sou · GRB338d2 · 2004-01-01 00:00:00 — I sammanhanget bör även nämnas den möjlighet rådet har att med stöd av artikel 88.2 anse ett stöd förenligt med den gemen- samma marknaden. Förutsättningarna för detta utvecklas i avsnitt 12.6.5. 12.6.3Stöd som bedöms vara av mindre betydelse enligt bestämmelserna i förordning (EG) nr 69/200123 Denna förordning innebär att stödåtgärder som beviljas ett enskilt företag och som understiger inte anses uppfylla samtliga kriterier i artikel 87.1. Sådana stödåt- gärder utgör således inte statligt stöd och omfattas heller inte av anmälningsskyldigheten enligt artikel 88.3. Stödtaket gäller obero- ende av stödets form eller ändamål. Förordningen gäller statligt stöd till företag inom alla sektorer med undantag för jordbruks-, fiskeri- och vattenbruks- samt trans- portsektorerna. Förordningen gäller inte heller för exportstöd eller stöd som förutsätter att inhemska produkter används på bekostnad av importerade produkter. 12.6.4Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till skydd för miljön Som ytterst ansvarig för tillämpningen av statsstödsreglerna har kommissionen tämligen stor frihet att avgöra om ett statligt stöd kan anses vara förenligt med EG-rätten. Kommissionen har, såsom ovan berörts, utnyttjat sin institutionella rätt att komplettera stats- stödsreglerna med ett flertal rättsakter i form av bland annat rikt- linjer av tillämpningskaraktär. Inom ramen för kommitténs upp- drag, dvs. energiskatteområdet, kan det främst bli aktuellt att tillämpa gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till skydd för 23 Kommissionens förordning (EG) nr 69/2001 av om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på stöd av mindre betydelse (EGT L 10, , s. 30). EG-regler av betydelse för den svenska energibeskattningen I sitt senaste utförande (2001/C 37/03) antogs dessa av kommissionen och gäller från och med den 3 februari 2001.24 De tidigare gällande miljöriktlinjerna var med giltighetstid till den 31 december 1999.25 Genom separata beslut förlängdes giltighetstiden till och med den 31 december 2000.26 De nya riktlinjerna gäller stöd som syftar till att säkerställa miljöskydd inom alla sektorer som berörs av EG-fördraget, inbe- gripet sektorer som omfattas av specifika gemenskapsbestämmelser när det gäller statligt stöd (stålindustri, skeppsvarv, bilindustri, syntetfiber, transport och fiske), med undantag av det område som omfattas av gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till jordbruks- sektorn27. Bestämmelserna gäller fiskeri- och vattenbruks- sektorerna, utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i rådets förordning (EG) nr 2792/1999 av om föreskrifter och villkor för gemenskapens strukturstöd inom fiskerisektorn28 och i riktlinjerna för granskning av statligt stöd inom fiskeri- och vattenbrukssektorerna29. Kommissionen säger sig i de nya riktlinjerna ha inriktat sig på att avgöra i vilken utsträckning och på vilka villkor statligt stöd kan vara nödvändigt för att säkra miljöskyddet och en hållbar utveck- ling utan att konkurrensen och den ekonomiska tillväxten påverkas på ett oproportionerligt sätt. Riktlinjerna skall upphöra att tillämpas . I riktlinjerna anges allmänna villkor för beviljande av stöd till miljöskydd i tre former. Dessa är investeringsstöd, stöd till kon- sultverksamhet på miljöområdet som riktar sig till små och medel- stora företag samt driftsstöd. Villkoren för dessa stöd utvecklas närmare nedan. För investeringsstöd gäller likväl som för s.k. driftsstöd att det är fråga om avlyftning av kostnader som företaget normalt måste stå för som ett led i den dagliga driften av verksamheten. 24EGT C 37, 3. 2.2001, s. 3. 25EGT C 72, 10.3.1994, s. 3. 26EGT C 14, , s. 14 och EGT C 184, , s. 25. 27Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till jordbrukssektorn EGT C 28, , s. 2. 28EGT L 337, 30.12.1999, s. 10. 