sou · GRB375d1 · 2004-01-01 00:00:00 — När en person fått uppehållstillstånd och hittat sin bosättning är ett par av de problem som tidigare upptagit mycket av tankarna ur världen och kan ersättas av koncentration och försörj- ningen. Då är det viktigt att de nyanlända kan få en så konkret och levande bild som möjligt av sina framtida arbets- och försörjnings- möjligheter och också se vad de kommer att kräva av språkkun- skaper och eventuellt andra kompletterande utbildningar. Den parallellt pågående svenskundervisningen kan både stödja och dra nytta av programmets aktiviteter och samverkan med svensk- undervisningen är därför nödvändig. Målet – jobbet och den egna försörjningen – måste vara levande för att studierna av sj-ljud och ordföljd ska bli meningsfulla. Riktade insatser och generella system Utbildning i svenska måste vara flexibel och kunna anpassas till och kombineras med arbete och arbetsinriktade och yrkes- förberedande aktiviteter samt annan utbildning, det måste finnas möjligheter att få i utbildning i svenska i olika miljöer. För få att nyanlända invandrare snabbt ska en snabbare och effek- tivare väg till klara sin egen försörjning måste utbildningen i sven- ska och annan verksamhet kunna kombineras och integreras med annan verksamhet, på vilket sätt det ska ske bör framgå av hand- lingsplanen. Det måste vara möjligt att arbeta, vara ute på praktik, få sin utbildning eller vara i en valideringsprocess som man lär sig svenska. Utbildningen i svenska måste också i möjli- gaste mån passa både individens egen bakgrund och aktuella livs- situation och de planer hon eller han har för framtiden. Allt detta ställer krav på både utbud och flexibilitet. Utredningen anser också att det måste vara möjligt att få sin utbildning i svenska i den för var och en bästa och mest effektiva miljön, inom ramen för den kommunala vuxenutbildningen för en del, på en högskola eller en folkhögskola för andra etc. Det bör vidare finnas incitament för arbetsgivare att aktivt bidra till att den som erbjuds arbete eller yrkesinriktad praktik ska kunna lära sig mer svenska. Här ser vi fram emot de förslag som Arbets- gruppen för samverkan med näringslivet kommer att presentera när de kommer har fullgjort sitt i uppdrag . Riktade insatser och generella system Samhällsinformation bör ges till nyinvandrade inom ramen för sfi och på det sätt och med det innehåll som föreslås av , ska verka för att en sammanhållen och för nyanlända invandrare producerad skriftlig samhällsinforma- tion tas fram som kan utgöra ett komplement till och stöd för muntlig samhällsinformation och samhällslivsundervis- ning, Statskontoret och ska få i uppdrag att ut- arbeta förslag till hur en sammanhållen grundläggande Inter- netbaserad samhällsinformation till nyanlända ska kunna etableras och vidmakthållas, Delegationen för utveckling av offentliga e-tjänster (dir. 2003:81) bör få tilläggsdirektiv att särskilt beakta och över- väga hur nyinvandrades behov av offentliga e-tjänster ska kunna tillgodoses, myndigheterna måste inom sina respektive områden ta ett större ansvar för att nå ut med information till nyanlända och andra som inte har svenska som modersmål, i syfte att precisera ansvar när det gäller att följa upp myndigheternas efterlevnad av förordningen (1986:856), bör en ändring av verkets instruktion övervägas. arbete med att ge nyinvandrade möjlighet att orientera sig i sitt nya hemland med hjälp av samhällsinformation speglar de stora svårigheter som ligger i uppdraget. Några av de viktigaste problem- områdena är innehållet i samhällsinformationen och genom vilka kanaler den ska förmedlas så att man når alla. Dessutom spelar in- formationens utformning för att den ska nå fram och vem som an- svarar för produktionen ekonomiskt och praktiskt stor roll. Nära och konkreta – övergripande och insiktsskapande Utredningen om flyktingmottagande och introduktion har arbetat i nära samverkan med i de delar som gäller samhälls- informationen. Förutom att vi