sou · GRB3129d2 · 2004-01-01 00:00:00 — Folkbiblioteken har visat sig vara det hållbara fästet – när allt annat kommer och går, folkbiblioteket består. Folkbiblioteken är en för alla fritt tillgänglig resurs för utbild- ning, kultur och information som även har tillgång till informa- tionsteknologiska resurser. På folkbiblioteken finns kompetent bibliotekspersonal som tillika är informationspecialister – en yrkes- grupp vars unika kompetens är att söka, hitta, värdera och använda information. Statsbidrag till kommunala verksamheter fördelar bidrag som syftar till att utjämna standarden mellan olika kommuners bibliotek och stimulera utveckling av nya former av folkbiblioteksverksamhet. I syfte att främja intresset för litteratur och läsning, särskilt bland barn och unga, fördelar Kultur- rådet bidrag till läsfrämjande verksamhet och stöd till inköp av barn och ungdomslitteratur (). Det statliga litteratur- stödet har kompletterats med ett distributionsstöd som innebär att de litteraturstödda böckerna skickas ut till alla landets bibliotek. Insatser för att främja vuxenstuderandes tillgång till bib- Informationsförsörjning till utbildning och forskning – samordning och utveckling lioteksservice vid folkbiblioteken har fått ett årligt anslag på (se vidare avsnitt 7.9). Det finns tre lånecentraler i landet – i , och . Lånecentralerna replierar på folkbibliotek, och har i uppdrag att komplettera kommunbibliotekens bestånd inom sina respektive regioner. Depåbiblioteket i är folkbibliotekens gemensamma depå av äldre litteratur. gick sammanlagt i statsbidrag till dessa verksamheter. Vuxenstuderande utnyttjar i hög grad folkbiblioteken för sina studier. Även högskolestuderande använder sig av folkbibliotekens tjänster i allt större omfattning. Studerande inom IT-stödd utbild- ning (distansstuderande) som befinner sig på orter som inte har högskolebibliotek vänder sig i ökande grad till ortens folkbibliotek. Även studerande vid s.k. lärcentra får den mest adekvata biblioteks- servicen genom ortens bibliotek. () där är minoritetsägare, levererar biblioteksprodukter till främst svenska folkbibliotek. Företaget har även en omfattande verksamhet i andra nordiska länder. Genom dotter- företaget levereras även bl.a. databaser till universitets- och högskolebibliotek. BTJ:s huvudinriktning är att till folkbibliotek leverera hyllfärdiga böcker som är katalogise- rade och bundna – den s.k. sambindningen – och att ombesörja prenumeration av tidskrifter och databaser. BTJ äger och sköter bibliotekskatalogen Burk, som används av de svenska folkbibliote- ken. finns , en gemensam sökingång för katalogerna Libris och Burk, som drivs gemensamt av KB och BTJ. SOU 2003:129 Informationsförsörjning till utbildning och forskning – samordning och utveckling I landets 4 450 grundskolor finns cirka en miljon elever. I de 485 gymnasieskolorna finns cirka 300 000 elever, och av dessa har tillgång antingen till ett skolbibliotek som är integrerat med en folkbiblioteksfilial eller ett skolbibliotek. I takt med att undervisningen i grund- och gymnasieskolan för- ändras mot ett mer elevaktivt och problembaserat lärande ökar användningen av biblioteken. Ett bra bibliotek kan direkt bidra till att varje elev lär sig att hitta den information som behövs i under- visningen och senare i livet. Trots det är enligt skol- bibliotekens standard generellt sett låg. kan emellertid en positiv utveckling kunnat skönjas. Dåvarande tog initiativ till att stödja och stimulera arbetet med språkutveckling med inriktning på att för- bättra läs- och skrivmiljöerna i skolan, samt att förstärka och ut- veckla skolbibliotekens pedagogiska roll. Verket startade även ett nätverk med universitet och högskolor som ska stödja och initiera kompetensutveckling som riktar sig mot skolbibliotekets pedago- giska funktion i en kreativ språk- och lärmiljö. samman- förde uppdragen till ett projekt, Språkrum, som har arbetat med aktiviteter utifrån områdena forskning, kompetensutveckling samt information