sou · GRB3129d1 · 2004-01-01 00:00:00 — För utomlands tryckta skrifter är inte den ordningen möjlig. Systemet bör utvidgas till att gälla digitalt publicerat material. Inskränkningen att material som inte är avsett för allmän spridning, faller utanför leveransskyldigheten kan i enstaka fall innebära att går miste om värdefullt material. Gräns- dragningen är dock förhållandevis enkel och därför godtagbar. Även för andra pliktmottagande bibliotek än KB och LUB, som inte har uppdrag att fullständigt bevara det svenska trycket, innebär systemet att dessa bibliotek på ett smidigt sätt får tillgång till ex- empelvis politiskt, ekonomiskt, litterärt och organisationsutgivet material som annars skulle vara svårt att överblicka för förvärvsan- svariga. Sju bibliotek är redan det ett relativt stort antal och det är inte rimligt att belasta tryckare/utgivare med fler. De mottagande bib- lioteken är knutna till lärosäten med stor bredd, kvalitet och kvantitet i forskning och utbildning. UU anser att systemet bör bibehållas och anser inte att det finns några bättre alternativ. Möjligheten till rekvisition eller någon form av förhandsavböjande har övervägts. Rekvisitions- modellen skulle innebära lika stort behov av förvärvskunnig perso- nal som direkta köp via bokhandel. Förhandsavböjande är en tänk- bar modell men skulle sannolikt innebära komplikationer för tryckerierna som inte motsvarar fördelarna för mottagande biblio- tek som dessutom skulle innebära en återgång till ett reklama- tionsförfarande – något som UUB upphört med för länge sedan. Materialet tas in centralt och sprids inom efter en första gallring av erfarna bibliotekarier, framför allt till nya ämnen för kännedom. Noter sänds till Musikum. LiUB sänder också en del material utanför lärosätet, till , , Flygvapenmuseet, Väg- och trans- Samla in – Pliktlagen portinstitutet (VTI) samt till vårdutbildningar. Andelen som kastas varierar mellan olika ämnen och kategorier. En stor del av mono- grafierna tas in i alla för relevanta ämnen. Av reklam- trycket sparas inte mycket. Hur pliktsystemet påverkar förvärvs- och fjärrlånepolitiken Pliktexemplaret ger god överblick och kunskap om den svenska mediemarknaden. Det ger möjligheter att på ett smidigt sätt bevaka den svenska utgivningen och kan ses som ett urvalshjälpmedel. Det är viktigt vid bevakning och uppbyggnad av nya ämnesområden. Beträffande fjärrlånesystemet framhåller att det skulle innebära en stor ökning av inlånen utan pliktexemplaret. Vidare framhålls att pliktexemplaret generöst lånas ut till andra. Småtryck är dock svårt att få tag på genom fjärrlån. Det ger vidare underlag för beslut om vad som ska införlivas i samlingarna. Småtryck skulle utan PL inte finnas några möjlig- heter att bevaka. LiU anser vidare att en god spridning i landet är till fördel för fjärrlåneverksamheten – även till folkbiblioteken. LiU är för övrigt det lärosäte som får bäst omdöme från bibliote- ken i regionen. i framhåller att LiUB har en viktig regional roll. Pliktexemplaren kommer även stads- med alla sina kunder tillgodo. har en överenskommelse om att få överta de böcker som av olika anledningar väljer bort. Detta är ett betydelsefullt tillskott för , som är värdbibliotek för Länsbiblioteket i . På så sätt har hela regionen nytta av plikt- exemplaret eftersom länsbiblioteket lånar ut det som fjärrlån. Även vid urval och inköp av böcker betyder det mycket att veta att om av olika skäl inte kan köpa in en bok så finns den att låna på LiUB dit låntagaren då kan hänvisas. Samla in – Pliktlagen Det är viktigt att leveranserna fungerar genom god och fortlöpande information och bevakning i första hand från KB:s sida. Det gäller såväl nya som gamla leverantörer. Vidare anser LiU att det vore en fördel om periodiska publikationer levererades tidigare än vad som är föreskrivet. har formulerade regler för hur det svenska materialet ska fördelas och granskas. GUB har inte svarat på hur stor del man kastar. GUB sänder ingenting av