sou · GRB340d2 · 2004-01-01 00:00:00 — Att närmare precisera alla de olika slags uppgifter som skall lämnas ut är därför inte möjligt. Uppgiftsskyldigheten bör dock begränsas så till vida att det uppställs ett krav på att uppgifterna skall vara nödvändiga för den mottagande myndighetens verksamhet enligt respektive lag. Det är den utlämnande myndigheten som har att göra denna nödvändighetsprövning. Uppgiftsskyldighetens syfte är alltså att underlätta myndig- heternas samarbete och informationsutbyte i den aktuella verk- samheten genom att sekretessen inte skall hindra att myndigheterna får tillgång till uppgifter som är nödvändiga i verksamheten enligt utlänningslagen eller medborgarskapslagen. Uppgiftsskyldigheten gäller däremot inte om uppgifterna behövs för annan verksamhet som inte omfattas av nämnda lagar. I sådana fall bryts inte sekretessen enligt 7 kap. 14 § andra stycket sekretesslagen. När det gäller automatiserade ärendehanteringssystem som är gemensamt tillgängliga för myndigheterna får nödvändighets- prövningen ske i första hand när man bestämmer vilka slags uppgifter som skall tillföras systemet. Bedömningen kan då ske med hänsyn till bl.a. uppgifternas art. Bedömer den utlämnande myndigheten att uppgifter av en viss typ inte är nödvändiga för annan myndighets verksamhet enligt utlänningslagen eller medborgar- skapslagen, skall uppgiften inte föras in i de delar av systemet som är tillgängliga för de andra myndigheterna. I praktiken kommer givetvis främst typiskt sett mindre integritetskänsliga uppgifter såsom namn, dossiernummer, adress, viseringsansökningar m.m. att vara nödvändiga för de andra myndigheterna. Mera integritets- känsliga uppgifter om politisk åskådning, sexuell läggning etc. som t.ex. finns i utredningar i asylärenden torde knappast generellt sett kunna bedömas som nödvändiga för en annan myndighet. Det innebär att sådana uppgifter inte kan utlämnas genom direktåt- komst eller annat rutinmässigt utlämnande med stöd av den här föreslagna uppgiftsskyldigheten. Endast efter särskild prövning i det individuella fallet torde sådana uppgifter kunna anses omfattas av den föreslagna uppgiftsskyldigheten. Avslutningsvis kan nämnas att det inte framkommit något behov av en likartad uppgiftsskyldighet i lagen om mottagande av asylsökande m.fl. Uppgifter som omfattas av socialtjänstsekretess enligt 7 kap. 4 § sekretesslagen, dvs. uppgifter i ärenden om bistånd till utlänningar, torde således inte kunna lämnas ut genom direkt- åtkomst eller annat rutinmässigt förfarande för syften som här avses. Utlämnande av personuppgifter till landstingen Landstingen har behov av uppgifter om vilka asylsökande som skrivits in vid olika förläggningar inom landstingen för att i första hand kunna fullgöra åtagandet gentemot staten att erbjuda asyl- sökande m.fl. hälso- och sjukvård. Sammantaget innebär det att uppgifter om samtliga registrerade vid flyktingförläggningar utlämnas fortlöpande och regelbundet till landstingen. Uppgifterna torde omfattas av sekretess enligt 7 kap. 14 § andra stycket sekretess- lagen. Även om uppgifterna inte är att bedöma som påtagligt känsliga och kommer att omfattas av hälso- och sjukvårdssekretess enligt 7 kap. 1 § sekretesslagen hos landstingen, är det enligt utredningens uppfattning tveksamt om utlämnandet kan ske med tillämpning av generalklausulen. En författningsreglerad skyldighet för att lämna ut uppgifterna föreslås därför. En sådan uppgiftsskyldighet innebär att uppgifterna lämnas ut med stöd av 14 kap. 1 § sekretesslagen. Författningsregleringen bör lämpligen ske genom en ny bestämmelse som förs in i förordning- en om statlig ersättning för hälso- och sjukvård till asylsökande. I bestämmelsen bör uttryckligen framgå vilka uppgifter som omfattas av uppgiftsskyldigheten. Enligt utredningens bedömning är följande personuppgifter nödvändiga för landstingens behov. Namn, födelsedatum, adress, dossiernummer och, i förekommande fall, familjesamhörighet samt tolkbehov. Utlämnande