tagit del av utredningar, utvärd- eringar och uppföljningar har de båda utredningarna genomfört en Riktade insatser och generella system gemensam utfrågning i seminarieform med representanter för kommuner, invandrarorganisationer, samfund och forskare. Önskemålen när det gäller innehållet i samhällsinformationen är många och olika, från fakta om arbete, boende, skola och utbild- ning, hälso- och sjukvård mm. till mera övergripande samhällsfrå- gor som demokrati och jämställdhet. Dessutom finns önskemål om att samhällets grundläggande värderingar ska presenteras på ett sådant sätt att nyanlända får förståelse för dem. Innehållet i samhällsinformationen kan inte helt skiljas från formen. Viss typ av information låter sig tämligen väl masskommu- niceras – konkreta sakupplysningar i ämnen som är bekanta och angelägna för mottagaren – medan det är erkänt svårt att med masskommunikation behandla – än mindre påverka – grundlägg- ande värderingar. Mera abstrakta och för mottagaren okända före- teelser lämpar sig knappast heller för masskommunikation, där krävs oftast den muntliga kommunikationssituationens möjligheter att fråga, förklara, rita och berätta. Generellt är muntlig information att föredra framför skriftlig information. Därför är samhällsinformationens roll inom svenskundervisningen viktig bl.a. eftersom betydligt fler nyinvandrade kommer i kontakt med svenskundervisningen än med introduktionen för kommunmottagna flyktingar m.fl. Men samhällsinformationen inom ramen för svenskundervisningen måste då ses och behandlas som något mer än stoff och övnings- material för svenskinlärningen. I allt informationsarbete är mottagaranpassningen avgörande. Även när informationen riktar sig till dem som är födda i landet och har svenska som modersmål, ägnar sig pedagoger, informatörer och språkvårdare år att bearbeta och anpassa språket så att informa- tionen kan nå fram. Ju mer komplicerad information som ska ges desto viktigare är det att den ges på bästa språket så att inte struktur, byråkratiska, facktermer eller komplicerade språkliga konstruktioner lägger hinder i vägen. För nyanlända invandrare som bara har nybörjarsvenska att arbeta med svär det mot allt vetande om informationens villkor och möjligheter att enbart in- formera på svenska, dvs. på deras sämsta språk. Idealet är själv- klart att samhällsinformationen inom svenskundervisningen kan ges på modersmålet och helst av en språkkunnig lärare eftersom tolkning alltid innebär både tids- och informationsförluster. Innehållsmässigt är bör samhällsinformationen utgå från de nära och vardagliga samhällsfrågor och -företeelser, som nyanlända kom- mer i kontakt med, dvs. sådant som rör boende, arbete, barnens Riktade insatser och generella system skolgång, hälso- och sjukvård, inköp osv. I ett nästa steg, när en grund av både samhälls- och språkkunskaper är lagd, kan samhälls- frågor som rör det svenska demokratiska systemet, jämställdhets- frågor, mänskliga rättigheter och liknande tas upp. I den fasen är det en stor fördel om exempelvis tidigare komna landsmän eller andra dubbelt språk- och kulturkompetenta personer kan medverka. För att behandla grundläggande värderingar, diskutera könsroller och barnuppfostran och andra djupt liggande värderingar krävs att lärare/informatörer och deras elever hunnit och förmått etablera ett förtroendefullt samarbete. När det gäller värdegrundsfrågor är medverkan från dubbelt kultur och språkkompetenta personer extra viktigt eftersom de utifrån egna erfarenheter kan visa på möjliga strategier. Det finns goda exempel på hur samfund och kommuner, exempelvis i cirkelform, samlat kvinno-, mans- eller ungdomsgrupper, som kommit långt i det gemensamma samtalet om värdegrundsfrågor. Men detta är knappast någon verksamhet som kan göras obligatorisk. Samhällsinformation på flera vägar och Att lära känna ett helt nytt land och ett nytt samhälle med alla dess institutioner och system är knappast någonting som sker och på ett bestämt sätt. Det faktum