , , , , Gröna Näringens , Industrin för Växt- och träskyddsmedel och Svenska Lantmännen. Dessutom deltog sekreteraren i Utredningen (M 2001:01) svensk vattenadministration. Utredningsuppdraget och dess genomförande Ekologiska Lantbrukarna har skriftligen lämnat synpunkter på hur de nuvarande skatterna på handelsgödsel och bekämpnings- medel bör ändras. Utredningen har under arbetets gång haft fortsatta kontakter med Utredningen svensk vattenadministration. Betänkandet inleds med gällande bestämmelser enligt LSG och LSB och något om bakgrunden till dessa. Därefter redovisas olika EU- direktiv och annan gemenskapsrätt. Sedan följer något om bestäm- melser i andra länder samt andra utredningar m.m. som berör frågor om skatt och avgift på gödselmedel och bekämpningsmedel. En av huvuduppgifterna för utredningen har varit att i olika avseenden göra en utvärdering av de nu gällande skatterna på området. Resultatet av denna utvärdering redovisas i kap. 6. Kapitlet är uppdelat i sju huvudavsnitt. Därefter lämnas vissa uppgifter om olaglig införsel m.m. av handelsgödsel och bekämp- ningsmedel. En av utgångspunkterna för frågeställningen om gällande skatter skall ändras är gällande svenska miljömål. De miljökvalitetsmål och delmål som har betydelse för användningen av kväve och bekämpningsmedel redovisas i kap. 8. Den andra huvuduppgiften för utredningen har varit att under- söka om gällande skatter på handelsgödsel och bekämpningsmedel skall ändras för att deras effektivitet som styrmedel skall förbättras. Denna fråga behandlas i två delar. Ändringar av gödsel- medelsskatten övervägs i kap. 9 medan motsvarande överväganden beträffande bekämpningsmedelsskatten återfinns i kap. 10. I detta kapitel finns också en konsekvensanalys av utredningens förslag. Förslag till författningsändringar samt författningskommentarer finns i kap. 11 respektive kap. 12. Ett flertal bilagor har fogats till betänkandet. En närmare redo- görelse för det nederländska Minas och det danska systemet med gödselräkenskaper redovisas i bilagorna 2 respektive 3. I bilaga 4 finns en närmare redogörelse för den danska avgiften på bekämp- ningsmedel samt en rapport om möjligheten att lägga om den danska avgiften, som baseras på försäljningspriset, till en avgift på behandlingsfrekvensen (behandlingshyppigheden). Slutli- gen görs i bilaga 5 och 6 en uppställning i tabellform över för- och Utredningsuppdraget och dess genomförande nackdelar med olika modeller för uttag av en skatt eller avgift på gödselmedel och med andra modeller för att motverka kväveläckage resp. med modeller för uttag av skatt eller avgift på bekämpningsmedel. 2 Om gällande bestämmelser Genom lagen (1984:409) om avgift på gödselmedel och lagen (1984:410) om avgift på bekämpningsmedel infördes särskilda miljöavgifter på handelsgödsel och bekämpningsmedel, gödsel- medelsavgift resp. bekämpningsmedelsavgift. Lagarna trädde i kraft . Den allmänna motiveringen till att dessa avgifter infördes var att användningen av handelsgödsel hade bidragit till övergödning av vattenområden och även till försurningen av mark och vatten samt att man kunnat konstatera negativa miljöeffekter av kemikalieanvändningen på olika områden. Det framhölls vidare att den omfattande användningen av bekämpningsmedel innebar risker från hälso- och miljösynpunkt. Det var därför angeläget att användningen av såväl handelsgödsel som bekämpningsmedel minskade. För att uppnå detta syfte borde särskilda miljöavgifter tas ut på dessa produkter.1 fanns en prisregleringsavgift på gödselmedel. En sådan avgift infördes även på bekämpningsmedel. De influtna medlen från dessa avgifter användes inom jordbruks- prisregleringen för att bl.a. finansiera delar av kostnaderna för exporten av spannmålsöverskottet. Prisregleringsavgifterna på såväl gödselmedel som bekämpningsmedel slopades fr.o.m. . Med hänsyn till att de nya miljöavgifternas syfte var att av hälso- och miljöskäl minska användningen av handelsgödsel och bekämpningsmedel borde den kostnad som avgifterna medförde för förbrukarna inte få utgöra skäl för någon kompensation genom höjda konsumentpriser på livsmedel. 