sou · GRB360d1 · 2004-01-01 00:00:00 — Vi redovisar detta uppdelat i två delar: en andel baserad på historiska emissioner (1998 till 2001) och en andel som anger ökningen mellan 1998/2001 och 2005. Summan av icke-utbytbara råvaru- relaterade utsläpp är 8,5 Mton. Den totala bubblan blir då 11,2 + 8,5 = 19,7 Mton. Förslag till principer för att fördela utsläppsrätter Resultat av tilldelningen för icke-utbytbara råvaru- relaterade utsläpp och bränslerelaterade utsläpp enligt modell D inkl. koksverk, exkl. Lukab, OK2/OK3 (1,6**) Energi, inkl industripannor *) planerar en vätgasanläggning med icke-utbytbara råvarurelaterade utsläpp på 0,6 Mton som tas i drift . **) Uppgiften i parentes gäller om man räknar icke-utbytbara koldioxidemissioner som tillförd kol och koks i masugn minus gaser till kraftvärmeverk i stället för intern förbrukning av masugns- och LD-gas. Förslag till principer för att fördela utsläppsrätter Sammanfattning av fördelningsmodellerna A, B och D I tabellen nedan sammanfattas utfallet av tilldelningen på bransch- nivå för de tre olika tilldelningsmodellerna A, B och D. På grund av avrundningseffekter ger en summering av delsummor inte alltid samma resultat som den angivna summan. Sammanfattande jämförelse av modellerna A, B och D (0,8*) (0,8*) exkl Lukab, OK2/OK3 (3,6**) (3,6**) *) Uppgiften i parentes avser planerade vätgasanläggning på 0,6 Mton som tas i drift tillsammans med den befintliga katalytiska krackern som står för 0,2 Mton. **) Uppgiften inom parentes gäller om man räknar tillförd kol och koks i masugn minus gaser till kraft- värmeverk som råvarurelaterade utsläpp i stället för intern förbrukning av masugns- och LD-gas. 1.8Tilldelning direkt till anläggning Jämförelse mellan modell A och modell B I figuren nedan redovisas utfallet på anläggningsnivå av en jäm- förelse mellan modell A och modell B. Jämförelsen uttrycks som kvoten mellan B/A. Om utfallet hade varit detsamma i modell A som i modell B blir kvoten 1. Av figuren framgår att: Modell B innebär bättre utfall för 17 anläggningar jämfört med modell A. Övriga anläggningar är oförändrade. Förslag till principer för att fördela utsläppsrätter Jämförelse mellan utfallet i modell A och utfallet i modell B (B/A) Kvot B/A Jämförelse mellan modell B och modell D I figuren nedan redovisas resultaten från en jämförelse på anläggningsnivå av utfallet i modell B med utfallet i modell D. Jämförelsen uttrycks som en kvot mellan D/B. De två anläggningar som har de högsta kvoterna 98, respektive 84 visas inte i figuren. Jämförelse mellan utfallet i modell B och modell D (D/B) Kvot D/B Förslag till principer för att fördela utsläppsrätter Av figuren framgår: 169 anläggningar får en D/B-kvot mindre än 1,0, dvs. för dessa anläggningar ger modell D ett sämre utfall än modell B. 109 anläggningar får en D/B-kvot mindre än 0,8, dvs. för dessa anläggningar ger modell D sämre utfall än modell B. 103 anläggningar får en D/B-kvot större eller lika med 1,0, dvs. för dessa anläggningar ger modell D ett bättre utfall än modell B. 81 anläggningar får en D/B-kvot högre än 1,2, dvs. för dessa anläggningar ger modell D bättre utfall än modell B. 43 anläggningar får en D/B-kvot högre än 2,0, dvs. för dessa anläggningar ger modell D mer än dubbla tilldelningen. Av dessa 43 anläggningar tillhör 40 stycken energisektorn. Dock förekommer även ett stort antal energianläggningar bland dem som får lägre tilldelning. Ingen anläggning får en D/B-kvot under 0,70, dvs. ingen anläggning får av B-tilldelningen. I det mest extrema fallet får en anläggning 98 gånger mer utsläppsrätter i modell D jämfört med modell