att försett alla nyinvandrade med någon typ av samlad skriftlig sam- hällsinformation – Sverige-paketet, , Sverigeinforma- tion och, nu senast Sverige- en pocketguide – innebär ingen garanti för att alla som fått uppehållstillstånd också fått en bra och korrekt samhällsinformation. Problem med att producera rätt språkver- sioner, uppdateringar, översättningar och distribution har sannolikt gjort att mycket av denna samlade samhällsinformation har för- blivit oläst, helt eller delvis missförståtts eller varit helt obegriplig för mottagaren. Den samlade skriftliga informationen till nyanlända har också kompletterats med samhällsinformation via andra kanaler som sfi- utbildningen, invandrarbyråer, flyktingmottagningar, informations- eller medborgarkontor. Därutöver har alla myndigheter ett stående ansvar för att nyinvandrade, och andra invandrare som inte be- härskar svenska tillräckligt bra, får information och service som är likvärdig den som inrikes födda får. har mynd- igheternas tidigare informationskanaler kompletterats med webb- Riktade insatser och generella system sidor på Internet som ofta erbjuder både information och vissa tjänster. fanns som en källa för löpande samhällsinformation och nyheter och minoritets- språkssändningar och lokalradiosändningar på olika invandrarspråk har också funnits i varierande omfattning. hade ett projekt på nätet med information på lätt svenska, arabiska och engelska och sedan Närradion etablerades har föreningar som bildats på etnisk grund kunnat nå de egna med- lemmarna via en lokal kanal. För asylsökande som befinner sig i mottagningssystemet har samhällsinformation i varierande omfatt- ning erbjudits inom ramen för den organiserade verksamheten. Trots detta, till synes rika, utbud har man gång på gång kon- staterat att bristerna är stora. Avbrotten inom sfi-utbildningen är många och därmed missar avhopparna även samhällsinformationen. Flyktingmottagningar och medborgarkontor kan inte fungera som en tillräcklig kanal för alla muntlig information. Myndigheterna tar inte det ansvar för nyanlända och bofasta invandrare som förord- ningen (SFS 1986:856) förutsätter. Det gäller både tryckt informa- tionsmaterial och det som utvecklats i elektronisk form. Både Statskontoret och RRV har funnit att det inte är många myndigheter som har information på fler språk än svenska och engelska. Det utbud av samlad samhällsinformation som exempelvis och, numera, Statskontoret ansvarar för i form av Samhällsguiden och Sverigedirekt riktar sig enbart till svensktalande. Majoriteten av kommunernas hemsidor riktar sig också bara till svensktalande; i de kommuner som har information till invandrare på hemsidan så gäller den vanligtvis enbart organisationen av flyktingmottagandet eller introduktionen. Många av de informationskanaler som fungerar för svenskar fungerar bara styckevis och delvis för nyanlända invandrare och personer med dåliga svenskkunskaper. Det finns heller inga möj- ligheter att vid ett enda och samlat tillfälle ge nyinvandrade all samhällsinformation som de kommer att behöva. Nyanlända invandrare behöver få tillgång till samhällsinformation vid flera och upprepade tillfällen och via olika kanaler. Asylsökande ska inom ramen för den organiserade verksamheten få del av genomtänkt samhällsinformation. De som läser svenska för invandrare ska möta samhällsinformation både som ett eget ämne och som stoff i språkinlärningen. Nyanlända invandrare ska vid behov kunna få muntlig samhällsinformation på samma sätt som alla andra med- Riktade insatser och generella system borgare och kunna vända sig till informationskontor och -enheter i kommuner, landsting och på statliga myndigheter. Det är särskilt beklagligt att det saknas ett etablerat och fung- erande system för att kontinuerligt framställa, uppdatera och pro- ducera en heltäckande samhällsinformation på språk och med en utformning, som åtminstone de stora grupperna av nyinvandrade kan ta till sig. Om det fanns ett sådant system som