29EGT C 100, 23.7.1997, s. 12. EG-regler av betydelse för den svenska energibeskattningen godkänner kommissionen därför inte sådant stöd. Enligt riktlin- jerna kan investeringsstöd dock godtas under vissa förutsättningar. Generellt gäller att de stödberättigande kostnaderna är begrän- sade till merkostnaderna för att uppnå det miljömässiga målet. Storleken på stödintensiteten avgörs av vad medlemsstaten vill stödja. I det följande redovisas de former av investeringsstöd som kan godtas med stöd av miljöriktlinjerna. För att underlätta för små och medelstora företag att anpassa sig till nya obligatoriska gemenskapsnormer kan medlemsstaten, från och med det att de nya normerna antagits, lämna ett stöd som maximalt uppgår till av investeringskostnaderna. Detta gäller under förutsättning att ändamålet med stödet är att uppfylla de nya normerna. Är syftet att möjliggöra för ett företag att förbättra sin verksam- het i förhållande till tvingande gemenskapsnormer kan medlems- staten lämna ett stöd som högst uppgår till av investeringskostnaderna. Detta gäller även då företagen gör investeringar på områden där det inte finns några obligatoriska gemenskapsnormer samt då företagen måste göra investeringar för att anpassa sig till nationella normer som är strängare än gemenskapsnormerna. För små och medelstora företag kan stödet höjas med . För investeringar i energisparande, vilket likställs med miljö- skyddsinvesteringar, kan medlemsstaten lämna ett stöd som högst uppgår till av investeringskostnaderna. I likhet med föregående bestämmelse kan stödet höjas för små och medelstora företag. För kraftvärmeproduktion kan riktlinjerna vara tillämpliga om det kan påvisas att verkningsgraden är ovanligt hög, att energiåt- gången kan minska, eller att tillverkningsprocessen påverkar miljön mindre. Härvid beaktas framför allt vilken typ av primär- energi som används i produktionsprocessen. I bestämmelsen poängteras att en ökad användning av energi från kraftvärme- produktion utgör ett av gemenskapens prioriterade miljömål. Stöd som grundar sig på bestämmelsen lämnas av investeringskostnaderna. EG-regler av betydelse för den svenska energibeskattningen För investeringar i förnybara energikällor, vilka likställs med miljöinvesteringar inom områden som saknar tvingande gemen- skapsnormer, kan medlemsstaten lämna ett stöd som uppgår till högst av investeringskostnaderna. Även åtgärder till förmån för en ökad användning av förnybara energikällor utgör en av gemenskapens prioriteringar på miljöskyddsområdet. Installationer av förnybara energikällor som görs i syfte att på egen hand försörja hela områden kan få investeringsstöd . Om det kan visas att stödet är absolut nöd- vändigt kan medlemsstaten bevilja investeringsstöd för förnybar energi . Som förutsättning härför gäller att dessa anläggningar inte får ta emot något som helst annat stöd. Under vissa förutsättningar kan medlemsstaten även lämna investeringsstöd i form av förhöjt stöd till företag i stödområ- den. Som gemensamma bestämmelser gäller att stöd till investeringar i miljöskydd, som är mer långtgående än gemenskapsnormerna eller vid avsaknad av sådana normer, inte får lämnas om förbättringen endast innebär att företaget anpassar sig till normer som redan antagits, men ännu inte trätt i kraft. Ett företag kan inte få stöd för anpassning till nationella normer som är strängare än gemenskaps- normer, eller då sådana normer saknas, annat än om företaget anpassat sig till de aktuella normerna före det datum som föreskrivs i dessa. Investeringar som görs därefter kan inte åberopas. Stöd till konsultverksamhet på miljöområdet som riktar sig till små och medelstora företag Denna stödform anses av kommissionen mycket viktig för att de små och medelstora företagen30 skall kunna göra framsteg på miljö- skyddsområdet. Stödet som sådant beviljas i enlighet med bestäm- melserna i förordning (EG) nr 70/200131. Enligt förordningen kan stöd ges för tjänster som tillhandahålls av utomstående konsulter 30 För att företag i förordningens mening skall anses som små eller medelstora gäller bl.a. att de har färre än 250 anställda och antingen en årlig omsättning som inte överstiger , eller en årlig balansomslutning som inte överstiger . 