1983/84:176, SkU 47, rskr. 383; jfr prop. 1983/84:40, JoU 15, Ds Jo 1980:11 Bekämpning av lövsly, SOU 1983:10 Användning av växtnäring och SOU 1983:11 Bekämpning av växtskadegörare och ogräs. jordbruksprisregleringen eller återbetalning av avgiftsintäkterna borde heller inte ske.2 Merparten av de avgifter som flöt in användes inledningsvis till att finansiera bl.a. forskning samt olika projekt med miljöprofil. En mindre del av avgiftsuttaget återfördes till jordbruket för att bekosta bl.a. rådgivning och information om ett bättre växtnärings- utnyttjande. I detta kapitel tecknas en bakgrund till nu gällande miljöskatter på gödselmedel och bekämpningsmedel. Under 2.2 redogörs i huvudsak för avgifts- och skattesatser och de varor och ämnen som träffas och har träffats av dessa pålagor. I avsnitt 2.3 berörs kortfattat reglerna om skattskyldighet och om förfarandet vid beskattningen m.m. Fr.o.m. fick lagarna om avgift på gödselmedel resp. bekämpningsmedel ändrad benämning genom att ordet avgift ersattes med skatt. I den fortsatta framställningen används ordet avgift i olika konstellationer för tid som ligger före detta datum. Efter denna tidpunkt används den nuvarande benämningen skatt. I regeringsförklaringen hösten aviserades att de s.k. gödselskatterna i lämplig form skulle återföras till jordbruket och att förslag skulle läggas fram under riksdagsåret. I vårpropositionen för 20013 uttalades att regeringen avsåg att ta upp ytterligare diskussioner med näringen och om hur återföringen skulle ske. Återföringen uppskattades till vilket innebar att utgiftsområdet skulle komma att ökas med motsvarande anslagsbelopp . Av budgetpropositionen för (prop. 2002/03:1 volym 11) framgår att det finns ett anslag som används för att till jordbruksnäringen återföra uppburen skatt på kväve i handels- gödsel och bekämpningsmedel i jordbruket. Huvuddelen av den återförda skatten på kväve används till åtgärder för att minska växtnäringsförluster från jordbruket och minska miljöriskerna inom växtskyddsområdet. En mindre del av beloppet återförs kollektivt till jordbruksnäringen för bl.a. informations-, utbildnings-, rådgivnings- och utvecklingsinsatser med syfte att främja hållbara produktionsmetoder. Skatten på bekämpnings- medel återförs kollektivt för forsknings- och utvecklingsinsatser med syfte att främja en hållbar utveckling inom jordbruket och 1983/84:176. 2000/01:100, s. 34, 66 och 131. Den nuvarande återföringen av skattemedel beräknas fortgå till och med . 2.2Basen för skatterna m.m. Enligt 2 § LSG skall gödselmedelsskatt betalas med en krona för varje helt kilogram kväve i gödselmedlet, om andelen kväve i medlet är . Vidare skall skatt betalas med för varje helt gram kadmium i gödselmedlet, till den del kadmiuminnehållet överstiger per ton fosfor. Med gödselmedel förstås både organiskt gödselmedel, t.ex. stallgödsel, och kemiskt framställt gödselmedel. Kemiskt framställt gödselmedel benämns handelsgödsel, mineralgödsel, oorganiska gödselmedel eller konstgödsel. I LSG avses med gödselmedel enbart kemiskt framställda gödselmedel, nämligen ammoniak som hänförs till KN-nr 2814, kaliumnitrat och