pliktleveransen vidare utanför lärosätet. Hur pliktsystemet påverkar förvärvs- och fjärrlånepolitiken Förvärvsplanen hade sett annorlunda ut om inte pliktleveranserna funnits. Fjärrlånepolitiken innebär att GUB generöst lånar ut sina pliktexemplar och har landets största fjärrutlån av böcker. Så skulle politiken vara även om materialet köpts in. GUB anser inte att de väsentliga skälen för pliktleverans är att sänka kostnader, eftersom kostnaderna för att ta emot materialet är tämligen höga. GUB har inte gjort de kostnadsberäk- ningar som efterfrågats då man anser att detta är svårt att göra med den organisation som GUB har, men framhåller att kostnaderna inte torde skilja sig från de andra pliktmottagarnas. GUB anser att pliktleverans är ett praktiskt sätt att förvärva material som annars inte skulle blivit köpt. Systemet garanterar heltäckning och är väsentligt för kulturbevarandet. Nuvarande an- tal är tillräckligt och garanterar att ett rimligt antal exemplar av det Samla in – Pliktlagen svenska trycket kommer till biblioteken. Man skulle kunna ha centraliserad leverans som i och . En sådan föränd- ring skulle kräva en större utredning och GUB anser att nuvarande system fungerar bra och att det inte finns anledning att ändra på det. Nuvarande instruktion är inaktuell och föremål för revidering. Grunddragen i hanteringen är följande: Av materialet skickas vidare utanför huvudbiblioteket och det går i sin tur utanför . Det gäller () i som får relevant material till Skogsbiblioteket, Mitt- högskolans bibliotek i samt . An- delen som kastas är 10–. När det gäller kostnaderna har inte något relevant underlag för att göra kostnadsjämförelserna mellan plikt och för- värv. Hur pliktsystemet påverkar förvärvs- och fjärrlånepolitiken När det gäller förvärvspolitiken förlitar sig i första hand på pliktleveranserna. Undantag görs bara för enstaka tidskrifter samt kurslitteratur. Beträffande fjärrlånepolitiken lånas normalt inte nytt svenskt material in utan pliktexemplaret inväntas alterna- tivt efterfrågas tryckeriets möjlighet till snabbleverans. Det är ett billigt och rationellt sätt att välja ur allt svenskt material. Systemet innebär att biblioteken även får del av s.k. grått material (småtryck) som annars hade varit omöjligt att förvärva. Genom detta system ges mottagande bibliotek möjlighet att bygga upp ett Samla in – Pliktlagen adekvat bestånd för i första hand forskningsändamål. Systemet är väl inarbetat och alla parter känner väl till rutinerna. En nackdel är att leveranserna i vissa fall kommer väl sent. Det gäller t.ex. tid- skrifter som kommer ut ofta. Antalet pliktexemplar bör inte vara färre om man ska få en regional spridning. kan inte se någon annan modell som på ett så för- hållandevis enkelt och effektivt sätt skulle ge biblioteken tillgång till hela svensktrycket. tror t.ex. inte på central leverans för vidare befordran som man har i och . har uttryckt önskemål om att få bli pliktmot- tagande lärosäte och menar att det är en rättighet som bör till- komma ett universitet. och , som fick universitetsstatus 1998 som , önskar rekvisitions- rätt. Universiteten anser att det är angeläget att det inte finns några skillnader i tillgängligheten av litteratur mellan de nya och de gamla universiteten, och menar att de argument för pliktleverans som framfördes i utredningen 1992 fortfarande gäller. Där framhölls att forskningens behov av material, tillgången till svår- åtkomligt material och kostnaden för ett alternativt förvärvssätt är lika aktuellt för de nya universiteten som det var för de gamla. Till- gång till svenskt tryck i hela landet är ett rättvisekrav och främjar forskning och studier samt demokratin. Universiteten framhåller också att man vid magisterprövningar vid högskolorna i landet har konstaterat att fjärrlåneservicen inte är tillfyllest för att förse studenter och forskare med material. Det måste finnas ett tillräck- ligt stort bestånd av vetenskaplig litteratur för att tillgodose beho- vet av