sou · GRB318d2 · 2004-01-01 00:00:00 — Just mars–april kan man nämligen förmärka ett ökat intresse och engagemang från ameri- kansk sida för öde. Det amerikanska agerandet efter är till stora delar höljt i dunkel. Det ligger utanför denna utrednings uppdrag att genomföra en systematisk analys av detta. Icke desto mindre skulle det vara olyckligt att inte, när en del material faktiskt finns tillgängligt, åtminstone i korthet kommentera amerikanska åtgär- der i fallet. I det material som UD erhöll framgår att frå- gan om vad som hänt efter tycks ha aktualiserats på den amerikanska sidan . rapporterade att gärning i uppmärksammats i (den ovan nämnda artikeln Svensk bragd i av ). Han vidarebefor- dade härvid delar av innehållet ur artikeln till State Department (Nr. 891, P 2 EuI, 15/4-1998). Uppgiften om att mördats av (som UD erhållit från Böhm ) förefaller inte ha förmedlats till den amerikanska legationen i förrän runt månads- skiftet mars–april. meddelade att the Swedish Foreign Office is particularly concerned over the disap- pearance of , its attache to the Legation in : It is stated in unconfirmed radio reports that he has been murdered. In order to determine 's fate, the Swedish Legation in has been instructed to request the assistance of the Russian govern- ment (Nr. 1251, P 2 EuI, 15/4-1998). Som ovan konstaterats gjorde dock inte detta. I stället sände han ett brev till Vetrov vari han meddelade att Bild III: död det saknades exakta upplysningar om men att han tycktes ha lämnat med bil. any support of our Embassy at can give the Swedish Legation in with respect to this matter would be greatly appreciated by us, as we had a special interest in 's mission to (Nr. 1251, P 2 EuI, 15/4-1998). På telegrammet återfinns följande anteckning som påskrivits för hand av den amerikanske finansministern : Let Stettinius know I am personally interest in this man. I enlighet med begäran (och Morgenthaus intresse i frå- gan) sände Stettinius ett telegram till den amerikanske ambassadö- ren i , Averell Harriman : Department and board would greatly appreciate your giving all pos- sible support to the Swedish legation in in its request to the Russian government for assistance in determining the fate of , attaché to the Swedish legation in . had special interest in 's mission because of his outstanding work in protecting Jews and other victims of enemy oppression during the enemy occupation of (Nr. 824, P 2 EuI, 15/4-1998). erbjöd Harriman, i enlighet härmed, hjälp. avböjde detta erbjudande och hade enligt Harri- man meddelat: Swedish Legation in was informed in late by the Soviet Foreign Office that was safe in . Legation later received report from the Swedish Mission in that had left alone by automobile for an unknown destination and had disappeared (701.5864/4-1245). meddelande till Harriman stod helt i överensstäm- melse med den bild som var gällande mars–. Harriman konstaterade avslutningsvis: The Swedes say they have no reason to think the Russians are not doing what they can and they do not feel that an approach to the Soviet Foreign Office on our part would be desirable (701.5864/4-1245). Bild III: död När senare, , rapporterade om det amerikanska erbjudandet till UD, skrev han följande: Härvarande amerikanska ambassad har fått ett långt telegram om saken från , vilken väl vidtalats av Dodde [jr.] eller någon annan familjemedlem. Vid det här laget torde ambassaden ha svarat, att den utgår från att man genom State Department vänt sig till representation i . Ambassa- den torde i övrigt svårligen anse något vara att göra från amerikansk sida (HP 80 Ea, 19/4-1945). I den svenska arbetsgruppens rapport konstateras att inte bara avvisade hjälp från Harriman utan också teg om detta erbjudande i en rapport hem till av . Därtill konstaterar man att skrev missvisande om det ameri- kanska agerandet (UD II: 52, 2001: 86). Att av oklar anledning teg om det amerikanska erbjudandet i brevet av står klart. Påståendet att den amerikanska ambassaden