B. Effekten av valfri (modell D) Medelemissionerna för förbränning 1998-2001 är 11,2 Mton. Om anläggningarna istället får välja en maximal blir summan för alla anläggningar 16,0 Mton. För att skala ner emissionerna så att den ursprungliga bubblan uppnås blir skalfaktorn 0,70. Illustration av variationen i emissioner hos enskilda anlägg- ningar (Slagighet) Valet av fördelningsgrundande år kan ha stor betydelse för enskilda anläggningar. Anläggningar med höga utsläpp 2001 gynnas av en fördelningsmodell där sena fördelnings- Förslag till principer för att fördela utsläppsrätter grundande år väljs (som i modellerna A och B), medan anlägg- ningar med högre emissioner tjänar på en modell där tidiga fördelningsgrundande år väljs, alternativt där de själva får välja fördelningsgrundande år(som i modell D). För att illustrera hur emissionerna i anläggningar kan variera mellan 1990 2001 har 12 stycken typanläggningar valts ut för att illustrera problematiken. Urvalet är hämtat från industrisektorn och grundas på verkliga data, men anläggningarnas namn anges inte. Anläggningarna redovisas i figurerna 1.6 1.17 nedan. Emis- sionernas utveckling 2001 påverkar vilken tilldelningsmetod som kan anses vara bäst för det enskilda före- taget. Figurer 1.6 1.9 illustrerar anläggningar med relativt liten varia- tion. Avtagande emissioner (figur 1.6) kan bero på emissions- reducerande åtgärder som exempelvis en utfasning av fossila bränslen, alternativt av produktionsminskningar. Långsamt ökande emissioner (figurerna 1.7 och 1.8) kan bero på produk- tionsökning eller exempelvis en övergång till produkter som ger högre emissioner per producerad enhet. Stabila emissioner (figur 1.9) kan bero på stabil produktion, alternativt en kom- bination av emissionshöjande och emissionsminskande effek- ter. Figurer 1.10 1.11 illustrerar anläggningar med kraftig ökning av emissionerna. Det kan bero på att verksamheten är nystartad, på en kraftig produktionshöjning eller på en omläggning av produktsortimentet. Figurer 1.12 1.13 illustrerar anläggningar med kraftig minsk- ning av emissionerna. Möjliga orsaker kan vara nedlägg- ning/driftstopp, kraftig produktionsminskning eller utfasning av fossila bränslen till biobränslen. Figurer1.14 1.15 illustrerar anläggningar där emissionerna kul- minerar under mitten av tidsperioden. Det kan bero på ett produktionstopp, alternativt att man av ökade emissioner genomfört emissionsreducerande åtgärder. Figurer 1.16 1.17 illustrerar anläggningar där emissionerna varierar kraftigt över hela tidsperioden. Illustrationerna är inte avsedda att ge uttömmande förklaringar till förekommande variationer utan snarare visa att variationerna finns Förslag till principer för att fördela utsläppsrätter och att valet av tilldelningsmetod har betydelse för enskilda anlägg- ningar. Förslag till principer för att fördela utsläppsrätter Förslag till principer för att fördela utsläppsrätter Förslag till principer för att fördela utsläppsrätter Kraftig minskning/Driftstopp? Förslag till principer för att fördela utsläppsrätter Förslag till principer för att fördela utsläppsrätter Förslag till principer för att fördela utsläppsrätter Annexet har medtagits för att demonstrera några fundamentala in- sikter. Den optimala utsläppsnivån för ett företag är oberoende av den initiala tilldelningen av utsläppsrätter. Däremot kommer den totala kostnaden för företagen att bero på den initiala till- delningen. 