av personuppgifter till kommuner Enligt förordningen om utbildning, förskoleverksamhet och skol- barnomsorg för asylsökande barn m.fl. har asylsökande och vissa andra utländska barn och ungdomar som vistas i rätt till undervisning i det offentliga skolväsendet. De har också rätt till förskoleverksamhet och skolbarnomsorg. Enligt förordningen åligger det hemkommuner att svara för att undervisning, förskole- verksamhet och skolbarnomsorg kan komma till stånd. Med hemkommun avses den kommun där personen vistas. En nödvändig förutsättning för att kommunerna skall kunna fullgöra sina uppgifter enligt förordningen är givetvis att de får fortlöpande information från om vilka barn och ungdomar som kommunerna är skyldiga att bereda skolplats etc. Uppgift behövs om namn, födelsedatum och bostadsadress. Av motsvarande skäl som beträffande det behandlade upp- giftsutlämnandet till landstingen anser utredningen att Migrations- verket bör åläggas en författningsreglerad uppgiftsskyldighet i fråga om de nämnda personuppgifterna. Författningsregleringen bör lämpligen ske i förordningen om utbildning, förskoleverksamhet och skolbarnomsorg för asylsökande barn m.fl. Utlämnande av personuppgifter enligt Dublin- respektive har genom tillträdet till förbundit sig att utlämna vissa personuppgifter till utländsk myndighet i en medlemsstat. Konventionens bestämmelse om uppgiftsskyldighet har inte införlivats med svensk rätt genom särreglering. Alltså saknas sådan särskild reglering som avses i 1 kap. 3 § tredje stycket sekretesslagen som tillåter utlämnandet till utländsk myndighet. Detsamma gäller beträffande utlämnandet av personuppgifter till utländsk myndighet genom rådfrågnings- system, de s.k. Visionkonsultationerna. Enligt utredningens mening är avsaknaden av uttryckligt för- fattningsstöd för detta omfattande utlämnande av sekretessbelagda uppgifter till utländsk myndighet inte helt i överensstämmelse med sekretessregleringen. Visserligen står det klart att ett uppfyllande av åtagande enligt konventionerna är förenligt med svenska intressen. Mer tveksamt är det emellertid huruvida, såsom föreskrivs i 1 kap. 3 § tredje stycket, uppgifterna i motsvarande fall skulle få utlämnas till svenska myndigheter utan särskild för- fattningsreglering. I propositionen som föregick anslutning till Dublin- konventionen uttalade regeringen i fråga om uppgiftsskyldigheten att det i något undantagsfall skulle kunna förekomma att en sekretessprövning leder till att en uppgift inte bör lämnas ut. För att möjliggöra utlämnande i ett sådant fall bör, fortsatte regeringen, en bestämmelse om det föras in i utlänningsförordningen (prop. 1996/97:87 s. 20). Så har dock inte skett. Uppgiftsskyldigheten enligt EG-förordningen nr. 343/2003 innebär emellertid en sådan särreglering som avses i 1 kap 3 § tredje stycket sekretesslagen, eftersom EG-förordningen gäller som direkt tillämplig lag i . Någon författningsändring är alltså inte påkallad för att sekretessbelagda uppgifter skall kunna lämnas ut enligt EG-förordningen. Även om uppgifter under en övergångstid kommer att lämnas ut enligt , torde utlämnandets omfattning att minska betydligt . Med tanke härpå anser utredningen att det inte längre behövs någon författningsreglering av uppgiftslämnandet enligt . När det däremot gäller utlämnandet av personuppgifter enligt rådfrågningssystem Vision anser utred- ningen att övervägande skäl talar för att det författningsregleras. Regleringen bör ske i utlänningsförordningen genom införandet av en bestämmelse som anger att personuppgifterna får lämnas ut. Uppgifterna bör specificeras i bestämmelsen och omfatta de personuppgifter som utbyts, se redovisningen i avsnitt 4.1.3. Slutligen är det utredningens uppfattning att 7 kap. 14 § fjärde stycket sekretesslagen måste anpassas med anledning av den EG- förordning som ersatt . Artikel 21.7 i förord- ningen innehåller motsvarande föreskrift som artikel 15 Dublin- konventionen om begränsningar i möjligheterna