sou · GRB3127d6 · 2004-01-01 00:00:00 — 15Metoder för ökad säkerhet och utveckling 15.1Olika ansatser för säkerhetsarbete 15.1.1Bygg in säkerhet och utveckling i barns och ungdomars miljöer Det är viktigt att skapa förutsättningar för säkerhet och utveckling i de miljöer där barnen och ungdomarna befinner sig . Folkhälsoarbetet utgår ifrån kunskapen om hur den fysiska miljön, liksom sociala, ekonomiska och politiska förutsättningar på olika sätt påverkar människors livsvillkor och därigenom också deras hälsa (1992). Åtgärder för att skapa bra och säkra miljöer kan därför beröra regelverk, attityder, kunskap och fysisk utformning. , forskare inom skadeprevention, introducerade (1999) begreppen aktiva och passiva före- byggande åtgärder. Åtgärder som förutsätter att individen själv gör något för att skydda sig själv betecknas som aktiv prevention och åtgärder som inte kräver någon handling av individen är passiv prevention. Passiva åtgärder anses allmänt vara betydligt mer effektiva. De kommer alla till del och pekar inte ut någon specifik riskgrupp. Exempel på aktiva åtgärder kan vara bilbarnstol, flytväst och reflex. Utifrån ett folkhälsoperspektiv har en viktig del av säkerhets- arbetet i varit inriktat på att försöka bygga in säkerheten i de miljöer där människor vistas och i de produkter de använder, så kallade passiva åtgärder. Sådana åtgärder kommer alla till del oavsett vilka egna resurser man har i form av pengar eller kunskap. Många av dessa åtgärder regleras i lagstiftning och samhället har med detta tydligt markerat att skador ska förebyggas. Exempel på sådana åtgärder som genomförts är barnsäkra förpackningar på mediciner, reglerad vattentemperatur i kranvatten, utbyggnad av mitträcken på motorvägar, barnsäkra eluttag och Metoder för ökad säkerhet och utveckling brandvarnare i offentliga utrymmen. Tillsammans skapar dessa, var och en för sig ganska avgränsade åtgärder, en trygg och säker miljö. Detta är en viktig anledning till den framgång som har haft när det gäller att öka säkerheten för barn. Sådana generella åtgärder bidrar sannolikt också till att minska sociala skillnader i skador (1998; SOU 2002:68). När det gäller att skapa utvecklande miljöer för barn och ung- domar kan man säga att de normer och riktlinjer som tidigare fanns för hur den fysiska miljön skulle utformas, var en metod som syftade till att skapa goda miljöer för alla. Man sökte med kvantitativa mått säkerställa vissa kvaliteter i miljön. I normgivande skrifter , t.ex. Bostadens grannskap, råd och anvisningar för planering, 1972, angavs avstånd till olika typer av lekplatser, anvisning för dimensionering, antal barn per lekplats samt lekplatsernas lokalisering (1996). Många av de miljöer vi har , är ett resultat av en samhälls- planering som sökt att bygga in säkerheten i miljöer som skapats utifrån normer om vad som är bra för barns utveckling. Det är viktigt att denna inställning bibehålls och att de nya fenomen som kan innebära hot mot barns och ungdomars säkerhet och utveckling identifieras och åtgärdas. Som exempel kan nämnas förtätning av den bebyggda miljön och en trafikplanering som går mot alltmer blandtrafikerade väg- och gatumiljöer. 15.1.2När passiva åtgärder inte är möjliga För vissa typer av skadehändelser och i vissa situationer finns det begränsade möjligheter till passiv prevention. Många skadeföre- byggande program har därför inriktats på att försöka påverka barns och ungdomars beteende antingen genom lagar och regelverk (exempelvis mopedhjälm, bilbälte, skyddsutrustning inom vissa sporter) eller genom information och utbildning (exempelvis sim- skolor och trafikskolor). Insatser som kräver en aktiv handling av individen kallas aktiva åtgärder. Systematiska utvärderingar har visat att lagstiftning i kombination med informationsinsatser kan vara effektivt för att öka människors säkerhetsbeteende (Nolén 2003; OHare 2003; 1995) medan endast informations- insatser visat sig ha begränsad effekt (Towner m.fl. 2001a). Det