1.Hur bestäms priset på utsläppsrätter? Vi antar att vi har två företag A och B. Marginella kostnadskurvor för att minska utsläppen ligger till grund för utbuds – och efter- frågeanalysen på marknaden för utsläppsrätter. Ett företags marginella kostnadskurva för att minska utsläppen kan tolkas som företagets efterfrågan på utsläppsrätter vid olika priser. Vi antar vidare att företag A och företag B har olika kostnader för att minska utsläppen och därmed olika efterfrågekurvor för utsläpps- rätter. I figur 1 representeras dessa av MCA och MCB. Marknadens efterfrågan på utsläppsrätter får vi genom att summera företag och företag efterfrågan vid olika priser. Jämviktspriset på utsläppsrätter bestäms av skärningspunkten mellan utbudet av det fixerade utsläppet på Q0 enheter och den aggregerade efterfrågan (MCA + MCB). Jämviktspriset blir p*. Förslag till principer för att fördela utsläppsrätter Fixerad utsläppsnivå = Utbud av utsläppsrätter MCA + MCB = Efterfrågan på utsläppsrätter Överlåtbara utsläppsrätter innebär att man sätter ett tak för de totala utsläppen och sedan delar ut individuella utsläppsrätter som precis täcker den givna ramen. Den första frågan som uppkommer är hur man skall fördela utsläppsrätterna. Det finns i princip två metoder: Gratis tilldelning enligt någon slags fördelningsnyckel 3.Ur effektivitetssynpunkt spelar det inte någon roll hur fördelningen av överlåtbara gratis utsläppsrätter sker mellan företagen. Vi skall nu visa att det ur effektivitetssynpunkt inte spelar någon roll hur tillstånden fördelas, så länge det finns en fungerande marknad. Däremot kommer den initiala fördelningen att påverka förmögenhetsfördelningen i samhället, eftersom de företag som Förslag till principer för att fördela utsläppsrätter tilldelas en utsläppsrätt gratis får en tillgång som kan säljas på en marknad. Ett annat sätt att uttrycka detta är att den initiala fördelningen kommer att påverka den slutliga fördelningen av de totala kostnaderna. Analysen utförs i figur 2. Allokerade utsläppsrätter = Utbud MCA + MCB = Efterfrågan på utsläppsrätter Vi ser i figur 2 utsläppssituationen för företag A och företag B. I figuren framgår också att det fixerade utbudet av utsläppsrätter är 600 enheter. I det oreglerade fallet släpps sammanlagt 1 500 enheter ut, varav 500 av företag A och 1 000 av företag B. Fall 1: A tilldelas 300 utsläppsrätter och B tilldelas 300 utsläpps- rätter Vi antar nu att myndigheten delar ut 600 utsläppsrätter och att företagen får 300 utsläppsrätter var. Vid denna initiala tilldelning ser vi att företag A har en marginalkostnad för att minska ut- Förslag till principer för att fördela utsläppsrätter släppen på 400, och företag marginalkostnad för att minska utsläppen är 700. Eftersom marginalkostnaderna för att minska utsläppen skiljer sig åt mellan företag A och företag B finns förutsättningar för handel. Så länge företag B bjuder företag A mer än 400 för en utsläppsrätt accepterar företag A detta eftersom det bara kostar 400 att minska utsläppen med motsvarande enhet. Efter detta byte framgår det av kurvorna att företag betalningsvilja för ytterligare en enhet är lägre. För företag A gäller det omvända. För att sälja ytterligare en utsläppsrätt vill man ha mer eftersom kostnaderna för att minska utsläppen har ökat. Handeln kommer att pågå till dess att B:s besparing av släppa ut ytterligare en enhet är lika stor som företag kostnadsökning för att minska sina utsläpp med ytterligare en enhet. När priset på utsläppsrätter nått priset p* har vi nått denna jämviktspunkt. När jämvikt råder kommer företag A att släppa ut , eller om vi så vill reducera utsläppen med från utgångsläget, medan företag B släpper ut eller reducerar utsläppen med . Den slutliga fördelningen av utsläppsrätter leder till att den god- kända