31 Kommissionens förordning (EG) nr 70/2001 av om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på statligt stöd till små och medelstora företag (EGT L 10, , s. 33). EG-regler av betydelse för den svenska energibeskattningen under förutsättning att stödet inte överstiger av brutto- kostnaderna för dessa tjänster. Tjänsterna får varken vara av fort- löpande eller periodiskt slag eller röra företagets ordinarie drifts- utgifter. Med driftsstöd avses operativt stöd. När skatter som drabbar vissa verksamheter införs av miljöskäl kan medlemsstaterna anse det nödvändigt med tillfälliga undantag för en del företag, särskilt då en harmonisering saknas på europeisk nivå eller då vissa företag tillfäl- ligt riskerar att förlora sin internationella konkurrenskraft. Sådana undantag är generellt sett driftsstöd enligt artikel 87 i EG-fördra- get. Enligt punkt 51.1 i riktlinjerna kan dessa undantag under vissa villkor utgöra tillåtna former av driftsstöd. Om en medlemsstat inför nya miljöskatter32 på ett icke harmoniserat område eller över gemenskapsnivå anser kommissionen att tioåriga undantagsbeslut kan vara motiverade i följande två fall även om de inte är degressiva, dvs. Skattebefrielsen kan villkoras genom avtal mellan medlemsstaten och de stödmottagande företagen. Hel skattebefrielse är då möj- lig. Som förutsättning för skattebefrielsen gäller att företagen åtar sig att uppnå uppställda miljömål under den skattefria perio- den. Konstruktionen med avtal måste vidare vara kopplad till någon form av sanktion för det fall företaget inte uppfyller sina åtaganden. Förutsatt att samma effekt uppnås som vid avtals- bindning kan medlemsstaten i stället välja att under samma förutsättningar ensidigt villkora skattebefrielsen. Skattebefrielsen kan tillåtas även utan avtal eller villkor. Detta förutsätter, om nedsättningen avser en harmoniserad skatt, att det belopp som företagen faktiskt betalar är högre än gemenska- pens minimibelopp. Om nedsättningen avser en nationell skatt i avsaknad av en gemenskapsskatt skall de företag som beviljas nedsättningen likväl betala en betydande del av den nationella skatten. Det är dock inte helt klart hur stor del av skatten som skall betalas för att den skall anses betydande. 32 I miljöriktlinjernas svenska lydelse används genomgående uttrycket avgift. Korrekt uttryck borde dock vara skatt. Exempelvis betecknas uttrycken i riktlinjernas engelska och franska lydelsetax respektive taxe. EG-regler av betydelse för den svenska energibeskattningen Dessa bestämmelser kan enligt punkten 51.2 även tillämpas på befintliga skatter om dessutom följande båda villkor är uppfyllda: Den aktuella skatten skall ha en betydande positiv effekt när det gäller miljöskydd. Undantagen skall ha beslutats i samband med att skatten inför- des, eller bli nödvändiga på grund av en betydande förändring av de ekonomiska förutsättningarna, som försätter företagen i en särskilt svår konkurrenssituation. Nedsättningen får i det sist nämnda fallet inte överstiga kostnadsökningen och skall upphöra om kostnadsökningen upphör. Bestämmelserna i punkt 51.1 om nya miljöskatter skall enligt punkt 52 tillämpas analogt för det fall en befintlig skatt höjs väsentligt och medlemsstaten anser att undantagen är nödvändiga för vissa företag. Om nedsättningarna avser en skatt som harmoniserats på EG- nivå, och om dessa nationella skatter understiger eller är lika med gemenskapnivån, anser kommissionen enligt punkt 53 att långva- riga skattebefrielser inte kan motiveras. Driftsstödet får i sådana fall beviljas i högst antingen i form av degressivt stöd, linjärt avtagande från av merkostnaderna till vid utgången av det femte året, eller i form av icke degressivt stöd då begränsat till av merkostnaderna. Utöver dessa nu angivna former av driftsstöd finns även