sou · GRB377d2 · 2004-01-01 00:00:00 — Något liknande finns inte för sfi-utbildningen eller för grundläg- gande vuxenutbildning (analfabeter och kortutbildade utvecklar läs- och skrivfärdigheter inom ämnet svenska som andraspråk i grundläggande vuxenutbildning integrerat med sfi-studierna). Propositionen om vuxnas lärande (prop. 2000/01:72) skriver: Den grundläggande principen om allas lika tillgång till lärande innebär att särskilda insatser // behöver göras för att möta behoven hos människor med funktionshinder, vilka annars lätt utestängs. Den centrala överenskommelsen om utveckling av introduktionen av flyktingar och andra invandrare mellan olika centrala myndig- heter (2001b) anger att funktionshindrade ska erbjudas individualiserade introduktionsprogram för att kunna bli delaktiga i samhällslivet utifrån sina förutsättningar. godkände regeringens förslag om en nationell handlingsplan för handikappolitiken, Från patient till medborgare (1999/2000:79). I propositionen föreslår regeringen nationella mål och inriktning för handikappolitiken. Svenska för individer – sfi insatserna bör koncentreras till företrädes- vis tre huvudområden; att se till att handikapperspektivet genom- syrar alla samhällssektorer, att skapa ett tillgängligt samhälle, samt till att förbättra bemötandet. Om tillgänglighet i undervisningslokalerna säger man bland annat att dessa ska vara tillgängliga för personer med rörelsehinder och anpassade efter andra funktionsnedsättningar som hörsel- och synskada så att alla kan röra sig och känna sig säkra. Ett par aktuella utredningar är värda att nämnas här. En särskild utredare ska föreslå en förändrad organisation för samordningen av arbetet inom det handikappolitiska området, (dir. 2003:94). Syftet är att skapa bättre möjligheter att förverkliga de mål som finns i den nationella handlingsplanen för handikappolitiken så att handikappfrågorna integreras i alla samhällssektorer. Uppdraget skall redovisas . Regeringen fattade 2002 beslut om direktiv för en parlamentarisk kommitté med en lång rad uppgifter på diskrimineringsområdet; En sammanhållen diskrimineringslagstiftning (dir. 2002:11). Kom- mittén skall överväga om skydd mot missgynnande av personer med funktionsnedsättning på grund av bristande tillgänglighet bör införas på andra samhällsområden än i arbetslivet och högskolan, dvs. även inom vuxenutbildningen. Kommittén ska redovisa upp- draget . Betänkandet En särskild utsatthet – Om personer med funktions- hinder från andra länder (SOU 1998:139) skriver: Vuxna som kommer till och redan har ett funktionshinder har erfarenhet av att leva i ett land där människor med funktionshinder generellt har dåliga livsvillkor. Det är sällsynt att någon har fått spe- cialundervisning, habilitering eller rehabilitering. Många har påverkats av en negativ syn på funktionshinder. Det gäller mest dem som har ett funktionshinder från barndomen, och särskilt kvinnor. Kvinnor med funktionshinder har det generellt mycket svårt i de flesta av världens fattiga länder. Utredningen har i samtal med företrädare för handikapporganisa- tioner även tagit del av uppfattningen att många individer under sitt liv i hemlandet har levt ett relativt normalt vuxenliv; man har kan- ske inte gått så mycket i skola, men har t.ex. gift sig och fått barn. Svenska för individer – sfi Släkt och övrigt nätverk omkring stöttade i det som behövdes för att klara vardagen. Att komma till innebär en stor omställ- ning, troligtvis än större än för övriga invandrade; här får man kan- ske en stämpel – man blir funktionshindrad. Här ska man också med hjälp av myndigheter i större uträckning klara sig utan familjens stöd. I hemlandet talade man kanske på sin höjd med familj, släkt och religiös ledare om sin funktionsnedsätt- ning. Här förväntas man prata om detta med kurator, sjukvårdsper- sonal, olika handläggare, sfi-lärare m.fl. Vissa individer upplever detta som kränkande medan andra ser det som en stor möjlighet. Att inte