att vidarebefordra personuppgifter som en svensk myndighet mottagit från en utländsk myndighet. Utredningen föreslår därför att bestämmelsen i sekretesslagen ändras genom att en direkt hänvisning till EG- förordningen ersätter den nuvarande hänvisningen till ett av riks- dagen godkänt avtal. Förslaget innebär enligt utredningens mening ingen otillåten implementeringsåtgärd utan är en nödvändig åtgärd för att för- ordningen i just denna fråga skall få verkan i den svenska sekretess- regleringen (se även avsnitt 6.2.3.2). Vidare föreslås en övergångsbestämmelse som medför att den nuvarande lydelsen av 7 kap. 14 § fjärde stycket sekretesslagen alltjämt gäller för uppgifter som redan mottagits och för uppgifter som framöver kommer att tas emot från utländsk myndighet enligt . 7.5Uppgiftsutlämnande till Svenska röda korset Utredningens förslag: En sekretessbrytande bestämmelse införs i 7 kap. 14 § sekretesslagen som innebär att får lämna uppgift om enskilds namn, födelsedatum och adress till Svenska röda korset. En förutsättning för uppgiftslämnandet är att uppgifterna behövs i en angelägenhet som gäller föreningens verksamhet i fredstid för återförening av familjer som skingrats till följd av väpnade konflikter eller för efterforskning av personer som har förlorat kontakten med närstående på grund av krig, väpnad konflikt eller naturkatastrof. Regeringen har till utredningen överlämnat en skrivelse från Svenska röda korset, se bilaga 2. Skrivelsen innehåller en hemställan om att Svenska röda korset skall kunna få tillgång till vissa hos sekretessbelagda adressuppgifter och födelsedata rörande utlänningar. I internationellt samarbete med andra nationella röda kors- föreningar och internationella rödakorsföreningen (ICRC) är Svenska röda korset verksamt med att hjälpa familjer som splittrats i väpnade konflikter att återförenas. Samarbetet omfattar också efterforskning av personer som har rapporterats försvunna i samband med krig, väpnade konflikter och naturkatastrofer. Mellan staten och Svenska röda korset finns ett skriftligt avtal angående föreningens efterforsknings- och familjeåterförenings- ärenden i fredstid. Enligt avtalet har staten förbundit sig att bl.a. lämna Svenska röda korset ekonomiskt bidrag till den nämnda verksamheten. Dessutom omfattar avtalet bidrag till utväxlande av s.k. rödakorsmeddelanden mellan familje- medlemmar som skilts åt vid en konflikt. När Svenska röda korset hanterar efterforsknings- och familje- återföreningsärenden behövs, enligt vad föreningen framfört, inte sällan upplysning från huruvida den eftersökte befinner sig i . Om så är fallet, behövs uppgift om dennes postadress för att Svenska röda korset skall kunna skicka ett brev till denne med en förfrågan om han eller hon är den eftersökta personen. När uppgifter begärs från , handlar det alltså om namngivna individers personuppgifter. I allmänhet rör det sig om enstaka eller ett fåtal personer vid varje förfrågan. Vidare vill Svenska röda korset kunna få uppgift om utlänningens födelse- datum, eftersom uppgiften behövs för att föreningen skall kunna bedöma om personen kan vara identisk med den eftersökte. Även uppgifter om eventuella namnändringar kan vara av betydelse för föreningen. lämnar dock endast i undantagsfall ut de begärda uppgifterna. Som regel avslår förfrågningar under åberopande av att uppgifterna är sekretessbelagda och inte kan lämnas ut till en enskild mottagare. I stället förekommer att vidarebefordrar brev till personerna i fråga. De efterfrågade uppgifterna finns i verksam- het för kontroll över utlänningar. torde sekretess- prövningen kunna leda till att det inte står klart att uppgifterna kan lämnas ut till Svenska röda korset utan att den enskilde berörde eller närstående till denne lider men. Enligt Svenska röda korset medför de nuvarande svårigheterna att få del av önskad information en försvåring av föreningens verk- samhet. Även i de fall vidarebefordrar brev har föreningen erfarit problem. Risken