och kommunikation. Samarbete mellan och skolmyndigheterna Ett samarbete har etablerats mellan och samt Myndigheten för skolutveckling, manifesterat genom ett dokument angående långsiktigt samarbete om bibliotekens roll i utbildningen. rekommenderar överenskommelser på nivå om samarbete mellan skola och folkbibliotek. Informationsförsörjning till utbildning och forskning – samordning och utveckling Dialog mellan gymnasiebiblioteken och högskolebiblioteken blir allt viktigare och i t.ex. (GUB) har samarbete inletts. Likaledes har ett samarbete inletts mellan och gymnasieskolor i södra för att bryta gränserna mellan högskolan och skolan. I det sammanhanget kommer biblioteken att få en central roll. Gymnasiebibliotekari- erna har en lång tradition av att arbeta handledande vid elevers informationssökningar, bland annat genom det gamla specialarbetet som gjordes av alla elever i avgångsklass. infördes i stället ett projektarbete om 100 gymnasiepoäng. Projektarbetet ska utveckla förmågan att planera, strukturera och ta ansvar för ett större arbete och ge erfarenhet av att arbeta i projektform. arbete med att utveckla projektarbetet berörde gymnasiebibliotekarierna i hela landet. Deras handledarkompetens är värdefull att ta till vara för såväl högskole- som folkbiblioteken. Utbildningsradion (UR) är en nationell aktör inom utbildningsom- rådet. Det material UR producerar vänder sig till allmänheten och till utbildning och pedagogisk verksamhet, från förskolan till och med vuxenutbildning. UR har avtal med AV-centraler, men arbetar också genom folkbiblioteken. UR ska leverera pliktexemplar till Statens ljud- och bildarkiv. I varje län/region finns ett regionalt bibliotek – finns totalt 20. Länsbiblioteken är den förmedlande länken mellan nationell och lokal biblioteksverksamhet. Länsbibliotekens verksamhet omfattar kompletterande medieförsörjning, rådgivning, information, fort- bildning och specialtjänster av olika slag. Staten bidrar och till länsbibliotekens budget. var bidragen respektive och antalet anställda i genomsnitt SOU 2003:129 Informationsförsörjning till utbildning och forskning – samordning och utveckling sju personer (Källa: Kulturens pengar 2000, 2001:5) Bibliotekssamverkan i (BIN) är ett treårigt projekt som startade och drivs av de fem länsbiblioteken i Norrlandslänen och lånecentralen i . Det finansieras med bidrag från och regeringen (). Projektet syftar till att finna nya former för förbättrad kunskaps- försörjning i norrlandslänen genom en fördjupad samverkan mellan länsbibliotek, kommunbibliotek, lånecentral och högskolebiblio- tek. Ny struktur för medie- och informationsförsörjning i (Sim) är ett samarbetsprojekt mellan de ses läns/regionbiblioteken i och lånecentralen i . Syftet är att genom gemensamma utbildningar för läns- och folkbibliotekens personal, införande av spetsteknik inom informationsområdet, gemensamma projekt och ny medie- och transportorganisation få till stånd en effektivare medie- och informationsstruktur för 127 kommuner och tre miljoner innevånare. Projektet får bidrag av . KULDA är en förkortning för konsortieupphandling av licens- databaser. Det startade på initiativ av länsbibli- oteken. Projektet fick finansiellt stöd från och då- varande . Projektets uppdrag är att samordna inköp av licensbelagda databaser och andra nättjänster för folk- och skolbib- liotek i hela landet. Operatör är Regionbibliotek . genomför nationellt samordnade inköp av licensdatabaser, e-böcker och andra nättjänster. Fram /2004 har 20 avtal om samordnade inköp slutits. Avtalsvillko- ren förmedlas till biblioteken som erbjudande om deltagande i samköp. Erbjudandena har resulterat i samköpskonsortier som varierar i storlek från cirka 25 bibliotek till cirka 200 bibliotek. Genom KULDA-samköpen har licensbelagda databaser och andra nättjänster blivit tillgängliga för besökare och låntagare på ett stort antal bibliotek i hela landet. Samköpen har också inneburit att Informationsförsörjning till utbildning och