behärska språket och inte känna till sina rättigheter medför att många inte får tillgång till det stöd och den rehabiliter- ing som man har rätt till. En studie som gjorde 1998 om flyktingar med funktionsnedsättning i olika kommuner visade att av personerna i studien inte fick något stöd från kommunen, vare sig enligt lagen om stöd och service, LSS, eller socialtjänstlagen, vilket ansåg var anmärkningsvärt. Kommunerna hade fått statlig ersättning för samtliga personer därför att de behövde försörjning eller varaktig vård. Svårigheter i möten med myndigheter beskrivs av Sisus i Om bemötande av människor med funktionshinder (Sisus 2003): När samhällets bemötande av människor med funktionsnedsättning brister försämras livsvillkoren för enskilda människor. Ofta mer för dem som inte kan svenska och inte har kunskap om det svenska sam- hället. När samhällets organisation fungerar dåligt blir följderna ofta mer märkbara för dem som inte kan svenska eftersom de har svårare att själva kompensera bristerna. När myndigheter inte är överens om vem som ska betala en insats är det mer sannolikt att ett ärende som gäller någon med annan etnisk bakgrund hamnar mellan stolarna. När informationen brister är man troligen ännu sämre informerad om man har ett annat modersmål. När resurserna inte räcker till alla är det stor risk att man får mindre stöd om man har svårare än infödda svenskar att tala för sin sak. Och när man får nej på en begäran om stöd över- klagar man kanske inte beslutet om man inte kan svenska. Man vet kanske inte hur man gör när man överklagar, eller inte ens att man får göra det. SOU 1998:139 visar exempel på att långtidssjukskrivna utländska medborgare från , och fick betydligt mindre yrkesinriktad rehabilitering än andra långtidssjukskrivna personer. Svårigheter med språket gjorde också att det var svårt att få del av arbetsförmedlingens åtgärder för arbetssökande. Svenska för individer – sfi Sfi-studerande har ofta ett flertal individuella planer upprättade av olika myndigheter att förhålla sig till (se kapitel 10). Sfi-studerande med funktionsnedsättning som har rätt att få insatser enligt LSS (lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade) har dess- utom rätt att begära och få en individuell plan för insatser relate- rade till funktionshindret upprättad av . Socialstyrel- sen (1998) gjorde en studie av kommunernas stöd till personer med funktionsnedsättning och utländsk bakgrund. I studien ingick en enkät till 85 kommuner, som bland annat fick frågan om de kartlagt hur många personer med funktionsnedsättning och utländsk bak- grund som bodde i kommunen. I stort sett ingen av kommunerna hade gjort någon kartläggning, vare sig eller LSS- handläggningen. har bland annat därför haft ett regeringsuppdrag att förstärka och intensifiera sina rådgivnings- och informationsinsatser till huvudmännen angående individuella planer enligt LSS och individuella habiliterings- och rehabiliter- ingsplaner enligt HSL (Hälso- och sjukvårdslagen) i syfte att fler personer ska få tillgång till en individuell plan. Slutrappor- ten Individuell plan på den enskildes villkor (2002) vänder sig till alla som är berörda av frågan och ska utgöra ett praktiskt stöd och en vägledning i arbetet med individuella planer enligt båda ovan nämnda lagstiftningar. studie (1998) visade också att var femte kom- mun som svarat hade producerat information om socialtjänstlagen på något annat språk än svenska. av kommunerna hade informerat skriftligt om LSS på något annat språk än svenska. hade informerat invandrare om LSS på andra sätt. Mer än hälften av de kommuner som hade informerat hade haft infor- mationsmöten i invandrarorganisationerna. Enligt vad utredningen förstår i samtal med berörda, är det mycket få invandrare med funktionsnedsättning som är medlem- mar i någon handikapporganisation. Detta kan bero på att det inte finns någon folkrörelsetradition i de länder som individen kommer från. Att förstå vad en handikapporganisation