sou · GRB349d1 · 2004-01-01 00:00:00 — AC har auktorisation för och samarbetar med DSDW:s barnhem. FFIA har samarbete med Thai Red Cross. inledde FFIA även ett adoptions- samarbete med DSDW. Även BFA–A har auktorisation för . Barn som saknar föräldrar eller legal förmyndare eller barn som har övergetts och som är i DSDW:s vård kan adopteras. försöker så långt det är möjligt att stödja modern att ta hand om sitt barn. Om barnet är övergivet görs stora ansträngningar för att finna modern och motivera henne att ta hand om barnet. Om modern återfinns, men inte vill eller kan ta hand om sitt barn, får hon skriva på en handling där hon frånsäger sig barnet. Adoptionsansökningar bedöms av som också sköter matchningen. Vid ansökan hos en licensierad organisation ombesörjs detta av organisationen. Barnförslag lämnas och de blivande föräldrarna får resa till för intervju hos . Föräldrarna förordnas som förmyndare och får resa hem med barnet. Flera uppföljningsrapporter skrivs . att adoptionen skall genomföras. Adoptionen fullföljs i svensk tingsrätt. Makar, som inte får vara för barn och högst för barn , får adoptera barn från . Intyg om svårigheter att få biologiska barn måste lämnas. Äldre makar och ensamstående får ansöka om äldre barn. Generösare regler finns vid ansökan om syskon. var familjens totala genomsnittskostnad för en adoption från genom AC och genom FFIA. BFA–A har börjat förmedla barn från landet. DSDW har inte rätt att ta ut avgifter för barnets vård och såväl DSDW som barnhemmen är underbemannade. I AC:s adoptions- avgift utgör kostnad för barnets vård och uppehälle. I beloppet ingår ett belopp som används till lön för en socialarbetare på DSDW och till övertidsersättning för ett skrivbiträde på DSDW. Vidare ingår lön till sköterskor på barnhemmen. Syftet med donationen är att barnen skall få en bättre vård och att handläggningen av adoptioner skall gå snabbare. I FFIA:s adoptionsavgift utgör vård och uppehälle. Beloppet avser en donation. Såväl Röda Korset som DSDW får en donation. FFIA har bl.a. inhandlat en dator till myndigheten. förmedlades 80 (75, 127) barn från landet. –2002 anlände 1 464 barn från till . En ny vietnamesisk förordning trädde ikraft . Förordningen innebär bl.a. att kräver att de länder som vill ha adoptionssamarbete med , tecknar bilaterala adoptionsavtal med . har ännu inte tecknat ett sådant avtal, men förhandlingar pågår (). har inte tillträtt . AC har auktorisation för och BFA–A . Även FFIA har auktorisation för , men har ännu inte förmedlat något barn från landet. Det är oklart hur förfarandet kommer att se ut. Det är oklart vilka krav som kommer att ställas på adoptanterna. var familjens totala genomsnittskostnad för en adoption från genom AC och genom BFA–A. I AC:s adoptionsavgift ingår för vård och uppehälle och i BFA–A:s avgift . Vid adoption från ett barnhem betalas en avgift som avser barnets del av den totala driften. Därutöver förekommer donationer. Såväl AC, BFA–A som FFIA har biståndsprojekt i . förmedlades 49 (52, 23) barn från landet. –2002 anlände 160 barn från till . I finns ett statligt adoptionscenter som övervakar barnets juridiska status och att allt gått rätt till. Centret granskar också sökandens ansökan och handlingar om barnet som sökanden blivit tillfrågad om. gör en sista kontroll innan dokumenten vidarebefordras till domstol. AC har auktorisation för Om barnet har okända föräldrar inleds en övergivandeprocess. Barnets föräldrar försöker man spåra genom myndigheter, folkbokförings- och polisregister. Om ingen ansvarig person hörs av inom blir barnet förklarat övergivet och beslut tas om att barnet skall lämnas för adoption. Om barnet har kända föräldrar skriver föräldrarna under en övergivandeförklaring och ett samtycke till adoption. Om barnet har varit utsatt för uppenbar vanvård kan beslut fattas om att ta ifrån föräldrarna föräldrarätten. Barnet kan därefter bli tillgängligt för adoption. Barnet registreras därefter i en databank. Databanken är ett