systematiska säkerhetsarbete som bedrivits i har engagerat ett stort antal myndigheter och organisationer och med- Metoder för ökad säkerhet och utveckling verkat till att det finns många bärare av barnsäkerhetsbudskapet, exempelvis frivilligorganisationer men också barnhälsovården som under en lång rad år informerat föräldrar om hur man bäst skyddar sina barn. 15.1.3Åtgärder bör genomföras inom alla samhällsnivåer Åtgärder kan genomföras på olika nivåer. På samhällsnivå handlar det om att genom lagstiftning och nationella mål påverka samhället i en önskad riktning. På lokal nivå kan kommunerna arbeta fram egna inriktningsdokument och policydokument, liksom genomföra rent konkreta åtgärder i t.ex. den fysiska miljön. På individnivå kan åtgärder exempelvis bestå av att barnhälsovården informerar och utbildar föräldrar. De olika nivåerna är ömsesidigt beroende av varandra och för- stärker varandra. Lagar och nationella mål visar vad samhället som helhet kräver och strävar emot. Dessa övergripande målsättningar förverkligas i det lokala arbetet, ofta bedrivet av kommunerna. Och det är först när åtgärderna innebär en förändring för den enskilda individen genom ökad kunskap eller en säkrare skolväg, som de får effekt. Med ökad kunskap och insikt om vad som påverkar barns säkerhet och utveckling ökar möjligheten för barn och vuxna att ställa krav på beslutsfattare på olika nivåer för att få till stånd en förändring. Utifrån detta resonemang är det viktigt att åtgärder genomförs inom samtliga nivåer. Exempel på detta är de förslag som syftar till att öka säkerheten för barn och ungdomar som cyklar. Med en lagreglering om cykelhjälm talar vi om vilka krav som samhället ställer. Genom att kombinera lagen med informations- och utbildnings- aktiviteter vill vi påverka den enskilde individens vilja och motivation att använda hjälm. Genom att föreslå förbättring av cykelinfrastrukturen vill vi även utveckla kommunernas arbete med att bygga in säker- heten. 15.2Barn och unga ska involveras i arbetet Genom att ratificera FN:s konvention om barnets rättigheter har åtagit sig att låta barn och unga uttrycka sina åsikter i alla frågor som rör dem och att tillmäta deras åsikter betydelse (art.12). Metoder för ökad säkerhet och utveckling Barn och unga har också rätt att få och ge information och att välja den uttrycksform som passar dem bäst (art. 13). I vårt arbete med ungdomsreferensgruppen har det framkommit frågor och områden som de upplever som problem. Bland annat ansåg de att delegationen skulle uppmärksamma skolans arbets- miljö liksom elevernas inflytande i skolan. Vi har därför arbetat särskilt med dessa frågor. Vi har också diskuterat delegationens förslag på åtgärder med ungdomsreferensgruppen och deras syn- punkter har varit vägledande. Bland annat diskuterade vi förslaget om en bestämmelse om cykelhjälm. Här var ungdomsreferens- gruppen enig om att en sådan bestämmelse ska omfatta alla åldrar och bland annat utifrån deras argument beslutade delegationen att föreslå en sådan bestämmelse. Vi vill framhålla att de diskussioner vi haft med ungdomsreferensgruppen har givit oss kunskap som varit värdefull för arbetet både när det gäller angelägna områden och föreslagna åtgärder. Erfarenheterna visar att samråd med barn och unga bör bli en naturlig del av arbetet inom många verksamheter. När vi tar del av deras egna erfarenheter och kunskap framträder en annorlunda bild av verkligheten, vilket medför att arbetet kan inriktas på de områden som verkligen har betydelse för barns och ungas vardags- liv. Det finns goda exempel där kommuner och myndigheter har involverat barn och unga i arbetet. Barnsäkerhetsdelegationen fram- håller att det är angeläget att detta arbete fortgår och utvecklas. Därför ger vi i detta betänkande flera förslag som syftar till att stärka barns och ungas inflytande. Vi menar att barns och ungas delaktighet är en förutsättning för att föra utvecklingen framåt bland annat när det gäller nya metoder och arbetssätt