forskning – samordning och utveckling många små bibliotek har kunnat köpa in och erbjuda licensbelagda nättjänster till sina låntagare. En viktig erfarenhet som gjorts i är att folk- och skolbibliotek är i stort behov av utbildning för att kunna ut- nyttja inköpta nättjänster på ett effektivt sätt. bedriver därför en omfattande utbildnings- och utvecklingsverk- samhet. I samarbete med leverantörer utbildas i sökmetodik för enskilda databaser. I samarbete med länsbiblioteken utbildas i nya arbetsformer och metoder för arbetet med Internet och nättjänster i . har ett 100-tal utbildningsdagar genomförts i hela landet. har etablerats som folkbibliotekens nationella centrum för licensfrågor och nät- tjänster. Projektet har inneburit att arbetet med Internet och nät- tjänster fått ökad uppmärksamhet på folk- och skolbibliotek. samarbetar med andra aktuella utvecklingspro- jekt för folk- och skolbibliotek och har inlett en diskussion med Bibsam för att hitta former för ett kommande samarbete. är det första och hittills enda initiativet för nationell samordning mellan folk- och skolbibliotek. Verksamhe- tens organisation och struktur kan utgöra modell för nationell samordning på andra områden av verksamheten vid folk- och skol- bibliotek. Nabis (se avsnitt 7.10) har uppdragit åt en utredare att bl.a. undersöka förutsättningarna för samarbete mellan folkbiblioteken och KB/Bibsam. Länsbibliotekarierna har uppvaktat Kulturministern, överlämnat en skrivelse och föreslagit att en delegation tillkallas för att ut- veckla en nationell strategi för biblioteksområdet. En likalydande skrivelse har sänts till Utbildningsministern. Föreningen förslår att initiativ tas till en delegation för att utveckla en nationell strategi för biblioteksområdet. Traditionellt har landstingens informationsresurser varit specialis- ter, kolleger, böcker, rapporter och tidskrifter. Både sjukvårdens bibliotek och kliniker har ett bestånd av böcker och tidskrifter. Lokala och regionala FoU-enheter har etablerats med har egna tidskriftsbestånd. har tidskriftsförlagen höjt sina priser SOU 2003:129 Informationsförsörjning till utbildning och forskning – samordning och utveckling och såväl bibliotek som kliniker minskat antalet prenumerationer. har läkarprofessionen använt referensdatabasen som innehåller 14 miljoner referenser till medicinska tidskriftsartiklar. kom Cochrane-databaserna som fokuserar på kunskapsbaserad sjukvård (evidence based health care). Även för sjuksköterskor, sjukgymnaster, arbetsterapeuter, psykologer m.fl. finns det specialdatabaser. Sjukvård bedrivs i kunskapsorganisationer. Det ställs höga krav på sjukvårdens personal att vara kunnig och uppdaterad för att kunna fatta väl underbyggda beslut. Sjukvårdens personal befinner sig som många yrkesgrupper i en ständig inlärningsprocess. Läkare, sjuksköterskor och andra personalkategorier inom vården förväntas arbeta kunskapsbaserat. Konceptet innebär att professionerna måste basera sina beslut vad gäller patientens diagnos, behandling och prognos på senaste vetenskapliga rön. Dessa rön finns i litte- raturen, i bästa fall i form av randomiserade studier och nästan all- tid som tidskriftsartikel. Detta krav på nya arbetssätt förutsätter att det finns en kunskapskälla för vårdens professioner att ösa ur för att få vetskap om aktuella vetenskapliga resultat. Tanken är att exempelvis läkaren ska ha tillgång till information som beslutsstöd direkt och i den kliniska situationen med patienten på plats och med informationen direkt kopplad till den digitala patientjournalen. har sjukvården tillgång till de elektroniska informations- resurser (databaser, tidskrifter och böcker) som de medicinska bib- lioteken i landstingen och regionerna tillhandahåller via respektive landstings intranät. Flertalet landsting har ett gemensamt intranät för hela och samtliga kommer att få det. Universitetssjukhusen befinner sig i en paradoxal situation där personal som har sin anställning på har tillgång till Bibsam-förvärvade