register där alla barn som är juridiskt fria är registrerade. Banken är till för att ge möjlighet för att i första hand släktingar och i andra hand vitryska familjer skall kunna adoptera. Barnet skall finnas i registret och minst tre familjer skall tacka nej till barnet för att det skall kunna adopteras i utlandet Det finns inspektörer som är knutna till varje barnhem. Inspektörerna bevakar databankstiderna och vet vilka barn som kan adopteras internationellt. När den utländska sammanslutningens utlandssekreterare är i landet får hon besked om vilka barn hon får fotografera och leta familj till. tillfrågar en familj och föreslår denna för adoptionscentret. Det statliga adoptionscentret övervakar barnens juridiska status och att allt går rätt till. Centret granskar ansökningar och handlingar om barnet. När allting stämmer ges ett godkännande och handlingarna överlämnas till för en sista kontroll innan handlingarna överlämnas till domstol. Familjen kan därefter åka till landet för att genomföra adoptionen. Adoptionen fullföljs därefter i svensk tingsrätt. Makar, som inte bör vara mer än äldre än barnet, får adoptera barn från . Ensamstående får ansöka om barn, det lägsta medgivandet bör dock vara att barnet inte fyllt . var familjens totala genomsnittskostnad för en adoption från . I adoptionsavgiften ingår för barnets vård och uppehälle, vilket avser ett bidrag till barnhemmet. Det finns inga officiellt uttalade krav på donationer. Alla länder som adopterar från landet ger emellertid ett bidrag på 1 000–3 per adoption. AC ger bidrag om 1 per adoption. Pengarna används till inköp av mat, kläder, utrustning, hygienartiklar samt reparationer av barnhem. Vi har frågat och de auktoriserade sammanslutningarna hur uppfattas som mottagarland. Enligt har ett gott anseende i ursprungsländerna. Sammanslutningarna uppger att i grunden uppfattas som ett bra mottagarland. Nedan framgår några synpunkter som har lämnats till sammanslutningarna om . Det som uppfattas som positivt med är t.ex. att familjerna är väl förberedda, ansökningshandlingarna är korrekta, det inte förekommer mutor, adoptivbarnen har ett bra rättsskydd, immigrationsreglerna är bra, sjukvården är fri och av god kvalitet, utbildningssystemet är bra, rasism inte är särskilt utbrett. Exempel på vad som uppfattas som negativt med är att det förekommer samboförhållanden, föräldrarna är spädbarnsfixerade, familjerna har sämre ekonomi än familjer från t.ex. , skilsmässor är vanligt förekommande självmordsstatistiken är hög, åldringsvården inte är bra. Enligt sammanslutningarna efterfrågar många av ursprungs- länderna forskningsresultat om adoption på andra språk. Även lagstiftningen bör finnas översatt till många språk. Samman- slutningarna anser att det är viktigt att tar emot besök från ursprungsländerna för att på så sätt informera om landet. En mer lättsmält information om barns rätt i , familjepolitik, föräldrapenning, barnomsorg, skola, sjukvård borde utarbetas. Synen på är inte längre onyanserat positiv. har tagit över rollen som ideal, i synnerhet ekonomiskt. Det är dock inte ett problem att presentera familjer med arbetaryrken. Det är också ovanligt med rädsla för att barnen skall missbrukas som arbetskraft eller få det dåligt på andra sätt. En sammanslutning påtalar den oro som finns för ursprungsländernas reaktion på möjligheten för registrerade partner att få adoptera barn från utlandet. En annan sammanslutning uppger att nämnda lagstiftning förvånar och förskräcker i ursprungsländerna, men att det främst är de mest insatta som känner till den. I samband med vår resa till och uppgav kinesiska och thailändska myndigheter att de ser positivt på som mottagarland. Representanter för den thailändska adoptions- myndigheten uppgav dock att det vore önskvärt om de tre svenska sammanslutningarna, som har auktorisation för , kunde samarbeta mer med varandra. 4Internationella konventioner och barnets bästa Utredningens bedömning: Vi anser att det är viktigt att fortsätter att aktivt arbeta med såväl som . 