kalciumnitrat som hänförs till KN-nr 2834 samt varor som hänförs till KN-nr 3102, 3103 och 3105. I fortsättningen benämns sådana medel handels- gödsel. Handelsgödsel kan innehålla antingen kväve, fosfor eller kalium samt ett antal mikronäringsämnen och spårämnen eller två eller flera av dessa ämnen i olika kombinationer. Bortsett från kadmiumförekomst i fosfor är den nuvarande skatten på handelsgödsel riktad enbart mot medlets innehåll av kväve. Avgift skulle från början betalas med för varje helt kg kväve och med för varje helt kg fosfor i gödselmedlet, om andelen kväve respektive fosfor i medlet var . För gödselmedel i form av tabletter, pastiller eller dylikt eller i förpackningar med en bruttovikt som inte översteg skulle avgift inte betalas. Genom lagen (1986:219) om ändring i lagen om avgift på gödselmedel sänktes gränsen för den avgiftsgrundande andelen kväve resp. fosfor från . Vidare lades avgift på kaliumnitrat som omsattes inom landet eller fördes in till riket.4 1985/86:74, JoU 13, rskr. Genom lagen (1987:1298) om ändring i lagen om avgift på gödselmedel belades även kalciumnitrat med avgift.5 Ett miljö- och resursmål för jordbruks- och livsmedels- produktionen infördes genom riksdagsbeslut om livsmedelspolitiken. I samband därmed gjordes flera utredningar som behandlade inriktningen för det fortsatta arbetet med miljö- förbättrande åtgärder, bl.a. Aktionsplan mot havsföroreningar. I en särskild utredning analyserades i vad mån problemen med spannmålsöverskottet och kväveläckaget från åkermarken kunde minskas genom sänkt intensitet i jordbruksproduktionen.6 Enligt aktionsplanen mot havsföroreningar måste en sänkning av intensiteten i jordbruket ingå som en komponent i diskussionen om hur havsmiljöproblemet skall lösas. Ett av de mest verksamma medlen att nå minskad miljöbelastning både angavs vara att minska kvävegödslingen, både handels- och stall- gödsel. I intensitetsutredningen framhölls att en måttligt reducerad kvävegödsling endast i mindre grad torde leda till minskad utlakning de närmast efterföljande åren. Däremot borde utlakning- en icke oväsentligt sjunka som odlingsjordens bundna förråd av kväve minskar. Därför borde enligt utredningen priset på handelsgödselkväve ökas ytterligare genom avgifter för att ge incitament till bättre hushållning med växtnäringen. hade användningen av fosfor och kalium minskat. Förbrukningen av handelsgödselkväve hade /84 minskat med . I propositionen om miljöförbättrande åtgärder i jordbruket, m.m.7 uttalade departementschefen som sin mening att en ytterligare minskning av handelsgödselanvändningen var ytterst angelägen. Ett högre pris på kväve och fosfor kunde förväntas ge positiva effekter för miljön genom att det förväntades leda till sänkt förbrukning av handelsgödsel liksom till ett bättre utnyttjande av stallgödselns växtnäringsinnehåll. Genom lagen (1988:639) om ändring i lagen om avgift på gödselmedel, som trädde i kraft , höjdes avgiften med per kg kväve och per kg fosfor, d.v.s. en fördubbling av avgiften.8 1987/88:42, SkU 16, rskr. 6Ds Jo 1987:3. 1987/88:128. 1987/88:128, JoU 24, rskr. För att bibehålla konkurrensneutraliteten mellan olika kväve- gödselmedel föreslogs i regeringens proposition En god livsmiljö9 att flytande ammoniak skulle beläggas med miljöavgift på samma sätt som övriga gödselmedel. Den inverkan som användningen av flytande ammoniak har på miljön ansågs inte avvika från inverkan av övriga traditionella kvävegödselmedel. Genom lagen (1991:732) om ändring i lagen om avgift på gödselmedel infördes avgift även på flytande ammoniak.10 () lämnade i sitt slutbetänkande Sätt värde på miljön – Miljöavgifter