är och förstå inne- börden i intressepolitiskt arbete kan vara svårt. Kontakter med olika etniska organisationer kan dock göra det lättare för indivi- derna att få kontakt med de handikapporganisatio- ner som kan stödja individerna på olika sätt. SIOS kan här utgöra en viktig länk och informationskanal. Svenska för individer – sfi Många kommuner gör goda insatser för att ge sfi-studerande med funktionsnedsättning lika förutsättningar till utbildning. Det krävs dock mycket av såväl kommun som av lärare för att kunna indivi- dualisera sfi-utbildningen för studerande med funktionsnedsätt- ning. Olika funktionsnedsättningar och olika studerande kräver särskilda inlärningsstrategier som eleven bör tillägna sig för att kunna tillgodogöra sig utbildningen. Det är därför av största vikt att läraren har kompetens på dessa områden. Såväl i slutbetänkande (SOU 1999:63) som i Vuxen- utbildning för alla? (SOU 1999:39) beskrivs ett stort och ökande behov av generell och grundläggande specialpedagogisk kompetens och att det inom den kommunala vuxenutbildningen behövs fler lärare med specialpedagogisk kompetens. I båda betänkanden nämns dessutom behovet av råd och stöd till vuxenutbildningens personal i specialpedagogiska frågor. I den nya lärarutbildningen, som beslutade om 2000, kommer specialpedagogik att ingå i det allmänna utbildningsområdet för alla studenter. Sedan ovan nämnda betänkanden lämnades har Specialpedago- giska institutet bildats. Detta institut är en rikstäckande myndighet för statens samlade stöd i specialpedagogiska frågor för barn, ung- domar och vuxna med funktionsnedsättning. Uppgiften är att ge specialpedagogiskt stöd till ansvariga inom det offentliga skol- väsendet och fristående skolor. Detta gör man genom att sprida information och kunskap inom specialpedagogik och initiera och medverka i utvecklingsarbete inom området. Via fem nationella resurscenter genomför man utredningar och träning av enskilda individer. Vid behov kan man komma ut till skolor och informera och ge utbildning till lärare och annan personal. På institutets hem- sida finns mycket information och råd om utbildning för bl.a. döv- blinda, döva och hörselskadade, synskadade samt individer som har läs- och skrivsvårigheter/dyslexi eller språkstörning. Det är skolhuvudmannens ansvar att den studerande får tillgång till anpassat material. kan man få stöd i detta av specialpedagogiska institutet, vars uppdrag gäller även utveckling och anpassning av läromedel för vuxenstuderande med funktions- nedsättning inom det offentliga skolväsendet och folkhögskolor. Vuxenstuderande med synskada, rörelsehinder, utvecklingsstörning eller hörselskada på komvux, folkhögskola eller sfi har alltså möj- lighet att via institutet beställa anpassade läromedel. Svenska för individer – sfi lämnade Utredningen om läromedel för funk- tionshindrade sitt betänkande, Läromedel specifikt (SOU 2001:05). Utredningens förslag om bl.a. läromedelsförsörjning via ett nyin- rättat institut är nu ute på remiss. LSS- och hjälpmedelsutredningen (S 2001:06) ska enligt direkti- ven analysera hjälpmedelsförsörjningen för bland annat vuxna inom det offentliga skolväsendet, alltså inklusive sfi. behandlar därför inte frågan om hjälpmedel för sfi-studerande i avvaktan på förslag från LSS- och hjälpmedelsutredningen. Samtliga prov och bedömningar kan, enligt , utformas och genomföras med hänsyn till de förutsättningar och den funk- tionsnedsättning som den studerande har. Hur anpassningen görs beror på ämnet och vad som prövas i ämnet. Utgångspunkten bör vara att den studerande ska få den hjälp han/hon är van vid att få. Utvärderingen av det nationella provet för sfi nummer 12, (2003) anger att bara 18 av 116 lärare i en enkät uppger sig ha behov av ett eller flera prov för studerande med funktions- hinder. Den möjlighet att bortse från vissa betygskriterier vid betyg- sättning av studerande med t.ex. funktionsnedsättning som beskrivs i föreskrifter om tillämpningen