ökar nämligen påtagligt för att adressaterna av en eller annan anledning inte vill medverka i föreningens utredningar, om försändelserna synes härröra från . återförenings- och efterforskningsverk- samhet är en angelägen och humanitär uppgift som det ligger i samhällets intresse att underlätta. har vidare till följd av artikel 74 i tilläggsprotokoll I till rörande skydd för offren i internationella väpnade konflikter en allmän skyldighet att i möjligaste mån underlätta återförening av familjer som skingrats till följd av väpnade konflik- ter i omvärlden. Av artikeln följer också en särskild förpliktelse att uppmuntra arbete med familjeåterföreningar. Det tidigare nämnda avtalet mellan staten och Svenska röda korset om bl.a. familjeåterföreningsverksamhet i fredstid har sin grund i denna förpliktelse. Enligt utredningen bör kunna lämna ut uppgifter om enskilds namn, födelsedatum och adress till Svenska röda korset i den här aktuella verksamheten. En sådan begränsad inskränkning av sekretesskyddet rörande typiskt sett mindre känsliga uppgifter torde normalt inte medföra några negativa kon- sekvenser för den enskilde. Det kan tvärtom antas att förbättrade möjligheter att bedriva verksamheten i de allra flesta fall är i den enskildes intresse. Eftersom Svenska röda korset är en enskild mottagare, måste begränsningar i sekretessen regleras antingen i sekretesslagen eller i lag eller förordning till vilken sekretesslagen hänvisar (1 kap. 2 § sekretesslagen). Enligt utredningens mening bör författnings- regleringen i sin helhet ske i sekretesslagen genom införandet av ett nytt stycke i 7 kap.14 § sekretesslagen. I bestämmelsen bör ut- tryckligen framgå att uppgifterna bara får lämnas ut för ändamålet att användas för verksamhet enligt avtalet med staten om familjeåterförening och efterforskning av försvunna personer. Utredningens förslag: När utlänningsdatalagen träder i kraft skall utlänningsdataförordningen upphöra att gälla. I fråga om sådan behandling av personuppgifter som har påbörjats före eller behandling som utförs för ett visst bestämt ändamål, om behandling för ändamålet påbörjats före , skall lagen med ett undantag inte börja tillämpas förrän . Undan- taget gäller lagens bestämmelse om överföring av personuppgifter till tredje land. Utlänningsdatalagens bestämmelse om skadestånd skall tillämpas endast om den omständighet som yrkandet hänför sig till har in- träffat efter det att utlänningsdatalagen har trätt i kraft beträffande den aktuella behandlingen. I annat fall tillämpas äldre bestämmelser i utlänningsdataförordningen eller datalagen. Utlänningsdatalagen ersätter den reglering som finns i utlän- ningsdataförordningen. Utlänningsdataförordningen skall därför upphöra att gälla som lagen träder i kraft. När personuppgiftslagen trädde i kraft före- skrevs i dess övergångsbestämmelser bl.a. att personuppgiftslagen skall tillämpas fullt ut först när det gäller personuppgiftsbehandling som påbörjats före ikraft- trädandet eller behandling för ett visst bestämt ändamål, om behandling för ändamålet påbörjats före (punkten 3). För sådan redan pågående behandling skall bestämmelserna i personuppgiftslagen om grundläggande krav på behandling av personuppgifter (9 §), om när personuppgifts- behandling är tillåten (10 §), om förbud mot behandling av känsliga personuppgifter (13 §) samt om förbudet för andra än myndigheter att behandla personuppgifter om lagöverträdelser m.m. (21 §) inte tillämpas förrän . Personuppgiftslagens övriga bestämmelser gäller dock, i vart fall alltsedan den 1 oktober 2001. Exempelvis gäller bestämmelserna om information, rättelse och om överföring av personuppgifter till tredje land. Enligt den av utredningen valda lagtekniska lösningen skall per- sonuppgiftslagen tillämpas parallellt med utlänningsdatalagen. Några av utlänningsdatalagens centrala bestämmelser utgör precise- ringar eller undantag från bestämmelser i personuppgiftslagen som ännu inte gäller för personuppgiftsbehandling