och andra ekonomiska styrmedel 11 bl.a. riktlinjer för det fortsatta arbetet med att minska kadmiummängden i fosforgödsel så långt det är möjligt. I valet av åtgärd förordade utredningen en avgift. En särskild utredare tillsattes med uppgift att bl.a. lämna förslag till en miljöavgift på kadmium i handelsgödsel. I betänkandet Mindre kadmium i handelsgödsel12 redovisades ett alternativ med en avgift som styrmedel. I propositionen om villkoren för vegetabilie- produktionen efter /9413 uttalade regeringen som sin mening att det med hänsyn till behovet av ytterligare åtgärder för att minska kadmiumhalten i handelsgödsel borde införas en miljöavgift på kadmium i handelsgödsel. föreslogs att avgiften på fosfor skulle avskaffas. Målet för att införa en avgift på kadmium var att avgiften skulle ge incitament till rening och därmed bidra till en snabbare utveckling av renare teknik. Regeringen hade tidigare beslutat att fr.o.m. införa ett gränsvärde för kadmium i handelsgödsel som låg på kadmium per ton fosfor, bl.a. mot bakgrund av att bestämmelser om gränsvärden redan fanns i , och samt i . Genom lagen (1993:1320) om ändring i lagen om avgift på gödselmedel infördes fr.o.m. avgift på kadmium innebärande att avgift skulle betalas med för varje helt gram kadmium i gödselmedlet, till den del kadmiuminnehållet översteg per ton fosfor. slopades avgiften på fosfor. Dessutom avskaffades begränsningen att avgift inte skulle 1990/91:90. 1990/91:90, JoU 30, rskr. 1993/94:3. erläggas för gödselmedel i form av tabletter, pastiller eller dylikt eller i förpackningar understigande viss vikt.14 I regeringens proposition15 om vissa livsmedelspolitiska åtgärder vid ett medlemskap i unionen lämnades vissa förslag till lagstiftningsfrågor för att vid ett EU-medlemskap möjliggöra tillämpningen av de regelverk som gällde bl.a. för den gemensamma jordbrukspolitiken. I propositionen uttalade regeringen bl.a. följande. Flera åtgärder har vidtagits för att minska kväveläckaget från jordbruket. Målet att halvera läckaget kommer inte att uppnås utan ytterligare åtgärder. Effekterna av vidtagna åtgärder kommer dessutom att visa sig först . Vidare kommer målet om att minska användningen av handelsgödselkväve inte att uppnås om inte ytterligare åtgärder vidtas. – Miljöavgiften på fosfor i handelsgödsel avskaffades i samband med införandet av en avgift på kadmium i handelsgödsel. Att avskaffa miljöavgiften på kväve som SJV har föreslagit anser regeringen dock vara en felaktig signal till jordbruket. Styreffekten av denna avgift har ifrågasatts men den har ändå ansetts fungera som ett medel för att uppmärksamma och därmed begränsa de problem som kan uppstå vid handelsgödselanvändning. Det finns enligt regeringens mening inte något skäl att i detta fall frångå principen att förorenaren skall betala. Följaktligen bör det även i fortsättningen tas ut en miljöavgift på kväve i handelsgödsel. Användningen av handelsgödsel har ökat sedan prisregleringsavgiften på kväve avskaffades. Detta bör ses som ett tecken på den styrande effekt prisregleringsavgiften tillsammans med miljöavgiften har haft. Det finns därför skäl att höja miljöavgiften på kväve. – Regeringen anser att det är mycket viktigt att tillämpa principen om att förorenaren skall betala. I fråga om kadmium i handelsgödsel finns ett direkt samband mellan mängden kadmium i handelsgödsel och den ackumulering som sker i åkermarken. Regeringen föreslår därför att gränsen för uttag av miljöavgift på kadmium i handelsgödsel flyttas ner. – Regeringen föreslår vidare att de föreslagna avgiftshöjningarna skall gälla redan från . Anledningen till det omedelbara ikraftträdandet är att förhindra s.k. spekulationsköp i försäljningsledet av handelsgödsel. 