information. Även vill ha rekvisitionsrätt på hela eller delar av svenskttrycket. vill ha pliktexemplar inom högskolans profilområden och inom sitt vetenskapsområde och inom de områden de bedriver utbildning. Högskolan på vill ha pliktexemplar. , och vill av resursskäl och utrymmesskäl inte ha pliktexemplar. Detta gäller också för de flesta andra. KTH vill inte ha pliktexemplar eftersom de huvudsakligen är beroende av internationellt material (inom teknik och naturvetenskap). Samla in – Pliktlagen Någon högskola anser att alla lärosäten i landet eller inget utom KB bör få pliktleveranser och att nuvarande system är orättvist. Det framhålls särskilt av några mindre lärosäten. Någon anser bara KB borde få och några tycker att det är tillräckligt med två pliktexemplar – ett till och ett reservexemplar och att systemet är präglat av svunnen tid. Något lärosäte anser att tre exemplar vore lämpligt – till KB, LUB och UmUB, ett annat anser fyra utom till KB vore en lämplig regional spridning – exemplar till LUB, GUB, LiUB och UmUB. Något lärosäte anser att om antalet pliktexemplar ska behållas borde en fördelnings- policy upprättas så att de som inte får pliktexemplar får det inom specifika områden enligt en särskild ordning efter behov. Sammanfattningsvis tycker de flesta att systemet är bra men det finns en del delade meningar om hur många pliktexemplar det ska vara. De nya universiteten samt ytterligare några önskar rekvisi- tionsrätt. Några anser att de pliktmottagande kastar för mycket och att det är resursslöseri. 3.3.2.5Övriga forskningsbibliotek, myndigheter och organisationer De allra flesta anser att det svenska systemet är mycket bra. , , , för informationsspecialister (), (), (), VTI m.fl. framhåller att det säkerställer och gör svenskt material tillgängligt. och framhåller särskilt för- delarna för fjärrlånesystemet. påpekar också för- delen med att verkets publikationer genom systemet sprids till mottagande lärosäten. PRV framhåller också nackdelar. Verket an- ser att vissa lärosäten gynnas och att de andra lärosätena får bära hela förvärvskostnaden samt att ingen medelstor hög- skola/specialbibliotek/myndighetsbibliotek får pliktexemplar. RA anser att det är en fördel att allt svenskt tryck bevaras på minst två ställen. RA framför också att det finns nackdelar med systemet – det är omfattande och resurskrävande, och andra nationalbibliotek har därför en mer begränsad insamling. RA förordar två exemplar och att systemet bör reformeras. Mottagande bibliotek ska ha resurser att ta hand om inkommande leveranser. Bibliotek utan bevarandeansvar bör tillgodoses på annat sätt – t.ex. Samla in – Pliktlagen genom leverans av material i ett begränsat antal ämnen. bör finnas med i systemet. () framhåller värdet av tillgången till det svenska trycket i dess helhet och att det är nödvändigt för vissa forskningsområden. Stora delar av trycket kan inte samlas in på något annat sätt. VR anser därför att systemet ska bevaras. Att allt tryck inte behöver sparas av samtliga pliktmottagande bibliotek innebär arbete, men de berörda biblioteken torde ha rutiner för att gallra i materialet. Beträffande antalet pliktexemplar anser VR att det är tillräckligt men förstår att fler lärosäten kan vilja ha pliktexemplar. Därför behövs någon form av regional bevakning och tillhandahållande. Sex pliktmottagare kan tyckas tillräckligt under förutsättning att det klart uttalas att dessa bibliotek har en skyldighet att tillhandahålla material också för forskning vid andra lärosäten i regionen. KB:s skyldighet att bevara det totala materialet är en grundförutsättning. har inte uttalat sig i frågan. anser att det är angeläget att några har bevarandeansvar eftersom det blir en avlastning för de övriga. Ett ytterligare pliktexemplar kunde över- vägas – till i . Folk- och länsbibliotek anser överlag att det är ett bra system att allt svenskt tryck samlas in och finns tillgängligt samt att den geografiska spridningen är en fördel för medborgarna