utsläppsnivån 600 enheter nås till lägsta totala kostnader. Fall 2: Företag A får 100 utsläppsrätter och företag B får 500 utsläppsrätter Vi kan också i figur 2 lätt förvissa oss om att den slutliga för- delningen av utsläppen mellan företag A och företag B är obe- roende av hur den initiala allokeringen av utsläppsrätter till företag och företag B ser ut. Det kan vi förvissa oss om genom att gå igenom ovanstående analys, men där vi t.ex. startar med att företag A får 100 utsläppsrätter och företag B får 500 utsläppsrätter. Vi ser då att när jämvikt råder kommer priset på utsläppsrätterna fort- farande att vara 600 och reningskostnaderna kommer naturligtvis fortfarande att vara desamma. 4.Ur fördelningssynpunkt (företagens totala kostnad) spelar den initiala allokeringen av utsläppsrätter däremot stor roll. Den initiala fördelningen av utsläppsrätter kommer att påverka den slutliga fördelningen av de totala kostnaderna. Förslag till principer för att fördela utsläppsrätter I Fall 1 har företag A en kostnad för att minska utsläppen på 90 000 medan företag kostnad är 180 000. A tilldelades initialt 300 utsläppsrätter, men sålde 100 till B, vilket inbringar 60 000 i intäkter till företag A. Företag totala reduktionskostnader blir 90 000 – 60 000 = 30 000. Företag B får en totalkostnad på 180 000 + 60 000 = 240 000. I Fall 2 kommer företag A att bli köpare av 100 utsläppsrätter, medan företag B blir säljare av 100 utsläppsrätter. Det totala reduktionskostnaderna för företag A blir därför 90 000 + 60 000 = 150 000. På motsvarande sätt blir de totala reduktionskostnaderna för företag B 180 000 – 60 000 = 120 000. Exemplet illustrerar hur känslig fördelningen av de totala kostna- derna kan vara för hur utsläppsrätterna fördelas i det initiala skedet. Förslag till principer för att fördela utsläppsrätter Beräkning och fördelning av totala antalet utsläppsrätter i den handlande sektorn Historiska icke-utbytbara råvarurelaterade utsläpp (Modell B historiska utsläpp) (17,4 Mton) Nya anläggningar (Ryaverken, , Prognos icke-utbytbara råvarurelaterade utsläpp slagg m.m. (max) Förslag till principer för att fördela utsläppsrätter Emissionsfaktorer som används i samband med modellanalyser Eldningsolja, 1, ton CO2/m3 ton CO2/m3 ton CO2/m3 ton CO2/1 000 Nm3 ton CO2/1 000 Nm3 ton CO2/1 000 Nm3 ton Co2/ton ton Co2/ton 037 (1,06) ton Co2/ton 0 (107,3)4) Användning för el- och 0 (0,59) ton Co2/ton 0 (97,1)4) ton Co2/ton Användning för el- och 1), 2003. 2), 2003. 3)SCB, 2003. 4)Mätningar har visat att emissionsfaktorn för torv för svenska förhållanden sannolikt är lägre, ca /MJ (, 2003). Dessutom leder torvanvändning till att metanemissionerna vid den naturliga myren undviks samt att ett nytt koldioxidupptag skapas. Över ett tidsperspektiv innebär detta en samlad klimatpåverkan för torv som ligger någonstans mellan biobränsle och kol (Uppenberg, , , 2001). 37 I delegationens beräkningsunderlag har emissionsfaktorn noll används för torv. Om kommissionen gör en annan bedömning av torvens hantering än den som delegationen föreslagit i avsnitt 1.5.3 skall den inom parentes angivna emissionsfaktorn gälla för dele- gationens beräkningar. Detta innebär att delegationens uppskattade behov av utsläppsrätter 2007 skall ökas med cirka 0,9 Mton CO2 . 