1993/94:3, bet. 1993/94:JoU6, rskr. 1993/94:43. 1994/95:75. Genom lagen (1994:1707) om ändring i lagen om avgift på handelsgödsel höjdes avgiften på kväve till en krona för varje helt kg kväve i gödselmedlet. Vidare beslutades att avgift skall betalas med för varje helt gram kadmium i gödselmedlet, till den del kadmiuminnehållet överstiger per ton fosfor. Lagen trädde i kraft den 3 november 1994.16 De förhållandevis stora höjningarna av avgifterna på gödselmedel som trädde i kraft ledde till att denna pålaga inte längre ansågs vara en avgift utan hade karaktären av en skatt. I propositionen om ändringar av vissa förfaranderegler m.m. för punktskatter17 – i syfte att anpassa den svenska lagstiftningen till ett antaget EG-direktiv om ändring av tidigare direktiv om vissa punktskatter m.m. – föreslog regeringen därför att lagen om avgift på gödselmedel skulle få den adekvata benämningen Lag om skatt på gödselmedel. Den föreslagna ändringen infördes genom lagen (1995:616) om ändring i lagen om avgift på gödselmedel, som trädde i kraft . Enligt 2 § LSB skall bekämpningsmedelsskatt erläggas med för varje helt kilogram verksam beståndsdel i bekämpningsmedlet. Bestämmelser om användningen och hanteringen av bekämp- ningsmedel finns i , förordningen (1998:941) om kemiska produkter och biotekniska organismer samt förordningen (1998:947) om bekämpningsmedel. Även annan lagstiftning såsom arbetsmiljölagen (1977:1160) och lagen (1982:821) om transport av farligt gods kan beröra hanteringen av bekämpningsmedel. Tillsynsmyndigheter är KemI, i frågor som rör tillverkare, importörer och leverantörer, , för de delar som rör miljöproblem vid användning av kemiska produkter, samt angående frågor som rör hälsa och arbetsmiljö vid yrkesmässig hantering av kemiska produkter. SJV ansvarar för viss utbildning och kontrollerar bekämpnings- 1994/95:75, bet. 1994/95:JoU7, rskr. 1994/95:126. 1994/95:213. 1994/95:213, bet. 1994/95:SkU29, rskr. 1994/95:321. medelsrester i inhemska och importerade livsmedel. KemI ansvarar för prövning och godkännande av bekämpningsmedel. I lagen om avgift på bekämpningsmedel avsågs med bekämp- ningsmedel ämnen eller beredningar som är avsedda att användas till skydd mot egendomsskada, sanitär olägenhet eller annan jämförbar olägenhet, förorsakad av växter, djur, bakterier eller virus. Denna definition av bekämpningsmedel gäller alltjämt enligt LSB, dock med vissa ändringar som omnämns i det följande. Vissa medel skulle dock inte anses som bekämpningsmedel enligt lagen. En vara som är avsedd att användas vid beredning av livsmedel, läkemedel eller annan jämförbar vara samt färger, fernissor, tjäror m.fl. varor undantogs. Inte heller träskyddsmedel ansågs som bekämpningsmedel. Dessa undantag gäller alltjämt. anses inte heller ättika vara bekämpningsmedel enligt LSB. För definitionen av begreppen växtskyddsmedel och biocider hänvisas till fackordlistan. Avgift skulle från början erläggas med för varje helt kg verksam beståndsdel i bekämpningsmedlet. Genom lagen (1988:638) om ändring av lagen om avgift på bekämpningsmedel, som trädde i kraft , höjdes avgiften till för varje helt kg verksam beståndsdel i bekämpningsmedlet, dvs. en fördubbling av avgiften.19 I propositionen om vissa livsmedelpolitiska åtgärder vid ett medlemskap i unionen20 anfördes följande om bekämp- ningsmedel. Det har i ett flertal sammanhang framförts att miljöavgiften på bekämpningsmedel bör ändras från att tas ut per kilo aktiv substans till att tas ut per dos. Dosens storlek fastställs med hänsyn till