databaser och tidskrifter medan den landstings- anställda personalen får nöja sig med de lokala prenumerationer som de medicinska biblioteken tillhandahåller via intranäten kombinerat med traditionella beställningar av artikelkopior. En situation med universitetsanställda med rik tillgång till in- formation och landstingsanställda med sämre tillgång till informa- tion riskerar att skapa vårdsituationer där patienter inte får tillgång till den senaste kunskapen om diagnostik och behandlingar. För att förekomma detta togs initiativ till en gemen- sam upphandling av databaser och tidskrifter till alla landsting. Förslaget kom från bibliotekshåll. KB/Bibsam kunde Informationsförsörjning till utbildning och forskning – samordning och utveckling inte hjälpa till varför kontaktades via en landstingspolitiker i . fattades beslut i lands- tingsdirektörernas förening och (Effective Infor- mation Retrieval and Acquisition) var igång. finns ett ram- avtal och varje landsting sluter ett eget avtal med leverantören. är femton landsting anslutna till . I avtalet ingår fem databaser och ett 70-tal handplockade tidskrifts- titlar. Antalet är beroende av deltagande landsting. förbereder tillsammans med samtliga lands- ting, dvs. även universitetssjukhusregionerna en upphandling som ska ge ett betydligt större utbud än i nuvarande och som för de landsting som så önskar motsvarar universitetssjuk- husens behov. En tänkbar utgångspunkt är att utgå från Bibsam- modellen och förhandla om förlagspaket. Denna upphandling förbereds och genomförs vintern/för att landstingen ska kunna bereda frågan i sitt budgetarbete och för sin prenumerationsplanering . Landstingsför- bundet samordnar detta arbete och Bibliotek (som i egenskap av ansvarsbibliotek inom medicin får bidrag från KB/Bibsam) deltar med sin expertis. Anställda vid universitetssjukhus i landet har således inte generellt tillgång till universitetens upphandlade resurser. De enda som har tillgång är de universitetsanställda vilket handlar om ett fåtal. Fler- talet är landstingsanställda – även på universitetssjukhusen. Det verkar inte heller rimligt att många ska ägna så mycket tid åt upp- handling. Upphandling är en invecklad process som kräver en lång inlärningstid som visserligen leder till en kunskap som kan komma till användning på olika sätt men det är inte särskilt rationellt. Det får nog betraktas som slöseri med offentliga medel. Man kan se fördelar med en nationell instans som sköter all upphandling. Frågan är om det är önskvärt med gemensam upphandling. En företrädare för ett landsting uttrycker det så här: En förhoppning är naturligtvis att slipade förhandlare i kombination med en stor kund och kontinuitet ska kunna pressa förlagens priser, men vi ser också risker med att låta en enda instans göra upphandlingar. En sådan instans måste dock ha förmågan att förstå och föreslå lösningar också på de behov som finns utanför SOU 2003:129 Informationsförsörjning till utbildning och forskning – samordning och utveckling universitetssjukhusen och utanför utbildningssituationerna, dvs. i den praktiska kliniska vardagen. Det finns ingen allmänt vedertagen definition av vad ett lärcentrum är. En förklaring till detta är att lärcentra växt fram som en företeelse främst och att deras upp- drag därför ser mycket olika ut. De utgör en del av den lokala infra- struktur som byggts upp utifrån (behörighets- givande gymnasial utbildning), tillgången till högskole- och univer- sitetsutbildningar och kompetensutveckling som tillväxtfaktor. En nationellt formulerad definition skulle därför uppfattas som alltför styrande. Flera nationella aktörer, exempelvis och () har därför valt att i stället definiera några centrala lärcentrafunktioner som: Mäklare: av kurser och utbildningar Mötesplats: Tillgänglighet till flexibla former för lärande Motor: Utveckling för hållbarhet och tillväxt Utifrån dessa funktioner kan varje lärcentrum diskutera och definiera sin verksamhet lokalt. Ett lärcentrum är oftast en