var känt, pålit- ligt och lätt tillgängligt, förslagsvis på Internet, skulle det kunna vara ett stöd och ett hjälpmedel för både den muntliga samhälls- informationen inom exempelvis den organiserade verksamheten för asylsökande, sfi-utbildningen, och de informations- och medborg- arkontor som finns. Den skriftliga information som skulle kunna hämtas ur ett sådant gemensamt samhällsinformationssystem skulle emellertid aldrig kunna ersätta de muntliga kanalerna för samhällsinformation men skulle kunna fungera som ett för- stärkande och förtydligande element i informationsgivningen. För den enskilde invandraren skulle den kunna fungera som den snabba uppslagsbok som Samhällsguiden är tänkt att vara för svensk- talande. I första hand skulle denna information koncentreras till fakta om samhällets institutioner och service och utgå från använd- arnas behov – inte den svenska myndighetsstrukturen. Samhällsinformation på hundra språk eller lätt svenska? Ett problem som alla kommuner, myndigheter, organisationer och kommersiella intressenter brottas med när de vill rikta information till invandrare är språkvalet. Det är knappast någon ovilja som ligger bakom det faktum att de flesta kapitulerar med en engelsk version av broschyren, faktabladet eller hemsidan. I bästa fall bygger man på med språkversioner på stora språk som franska och arabiska, som kan fungera som kommunikationsspråk för förhållandevis många invandrargrupper, och kanske ytterligare något/några språk som talas av stora invandrargrupper. EU-medlemskapet har bl.a. lett till att stora europeiska språk kan finnas företrädda. Men mer än så för- mår inte ens de mest ambitiösa producenter av samhällsinformation. Resursbrist och tvivel på att informationen når fram till mottagarna är några skäl. När det gäller den fysiska distributionen av information på olika språk kompliceras den också av det faktum att någon språkregistrering inte existerar; direktutskick av information på rätt språk till rätt målgrupp går alltså inte att göra. Riktade insatser och generella system En annan eller kompletterande väg att gå är att skriva sam- hällsinformationen på lätt svenska (pls) och komplettera med ord- och begreppsförklaringar och exemplifieringar. Pls-versioner har stora fördelar eftersom de också kan vara till glädje för svensk- talande som har svårt att förstå byråkratiska texter men de upplevs ibland som barnsliga av mottagarna. kan detta bero på att en sammanblandning av lättläst svenska, som vänder sig till funk- tionshindrade och lätt svenska som vänder sig till invandrade. har gjort en guide med tips för informatörer, ändra fram. Statskontoret har inom ramen för arbetet med 24- timmarsmyndigheten givit ut råd och rekommendationer för ut- formningen av myndigheternas webbsidor. Där är ambitionsnivån lägre och lyder: Ge en miniuppsättning information på lätt svenska. Informa- tionen bör minst omfatta en kort beskrivning av vad myndig- heten gör, samt (för myndigheter som har kontakt med allmän- heten) hur man bär sig åt för att kommunicera med myndig- heten på sitt eget språk. Om man ger information till invandrare på bara ett språk är lätt svenska det som flest har möjlighet att förstå. Ge en miniuppsättning information på vanliga invandrarspråk, EU-språken och de svenska minoritetsspråken. (Råd) Där det är motiverat bör informationen finnas tillgänglig på andra språk. får detta vägas mot kostnad och vilken nytta det gör för myndighetens målgrupper. Om man ger information på flera språk är det viktigt att denna hålls uppdaterad på alla språken. Översätt inte bara texten utan anpassa även innehållet. (Råd) Användare från andra språkområden kan ha andra behov än svenskspråkiga användare. Man kan inte utgå från att de har samma grundkunskap om det svenska samhället och dess institutioner, utan kan behöva förklara sådant som i det svenska materialet är självklarheter. De kan också vara ute efter annan information, vilket kan motivera att navigationen är olika för olika