hur mycket av preparatet som normalt används per hektar. I SJV:s utredning (1992:41) om miljöavgifter har inga remissinstanser haft något att erinra mot denna ändring. Regeringen delar SJV:s och remissinstansernas synpunkter. En ändring är emellertid från lagteknisk synpunkt inte helt okomplicerad. Ett förslag till hur övergången från det nuvarande systemet till en dosavgift bör utformas lagtekniskt bör därför skyndsamt tas fram. Avgiften skall när dessa lagtekniska frågor är lösta motsvara per dos. I avvaktan på detta förslag bör nuvarande avgift höjas till per kilo aktiv substans. Möjligheterna att införa riskdifferentierade dosavgifter måste ytterligare prövas. 1987/88:128, JoU 24, rskr. 20Se not 15. Regeringens förslag om avgiftshöjning genomfördes genom lagen (1994:1706) om ändring i lagen om avgift på bekämpningsmedel.21 Genom lagen (1995:617) om ändring av lagen om avgift på bekämpningsmedel fick lagen den adekvata benämningen Lag om Sedan uttrycket sanitär olägenhet – efter det att hälsoskydds- lagen (1982:1080) arbetats in i – ersatts av olägenhet för människors hälsa, gjordes genom lagen (1998:824) om ändring i LSB motsvarande justering i bestämmelserna om vad som i denna lag avses med bekämpningsmedel.23 Det skall här anmärkas att definitionen av bekämpningsmedel i LSB inte överensstämmer med definitionen av sådana medel i 14 kap. 5 § . Lagen (1998:824) om ändring i LSB ändrades, varigenom även ättika undantogs från bekämpningsmedelsskatt.24 2.3Skattskyldighet och förfarandet vid beskattningen Skattskyldig enligt LSG är den som godkänts som lagerhållare och den som, utan att vara godkänd som lagerhållare, yrkesmässigt tillverkar gödselmedel eller för in gödselmedel till för yrkesmässig återförsäljning eller för egen yrkesmässig användning inom landet. I LSG finns särskilda regler om tidpunkten för skattskyldig- hetens inträde. Regler för förfarandet vid beskattningen finns i skatte- betalningslagen (1997:483). Med avgiftsskyldig avsågs ursprungligen den som inom landet yrkesmässigt tillverkade gödselmedel och den som hade registrerats som importör. Skattskyldigheten inträdde bl.a. när ett gödselmedel levererades till en köpare och när uttag skedde av ett gödselmedel för något annat ändamål än leverans till köpare. 1994/95:75, bet. 1994/95:JoU7, rskr. 1994/95:126. 22Se not 17 och 18. 1997/98:90, bet. 1997/98:JoU25, rskr. 1997/98:279. 24Lag (1998:1677) om ändring i lagen (1998:824) om ändring i LSB; prop. 1998:18, bet. 1998/99:SkU6, rskr. 1998/99:68. var från början uppbördsmyndighet för avgiften på handelsgödsel. Nämnden var också uppbördsmyndig- heten för prisregleringsavgiften. Lagen om avgift på gödselmedel innehöll därför regler om registrering hos av tillverkare och importörer av handelsgödsel. ersattes av den nya myndigheten jordbruks- verk.25 I regeringens proposition om ändringar av vissa förfaranderegler m.m. för punktskatter – i syfte att anpassa den svenska lagstift- ningen till ett antaget EG-direktiv om ändring av tidigare direktiv om vissa punktskatter m.m. – föreslogs även vissa ändringar av förfarandereglerna för beskattningen av gödselmedel. Vidare föreslogs att avdragsbestämmelserna skulle anpassas till dem som i allmänhet var gällande för punktskatter. Lagen om avgift på gödselmedel föreslogs dessutom EU-anpassad på så sätt att uppbörd inte längre skulle ske vid gränspassering. Gällande uppbördssystem som byggde på att uppbörd skedde vid gränspassering kunde efter vårt medlemskap i inte längre behållas. Det uppbördssystem som redan gällde för bekämp- ningsmedel och som inte krävde gränskorrigeringar föreslogs gälla också för gödselmedel.