före- skrifter om driftsstöd till förnybar energi33 samt till kraftvärmepro- duktion. Driftsstöd till kraftvärmeproduktion kan medges under samma förutsättningar som gäller för investeringsstöd (se ovan under investeringsstöd). kan i sådant fall vara företag som säkerställer samhällsomfattande distribution av kraftvärme, trots att produktionskostnaderna överstiger marknads- priset. Under liknande omständigheter kan driftsstöd även beviljas för kraftvärmeproduktion enligt villkoren för driftsstöd till förny- bar energi. Motsvarande gäller för industriell kraftvärmeproduktion om det kan visas att produktionskostnaden för energi producerad på detta sätt överstiger marknadspriset för konventionell energi. 33 En sammanfattning av de fyra alternativ som anges i riktlinjerna finns i slutbetänkande (SOU 2001:77, s. 95 f.). EG-regler av betydelse för den svenska energibeskattningen 12.6.5Den praktiska tillämpningen av statsstödsreglerna Av artikel 88 framgår det att det ytterst är kommissionen som ansvarar för tillämpningen av statsstödsreglerna. Med stöd av arti- kel 88.2 kan kommissionen, om kommissionen finner att stöd som lämnas av en stat eller med statliga medel inte är förenligt med den gemensamma marknaden enligt artikel 87, eller att sådant stöd missbrukas, besluta om att staten i fråga skall upphäva eller ändra dessa stödåtgärder inom den tidsfrist som kommissionen faststäl- ler. En förutsättning för detta är dock att berörda parter getts till- fälle att yttra sig. Berörda parter i det här sammanhanget torde vara övriga medlemsstater och berörda sektorer.34 Om staten ifråga inte inom föreskriven tid rättar sig efter kommissionens beslut får kommissionen, eller andra berörda stater, hänskjuta ärendet direkt till . En medlemsstat kan över- klaga ett kommissionsbeslut om statsstöd hos (arti- kel 230 i EG-fördraget). Även andra berörda parter har möjlighet att föra talan i statsstödsärenden. Artikel 88.2 öppnar vidare en möjlighet för rådet att på begäran från en medlemsstat besluta att ett stöd som denna stat lämnar, eller avser att lämna, är förenligt med den gemensamma markna- den. För att fatta ett sådant beslut, och alltså förbigå kommissio- nen, krävs dels enhällighet i rådet, dels att beslutet är motiverat på grund av exceptionella omständigheter. Om kommissionen i ett sådant fall redan inlett en statsstödsgranskning skall förfarandet skjutas upp till dess rådet har tagit ställning till statens begäran. Enligt 88.3 framgår att varje medlemsstat är skyldig att anmäla (notifiera) alla nya åtgärder som den anser uppfylla kriterierna i artikel 87.1 samt alla ändringar av befintliga stödåtgärder. Om en anmälan kommer in , t.ex. efter det att ett godkän- nande löpt ut, räknas stödåtgärden som icke anmäld. Det är endast kommissionen som har kompetens att avgöra om åtgärden påver- kar handeln mellan medlemsstater. Enligt samma stycke måste kommissionen godkänna åtgärden innan medlemsstaten kan verk- ställa den. Om en medlemsstat inte anmäler en åtgärd eller anmäler åtgärden men låter bli att avvakta kommissionens beslut eller agerar i strid mot kommissionens beslut betraktas åtgärden som olagligt stöd varpå medlemsstaten kan tvingas återkräva redan utgivet stöd från stödmottagarna. Kommissionen har även möjlighet att med 34 Mål 290/83 Kommissionen mot , 1985, s. 439, svensk specialutgåva, volym 2, s. 39. EG-regler av betydelse för den svenska energibeskattningen åberopande av artikel 88.3 fatta interimistiska beslut om att stoppa ett statsstöd. För att kommissionen skall kunna godkänna ett stöd som anmälts måste det finnas en formell grund, dvs. det måste finnas stöd i någon av kommissionens riktlinjer. 