språk. Inte heller de statliga myndigheterna har förmått leva upp till dessa råd och rekommendationer. Det finns dessutom delade meningar hos såväl berörda myndigheter som invandrare själva vilken strategi som ska väljas, konstaterar RRV i sin rapport Riktade insatser och generella system informationssamhälle för alla: material enbart på svenska, satsa på lätt svenska, översätta visst material eller översätta allt. Problemet är förvisso inte nytt men det vore rimligt att stats- makterna åtminstone formulerade en strategi och en ambitionsnivå för samhällsinformation till nyinvandrade, som är både ekonomiskt och praktiskt möjlig att genomföra och nå. Mål, förordningar, råd och rekommendationer som ingen förmår att leva upp till riskerar annars att skapa frustration och handlingsförlamning. Ett ansvar för alla eller påtvingad samordning? Ytterligare ett strategiskt val som statsmakterna borde göra berör ansvaret för samhällsinformationen. Alla kommuner och myndig- heter har ett ansvar för att alla medborgare får likvärdig service och information men i realiteten har de knappast några möjligheter att genomföra det. Inom nästan varje enskilt samhällsområde utgör de nyanlända och andra invandrare med dåliga svenskkunskaper en liten mino- ritet, vars behov ständigt måste vägas mot tillgängliga resurser och de stora kund-, klient-, patient- eller medborgargruppernas behov. Kommunernas och de statliga myndigheternas självständiga ställ- ning lägger avgörandet om hur och var de begränsade resurserna ska satsas från tid till annan hos dem. är det mycket arbets- och kostnadskrävande att producera, uppdatera och distri- buera samhällsinformation både på lätt svenska och framför allt på många främmande språk. De elektroniska myndighetstjänster som utvecklas inom ramen för 24-timmarsmyndigheten måste bli möjliga att utnyttja också för nyinvandrade. har ett webbaserat självbetjänings- system som spelar en stor och framgångsrik roll i deras verksamhet och som borde vara högst intressant för nyanlända arbetssökande invandrare att kunna utnyttja. En förutsättning för att kunna använda sig av tjänsten är emellertid att användaren behärskar svenska. Att göra denna service tillgänglig på flera språk är visserligen en stor och kostsam utmaning men man kan knappast betrakta nuvarande elektroniska service och information till icke svenskspråkiga invandrare som likvärdig med den svenskspråkiga befolkningens. Det ligger inte inom denna utrednings direktiv att närmare utforska och presentera förslag till lösningar på problemen men det är utan tvekan nödvändigt att mål och strategier formuleras som Riktade insatser och generella system gör det möjligt för nyanlända invandrare att åtminstone garanteras en grundläggande och tillförlitlig samhällsinformation. Det är svårt att se hur det skulle vara ekonomiskt och praktiskt möjligt utan att en omfattande och systematisk samverkan kommer till stånd och med ett uttalat och väl definierat ansvar för de samverkande parterna. En sådan samverkan kan antingen ske genom exempelvis standardiseringskrav på statliga hemsidor, som RRV föreslagit, eller genom en institutionaliserad samverkan där respektive myndighet ansvarar för viss grundläggande information på en för alla gemen- sam hemsida av typ Samhällsguiden. De höga krav på specialist- kompetens, som ställs på dem som ska skriva, kulturanpassa, utforma och ha aktuell samhällsinformation på lätt svenska och många olika språk och med olika alfabet, talar för att det vore mest rationellt med en institutionaliserad samverkan i någon form. Just nu är det viktigaste att någon eller några myndigheter får ett klart uttalat ansvar för att formulera mål, strategier och krav. För att ta vara på den erfarenhet som finns av samlad samhällsinformation vore det naturligt att och Statskontoret fick detta uttalade ansvar. bör också få ett mer uttalat ansvar för att följa upp hur myndigheterna lever upp det ansvar som läggs på dem i förordningen (SFS 1986:856) om de statliga