svårligen anse något vara att göra från amerikansk sida, samt att ambassaden utgår från att man vänt sig till representation i är missvisande och förefaller närmast vara ett led i konsekventa strävan att hänvisa alla ärenden som rörde till en ny svensk repre- sentation i . Det förefaller närmast som åter tog tillfället i akt att inför propagera för att möjligt borde erkänna den sovjetkontrollerade ungerska regeringen, öppna en svensk beskickning där och bedriva ärenden såsom eller de svenska tändsticksfabrikerna från . , som sannolikt alltjämt var helt okunnig, eller endast bristfälligt informerad från UD, om speciella uppdrag i , avvisade det amerikanska förslaget, kanske delvis på grund av att han helt enkelt inte insåg att befann sig i akut fara, delvis för att han kan ha upplevt det amerikanska förslaget som ett intrång i den svenska legationens revir, men sannolikt främst därför att det helt enkelt inte låg i intresse att, vare sig med eller utan amerikansk hjälp, driva ärendet i . Att Harriman accepterade detta avvisande är egentligen inte heller förvånansvärt. var trots allt svensk diplomat, och om den svenska utrikesförvaltningens repre- sentant i uttryckligen sade att det inte skulle vara önsk- Bild III: död värt med amerikansk hjälp, fanns det inte mycket Harriman kunde göra. Förvaltningsorganisationer är inte bara noga med att definiera vad som ligger inom den egna kompetensen och reviret, man är också noga med att definiera vad som ligger bortom den egna juris- diktionen, i synnerhet om sådana ärenden kan tänkas skada den egna organisationens långsiktiga intressen. Wallenberg-ärendet upplevdes, liksom tändsticksfabrikerna, av som frågor som knappast kunde främja missionen att åstadkomma en radikal förbättring i de svensk-sovjetiska relationerna. Snarare fanns ju i bägge frågorna implicita anklagelser mot sovjetiska myndigheter, dels att de antingen skulle ha slarvat så grovt i sitt beskydd till att denne kunnat bortföras och mördas av ungerska eller tyska nazister, alternativt att de sovjetiska myndigheterna själva skulle ha bortfört och eventuellt mördat den svenske diplo- maten, dels att sovjetiska militära enheter skulle ha stulit svensk egendom i . Moskva-legationens chef hade således mycket att vinna på att hänvisa frågorna till en annan instans. Till försvar måste dock nämnas att han förefaller vara helt oinformerad om det faktum att hade haft kontakter med amerikanska utrikesförvaltningen rörande de sovje- tiska myndigheternas omhändertagande av . Hans anta- gande att amerikanska ambassaden vidtalats av jr. låter antyda detta. Att den svenska utrikesledningen inte höll sin egen legationschef i helt informerad om vilka åtgärder man vidtagit med anledning av Dekanozovs note förefaller olyckligt. Möjligtvis kan man förklara underlåtenhet att rap- portera till om Harrimans erbjudande om hjälp samt hans uppenbart missvisande redogörelse för den amerikanska inställningen i Wallenberg-ärendet som ett resultat av hans fruktan att brev och kryptomeddelanden till skulle kunna dekrypteras av sovjetiska myndigheter, och ge skäl till misstankar om att var i amerikansk tjänst (och att där- med gått bakom ryggen på de sovjetiska diplomaterna). I en inter- vju i , uppgav följande: Harriman drog upp saken för mig, men jag förde inte ämnet vidare. Jag var tveksam till om det var särskilt lämpligt. Det var under uppseglande och att anta det amerikanska erbjudandet skulle av rege- ringen i lätt kunnat uppfattas som ett svenskt ställnings- tagande till förmån för amerikanerna. Jag bedömde också läget så att ett accepterande skulle väcka misstankar om att var ameri- Bild III: död Det hade varit att försämra vår förhandlingsposition ytterligare (, nr 8, 19/2-1980). avböjde följaktligen Harrimans erbjudande och hän- visade ärendet tillbaka till UD, med en (ehuru något förtäckt) uppmaning till att borde upprätta en legation i . Eftersom saknade representation i vid denna tid- punkt blev följden att UD på nytt engagerade den ame- rikanska utrikesförvaltningen i ärendet . telegraferade till Stettinius att man från svensk sida var interested welfare : assistance by our Mission in locating would be appreciated by Swedish Foreign Office (P 2 EuI, 17/2-1994). inställning att Wallenbergärendet borde bedrivas från hade därmed vidarebefordrats till , som i sin tur vidarebefordrat en förfrågan till den amerikanska legationen i . 