12.6.6EG-domstolens dom i mål nr C-143/9935 – ett belysande mål avkunnade en dom i ett mål av stort intresse för tillämpningen av statsstödsreglerna, särskilt med avseende på möjligheten att ha differentierade energiskatter utifrån företagens sektortillhörighet. Domen var föranledd av en begäran om förhandsavgörande från en nationell österrikisk domstol, Verfassungsgerichtshof, rörande tillämpningen av den österrikiska lagen om återbetalning av skatter på energiförbrukning och dess förenlighet med EG-fördragets statsstödsregler. Enligt det ifrågasatta regelverket tas energiskatt ut på naturgas och el. På begäran återbetalas skatterna när de överstiger (totalt) av förädlingsvärdet av energikonsumentens produk- tion. Emellertid har endast företag vars huvudsakliga verksamhet bevisats bestå i tillverkning av materiella varor rätt till återbetalning av energiskatter. Regleringen har inneburit att ansökningar om återbetalning från andra kategorier företag, däribland , avslagits. har en verksamhet som bland annat består i byggande och drift av transportledningar för olja. I den nationella tvisten väckte talan vid den nationella domstolen angående vägran om återbetalning. Den österrikiska domstolen ställde två frågor rörande de aktuella åter- betalningsreglernas förenlighet med statsstödsreglerna. Den första frågan var om bestämmelserna utgör statligt stöd om endast före- tag, vars huvudsakliga verksamhet bevisats bestå i tillverkning av materiella varor, har rätt till återbetalning. Den andra frågan var, om den första frågan besvarades jakande, om bestämmelserna utgör statligt stöd om de tillämpas på alla företag utan hänsyn till om deras huvudsakliga verksamhet bevisats bestå i tillverkning av materiella varor. 35 Mål C-143/99 , mot Finanzlandesdirektion für Kärnten, 2001 s. . EG-regler av betydelse för den svenska energibeskattningen Domstolen ansåg att återbetalningsreglerna såsom de kommit till uttryck i den österrikiska lagstiftningen utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 87 i fördraget. Däremot ansåg dom- stolen att sådana återbetalningsregler inte utgör statligt stöd om de är tillämpliga på alla företag som är etablerade i landet, oavsett före- tagens verksamhetsinriktning. Domstolen anförde bland annat att det särskiljande kriteriet, trots att det är ett objektivt kriterium, varken kunde rättfärdigas av karaktären på eller den allmänna systematiken i lagstiftningen och därför inte kunde medföra att den tvistiga åtgärden förlorade sin karaktär av statligt stöd. Domstolen påpekade att även tjänsteföre- tag, på samma sätt som företag som producerar materiella varor, kan vara stora energikonsumenter samt därtill att båda sektorernas energiförbrukning är lika skadlig för miljön. Avslutningsvis anförde domstolen att det dessutom framgick av motiven till den österrikiska lagstiftningen, att avsikten med att ge sektorn för före- tag som tillverkar materiella varor fördelaktiga villkor, var att bevara dennas konkurrensförmåga, i synnerhet inom gemenskapen. 12.6.7Svenska statsstödsärenden på energiskatteområdet Genom beslut (kommissionens ärende nr N 255/96)36 godkände kommissionen anmälan dels om införande av den s.k. 0,8-procentsregeln dels om en förlängning av den s.k. 1,2-procentsregeln (se mer om dessa regler i avsnitt 13.4.2). Reglerna skulle tidsbegränsas att gälla endast . Kommissionen konstaterade att reglerna utgjorde driftsstöd och därmed statsstöd. Kommissionen ansåg emellertid att stödet kunde godkännas med stöd av punkt 3.4 i de gamla miljöriktlinjerna (se 12.6.4 ovan) då det rörde sig om ett tillfälligt stöd. Kravet på degressivitet ansågs vara av mindre betydelse då reglerna var tids- begränsade till endast . Beslutet gällde inte de företag som föll in under det tidigare gällande EKSG-fördraget. För dessa företag fattades ett separat beslut med i huvudsak mot- svarande innehåll (kommissionens ärende nr N 742/96). Beslutens giltighet begränsades till och med . 