4.1Förenta Nationernas konvention om barnets rättigheter antogs konvention om barnets rättigheter () av FN:s general- församling. hade i princip samtliga världens regeringar ratificerat konventionen. Det är endast , utan fungerande regering, och som alltjämt står utanför konventionen. inledning (preamble) speglar de principer om mänskliga rättigheter som har formulerats i FN:s konventioner och deklarationer om mänskliga rättigheter. I inledningen erinras om att barn har rätt till särskild omvårdnad och hjälp. Det betonas också att familjen, såsom den grundläggande enheten i samhället och den naturliga miljön för alla dess medlemmars och särskilt för barnens utveckling och välfärd, bör ges nödvändigt skydd och bistånd så att den till fullo kan ta på sig sitt ansvar i samhället. Vidare betonas vikten av respekt för de kulturella värden som finns i barnets miljö och vikten av internationellt samarbete för att säkra barnets rättigheter. Barnets behov av och rätt till båda sina föräldrar och föräldrarnas ansvar för barnet är också en röd tråd i . Konventionen sätter barnets behov i centrum. Staterna skall säkerställa att ett barn inte, mot dess vilja, skiljs från sina föräldrar, Internationella konventioner och barnets bästa om ett åtskiljande inte är nödvändigt för barnets bästa. Ett beslut om att skilja ett barn och dess föräldrar kan emellertid vara nödvändigt t.ex. vid övergrepp mot eller vanvård av barnet från föräldrarnas sida eller då föräldrarna lever åtskilda och ett beslut måste fattas angående barnets vistelseort. innehåller olika slag av rättigheter; dels de rättigheter som traditionellt kan hänföras till kategorin medborgerliga och politiska rättigheter, dels ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. Dessa rättigheter är desamma som kommer till uttryck inom andra konventioner inom området för mänskliga rättigheter, men med ett särskilt barnperspektiv. Därutöver tar konventionen särskild hänsyn till barnets utsatthet och sårbarhet, vilket kommer till uttryck i de rättigheter som syftar till att ge barnet ett skydd mot övergrepp och utnyttjande. är inriktad på individen, det enskilda barnet, och de materiella artiklarna handlar om barnets rätt att få sina grundläggande rättigheter och behov tillgodosedda. slår i artikel 1 fast att med barn avses varje människa under om inte barnet blir myndigt tidigare enligt den lag som gäller för barnet. innehåller fyra grundläggande principer som skall vara styrande för tolkningen av övriga artiklar, men som också har en egen självständig betydelse. Dessa principer är: förbud mot diskriminering (artikel 2) barnets bästa (artikel 3) rätten till liv och utveckling (artikel 6) rätten att uttrycka sina åsikter (artikel 12) I artikel 21, som reglerar adoption, anges att konventionsstater som erkänner och/eller tillåter adoption skall säkerställa att barnets bästa främst beaktas och skall, a) säkerställa att adoption av ett barn godkänns endast av behöriga myndigheter, som i enlighet med tillämplig lag och tillämpliga förfaranden och på grundval av all relevant och tillförlitlig information beslutar att adoptionen kan tillåtas med hänsyn till barnets ställning i förhållande till föräldrar, släktingar Internationella konventioner och barnets bästa och vårdnadshavare och att, om så krävs, de personer som berörs har givit sitt fulla samtycke till adoptionen på grund av sådan rådgivning som kan behövas; b)erkänna att internationell adoption kan övervägas som en alternativ form av omvårdnad om barnet, om barnet inte kan placeras i en fosterfamilj eller adoptivfamilj eller inte kan tas om hand på lämpligt sätt i sitt hemland; c)säkerställa att det barn som berörs av internationell adoption åtnjuter garantier och normer som motsvarar dem som gäller vid nationell adoption; d)vidta alla lämpliga åtgärder för att vid internationell adoption säkerställa att placeringen inte leder till otillbörlig ekonomisk vinst för de personer som medverkar