9.4Budapest-beskickningens personal anländer till fick legationen i information om att Budapest- svenskarna var på väg från mot . De anlände dock inte förrän . Enligt ankom de till Kievskij vokzal och for vidare från Leningradskij vokzal mot . däremellan åt (enligt dagboksanteckningarna) lunch med bland annat Anger som berättade fantastiska saker från erövring. Enligt ambassadör (som bygger på uppgif- ter från Anger och ) var (som för övrigt hade varit chef under dennes tjänstgöring som attaché vid legationen i 1924) den ende i sällskapet som hade något längre samtal med . Något annat hade för övrigt, som understrukit i samtal med utredningen, varit anmärk- ningsvärt mot bakgrund av de sociala skrankor som präglade tillvaron på legationerna. Det finns dock dokumentation SOU 2003:18 Bild III: död som visar att också samtalade med konsul som var STAB:s representant i . Vad som avhandlades under samtalet mellan de bägge legations- cheferna är inte känt, men det troligt att uttryckte sitt missnöje med den behandling han fått från de sovjetiska trupperna i . antydde också i ett brev av att uttalat sig negativt om behandlingen från sovjetisk sida (HP 1 Cs, 12/7-1946). Vilken effekt ett sådant samtal kan ha haft på , som enligt utgick från att allt som sades avlyssnades av värd- landets underrättelsetjänst, vet vi inte. Möjligtvis diskuterade man överhuvudtaget inte särskilt ingående händelserna i mot bakgrund av detta. noterade i ett brev av att hans samtal med Budapest-svenskarna endast var helt flyktiga. besökte , i sällskap med , Vetrov vid utrikeskommissariatet. Vetrov anger i sin samtalsupp- teckning att han meddelat att det sovjetiska militära kommandot beslutat evakuera den svenska legationspersonalen av säkerhetsskäl eftersom territorium utgjorde en krigszon (alltså helt i enlighet med punkt två i Vetrovs brev till Dekanozov av ). Den saknade nämndes inte under samtalet, som enligt Vetrovs anteckning varade i . skildrar mötet med Budapest-beskickningens personal i sin bok för : Mina år med ryssarna (1984): rullade deras tåg in. Svenskar och finländare, som då varit på väg och bar vittnesbörd om de skakande upplevel- ser som de gått igenom, steg ut på perrongen. Vi i hade inte fått något besked om vilka som var med transporten. Vi väntade att få se , därför att vi helt oväntat fått ett besked från vice utrikesminister att han omhän- dertagits i av arméns personal []. De anländande undrade om vi i hört något från eller om honom. Hans frånvaro och öde bekymrade dem mer än något annat. De berättade för oss mycket som då var oss obekant om verksamhet i , om förhållandena där under den ryska regimen och hur det gått till när de ryska trupperna erövrat (, 1984: 160–161). Det är intressant att notera att tycks ha varit mer eller mindre helt avskärmad från de uppgifter som bevisligen hade angående . Ärendet tycks uteslutande ha handlagts av själv, utan insyn från någon medarbetare Bild III: död Detta är inte förvånande mot bakgrund av de ovan anförda skildringarna som och ger i sin dag- böcker av som en chef som ogärna tog råd av någon. Den korta vistelsen i har också skildrats av en medlem ur personalen vid Budapest-beskickningen, Per Anger. I boken i skriver Anger följande angående besöket i : I möttes vi av medlemmarna från den svenska beskickningen, med minister i spetsen. Han visade påtaglig nervositet vid vår ankomst []. tog mig avsides på perrongen och dekla- rerade: Kom ihåg när ni kommer hem till – inte ett ont ord om ryssarna! (Anger, 1985: 132). 