och när det gäller nya fenomen, som bör uppmärksammas. Barn och unga har kunskaper om sina miljöer som vuxna saknar (2000). Därför är det självklart att man måste fråga barn och unga för att få ett fullständigt beslutsunderlag. Ofta är det ett vuxet barnperspektiv som råder i beslutsprocessen. Det innebär att vi utgår ifrån vad vi tror är bäst för barn och unga. Genom att fråga barnen själva får vi barnens egen syn – vilket inte alltid stämmer överens med vad vi vuxna föreställer oss. Metoder för ökad säkerhet och utveckling Under utredningsarbetet har vi tagit del av en mängd projekt där barn och unga varit delaktiga i arbetet (Barnsäkerhetsdelegationen och 2003). handlar det om att barn informeras och konsulteras och att deras synpunkter utgör en del av beslutsunderlaget. Den stora utmaningen ligger i hur vi tar hand om barns och ungas synpunkter. Det är självklart att beslutsfattande ofta innebär en kompromiss mellan olika grupper i samhället. Barns synpunkter kan inte alltid beaktas fullt ut – det gäller även vuxnas. Men det är viktigt att i beslutsunderlaget tydliggöra eventuella intressekonflikter. Vi förordar att konsekvenser för barn och unga särskilt ska belysas. Ett skäl är att vi har blivit uppmärksammade på en tendens att den fysiska planeringen alltmer utgår från alla människor istället för att särskilt uppmärksamma barnens situation. Ett annat skäl är att barn endast utgör av befolkningen och därför är en ganska liten påtryckargrupp som i förhållande till vuxna dessutom saknar tillgång till resurser i form av (av samhället värderad) kunskap, pengar och kontakter. framhålls att det som är bra för barn, är bra för alla, men det är förstås en förenkling. Det kan finnas intressekonflikter mellan barn och vuxna, men också mellan barn i olika åldrar, från olika bostadsområden eller med olika livssituationer. Barnkonsekvens- analyser kan således innebära att eventuella intressekonflikter belyses och de ställningstaganden man gör tydliggörs. genomför barnkonsekvensanalyser av planerade väg- projekt för att tillföra beslutsunderlaget viktig information om hur barns och ungas vardag kan komma att påverkas. Det är inte ovanligt att barnkonsekvensanalysen visar att det ursprungliga problemet är mer komplext än man först trodde och att det därför krävs andra åtgärder än dem som från början planerades. Med hjälp av frågeformulär till barn och föräldrar kartläggs barnens skol- och fritidsvägar, barnen får även berätta och markera på kartor vilka naturområden de uppskattar, var de leker och umgås, hur de använder sin utemiljö, var deras fritidsaktiviteter finns och hur de tar sig fram på olika sätt. arbete ger viktiga erfarenheter som många andra aktörer kan dra nytta av inom sin sektor (2003c). Metoder för ökad säkerhet och utveckling 15.2.2Skolan som en demokratisk aktör i närsamhället (SOU 2001:48) ansåg att kommuner och landsting bör använda sig av skolan som arena för möten mellan barn och ungdomar och kommunala beslutsfattare. Men många upplever att skolan är en sluten värld, som man inte riktigt har tillträde till och en naturlig ingång till samarbete saknas. Vi menar att samarbetet mellan kommunens förvaltningar bör utvecklas. Inom vissa förvaltningar finns barnkompetensen och inom andra finns exempelvis den tekniska kompetensen. Genom samarbete över förvaltningsgränser skapas nya förutsättningar för samarbete mellan olika verksamheter inom kommunen. Det är viktigt att se skolan som en samarbetspart och inte bara som en kanal till barnen - eller den aktör som ska göra jobbet. Det tar tid att arbeta upp kanaler till skolorna och det behövs fram- förhållning för att skolorna ska kunna planera in verksamheten som en naturlig del av det pedagogiska arbetet. Det är viktigt att fram- hålla att skolan har ett ansvar för att förbereda eleverna för att aktivt delta i samhällslivet (Lpo 94). bedrev 1993–1999 utvecklingsarbetet Forska och lära i närsamhället (1995) i samverkan med bland annat i , där drygt 300 skolor