i denna; e)främja, där så är lämpligt, målen i denna artikel genom att ingå bilaterala eller multilaterala arrangemang eller överenskommelser och inom denna ram sträva efter att säkerställa att placeringen av barnet i ett annat land sker genom behöriga myndigheter eller organ. När det gäller adoption får således inga andra intressen sättas före eller anses lika viktiga som hänsynen till barnets bästa. Barnets bästa har absolut prioritet. , som tillsattes av regeringen , hade till uppgift att klarlägga hur anda och innebörd kommer till uttryck i svensk lagstiftning och praxis. I betänkandet Barnets bästa i främsta rummet (SOU 1997:116) konstaterade kommittén att svensk lagstiftning i huvudsak överensstämmer med åtagandena i . Vad som är angeläget är att bestämmelserna verkligen tillämpas och att konventionen verkligen genomförs på alla nivåer i samhället. Regeringen presenterade i prop. 1997/98:182 en strategi för det fortsatta arbetet med att förverkliga och genomföra barnkonven- tionen i . I propositionen (s. 1 f.) beskrivs denna strategi. I denna strategi ingår bl.a. att skall vara ett aktivt instrument och genomsyra allt statligt beslutsfattande som berör barn. Barnkonsekvensanalyser skall göras vid statliga beslut som berör barn. Internationella konventioner och barnets bästa Barnperspektivet skall i lämplig omfattning finnas med i utredningsdirektiv. Statligt anställda vars arbete har konsekvenser för barn skall för att kunna stärka sin barnkompetens och sina kunskaper om erbjudas utbildning och fortbildning. verksamhet och organisation skall ses över i syfte att stärka dess roll i genomförandet av . Barnstatistiken skall utvecklas. I samhälls- och trafikplaneringen skall barns och ungdomars inflytande och delaktighet utvecklas. Mål- sättningen är att konventionen och dess intentioner skall finnas med i allt beslutsfattande som rör barn. Kommuner och landsting bör därför erbjuda sin personal fortbildning om och även inrätta system för att kunna följa hur barnens bästa förverkligas i det kommunala arbetet. En enhällig riksdag godkände den av regeringen föreslagna strategin (bet. 1998/99:SoU6, rskr. 1998/99:171). Området barnpolitik har tillkommit och utvecklats som en följd av strategin, som regeringen alltsedan den framlades för 1998 arbetar efter. Internationella adoptionsfrågor ingår i barnpolitiken. Som ett led i genomförandet av strategin finns nu också i en samordningsfunktion med egen huvudman för frågor som rör barnets rättigheter med utgångspunkt i . Samordningsfunktionen är placerad i Social- departementet. Samordningsfunktionens närmare uppgifter beskrivs i bl.a. Skr. 2001/02:166 s. 8. Samordningsfunktionens uppgift är att utveckla arbetet med genom att vara såväl pådrivande som stödjande. En viktig uppgift för samordningsfunktion är att delta i den gemensamma beredningen och att granska regeringens beslut ur ett barn- konventionsperspektiv. Det gäller propositioner, direktiv, uppdrag och andra dokument som lämnar . En annan viktig uppgift är att uppmärksamma, samordna och ta initiativ i frågor som rör barn och unga och som rör fler departement eller där inte något departement har ett tydligt ansvar. I uppgiften ingår också att på den internationella arenan representera i de övergripande frågor som rör barn. Samordningen ansvarar bl.a. för den periodiska rapporteringen till och för att med jämna mellanrum till redogöra för den samlade barnpolitiken. hör till samordningsfunktionens ansvarsområde. Internationella konventioner och barnets bästa skriver i Barnets bästa – från vision till verklighet s. 64 ff. bl.a. följande om barns behov och barnets bästa. Barns behov är kopplat till synen på barn, familj, samhälle, till värderingar, ställningstaganden och välfärdsambitioner, vilket innebär att det finns olika uppfattningar om hur barns behov bäst ska tillgodoses. Det betyder olika saker för olika människor, beroende på hur man uppfattar barns behov. Precis som när det gäller innebörden i uttrycket