9.5Söderblom vidarebefordrar bilden av som död till UD Jag fruktar att klarhet aldrig vinnes Dagen efter, , översände två telegram till som behandlade frågor som avhandlats under Budapest- svenskarnas genomresa i . I det första telegrammet presente- rades, under sex punkter, uppgifter som rörde Budapest-legationen och dess evakuering ur . skrev att sovjetiska företrädare () till honom framfört att alla utländska beskickningar i av säkerhetsskäl evakuerats ur , att allt tal om arrestering och fångenskap [för personalen] var obefo- gat, att kvarblivna utländska missioner misstänktes av [den sov- jetiska] fältpolisen vara camouflerade tyska spioncentraler och att beskickningshuset tydligen [var] plundrat först av pilkorsmän och sedan av ryssar(P 2 Eu, 14/4-1945). uppmanade också Anger att vid hemkomsten författa en minutiös rapport och före- draga händelseförloppet för utrikesministern. Under punkt sex kom in på : , som var dödsdömd av pilkorsarna och tyskarna, smög på eget initiativ över till ryssarna. Så snart han anträffades fick jag officiell underrättelse. Därefter synes ha avrest med bil till Debreczen och befaras ha omkommit under resan. Olika teorier fin- nas: bilolycka (mycket sannolikt), rånmord, bakhåll av pilkorsare etc. Jag fruktar att klarhet aldrig vinnes (P 2 Eu, 14/4-1945, HP 1 Eu, 14/4-1945). Bild III: död fick här de två berättelserna om , dvs. som satt under sovjetiskt beskydd och som försvunnen i bil mot okänd destination , som tycks ha varit något av konkurrerande ver- sioner av hur det egentligen gick till, att stå i harmoni med varandra. hade påträffats av sovjetiska myndigheter, vilka meddelat . Därefter hade han försvunnit med bil mot okänd destination. Eftersom dessa uppgifter sändes till som en del av en rapport över Budapest-beskickningens besök i , är det rimligt att anta att fått de två versionerna att harmoniera som ett resultat av information som han erhållit under . Under denna dag hade , för- utom kontakten med legationspersonalen från Budapest-persona- len, troligtvis endast varit i kontakt med endast en ytterligare per- son, nämligen Vetrov vid utrikeskommissariatet. Att Vetrov skulle ha lämnat uppgifter om är ytterst osannolikt. Som också framgår av Vetrovs samtalsuppteckning nämndes inte under det långa samtalet. Det är härvid av intresse att dra sig till minnes det brev av författat av som bevisligen lästs av åtminstone Anger, , och (och med största sannolikhet också ). Däri presenterade som bekant nära nog exakt samma version av händelseförloppet , som rapporterades av till . Det är inte orimligt att Budapest-personalen, då kom på tal, drog sig till min- nes uppgifterna ur brev, och redogjorde för dessa inför . Naturligtvis kan också Reuterswärd ha redogjort för Földes uppgift att mördats (R 18/, 14/3-1945). Vad vi vet med säkerhet är att efter mötet med Buda- pestbeskickningens personal presenterade en version av Wallen- bergs försvinnande som stod mer eller mindre helt i överensstäm- melse med en version författad av i ett brev (av ). Detta brev har lästs av minst fyra personer ur personalen. Givet det ovan nämnda faktum att den ende medlemmen ur Budapest-beskickningen (vid sidan av uppmaningen till Per Anger att tala väl om ryssarna och samtalet med ) som hade något längre samtal med var , är det rimligt att pilkorsteori förmedlades till via . I det andra telegrammet som skickade Bild III: död till framgår att verksamhet varit föremål för diskussion mellan och : meddelar ryska militärmyndigheter påyrkade bestämt att i samband med beskickningens hemresa verksam- het helt nedlades. avresa från skulle ägt rum med beskickningen i övrigt i enlighet med direktiv från rys- sarna men uppsköts på grund av dennes sjukdom. lär efter beskickningens avresa dock gjort försök fortsätta sin verksamhet. Med hänsyn till de erfarenheter beskickningen redan gjort ifråga om tidigare insats samt de ryska myndigheternas inställning i frå- gan anses icke kunna ifrågakomma fortsatt röda-kors-samarbete utan kontroll från en därvarande svensk beskicknings sida (HP 1 Eu, 14/4- 1945). hade