deltog. Projektet syftade till att stödja och stimulera arbetet med trafikfrågor i skola och barnomsorg. Tanken var att ge exempel på arbetssätt och innehåll, som kan bidra till att studier av närsamhället känns intressanta och relevanta för undervisningen. Dessutom skulle arbetet stimulera barnens nyfikenhet och lust att lära om sin närmiljö och hur man kan påverka i beslut, så att de också vill och vågar delta i arbetet med att förbättra den. Inom de tekniska förvaltningarna fattas beslut som på olika sätt påverkar barns vardagsmiljöer. Därför är det viktigt att utveckla samarbetet mellan de tekniska förvaltningarna och barnen. I samarbetar skolan och . Samarbetet handlar framför allt om att göra elevers skolvägar säkrare, men har även lett till att andra frågor om utemiljön tagits upp (Barn- säkerhetsdelegationen & 2003). Metoder för ökad säkerhet och utveckling Barn delaktiga i trafiksäkerhetsarbetet i tar fram kartor över närområdet där de flesta barn i skolan bor. Och varje barn ritar in sin skolväg. Varje elevs skolväg ritas in på en OH-film som läggs på kartorna. Och till slut bildas ett spindelnät av skolvägar från varje klass. Dessa klassvisa OH-filmer läggs sedan på varandra och tillsammans visar de kraftiga stråk där många barn går. Åtgärder kan sedan koncentreras till de mest angelägna områdena. arbetar fram förslag med kostnadsberäkningar som diskuteras med föräldra- representanter, rektor och ansvariga politiker. Barnen deltar i besluts- underlag och problemformuleringar, men inte i diskussionen kring prioriteringar. Efter diskussion och politiskt beslut, genomförs åtgärderna så snabbt det går. Tanken är att synpunkter från eleverna ska inhämtas och återkoppling ske innan sommar- lovet. De fysiska åtgärderna ska helst vara genomförda till höst- terminens start. Projektledaren framhåller att arbetet bör bedrivas i en enkel form och att dialogen som skapas mellan skolan och , är viktig även i andra frågor som rör skolans utemiljö. Kommunen har gjort en helhetsanalys av trafiknätet. Trafiknäts- analysen har förankrats vid möten där de boende och andra intress- enter har medverkat. I detta arbete har barnens kartor och syn- punkter varit en viktig del. Arbetet med skolvägarna har även blivit en pusselbit i hälsoprojektet skolor i rörelse. Ett pilot- projekt har startat i en del av kommunen där man i samarbete med ska se till att alla barn kan gå till skolan. En förutsättning för att få fler barn att gå eller cykla till skolan är att göra skolvägarna så säkra som möjligt. Ett minskat skjutsande till skolorna förbättrar också säkerheten för de barn som själva tar sig till skolan. Barnens medverkan i projektet ger inte bara säkrare skolvägar och friskare barn, utan bidrar också till insyn i den demokratiska processen och hur beslut fattas i en kommun. På det sätt som projektet bedrivs får barnen en snabb återkoppling på sitt arbete och ser även sin möjlighet att påverka sin situation och sin närmiljö. Metoder för ökad säkerhet och utveckling genomför ett systematiskt arbete för att få med medborgarnas synpunkter som en del av beslutsunderlaget i den fysiska planeringen. Eftersom barn och ungdomar är viktiga brukar- grupper har stor vikt lagts vid att belysa deras synpunkter och önskemål. Arbetet har resulterat i en metodik som fått namnet Sociotopkartor. I stoppades varje nytt byggprojekt av segdragna överklaganden från de boende som ville värna sina grönytor. fick därför i uppdrag att ta reda på hur invånarna använder stadens gröna platser för att kunna besluta om vilka som ska skyddas och vilka som kan exploateras. Resultatet har blivit sociotopkartor, som visar pulkabackar, rofyllda platser, mysiga utflyktsmål, samlingsplatser osv (stadsbyggnads- kontor 2002). För att få reda på hur de små barnen använder platser har förskolepersonalen varit en viktig informantgrupp. Skolbarnen är lättare att kommunicera med direkt. Där har kontakterna mellan kommunen och barnen ofta skett via skolan, genom en engagerad