som på- börjats redan före . Det sagda gäller utlän- ningsdatalagens bestämmelse om när personuppgifter över huvud taget får behandlas inom verksamhetsområdet. Den bestämmelsen ersätter 10 § personuppgiftslagen. Vidare innefattar utlännings- datalagens reglering av när känsliga personuppgifter får behandlas ett undantag från personuppgiftslagens förbud, ett förbud som inte omfattar sådan redan påbörjad behandling som här avses. Flera bestämmelser i utlänningsdatalagen berör för övrigt inte alls behandling av personuppgifter, t.ex. reglerna om elektro- niskt utlämnande, direktåtkomst och avskiljande. Mot bakgrund av det anförda anser utredningen att det för sådan behandling som redan påbörjats före är konsekvent att låta utlänningsdatalagen träda i kraft först , dvs. med att 9, 10, 13 och 21 §§ personuppgiftslagen börjar gälla för behandlingen. En övergångsbestämmelse härom föreslås därför. Ett undantag härifrån är dock motiverat, nämligen för utlän- ningsdatalagens bestämmelse om överföring av personuppgifter till tredje land. Som sagts gäller personuppgiftslagens grundläg- gande förbud mot sådan överföring även för den aktuella behandlingen. Enligt utredningens bedömning är behovet av att kunna överföra de här avsedda personuppgifterna till tredje land lika påtagligt som när det gäller andra personuppgifter. Följaktligen bör utlänningsdatalagen i detta avseende gälla från lagens ikraft- trädande för sådan behandling som i övrigt är undantagen från lagens tillämpning fram till . Slutligen anser utredningen att en övergångsbestämmelse behövs som reglerar att utlänningsdatalagens bestämmelse om skadestånd skall tillämpas endast om den omständighet som yrkandet hänför sig till har inträtt efter det att lagen har trätt i kraft. Har om- ständigheten inträffat tidigare, kan det i stället bli aktuellt att tillämpa äldre skadeståndsbestämmelser i utlänningsdataförord- ningen eller i datalagen, beroende på om tidpunkten ligger före eller efter . För sådan behandling som är skade- ståndsgrundande också enligt 48 § personuppgiftslagen kan givetvis personuppgiftslagen vara tillämplig. Utredningens bedömning: Utredningens förslag innebär i allt väsentligt inga merkostnader för de myndigheter som omfattas av utlänningsdatalagens tillämpningsområde. Förslagen möjliggör i stället en ökad effektivitet vid informationshanteringen som kan vara kostnadsbesparande. Förslaget att inte längre skall tillåtas ha direktåtkomst till kan möjligen medföra något ökade kostnader för nämnden och för Migrations- verket på grund av minskad effektivitet i uppgiftsflödet. Några andra konsekvenser av förslagen som bör redovisas i betänkandet finns inte. Den verksamhet som förslagen avser – behandling av personupp- gifter i verksamhet enligt utlännings- och medborgarskapslagstift- ningen – omfattas redan av personuppgiftslagens bestämmelser samt till övervägande del av utlänningsdataförordningens komplet- terande särreglering. I förarbetena till personuppgiftslagen uttalade regeringen att det vid lagens införande inte fanns grund för att anta att genomförandet av dataskyddsdirektivet skulle leda till ökade utgifter av sådan omfattning att de inte kunde finansieras inom ramen för befintliga medel (prop. 1997/98:44 s. 114 f.) De ekono- miska konsekvenserna av personuppgiftslagens införande för verk- samhet enligt utlännings- och medborgarskapslagstiftningens vid- kommande är, enligt utredningens uppfattning, knappast möjliga att beräkna. Kostnaderna för den informationsskyldighet som enligt dataskyddsdirektivet och personuppgiftslagen åligger de person- uppgiftsansvariga torde t.ex. vara svåra att redan nu uppskatta. Under alla förhållanden kan sådana kostnader inte anses vara en följd av utredningens förslag, som i huvudsak endast innebär vissa preciseringar och undantag i förhållande till personuppgiftslagen. Dessa undantag och preciseringar möjliggör en minst lika effektiv informationshantering som sker inom och mellan de aktuella myndigheterna. Enligt