således talat med rörande problemen kring verksamhet och det synes inte orimligt att han i samband härmed också talat om och de resonemang som framfört rörande död i brevet av . I ett handbrev till från av bekräftar också också att han fått uppgifterna rörande död från Budapest-beskickningens personal: Vidare vill jag understryka att [journalisten ] , anser san- nolikt, att under färd från till Debretsen omkommit på ett eller annat sätt. Det är av intresse, att jag efter mina samtal med de hemvändande Budapest-svenskarna kom till exakt samma slutsats utan att jag vare sig förr eller senare haft någon minsta kommunikation med (P 2 Eu, 18/12-1945). hade alltså kommit till slutsatsen att avlidit under färd till Debrecen efter samtal med den hemvändande Buda- pest-legationens personal, och mot bakgrund av att det mest ingående samtalet ägde rum mellan och är det rimligt att uppgiften kom från . Det första telegrammet av är av stor betydelse efter- som detta var första gången som öppnade för möjlig- heten att skulle ha omkommit genom en bilolycka (mycket sannolikt), rånmord, bakhåll av pilkorsare etc. hade nöjt sig med att konstatera att försvunnit i bil mot okänd destination. Det är oklart varifrån får uppgiften om att skulle Bild III: död ha omkommit i en bilolycka. Pilkorsteorin kan vi härleda till brevet från av . Bilolycksteorin och den kryptiska anmärkningen mycket sannolikt är dock av oklart ursprung. skulle komma att hålla fast vid denna version under nära nog hela sin återstående tid som legationschef vid beskick- ningen i . Hans kryptiska avslutning Jag fruktar att klarhet aldrig vinnes, vars logiska konsekvens blir att Wallenberg-ärendet är att betrakta som ett hopplöst fall och därmed inte framgent borde tas upp med de sovjetiska myndigheterna, skulle också återkomma i ett antal handbrev och rapporter till (HP 80 Ea, 19/4-1945, P 2 Eu, 30/4-1945). Telegrammet innehåller också den märkliga uppgiften att på eget initiativ smög över till ryssarna. Såsom fram- går av uppgifter från Anger, är detta ett omstritt påstående. Vi återkommer till detta nedan. UD hade bett inhämta upplysningar hos sovjetiska myndigheter angående Andrássys vistelseort och befin- nande. hänvisade ärendet till den ungerska regeringen under förevändning att det i alla fall skulle avvisas av . kom ett bläcktelegram med en tämligen ilsken ordalydelse: Ni beordras göra framställning vårt 205. Edert chiffer 215. (HP 80 Ea, 14/4-1945). Användandet av ordet beordras är intressant, liksom att tele- grammet är signerat av utrikesministern själv. Det tycks som UD var irriterat över att konsekvent hänvisade ärenden som rörde det sovjetockuperade till den sovjetkontrollerade Debrecen-regeringen. svar på detta telegram kom till : [Dnr 237]. Före verkställighet order Edert 227 anser jag mig skyldig vördsamt meddela, att enligt vad syntes framgå av flyktigt samtal med Budapest-svenskarna familjen . sanno- likt längesedan rest till . Ifrågasätter i första hand alla upplys- ningar som kunna erhållas av de hemvändande resenärerna samlas och sovras (HP 80 Ea, 16/4-1945). Bild III: död Ärendet Andrássy rann härefter ut i sanden och var i alla fall inte längre en angelägenhet för . Det är intressant att Söder- blom här för uppmanade UD i att noga samla och utreda alla uppgifter från de hemvändande Budapest- svenskarna. avsände det tredje av de handbrev angående tändsticksfabriker i som anför som vik- tiga för förståelsen för Wallenberg-ärendet. Detta är ett handbrev till som rör samtal med under dennes genomresa i (HP 80 Ea, 17/4-1945). Det innehåller i praktiken intet annat än upplysningen om att STABs fabriker i torde kunna finansieras på plats. 