fysisk plats, en miljö för lärande – men det skulle också kunna vara virtuellt. Från lärcentrum kan den studerande få hjälp inför utbild- ningen, under studierna och med studievägledning. De flesta lär- centra arbetar aktivt med att marknadsföra utbildningar och rekrytera studenter. Lärcentra har dialog med utbildningsan- ordnarna, som kan vara högskolor, vuxenutbildning, privata utbildningsanordnare eller andra. En del lärcentra förmedlar enbart högskolekurser. Utbudet utgår dels från individens behov, dels från de lokala kompetensbehoven. Lärandet ska vara flexibelt, dvs. oberoende , rum och pedagogisk form. Tillgång till medier/bibliotek är viktigt för lärcentras verksam- het. Många studerande är studieovana och behöver handledning vid informationssökning. I av lärcentra i (, ), pekar man på att antalet studerande vid lärcentra i glesbygden är stort och att det lokala folkbiblioteket då fyller en viktig funktion. Informationsförsörjning till utbildning och forskning – samordning och utveckling SOU 2003:129 Samarbetet mellan lärcentra och folkbibliotek har blivit bättre men bör utvecklas. Detta kan ske genom lokala gemensamma arbets- grupper, i gemensamma lokaler, via medvetna politiska satsningar eller enbart bygga på folkbibliotekets allmänna uppdrag (de stu- derande är låntagare som alla andra). Samarbetet syftar till att höja kvalitén i utbildningen för de studerande, lärarna och utbildnings- anordnarna. engagemang består oftast i medie- och informa- tionsförsörjning samt i handledning vid informationssökning. Hand- ledningen kan utvecklas pedagogiskt i nära samarbete med lär- centras personal för att bidra till ökad måluppfyllelse för de studerande. I de kulturrådsstödda projekten om folkbibliotekens service för vuxnas lärande utvecklas bibliotekspersonalens kompe- tens för pedagogisk handledning. De flesta läns- och regionbiblio- tek stödjer eller planerar sådan kompetensutveckling för kommu- nernas bibliotekspersonal. Medie- och informationsförsörjningen kräver att det lokala folk- för en nära dialog med högskolebibliotek i regionen. Vidare krävs planering tillsammans med lärcentrats personal och andra utbildningsanordnare, samt ekonomisk prioritering eller någon form av ekonomiskt avtal. Lärcentra är organiserade på olika nivåer i de kommunala strukturerna, och det har inte varit vanligt att man inför starten haft förvaltningsövergripande diskussioner där biblioteken tagit del. De diskussionerna har dessbättre ökat , då det blivit allt tydligare att folkbiblioteken har flera viktiga funktioner för lärcentra och för de studerande. inleds också en period av ekonomisk åtstramning. Lär- centra har vanligtvis inte fått några ekonomiska medel för medie- och informationsförsörjning. Stora belopp har gått till lärcentra genom olika finansiärer, t.ex. , Samverkansdelegationen och CFL, och kommunerna har även själva satsat pengar. Många bidrag är emellertid av icke permanent karaktär, och verksamheten bör utvärderas . SOU 2003:129 Informationsförsörjning till utbildning och forskning – samordning och utveckling har ett ansvar för folkbiblioteksområdet inom ramen för rådets allmänna kulturpolitiska uppdrag, där grunden är de kulturpolitiska målen och de särskilda prioriteringar som rådet ska göra när det gäller verksamhet för barn och unga, tillgänglighet för funktionshindrade, mångkulturfrågor etc. Ramen för detta åtag- ande anges i instruktion (1988:676). Enligt denna ska rådet handlägga statliga bidrag och andra statliga åtgärder som rör bl.a. folkbibliotek i den mån inte någon annan statlig myndighet har ansvaret för dessa frågor. Enligt regleringsbrevet ska Kultur- rådet främja bibliotek och läsande i hela landet. har enligt regleringsbrevet ett uppdrag att främja kultur inom olika politikområden som utbildning, socialpolitik, näringsliv etc., vilket innebär att har en unik möjlighet att arbeta med nätverksbyggande och samverkan inom ett brett område. När det gäller informationsförsörjning till utbildningsom- rådet har ett