barnperspektiv och barnets behov är innebörden i begreppet barnets bästa mångtydigt. Synsätt varierar från ett samhälle till ett annat beroende på kulturmönster, politik, värderingar, sociala och ekonomiska strukturer. ger inte några direkta definitioner av barnets bästa men den ger en generell vägledning om vad som är barns behov och intressen genom preamblen, de grundläggande principerna om rätten att inte diskrimineras, rätten till liv och utveckling samt respekten för barnets egna åsikter (artiklarna 2, 6 och 12) och genom de olika sakartiklarna. Ytterligare vägledning om hur begreppet barnets bästa skall tolkas kan hämtas i lagstiftning, forskning, kartläggningar och studier kring barns behov och intressen i olika frågor eller samhällsområden, barnets eget nätverk samt inte minst barnets egna frågor. Sammanfattningsvis ges vägledning kring hur begreppet barnets bästa kan tolkas genom: definition genom bl.a. preamblen, grundprin- ciperna och sakartiklarna. Samhällets definition genom lagar, mål, policydokument och riktlinjer. Forskningens definition genom experter, studier och kartläggningar. Barnets egen definition genom barnets åsikter och synpunkter. Nätverkets definition genom t.ex. familj, pedagoger och vänner. Beslutsfattarens definition genom egna kunskaper och erfarenheter. Vid konferensen för internationell privaträtt i antogs konventionen om skydd av barn och samarbete vid internationella adoptioner (). Konventionen utgår ifrån och principen om barnets bästa. General- sekreteraren för för internationell privaträtt skall Internationella konventioner och barnets bästa med jämna mellanrum sammankalla en specialkommission för att granska den praktiska tillämpningen av . Ett sådant möte med har hållits en gång, . Vid mötet diskuterades olika frågor i anslutning till konventionen och tillämpningen av konventionen. Från mötet finns en särskilt rapport/protokoll som upprättas av Permanenta byrån vid . Avsikten är att det skall hållas ett nytt möte . Permanenta byrån vid fungerar som sekretariat och kontrollerar hur konventionen fungerar i praktiken. Permanenta byrån samlar in information om adoption från myndigheter i olika länder och säkrar vidare att det är bra kommunikation mellan de olika centralmyndigheterna. Byrån har inga polisiära uppgifter utan arbetar med stöd, råd och uppmuntran. Byrån kan erbjuda råd i samband med implementering av konventionen och viss hjälp med lagstiftning. Av bilaga 2 framgår vilka länder som anslutit sig till konventionen. I betänkande Internationella adoptionsfrågor – m.m. (SOU 1994:137) beskrivs i sin helhet. Vi väljer att beskriva huvuddragen i konventionen nedan. De kapitel som berör enskilda artiklar i konventionen, beskriver artiklarna mer ingående. I inledningen (preamblen), som skall ligga till grund för tolkningen av konventionen, anges bl.a. följande. De stater som har undertecknat konventionen erkänner att barn för att kunna uppnå en fullständig och harmonisk utveckling av sin personlighet bör växa upp i en familjemiljö, i en omgivning av lycka, kärlek och förståelse, erinrar om att varje stat som ett prioriterat mål bör vidta lämpliga åtgärder för att göra det möjligt för barn att stanna kvar i sin ursprungsfamiljs vård, erkänner att ett barn som inte kan erhålla en lämplig familj i sin ursprungsstat, kan erbjudas fördelen av en varaktig familj genom internationell adoption, Internationella konventioner och barnets bästa är övertygade om nödvändigheten av att vidta åtgärder för att säkerställa att internationella adoptioner genomförs med beaktande av barnets bästa och med hänsyn till dess grundläggande rättigheter och för att förhindra bortförande av, försäljning av eller handel med barn, önskar utarbeta gemensamma bestämmelser i detta syfte, med beaktande av de principer som finns upptagna i internationella instrument, i synnerhet och FN:s förklaring om sociala och rättsliga principer rörande skydd av och omsorg om barn. Ansvaret för adoptioner mellan länder skall delas