och biblioteken. Nuvarande antal exemplar är tillräckligt. () framhåller den garanterade och geografiska spridningen i landet. SB anser att alla universitet bör få pliktexemplar. TLS framhåller att pliktexemplaren utgör en garanti för framtida forskning och studier och blir en del av vårt kulturarv. Konstnärliga och () ställer sig positiva till systemet men har invändningar vad gäller robotinsamlingen i projektet . KLYS påpekar bl.a. de upphovsrättsliga konsekvenserna i som de anser vara kopiering (se bilaga 4). Samla in – Pliktlagen framhåller att upphovsrätten och yttrandefriheten är det viktiga, och förmodar att dessa värden skyddas bäst om alla sorters verkbärare likställs, dvs. att verket har lika stort värde oavsett om det förmedlas i tryckt eller digital form. (SvF) har hört sig för hos sina medlemmar och framför följande: De flesta förlag anser att leveranserna fungerar tillfredsställande och att detta beror på att det är tryckerierna som har hand om leveranserna. Emellertid förespråkas en sänkning av antalet plikt- exemplar som ska levereras med motivet att de pliktmottagande biblioteken ändå gallrar. SvF anser att pliktleverans av tilltryck (ibland flera ) är svår att administrera och överflödig. De förlag som trycker många av sina böcker utomlands är generellt mer negativa till PL. Administrationen blir mer svårhanterlig för dem. SvF framför att det bör förtydligas att leveransplikten endast avser boken och inte eventuella cd-skivor som finns som komple- ment till boken och framhåller att bibliotek reklamerar för att de inte erhållit den självständiga produkten cd-skivan och att förlaget självfallet skickar cd-skivan till Statens bild- och ljudarkiv. Genomgående anser förlagen att samarbetet med KB fungerar bra. Inget förlag har föreslagit genomgripande förändringar i PL däremot anser man att det bör förtydligas för pliktbiblioteken vad som ingår resp. ansluter till en bok. Det har även framkommit för- slag om att tilltryck av böcker skulle uteslutas från pliktleverans. Förlagen vill inte se någon utökning av pliktleveransen utan att an- talet bibliotek bör begränsas. En viktig utgångspunkt vid tillämpningen av PL är att tänka på vad lagen syftar till, nämligen följande: att främja svensk forskning och utbildning i vid bemärkelse att bidra till varje medborgares rätt till insyn i samhället och att ge möjlighet att ta del av det fria ordet i oavsett bo- stadsort Samla in – Pliktlagen att bidra till framtida forskning genom att bevara en väsentlig del av det svenska kulturarvet Fördelen med att behålla kopplingen till TF är att det är en grund- lag och den väger tungt. Att tryckteknikerna har föränd- rats/förändras har enligt arbetsgruppen inte större betydelse i detta sammanhang än i något annat där lagen ska tillämpas. Tryckpress kan som begrepp kanske anses ålderdomligt, men det används likväl och i praktiken oberoende av om materialet framställts just i en tryckpress eller ej. Arbetsgruppen är positiv till systemet med pliktleverans, dvs. att allt svenskt tryck samlas in och sparas utan gallring och att huvud- ansvaret ligger på KB. Gruppen är vidare positiv till att det ska finnas ett reservexemplar vid universitetsbiblioteket i och fem pliktmottagande universitetsbibliotek utan bevarandeansvar. Gruppen ser också positivt på att det ankommer på framställaren eller utgivaren att leverera pliktexemplaret. Arbetsgruppen fram- håller också nackdelarna, nämligen att så mycket kastas, ökade lokalbehov och kostnaderna för detta. Fördelarna överväger dock enligt arbetsgruppens mening. Det finns behov av vissa föränd- ringar, framför allt med anledning av KB:s erfarenheter av systemet: Eftersom rättviseaspekten är ett av skälen för leverans av sju pliktexemplar borde varje medborgare kunna ta del av materialet oavsett bostadsort. Arbetsgruppen anser dock att det är svårt att avgöra förutsättningarna för det. Eftersom det ursprungliga skälet för att införa fem pliktexemplar utöver till KB och Lunds