lärare eller fritidsledare. Trygghet, trivsel och tillgänglighet är avgörande för om ett område används. Trivsel handlar bland annat om skötsel, underhåll och skönhetsvärden. De kvaliteter som barn och ungdomar värderar högst är ofta samma som för vuxna. Eftersom platsers sociala dimension förändras är det viktigt att föra en kontinuerlig dialog med brukarna så att det sker en uppdatering. Det handlar alltså om att fånga in nuläget. Ansvarig landskapsarkitekt på önskar att alla elever i årskurs 2, 5 och 8 skulle arbeta med närmiljö och samhälle som temaarbete. Dessa årliga temaarbeten skulle sedan kunna användas för att beskriva barns och ungdomars önske- mål och krav på sina när- och stadsmiljöer. Exemplen ovan visar att handläggare och tjänstemän på olika nivåer i samhället måste hitta nya arbetssätt för att nå barn och unga. Som vi tidigare nämnt har aktörer som arbetar med fysisk planering ofta framfört att det finns praktiska svårigheter med att få kontakt med barn och ungdomar liksom osäkerhet i att kommunicera med barn i Metoder för ökad säkerhet och utveckling De minsta barnen kan behöva hjälp att förmedla sina erfarenheter och synpunkter. Då blir förskolepersonal och skol- personal viktiga förmedlare. I bjöds barnen in till möte utanför skoltid I bjöd trafikplaneraren in barnen till möte via klass- listor från förskoleklass till årskurs 6. Trafikplaneraren framhöll att detta är ett arbetssätt som man inte är van vid och att tjänstemän som arbetar med vägar och gator måste våga lite annorlunda . Som vi tidigare visat är samarbete med skolan ett vanligt sätt att komma i kontakt med de barn som bor i ett område, men man kan också välja andra vägar. I valde man att inte göra samrådsmötet till en skolfråga. Där skickades en inbjudan hem till alla barn i området. Träffen hölls på kvällstid och föräldrar fick inte följa med in på mötet. Barnen markerade på stora kartor var de bodde, var kamraterna bodde och vilka platser som man upplevde som farliga. Som hjälp hade trafikplaneraren fotograferat korsningarna i området (Barnsäkerhetsdelegationen & 2003). 15.2.4På ungdomarnas eget initiativ Det finns flera exempel där ungdomar både är initiativtagare och ansvariga för verksamheten. Det kan handla om ungdomsråd, ungdomskaféer, , konserter och liknande. Flera gymnasieskolor har även brukarstyrelser med elevmajoritet. Ofta krävs att vuxenvärlden accepterar och också bidrar med finansiering och praktisk hjälp för att få kontinuitet i dessa verksamheter. I flera fall har ungdomarna eget budgetansvar och de erfarenheter vi tagit del av visar att detta fungerar väldigt bra och att det ger ungdomarna ett reellt inflytande och ansvar för verksamheten. Vi har tidigare framhållit att skolan bör fungera som en arena där beslutsfattare och tjänstemän kan möta och diskutera med barnen. Eftersom de äldre ungdomarna är spridda på olika gymnasieskolor kan man behöva hitta andra kanaler för att nå denna åldersgrupp. kommun arbetar med Barns och ungas framtidsfrågor (Buff). Genom att skapa en struktur för ungas inflytande finns en kanal för ungdomarna att föra fram de frågor som är angelägna för Metoder för ökad säkerhet och utveckling Men också en kanal för handläggare som behöver få kontakt med ungdomarna i en viss fråga. Barns och ungas framtidsfrågor - BUFF kommun har fyra BUFF-samordnare som var och en är kontaktperson på en förvaltning. Samordnarna har olika ansvars- områden och arbetar med barn och ungdomar som grupp i kommunen. På skolorna finns kontaktlärare som en länk mellan samordnaren och barnen. BUFF-mötena är öppna för alla. I början träffades man på ett cafe eller liknande för att markera att BUFF inte var en del av skolan, men av praktiska skäl (skolskjuts, träningar osv.) ligger nu mötena under skoltid. I BUFF diskuteras övergripande samhällsfrågor. På mötena kan det komma allt från 2 till 40 elever och man representerar bara sig själv. Den fråga som utkristalliseras som viktigast går samordnaren vidare med och bjuder in