mellan ursprungs- och mottagarland. Ursprungslandet har skyldighet att försäkra sig om att förutsättningarna för adoption är uppfyllda när det gäller barnet. Ursprungslandet har vidare ansvaret för att erforderliga samtycken ges av berörda personer och myndigheter. Mottagarlandet ansvarar för att de presumtiva adoptivföräldrarna är lämpliga och att de fått rådgivning. Mottagarlandet svarar också för att barnet tillåts komma in i och stanna permanent i landet. Ansvaret för adoptioner skall i varje land ligga på en centralmyndighet. Vissa uppgifter, som enligt huvudregeln skall utföras av centralmyndigheten, får dock i stället delegeras bl.a. till andra myndigheter eller organisationer. Tanken är att ett system med samarbete kring internationella adoptioner skall införas mellan de stater som ansluter sig till konventionen. Detta skall förhindra handel med barn. Konventionen skall också garantera att de adoptioner som genomförs enligt konventionens bestämmelser också erkänns i alla konventionsländer. Konventionen är, som framgår av artikel 2, endast tillämplig när ett barn med hemvist i en fördragsslutande stat (ursprungsstaten) har överflyttats, överflyttas eller kommer att överflyttas till en annan fördragsslutande stat (den mottagande staten), antingen efter adoption i ursprungsstaten av makar eller av en person med hemvist i den mottagande staten, eller för en sådan adoption i den mottagande staten eller i ursprungsstaten. Internationella konventioner och barnets bästa vidare endast adoptioner som skapar ett varaktigt föräldra– barnförhållande. En medlemsstat är endast formellt skyldig att tillämpa konventionens bestämmelser gentemot andra medlemsstater. antog emellertid en rekommendation som innebär att medlemsstaterna så långt det är praktiskt möjligt skall tillämpa de normer och garantier som finns i konventionen i samband med adoption från stater som inte är medlemmar i konventionen. Möjligheterna att omhänderta barnet inom ursprungslandet skall enligt alltid prövas före alternativet internationell adoption. Att barnet får växa upp i sin biologiska familj är den lösning som skall väljas i första hand. Därefter följer alternativen växa upp hos anhöriga, växa upp i en familj i ursprungslandet (foster- eller adoptivfamilj) och slutligen att växa upp i en familj i annat land. Detta kallas i detta sammanhang för subsidiaritetsprincipen. När det gäller subsidiaritetsprincipen finns i också tas om hand på lämpligt sätt i sitt hemland som ett alternativ, som skall prövas före internationell adoption. Avsikten med skrivningen i är enligt Explanatory report of convention #33 s. 8 f. inte att förneka eller ignorera andra alternativ för barnets vård, utan att understryka vikten av permanent familjevård som alternativ till vård i den biologiska familjen. Tanken är att placeringen av ett barn i en familj, inklusive internationell adoption, är den bästa lösningen framför alla andra vårdformer och det är särskilt att föredra framför vård på institution. Skrivningen fastställer den fundamentala principen att barn inte är isolerade individer utan föds in i och tillhör en viss omgivning. Endast om denna omgivning av olika anledningar inte kan tillgodose ett minimum av omsorg och utbildning skall adoption övervägas. Möjligheten att få en materiellt bättre framtid är i sig inte tillräckligt för att tillgripa adoption. I artikel 4 b) läggs ansvaret för att barnets situation är utredd och att det är till barnets bästa att adopteras utomlands på Internationella konventioner och barnets bästa Orsaken till detta är att ursprungsstaten har bäst möjlighet att avgöra att det inte finns någon inhemsk möjlighet för barnet. Den mottagande staten har emellertid möjlighet att kontrollera detta, eftersom denna stat skall samtycka till att adoptionsförfarandet får fortskrida. I praktiken har dock den mottagande staten svårt att i ett enskilt fall kontrollera om tillräckliga ansträngningar har gjorts för att ge barnet en familj i ursprungslandet.