universi- tetsbibliotek var tillgången i regionen bör det analyseras hur övriga pliktmottagare bättre skulle kunna stödja regionen. Behov av ändringar i de gällande bestämmelserna Det krävs tillägg i 4 § PL som definierar vad som är svenskt för att anpassa lagtexten till dagens situation (se avsnitt 3.6.3). Paragrafens lydelse föreslås bli (se även författningsförslagen): Ett dokument eller distansöverfört material ska anses röra svenska förhållanden, om informationen i dokumentet eller materialet helt eller delvis är avfattad på svenska språket eller helt eller delvis innehåller verk av svensk upphovsman eller framförande av svensk konstnär, om det har svensk utgivningsadress eller, om inte någon av dessa förut- Samla in – Pliktlagen sättningar föreligger, dokumentet eller materialet ändå huvud- sakligen är avsett att spridas inom landet eller vänder sig till en svensk publik. 3.4.1Direktiven och utredningens utgångspunkter Pliktleveranssystemet syftar som tidigare nämnts till att bevara svenskt samhälle och liv för eftervärlden samt säkerställa med- borgarnas rätt till insyn och information. I direktiven anges att stora förändringar har skett sedan PL trädde i kraft , vad gäller utbud, struktur, teknik och distributionsformer för såväl tryckta dokument som ljud- och bildmedier. De kriterier för leveransplikt som då fastställdes börjar bli föråldrade och bör anpassas till dagens mediesituation, där allt mer information publiceras digitalt. Situationen är den att av all digital information som finns omfattar PL bara den som fixerats på cd-skivor eller liknande informationsbärare. Utredningen ska lämna förslag om hur KB kan samla in digitala publikationer samt publikationer med s.k. on-line förbindelse. Den växande digitala publiceringen på Internet och andra nätverk faller utanför systemet, och riskerar därmed att gå förlorad för alltid. I direktiven nämns att KB i och med tillkomsten av förord- ningen om behandling av personuppgifter i projektet fick i uppdrag att samla in, beskriva och tillhandahålla information som finns tillgänglig på den svenska delen av Internet. Detta kan tolkas som att problemet är löst, men så är inte fallet. Insamlingen sker visserligen, men den sker utanför det ordinarie pliktleverans- systemet och är vidare behäftad med ett antal problem, se vidare avsnitt 3.4.6. Utredningen ska även föreslå tänkbara lösningar för insamling av vad som i direktiven benämns elektroniska förlagor till tryckt material. Dessa frågor har tidigare behandlats i betänkande E-plikt – att säkra det elektroniska kulturarvet (SOU 1998:111) som lämnades . ska redogöra för utvecklingen efter , och även ta upp frågan om hur den information som kräver lösenord och som publiceras vid sidan av nätet kan samlas in. Samla in – Pliktlagen utgår från att digitalt publicerat material måste omfattas av pliktleveranssystemet eftersom kulturarvet och rätten till insyn och information annars urholkas när publiceringen byter kanal. Informationen som når allmänheten måste vara i fokus, inte i vilken form den publiceras – alltså måste samma eller likvärdiga regler gälla oavsett publiceringsform. Digital publicering har redan ur yttrandefrihetshänseende jämställts med annan publicering genom att den liksom radio/TV-utsänd information under vissa förhållanden omfattas av grundlagsskydd via YGL. PL har varit nära sammankopplad med TF och YGL samt URL, två grundlagar och en annan mycket grund- läggande lag för bibliotekens arbete. Kopplingen till TF ligger bland annat i definitionen av begreppet tryckt skrift, och kopp- lingen till URL i definitionen av vad som är allmänt tillgängliggjort. Kopplingen till YGL har endast rört radio och TV, men kommer med förslag (se 3.6.3) att utökas. KB- utredningen har utgått från att dessa kopplingar är värdefulla och bör behållas, samt att kongruens mellan PL och PF och dessa tre lagar är av största vikt vad gäller definitioner och annat. De bestämmelser som har betydelse för insamlandet av