36 EGT C 71, , s. 10. EG-regler av betydelse för den svenska energibeskattningen Genom beslut (kommissionens ärende nr NN 72/A/2000)37 godkände kommissionen en ettårig förlängning av 0,8- och 1,2-procentsreglerna, dvs. till och med . För de företag som omfattades av EKSG-fördraget fattades motsvarande beslut (kommissionens ärende nr NN 71/A/2000). Kommissionens godkännande motive- rades i huvudsak med att de nya miljöriktlinjerna avsågs träda i kraft från (de trädde sedan i kraft ) och att de skulle komma att innehålla nya bestämmelser om nedsättning av miljöskatter för energiintensiva företag. De senaste statsstödsbesluten avseende den svenska energiskatte- ordningen – kommissionens ärenden nr NN 3/2001 och NN 4/2001 har anmält 0,8- och 1,2-procentsreglerna till kommissionen för godkännande för tid efter . Under skriftväx- lingen i ärendena har kommissionen även tagit upp den generella nedsättningen för tillverkningsindustrin, avdraget för förbrukning för annat ändamål än uppvärmning (inklusive huvudsaklighetsprin- cipen) och metallurgiavdraget. I anmälan begärs att 0,8-procents- regeln godkänns för en tioårsperiod från och med den dag då det godkännandet löpte ut. Godkännande för 1,2-procents- regeln begärdes till och med utgången av 2003. Anmälningarna inkom till kommissionen efter det att de godkännandena hade löpt ut och registrerades därför som icke anmälda stöd (se 12.6.5 ovan). fattade kommissionen ett delbeslut i ärendena. I beslutet konstaterades att den generella nedsättningen för tillverkningsindustrin, 0,8-procentsregeln och 1,2-procents- regeln, utgjorde statsstöd. Dessa undantag prövades därför mot miljöriktlinjerna. Kommissionen valde att dela upp den svenska energiskatteordningen i en energiskattedel och en koldioxidskatte- del. Beslutet omfattade endast koldi- oxidskatten. Den generella nedsättningen för tillverkningsindustrin godkändes för en tioårsperiod med början då de nuvarande miljöriktlinjerna trädde i kraft. 37 EGT C 117, 21.4.2001, s. 19. EG-regler av betydelse för den svenska energibeskattningen punkterna 51.1 och 52 i miljöriktlinjerna (se avsnitt 12.6.4). Därvid konstaterade kommissionen beträffande punkt 51.1 b första streck- satsen att de minimisatser som betalas av företag i tillverknings- sektorn alltid kommer att iakttas (harmoniserade bränslen, dvs. olja och gasol). Vad beträffar den andra strecksatsen konstaterade kommissionen att de stödmottagande företagen alltid betalat av den normala skattesatsen, vilket fick anses betydande i enlighet med bestämmelsen (icke harmoniserade bränslen, dvs. kol och naturgas). 0,8-procentsregeln godkändes till och med utgången av 2010 och 1,2-procentsregeln godkändes till och med utgången av . Vid sin bedömning beaktade kommissionen vad anfört om att den nationella miljöpolitiken genomförs med hjälp av både bin- dande lagstiftning och skatter samt att den kombinerade effekten av dessa två inslag måste beaktas. Detta innebar i korthet att före- tagen vid kommissionens bedömning av huruvida en betydande del av den nationella skatten betalas kunde tillgodoräkna sig sina kost- nader för miljöskydd. För några företag var detta helt nödvändigt för att uppnå en betydande del. För de företag som endast använ- der sig av harmoniserade bränslen var det tillräckligt att konstatera att minimiskattesatserna iakttas. Vad beträffar avdraget för förbrukning för annat ändamål än upp- värmning (inklusive huvudsaklighetsprincipen) ansågs detta avdrag inte utgöra statsstöd med motiveringen att det ligger inom miljö- skattesystemets logik och allmänna natur, åtminstone då en uppdelning inte är ett praktiskt genomförbart alternativ, att skatte- befria energiprodukter som enbart, eller huvudsakligen används för andra ändamål än uppvärmning.38 Slutligen, avseende metallurgiavdraget, anförde kommissionen att någon slutsats inte behövde dras om huruvida nämnda avdrag utgjorde statsstöd. Motiveringen härför var att ingen av de proces- ser som tagit upp i ärendena var befriade från skatt enbart pga. metallurgiavdraget. I stället är de skattebefriade antingen pga. att de används för annat ändamål än uppvärmning eller i enlighet med huvudsaklighetsprincipen. Kommissionens beslut omfattar inte tillämpningen av nedsätt- ningarna inom jordbruks-, skogsbruks- och vattenbrukssektorerna.