utredningens bedömning kräver förslagen ingen förändring av myndigheternas befintliga datorsystem. Utlänningsdatalagens uppbyggnad med generella och teknikoberoende bestämmelser öppnar i stället för förändringar i eller utbyte av dessa datorsystem som torde medföra kostnadsbesparingar för myndigheterna. Initialt kan vissa utbild- ningsinsatser krävas på grund av utredningens förslag. Utredningen bedömer dock att kostnaderna härför kan täckas av ordinarie utbildningsanslag. Det är möjligt att en viss merkostnad kan uppstå på grund av förslaget att inte längre skall tillåtas ha direktåtkomst till personuppgifter som behandlas automatiserat av . Båda myndigheterna kan påverkas av detta i och med att mindre effektiva rutiner möjligen måste användas då uppfyller sin uppgiftsskyldighet i nämndens ärenden om hemutrustningslån. Enligt uppgift från Migrations- verket kan denna eventuella merkostnad för verkets del sannolikt uppvägas av den kostnadsbesparing för tekniska säkerhets- anordningar m.m. som direktåtkomst annars fortlöpande medför. Under alla förhållanden bör eventuella kostnadsökningar kunna rymmas inom myndigheternas ordinarie anslag. De framlagda förslagen får, enligt utredningens uppfattning, inte någon sådan inverkan på den kommunala självstyrelsen eller andra i 15 § kommittéförordningen (1998:1474) angivna områden som motiverar en särskild konsekvensredovisning. 1 § Denna lag tillämpas vid behandling av personuppgifter i , , , , och polismyndigheterna samt utlandsmyndigheterna i verksamhet som gäller 1.utlänningars inresa i eller i en stat som ingår i Europeiska unionen eller i en stat som är ansluten till Europeiska ekonomiska sam- arbetsområdet, vistelse eller arbete i samt utresa från , 2.mottagande av asylsökande och andra utlänningar, 3.bistånd och bidrag till utlänningar, 5.statlig ersättning för kostnader för utlänningar, eller 6.bosättning av utlänningar. Lagen gäller endast om behandlingen är helt eller delvis automatise- rad eller om personuppgifterna ingår i eller är avsedda att ingå i en strukturerad samling av personuppgifter som är tillgängliga för sökning eller sammanställning enligt särskilda kriterier. Paragrafen anger – med de begränsningar som följer av 2 § – lagens tillämpningsområde. Bestämmelsen har motiverats utförligt i av- snitt 6.2. I första stycket regleras till en början vilka myndigheters behand- ling av personuppgifter som omfattas av utlänningsdatalagens be- stämmelser. Personuppgiftsbehandling som utförs av annan myn- dighet än någon av de i paragrafen nämnda faller utanför lagens till- lämpningsområde. Detsamma gäller behandling som utförs av en- skilda. Med begreppen behandling och personuppgifter avses det- samma som i personuppgiftslagen (1998:204). Behandling av upp- gifter om avlidna, ännu inte födda eller juridiska personer regleras alltså inte av lagen. Inget hindrar emellertid att personuppgiftslagen och utlänningsdatalagen i och för sig tillämpas vid behandling ock- så av sådana uppgifter. Skillnaden är att det för dessa uppgifter inte finns någon skyldighet att göra det. I första stycket punkterna 1-6 regleras vidare vilken verksamhet behandlingen skall falla inom för att omfattas av lagens bestämmel- ser. Verksamheten har beskrivits översiktligt i avsnitt 3. Uppräk- ningen är uttömmande och kommenteras punktvis i det följande. Med punkten 1 avses i första hand verksamhet enligt utlännings- lagen (1989:529) samt utlänningsförordningen (1989:547) som be- drivs av , , , och polismyndigheterna samt utlandsmyndighe- terna. Förutom i utlänningslagen finns regler om utvisning av utlän- ningar i lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. Polisens behandling av personuppgifter i verksamhet enligt den lagen omfat- tas inte av utlänningsdatalagens bestämmelser utan av regleringen i polisdatalagen (1998:622), se kommentaren nedan till 2 §. Däremot omfattas enligt punkten 1 , och behandling av personuppgifter i dessa ärenden av utlänningsdatalagen.