av betygs- kriterier i gymnasiesärskolan och gymnasial särvux ska gälla även för sfi och grundläggande vuxenutbildning. Utredningen förutsätter att utredningarna En förändrad orga- nisation för samordningen av arbetet inom det handikappolitiska området (dir. 2003:94) samt En sammanhållen diskriminerings- lagstiftning (dir. 2002:11) behandlar förhållandena för sfi- studerande. I behandlandet av betänkandet Läromedel specifikt (SOU 2001:05) är det av stor vikt att läromedelssituationen för sfi- studerande med funktionsnedsättning uppmärksammas. Myndigheten för skolutveckling ska i samverkan med Natio- nellt centrum för sfi och svenska som andraspråk, Specialpeda- gogiska institutet samt Samarbetsorgan för etniska organisatio- Svenska för individer – sfi ner (SIOS) utarbeta informationsmaterial rörande funktions- nedsättningar samt traumarelaterade symptom, t.ex. PTSD. Myndigheten för skolutveckling ska i samverkan med ovan nämnda parter utarbeta ett kommentar- och referensmaterial som beskriver framgångsrika sfi-verksamheter riktade till stude- rande med funktionsnedsättningar samt traumarelaterade symptom, t.ex. PTSD. Andra förslag med som berör detta område är: Förslaget om hörselscreening i avsnitt 11.5. Förslaget om kartläggning och om underlag för samtal om utbildningsrelaterade hälsofrågor i avsnitt 10.2-10.3. Förslagen om lärarutbildning och kompetensutveckling i kapi- tel 13. Förslaget om en nationell utvärdering av sfi-utbildningen i kapitel 16. som Sisus, skilt utbildningsstöd, påpekar att det finns flera hinder för stude- rande med funktionsnedsättning inom sfi att tillgodogöra sig utbildningen. Sisus menar att sfi är en skolform som har svårigheter att avsätta resurser och ta ansvar för anpassningar och tillgänglighet för deltagare med funktionsnedsättning (Sisus 2002). Utredningens intryck, efter kommunbesök och samtal med företrädare och berörda studerande, är också att mycket återstår att önska vad gäller individanpassning, t.ex. kartläggning, lokalernas tillgänglighet och utformning, lärarkompetens och för stöd till de studerande. Utredningen vill därför starkt betona de rättigheter som de stude- rande har samt skolhuvudmannens skyldigheter enligt gällande lagar. Utredningen menar att sfi bör ha samma bedömningsgrunder som gäller för betygsättning inom gymnasial vuxenutbildning och gymnasial särvux-utbildning. Där kan läraren bortse från vissa betygskriterier i de särskilda fall där t.ex. en funktionsnedsättning försvårar för den studerande att uppnå de kunskaper som betygs- kriterierna beskriver. Studerande på sfi och på grundläggande vuxenutbildning, som många sfi-studerande studerar integrerat, bör inte utgöra ett undantag. Utredningen föreslår därför att Skol- Svenska för individer – sfi verkets föreskrifter om tillämpningen av betygskriterier i gymna- siesärskolan och gymnasial särvux ska gälla även för sfi. Vi förutsätter att de aktuella utredningarna En förändrad orga- nisation för samordningen av arbetet inom det handikappolitiska området (dir. 2003:94) och En sammanhållen diskriminerings- lagstiftning (dir. 2002:11) även behandlar förhållandena för sfi- studerande. I behandlandet av betänkandet Läromedel specifikt (SOU 2001:05) är det av stor vikt att läromedelssituationen för sfi- studerande med funktionsnedsättning uppmärksammas. LSS- och hjälpmedelsutredningen (S 2001:06) ska enligt direkti- ven uppmärksamma situationen även för sfi-studerande. Gemensam kartläggning och samverkan Den kartläggningsprocess som beskrivs i kapitel 10 får än större betydelse för individer i situationer som de som beskrivs ovan, eftersom många studerande med funktionsnedsättning behöver insatser från olika håll. En slutsats som utredningen drar av det material och de erfaren- heter som vi tagit del av är att de studerande i kontakten med myn- digheter sällan möter någon med förutsättningar att se till hela deras livssituation och som inser vidden i problematiken där funk- tionsnedsättning, migration