myndigheternas genomförande av integrationspolitiken. Enligt förordningen ska myndigheterna ge likvärdig service till alla oavsett etnisk eller kulturell bakgrund och eftersträva att alla berörda nås av information om verksamheten och därvid uppmärk- samma att det kan krävas särskilda åtgärder för nyanlända in- vandrare. Eventuellt behöver detta uppföljningsbehov förtydligas i verkets instruktion. Vidare anser utredningen att Delegationen för utveckling av offentliga e-tjänster (dir. 2003:81) bör få tilläggs- direktiv att särskilt beakta och överväga hur nyanlända invandrares behov av sådana tjänster kan tillgodoses. Många av dem som invandrar till har en akademisk utbild- ning från hemlandet. Bland de flyktingar m.fl. som kom –2001 hade av männen och av kvinnorna en eftergymnasial utbildning. Många av dessa har utbildningar inom områden som är eller kommer att bli efterfrågade på den svenska arbetsmarknaden. Trots det har de stora svårigheter att få arbete som motsvarar deras utbildning. Hindren är många. Vårt förslag till plan- Riktade insatser och generella system eringsperiod med tidig kartläggning och bedömning, kan undanröja en del av hindren. Med en handlingsplan som ger möjlighet till praktik, handledning eller mentorskap lär den nyanlända komma ytterligare en bit på väg, men det är ändå inte tillräckligt. För att en nyanländ invandrare ska kunna använda sin aka- demiska utbildning måste det finnas en enkel och fungerande organisation för värdering av utbildningen. är många myndig- heter inblandade och det kan vara svårt för den invandrade att skaffa sig överblick av hur det fungerar. Utredningen anser att det måste bli enklare för nyanlända att få sin högre utbildning värderad och föreslår därför att får i uppdrag att samla, samordna och effektivisera värdering av all högre utbildning med särskilt fokus på nyanlända. Den värdering som görs , är en värdering av formella meriter. Den måste också kunna förenas med validering (värdering av reell kompetens), något som kräver att ett samarbete mellan bedömande myndigheter och arbetsplatser måste utvecklas. Även denna aspekt bör tas med i i uppdraget. Den som fått sin utbildning värderad och/eller validerad behöver ofta komplettera den så att den anpassas till svenska krav och för- hållanden. Det finns många exempel på att personer med utländsk utbildning alldeles i onödan tvingas börja om i stort sett från början med en svensk utbildning. Utredningen anser att högskolorna måste kunna erbjuda ett utbildnings- och kursutbud som passar bättre för dem som inte har en svensk utbildningsbakgrund. finns det kompletteringsutbildningar främst inom vissa bristyrken, för läkare, sjuksköterskor, lärare och tekniker. Hög- skoleverket har visat att man når bra resultat med dessa utbild- ningar. Kompletteringsutbildningarna skulle kunna utvecklas, an- tingen genom att fler yrken definieras som bristyrken, det finns tankar på det inom , eller att man helt enkelt er- bjuder kompletteringsutbildningar inom ett brett yrkesområde. har funnit att flera högskolor är intresserade av att anordna sfi för personer med akademisk utbildning eller mot- svarande i samverkan med berörda kommuner. De menar vidare att en förutsättning för att sfi i högskolemiljö ska bli tillgänglig för fler sfi-studerande är att detta regleras på ett lämpligt sätt. Som fram- kommer i avsnittet Utbildning i svenska ovan, anser vi att det måste vara möjligt att få utbildning i svenska i olika miljöer. Vi utesluter inte heller möjligheten att en annan utbildningsanordnare än kommunen kan bli huvudman för andra former av grundlägg- ande svenskutbildning. Riktade insatser och generella system Utredningen har föreslagit att får ett sektors- ansvar för nyanlända invandrare. har en över- blick, ett kontaktnät och kunskaper och erfarenheter som ingen annan enskild myndighet har. Utöver vad som redan anförts bör därför uppdrag att dokumentera och följa upp insatser/åtgärder inom högskolesektorn för nyanlända perman- entas.