distans- överfört digitalt material är följande (se även 3.2.2): Personuppgiftslagen (1998:204), (PuL) Förordningen (2002:287) om behandling av personuppgifter i Kungl. Lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk, (URL) EG-direktivet om upphovsrätt (direktiv /29/EG, Ds 2003:35), i det följande benämnt EG-direktivet lämnades departementsskrivelsen Upphovsrätten i in- formationssamhället – genomförande av direktiv /29/EG, m.m., Ds 2003:35, som lämnar förslag till omfattande förändringar i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga Samla in – Pliktlagen För denna utredning är den viktigaste förändringen förslaget att införa ett nytt sätt att göra verk tillgängliga för allmänheten, s.k. överföring av verk till allmänheten. Förslaget innebär inte att någon ny ensamrätt för upphovsmannen införs. Det som görs är en precisering av vad som avses med de olika sätten för tillgänglig- görande. Begreppet är inte kopplat till en viss teknik, utan ska kunna tillämpas på alla nu och tillgängliga tekniska metoder för överföring av verk. Avsikten är att bestämmelsen ska omfatta all överföring av verk på distans, via Internet eller via någon annan distansöverföring, till användare som själva ska kunna bestämma när och hur de ska ta del av verket ifråga. Förfogandet avser all överföring till allmänheten som inte är närvarande på den plats var- ifrån överföringen sker. Förslaget avser varje överföring av verk. Det kan röra sig om såväl sådana verk som enligt gällande svensk rätt kan framföras, t.ex. musik och film, som sådana verk där det är tveksamt om de kan vara föremål för annat än visning, t.ex. en oljemålning eller ett fotografiskt verk. Överföringsrätten ska endast omfatta överföring till allmänheten. Det tydligaste exemplet på sådan överföring är att upphovsmannen gör ett verk tillgängligt via en webbplats på Internet. När det gäller exempelvis e-post som riktar sig till en mer öppen krets eller ett internt nätverk som är tillgängligt för en mer vidsträckt sfär, är det likaledes fråga om en åtgärd som riktar sig till allmänheten. Sådan överföring som sker till en eller flera personer i den närmaste familje- eller vänkretsen, exempelvis via ett e-postmed- delande, är inte att betrakta som överföring till allmänheten. Utanför ensamrätten till överföring till allmänheten hamnar även e- post som bara riktar sig till en enda eller några få personer. Om man inom familjen eller den närmaste vänkretsen gör verk tillgäng- liga på ett internt nätverk, omfattas heller inte det av upphovs- mannens ensamrätt. Detsamma torde gälla om en annan sluten krets av personer har kopplat samman sina datorer i ett internt nät- verk och på detta tillgängliggör skyddade verk. Vissa överföringar kan jämställas med överföring till allmänheten enligt en kompletteringsregel. Överföringar som i förvärvsverk- samhet sker inför en större sluten krets ska således omfattas av upphovsmannens ensamrätt och får inte ske utan tillstånd. Om för- slaget genomförs, vilket är sannolikt i denna del, är det viktigt att Samla in – Pliktlagen det material som görs tillängligt för allmänheten på detta sätt också omfattas av leveransplikt. Allt mer information publiceras i digital form. Alla typer av medier finns tillgängliga via Internet och andra nätverk. Alla större företag och organisationer har webbplatser, liksom alla myndighe- ter, kommuner och landsting. Ett stort antal tidskrifter ges ut på Internet, ingen vet hur många av dem som bara finns där. Läro- sätena och myndigheterna publicerar allt mer av sitt material digitalt istället för i pappersform. Medborgarna väntar sig att få information och service via Internet. Text, ljud och rörlig bild kan vidare blandas fritt när publice- ringen blir digital, och ska TV och radio övergå till digitala sändningar. Redan nu håller produktionen på att övergå till digital hantering. Den allmänna uppfattningen är att vi bara kommer att ha en apparat hemma för all infor- mation – datorn, eller dess efterträdare.