2Utsläppshandel, koldioxidskatter och finansiering Delegationens förslag: SNED:s1 förslag till nytt energi- beskattningssystem har inte remissbehandlats och det återstår ett visst utredningsarbete för att klarlägga de praktiska förut- sättningarna för att genomföra ett alternativ där koldioxid- skatten inklusive vissa begränsningsregler behålls. Delegationen vill därför i detta läge inte förorda något av de undersökta alter- nativen utan föreslår i stället att frågan om koldioxidskattens ställning i det framtida systemet för handel med utsläppsrätter tas upp till ytterligare belysning i delegationens fortsatta utred- ningsarbete. Därvid torde också större klarhet vara vunnen i fråga om förutsättningarna för att SNED:s förslag till nytt energibeskattningssystem kommer att införas. Delegationen an- ser att finansieringen av förslagen skall finansieras inom i första hand energi- och miljöskattesystemet. Enligt 14 § kommittéförordningen gäller, att om förslagen i ett betänkande påverkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kommuner, landsting, företag eller enskilda skall en beräkning av dessa konsekvenser redovisas i betänkandet. Om förslagen innebär samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt skall dessa redovisas. När det gäller ökade kostnader och minskade intäkter för staten, kommuner eller landsting skall utredningen föreslå en finansiering. En fråga som delegationen måste ta ställning till är om bör använda både koldioxidskatt och handel med utsläppsrätter för att möta våra klimatmål och internationella åtaganden eller om de anläggningar som omfattas av det begränsade europeiska handels- systemet skall befrias från koldioxidskatten. 1 Svåra skatter! Betänkande från (SOU 2003:38). Utsläppshandel, koldioxidskatter och finansiering utgick i sitt betänkande från vissa prin- ciper för differentiering av skattenivåer. En grundläggande princip är att miljörelaterade skatter tas ut i ett tidigt led i produk- tionskedjan för att uppnå en så effektiv styreffekt som möjligt. Kommittén ansåg det dock lämpligt att tillämpa olika principer på olika miljöskatter beroende på miljöproblemens karaktär. Problem med koldioxidutsläpp kännetecknas av att det inte spelar någon roll var i världen utsläppen sker. Från principen om likformighet följer att en skatt på koldioxid bör vara lika stor i alla länder. Handel med utsläppsrätter möjliggör en harmonisering av margi- nalkostnaderna för att minska koldioxidutsläppen mellan svenska företag samt mellan svenska och europeiska företag. En utjämning av marginalkostnaderna innebär att utsläppsreduktionerna kommer till stånd där kostnaden för reduktionerna är som lägst, vilket är ett samhällsekonomiskt effektivt sätt att minska utsläppen på. En harmonisering av marginalkostnaderna förutsätter att de handlande sektorerna i de olika länderna betalar samma pris för utsläpp på marginalen. Detta är en viktig princip. Av många skäl är marginalkostnaderna inte harmoniserade vilket betyder att nivån på ett enskilt lands koldioxidskatt måste beakta den internationella situationen. Detta kan göras genom att hålla nere den generella nivån på koldioxidskatten eller genom att tillämpa speciella nedsättningsregler. 2.2.1Beskattning av industrins fossilbränsleanvändning – nuvarande system Det nuvarande svenska systemet för beskattning av fossilbränsle- användning resulterar i att marginalkostnaderna för utsläppsminsk- ning skiljer sig åt mellan svenska tillverkningsföretag, tjänsteföre- tag och hushåll. Inom respektive grupp sker dock en utjämning av marginalkostnaderna mellan det stora flertalet aktörer eftersom undantagsregler endast gäller ett fåtal företag (se nedan). Att differentiera skatterna mellan konkurrensutsatt industri och andra aktörer, såsom sker i det svenska systemet, kan vara samhälls- Utsläppshandel, koldioxidskatter och finansiering ekonomiskt motiverat i de fall då andra länder inte beskattar sina utsläpp.2 Nuvarande svenska