och utbildning möts. De flesta är specialiserade enbart inom sitt område. Som utredningen ser det, är därför en samverkan mellan aktörer med specifika kunskaper helt nödvändig. Det är också viktigt med en samordning av den stude- randes individuella studieplan och den plan som upp- rättar för individer som har rätt att få insatser enligt LSS. För studerande med funktionsnedsättning är det vidare viktigt det finns någon som har helhetsansvaret för handlingsplanen och som den studerande kan vända sig till, eftersom det i många fall är både språkfärdighet och funktionsnedsättning som lägger hinder i vägen för kommunikationen. För att individen ska få möjlighet att förstå synen på handikapp i det svenska samhället och känna till sina rättigheter behövs omfat- tande insatser. I de fall då varken individen eller hans/hennes familj har någon större erfarenhet av skolgång i hemlandet kan man ha svårt att se möjligheten till sfi och andra studier. Enligt företrädare för handikapporganisationer finns det stor anledning att tro att en stor del av den grupp invandrade som inte påbörjar sfi-studier har Svenska för individer – sfi någon form av funktionsnedsättning som upplevs utgöra ett hinder för att studera. I samtalen som ingår i kartläggningsprocessen fordras av samt- liga berörda stor lyhördhet, respekt och förståelse för frågor kring funktionsnedsättning och olika syn på detta och på utbildning överhuvudtaget. Den studerande kan av olika anledningar vilja dölja sin funktionsnedsättning eller vet kanske inte ens om att han eller hon har t.ex. syn- eller hörselnedsättning. Många saknar hjälpmedel och har aldrig fått en diagnos på sin skada. Utredningen anser därför att det som stöd i denna process behövs ett konkret underlag för samtal kring individens hälsa i vid bemärkelse, vilket vi föreslår i avsnitt 10.2. kan den stu- derande via det informationsmaterial vi föreslår nedan få informa- tion om olika funktionsnedsättningar och särskilda rättigheter och vid behov göra en hörselscreening (se avsnitt 11.5). I detta sammanhang vill vi också kort beröra vikten av inter- och regional samverkan för att möjliggöra individanpas- sade sfi-utbildningar och maximalt resursutnyttjande. I större städer är det lättare att finna tillräckligt studerandeunderlag för att starta enskilda grupper för studerande med olika funktionsnedsätt- ningar samt att finna kompetenta och erfarna lärare (och att anordna kompetensutveckling) för en sådan utbildning. Även specialkompetens för att kartlägga och ställa diagnos blir lättare att finna i en större kommun. I mindre kommuner bör det dock gå att finna underlag för särskilda grupper genom att få till stånd ett sam- arbete med näraliggande kommuner. En noggrann kartläggning av individerna i en kommun utgör då en grund för en sådan regional samverkan. I de flesta fall torde en samverkan medföra en effekti- vare sfi-utbildning. Vi vill också påpeka vikten av en kontinuitet i verksamheten för studerande med funktionsnedsättning. Upphandling av sfi-utbild- ning sker ibland med korta mellanrum och medför ofta byten av anordnare. Eftersom sfi-studerande med funktionsnedsättning ofta befinner sig i utbildning, medför kortare avtalstider eventuellt att de studerande måste byta lärare och arbetssätt . Detta kan vara förödande för studerande med funktions- nedsättning, eftersom det tar tid att bygga upp såväl kunskap som förtroende. Det är också mycket viktigt att huvudmannen för varje upp- handlingsförfarande och i kvalitetsuppföljning noggrant formulerar kriterier som inkluderar t.ex. tillgängliga och anpassade lokaler, Svenska för individer – sfi stödinsatser, specialpedagogisk lärarkompetens, planer för eventu- ell kompetensutveckling inom området. Detta gäller dock för all sfi-verksamhet, eftersom kännedom om funktionsnedsättningar kan framkomma . Utökad information och större kunskap För att individer med funktionsnedsättning ska ha likvärdig tillgång till sfi-studier måste han/hon