nära samarbete med KB/Bibsam och andra myndigheter inom utbildningssektorn på den nationella nivån och med i första hand länsbiblioteken på den regionala nivån. har inte några specifika uppdrag eller öronmärkta medel när det gäller informationsförsörjningen till utbildning och forskning. Hela anslaget för utveckling av länsbibliotekens verk- samhet är . Inom detta görs årliga priorite- ringar för att utveckla angelägna områden. För att stärka folkbibli- oteken när det gäller det livslånga lärandet har prioriterat regional och lokal samverkan mellan olika bibliotek, utveckling av informationstjänster etc. Andra angelägna områden är barn och funktionshindrade, och utveckling av biblio- teken som mångkulturella institutioner. Av samlade anslag för folkbiblioteksområdet på är öronmärkta för litteraturinköp. Ytterligare , samt delar av stödet till läsfrämjande verksamhet för barn och unga har nära koppling till litteratur och läsande. Dessutom finns det distribu- tions- och prenumerationsstöd inom litteratur- respektive kultur- tidskriftsstödet. Övriga bidrag är avsedda för regional biblioteks- verksamhet, lånecentraler och depåbiblioteket, utvecklingsbidrag till kommunala bibliotek, samt stöd till biblioteken och vuxnas lärande. Informationsförsörjning till utbildning och forskning – samordning och utveckling Enligt förordningarna (1996:1598 och 1997:207) syftar det statliga bidraget till länsbiblioteken till att ge varje medborgare en god tillgång till böcker och information genom att länsbiblioteken bistår folkbiblioteken i regionen med följande uppgifter rådgivning, information, fortbildning, samt vuxnas lärande När det gäller den kompletterande medieförsörjningen förmedlar länsbiblioteken och de tre lånecentralerna cirka 400 000 lån . Med några undantag finns det regionala medieplaner. Några län arbetar aktivt för att få kommunerna att i allt högre grad svara för den egna medieförsörjningen. Den bedömning som görs inom översynen Från inspektion till inspiration (Rapport från 2001:3) är att bibliote- kens kompetens har ökat och att behovet av rådgivning och infor- mation inte är lika stort som tidigare, men det finns fortfarande behov av rådgivning inom specifika områden som organisationsför- ändringar, översyn av mediebestånden och samverkan mellan folk- och skolbibliotek. När det gäller fortbildning har länsbiblioteken fått en ökande efterfrågan på sådana tjänster, särskilt när det gäller nya områden. Länsbiblioteken svarar för en mycket omfattande fortbildning av bibliotekspersonalen och behoven förefaller inte att minska. De kan inte heller tillgodoses av andra utbildare, eftersom det oftast är frågan om skräddarsydd fortbildning för biblioteks- personal. Länsbiblioteken har erbjudit specialtjänster inom områden som barnbiblioteksverksamhet och social/uppsökande biblioteksverksamhet. Dessa konsulenttjänster har successivt er- satts av generellt inriktade tjänster. Översynen visar att det statliga bidraget till länsbiblioteken upp- går i genomsnitt till och landstingens bidrag till av respektive länsbiblioteks budget. Statens bidrag har minskat i fast penningvärde med –2000. Bidraget till länsbibliotekens verksamhet uppgår till . Dessutom finns det ett utvecklingsbidrag på . SOU 2003:129 Informationsförsörjning till utbildning och forskning – samordning och utveckling De tre lånecentralerna i , och , depå- i och invandrarlånecentralen vid Internationella i är helt finansierade genom statliga bidrag. Lånecentralerna ska vara en sista länk i fjärrlånekedjan. Låne- centralerna har inga egna bokbestånd utan replierar på bestånden vid stadsbiblioteken i , och . Lånecentra- lerna medverkar i fortbildning och andra insatser när det gäller medie- och informationsverksamhet. i finansieras helt av statliga medel. Depåbiblioteket är de svenska folkbibliotekens gemensamma depå av äldre folkbiblioteksrelevant litteratur. Depåbibliotekets verk- samhet har utvärderats i rapporten depå att ösa ur – en översyn av depåbiblioteks verksamhet.