ansvarig person till nästa möte. I anslut- ning till BUFF-mötena har olika referensgrupper bildats, bland annat kring en planerad lekpark och ett nytt kulturhus. Referens- grupperna består av utsedda representanter för varje klass. I finns även ett ungdomsråd som startades på ung- domarnas eget initiativ. består av ungdomar från senare- och gymnasieskolorna i kommunen. Varje skola utser en representant per påbörjat hundratal. Fritidsgårdarna representeras av en person från varje fritidsgård. Möten hålls en gång . har bland annat hjälpt till att utveckla parametrar för barns inflytande i barnbokslutet. För att ge ungdomar i gymnasieskolan bättre möjligheter att delta i ungdomsrådet har man infört en lokal kurs i demokrati på 150 poäng. Det innebär att eleverna kan arbeta i ungdomsrådet inom skolan och de missar därigenom inte annat skolarbete. Två kongresser genomförs , den ena och den andra under en halvdag. Kongresserna drivs av ungdomsrådet och samlar ca 100 deltagare. Under heldagen tas frågor upp som politiker ska arbeta vidare med och under halv- dagen får politikerna berätta vad de genomfört. försöker man dela upp åtgärder i delmål med tidsplan, som ger mer realistiska tidsramar för åtgärderna. Kongresserna har bland annat utmynnat i tio kriterier som ska leva upp till för att vara Metoder för ökad säkerhet och utveckling en ungdomsvänlig kommun (Barnsäkerhetsdelegationen & 2003). 15.2.5Elevers inflytande över miljön i förskola och skola En av de frågor som vår ungdomsreferensgrupp fann mest ange- lägen var att öka elevers inflytande i skolan. Därför har vi bland annat föreslagit att elevskyddsombudens ställning ska stärkas. Helhetssyn på barns lärande och miljö på Källbygård i kommun Källbygård är ett exempel där man genom aktiv elevmedverkan i arbetsmiljöarbetet, lyckats skapa en stimulerande läromiljö, med en skolgård som erbjuder utmaningar utöver det vanliga – utan att antal skador ökat. Källbygård är därför ett intressant exempel på hur säkerhet och utveckling kan gå hand i hand. Den tråkiga asfaltplanen runt skolan har byggts om till en äventyrsplats med slänggungor, klätterplank, lusthus, lin- banor och mycket mer. En spännande och lustfylld miljö, men också ökade skaderisker, trodde många. Även skolsköterskan var tveksam till en början, men det systematiska arbetsmiljöarbetet med skaderegistrering och skyddsronder har lett till att skolan inte har fler elevskador än före förändringen. Skolsköterskan konstaterar att det tvärtom är färre skador på än på andra skolor. En annan viktig erfarenhet är att de ensamma barnen inte alls är lika utsatta på rasterna när det alltid finns något att ta sig för. är en skola med barn från sex till . Personal och barn arbetar tillsammans för att skapa en bra läromiljö där en helhetssyn kring barns lärande och miljö sätts i fokus. En del i det pedagogiska arbetet är att utveckla lekens betydelse för inlärning. Arbetet blir aldrig klart, utan pågår nya projekt så att alla barn får vara med att påverka sin skolgård. Målet är en skadefri skola. Varje tillbud och skada som inträffar på skolan eller på väg till och från skolan rapporteras till skolsköterskan. Rapporteringen görs i första hand av barnen själva på en särskild blankett. Skol- sköterskan samtalar med barnet eller barnen och tillsammans Metoder för ökad säkerhet och utveckling markerar de platsen för skadan med hjälp av nålar på en karta över skolområdet. Röda för flickor och blå för pojkar. Markeringarna är en bra vägledning för åtgärder. Sammanställning av registreringen görs halvårsvis. En särskild arbetsmiljögrupp bestående av två elevskyddsombud valda av elevrådet, skolsköterska, rektor, skydds- ombud, tillika slöjdlärare och skolgårdsansvarig, ansvarar för att lämpliga åtgärder sätts in. Registreringen har medfört att tillbud och olycksfall minskat kraftigt genom att brister snabbt kunnat åtgärdas. Varje skolklass eller grupp inventerar brister i sin arbetsmiljö genom skriva ner dem på en förtryckt checklista.