tidigt efter ankomst få information om funktionsnedsättningar, om särskilda rättigheter och om utbildningsrelaterade frågor. Att få tillgång till information är en förutsättning för att kunna ta ansvar för sin situation i ett nytt land. Att få sådan information är dock för det mesta svårare än för infödda svenskar i samma situation. Det finns flera funktionsned- sättningar som blir till ett kommunikationshandikapp när informa- tionen inte anpassas. Invandrare med exempelvis hörselskada, döv- het, synskada, tal- och språkstörningar eller dyslexi behöver särskilt tillrättalagd information för att inte språksvårigheter bli dubbelt handikappande. Även vid tolkade samtal är det vår erfarenhet att mycket information går förlorad, då individen kan ha svårigheter att ta till sig såväl begrepp som fakta. I kapitel 10 beskriver vi kartläggningsprocessens olika samtal. Vissa myndigheter, kommuner och enskilda organisationer har utarbetat material kring olika funktionsnedsättningar som kan vara en utgångspunkt för att i dessa samtal ta upp till detta relaterade frågor. Vid våra kontakter med olika företrädare har dock behovet om information kring funktionsnedsättning och rättigheter till såväl sfi-aktörer som de studerande lyfts fram vid ett flertal tillfäl- len. Utredningen har ovan beskrivit hur ett stort antal studerande inte har kännedom om sin funktionsnedsättning och/eller om vad detta kan innebära för inlärningssituationen. Också många inom sfi-verksamheten saknar denna kunskap. För att öka möjligheterna till att såväl sfi-aktörer som studerande får bättre förutsättningar för en högkvalitativ utbildning som är anpassad till individens för- utsättningar och behov föreslår vi därför att följande material ut- arbetas. Utredningen föreslår att Myndigheten för skolutveckling i sam- verkan med Nationellt centrum för sfi och svenska som andra- språk, samt Samarbetsorgan för etniska organisationer (SIOS) ska utarbeta informationsmaterial på Svenska för individer – sfi olika språk riktade till sfi-studerande som beskriver vanliga funk- tionsnedsättningar och till dem relaterade rättigheter. Även trau- marelaterade symptom, t.ex. PTSD ska beskrivas. Materialet bör även beskriva hur detta kan påverka inlärningsprocessen ur den studerandes perspektiv. Ett liknande material som kan användas av övriga berörda aktörer ska också utarbetas. Utredningen har inom befintliga ramar inte haft möjlighet att besöka sfi-verksamheter i landet som riktas till studerande med funktionsnedsättningar och till studerande med traumarelatearde symptom vilket vi beklagar. Vi har dock vid kommunbesök och samtal blivit uppmärksammade på ett stort behov av erfarenhets- utbyte. Vi har tagit del av material som beskriver olika projekt, men utredningen och företrädare för verksamheterna i landet menar att det finns ett behov av ett mer samlat material som kan spridas i landet och bidra till ett gemensamt kunskapsbygge och nätverk. Vi föreslår därför att samma myndigheter som i förslaget ovan ska utarbeta ett kommentar- och referensmaterial som beskriver fram- gångsrika sfi-verksamheter riktade till dessa studerande. Materialet ska diskutera didaktiska utgångspunkter för sådana verksamheter. Materialen bör kunna användas inom hela vuxenutbildningen, eftersom studerande och aktörer även inom grundläggande och kommunala vuxenutbildningen också är i behov av sådan informa- tion. Att den specialpedagogiska kompetensen berörs i den nya lärar- utbildningen är välkommet, menar utredningen, men vill påpeka att få lärare även kommer att behärska såväl svenska som andraspråk som specialpedagogik om inte den satsning som vi beskriver i kapitel 13 görs. I den vuxeninriktning som utredningen föreslår i samma kapitel ska ingå moment kring funktionsnedsätt- ningar och traumarelaterade symptom, t.ex. PTSD. Studerande med hörselnedsättning och utländsk bakgrund är en grupp som löper stor risk att hamna i ett ingenmansland mellan handikapp- och invandrarfrågor.