9.6Söderblom förbereder UD på Budapest- beskickningens ankomst Försöket att dämpa upphetsade överdrifter Perioden strax före Budapestlegationens ankomst till var tämligen intensiv vad gäller telegramväxling mellan och . sände två brev till , en officiell skrivelse till utrikesministern och ett handbrev till polchefen . I skrivelsen till utrikes- ministern redogjorde för ett samtal med den ryskfödde amerikanske journalisten . inledde skri- velsen med att redogöra för uppgifter om de sovjetiska besätt- ningstruppernas korrekta uppträdande i , och Ru- mänien. har jag emellertid, skrev Söder- blom (och det är väl inte helt orimligt att anta att han härvid syftar bland annat på uppgifter från Budapestbeskickningens personal) hört berättas från , och även , att över- grepp, stölder, våldtäkt etc. förekomma. diskuterade om denna fråga med varefter svar presenterades: Emellertid ville inte bestrida, att ryska soldater i många fall kunna ha farit fram hårt i , och även i . Härvid bör man enligt först betänka, att ett fyraårigt fasansfullt krig måste på soldaterna medföra återverkningar av förhärdande och för- råande natur. Det är inte möjligt annat än att disciplinen stundom måste svikta. Vidare framhöll , att rumäner och ungrare, de senare i egenskap av besättningstrupper bakom fronten, i Bild III: död härjat och skändat om möjligt ännu värre än tyskarna (1 Er, 18/4- 1945). i skrivelsen använde , med hänvisning till , termerna otrolig naivitet och omdömeslös naivitet för att karakterisera utsagor om sovjetiska övergrepp, givna av utlänningar, i synnerhet amerikanska medborgare, som besökt de östeuropeiska staterna efter den sovjetiska ockupationen. Söder- bloms skrivelse avslutades med en direkt hänvisning till de hem- vändande Budapest-svenskarna: Våra hemvändande Budapest-svenskar äro måhända de enda neutrala, som genom omständigheternas makt kommit att sitta mitt i strids- linjen av ett av detta fruktansvärda krigs mest fasan- fulla slaktningar. Ehuru jag icke hade tillfälle att tala ingående med alla resenärerna, fick jag i allmänhet det intrycket, att de trots de hemska upplevelserna på ett beundransvärt sätt bibehållit balansen i omdömet (HP 1 Er, 18/4-1945). I handbrevet till skrev att de reflexioner av , som jag nedtecknat i min skrivelse nr. 166, synas mig värda allt beaktande (HP 1 Er, 18/4-1945). En kanske inte helt orimlig tolkning av detta är att var mycket angelägen om att utrikesledningen i , innan de skulle få tillfälle att själva bilda sig en uppfattning utifrån de vittnesmål som snart skulle ges av legationspersonalen, skulle prepareras med hans syn på den sovjetiska närvaron i . Han tvingades dock senare i ett handbrev till av konstatera att han misslyckats med att dämpa upphetsade överdrifter (HP 80 Ea, 18/6-1945). Dagen därpå skrev på nytt några rader angående Budapest-svenskarna: De samtal, som jag hade med och de andra Budapest- svenskarna på genomresan, blevo tyvärr helt flyktiga. Tiden medgav ej att grundligt plöja igenom olika frågor. Emellertid föreföll det mig som om svensk egendom bortförts både av pilkorsare och av ryssar och att sålunda här kan föreligga anledning till klagomål och skade- ståndskrav. Oförsiktigt nog tycks också en mängd värdeföremål tagits emot som depositioner av enskilda ungrare. Vad jag med dessa rader velat säga är, att jag hoppas, att man utreder ärendet med minutiös noggrannhet. Jag har svårt att se, huru detta skall kunna ske, förrän en svensk beskickning återvänt till (HP 80 Ea, 19/4-1945). Bild III: död Återigen (för tredje gången) uppmanade till en in- gående undersökning av vad som förevarit i . Han flag- gade också på nytt för att borde erkänna Debrecen-rege- ringen. tog också, kanske något oväntat givet hans inställning till ärendet, upp . I ett telegram till uppmanade han att med Åkerrén sändes brev från Dodde [] eller [] till [ollontaj] angående försvunna släktingen (HP 80 Ea, 19/4-1945). I ett hand- brev till ägnades all upp- märksamhet: Ett av de bekymmer, som mest tynger på sinnet, är helt naturligt tragiska försvinnande. Jag har telegrafiskt föreslagit, att Dodde [] skriver ett personligt brev till om saken []. För min del har jag i min vidlyftiga korre- spondens med utrikeskommissariatet rörande Budapest-svenskarna som senaste åtgärd understrukit, att alla upplysningar saknas om .