energiskattesystem innebär att: Tillverkningsföretag betalar en skattesats som uppgår till av hushållens och tjänsteföretagens koldioxidskatte- nivå. Energiskatt på bränslen och el utgår inte. Energianvändning som används för annat ändamål än motor- drift och uppvärmning (t.ex. metallurgiska processer) är skatte- befriad. Tillverkningsföretag, vars koldioxidskatt överstiger av försäljningsvärdet, får ytterligare nedsättning av koldioxid- skatten. På den överskjutande delen av betalar företagen i skatt. Omkring 50 företag utnyttjar denna regel. (Cirka hälften av dessa företag tillhör cement-, kalk-, glas- och keramikbranschen. Ett fåtal företag är massa- och pappersföretag. I övrigt är det mestadels livsmedels-, textil- och fodertillverkningsföretag som utnyttjar 0,8-procents- regeln.) Av dessa ca 50 företag är det ca 5 företag inom cement- och kalkindustrin som utnyttjar 1,2-procentsregeln. Denna regel innebär att den del av koldioxidskatten som överstiger av försäljningsvärdet inte belastas med någon skatt. EU:s minimiskatter på olja måste dock alltid respekteras. är det alltså ca 50 företag som betalar en reducerad koldioxidskatt på marginalen och ett fåtal företag som inte betalar någon skatt alls på marginalen. 2.2.2Beskattning av fossila bränslen i och övriga EU-länder Den effekt som en svensk CO2-skatt har på ett handelssystem beror i hög grad på vilken energibeskattning de andra länderna kommer att tillämpa. Inom EU finns det genom mineralolje- direktivet harmoniserade minimiskattesatser på olja och gasol. För- slaget till energiskattedirektiv3 omfattar även minimiskattesatser på 2Se t.ex. , L. (1996), Sectoral Differentiation as a Substitute for International Coordination of Carbon Taxes: A Case Study of . 3Det nu föreliggande direktivförslaget grundar sig på ett förslag som kommissionen lämnade (KOM (97) 30 slutligt, EGT C 139, , s. 14). Det ursprungliga förslaget har omarbetats väsentligt. nådde en politisk överenskommelse om Utsläppshandel, koldioxidskatter och finansiering kol, naturgas och el (motsvarar ca /kWh)4. I energiskatte- direktivet föreslås även att nuvarande minimiskattesatser på olja och gasol höjs med . Beskattning av industrins koldioxidutsläpp i , EU:s nuvarande minimiskatter på olja samt föreslagna minimi- skatter enligt energiskattedirektivet (anges inom parentes) (ca 40) 160 (ca 190) 125 (ca 140) Gasol (stationära motorer) 320 (ca 375) (ca 50) Jämfört med nuvarande och föreslagna minimiskattenivåer på olja, gasol, kol och naturgas ligger de svenska skattesatserna för industrin förhållandevis högt. Uppgifter om skattesatser på de icke harmoniserade bränslena kol och naturgas är svåra att få tag på för de olika EU-länderna. Det är förhållandevis få länder som beskattar kol. , , , , och tillhör de länder som beskattar kol. En stor andel av det kol som används är dock i regel skattebefriat, t.ex. kol som används för elproduktion och råvaruändamål. Naturgas beskattas av flertalet EU-länder. Grek- land, , , och hör till de länder som inte beskattar naturgas. I nedanstående figur illustreras hur energianvändningen inom hela industrin (inte bara handelssektorerna) är fördelad på olika energislag i olika EU-länder. Direktivet beräknas, efter förnyat hörande av parlamentet, formellt kunna beslutas av rådet så att det kan träda i kraft . 4 Dessa minimiskattesatser gäller näringslivets beskattning. För hushållen gäller högre mini- miskattenivåer. Utsläppshandel, koldioxidskatter och finansiering Industrins energianvändning (%) fördelad på energislag i olika EU-länder samt , Källa: Energy Balances of Countries, 1999–2000 IEA Statistics 2002. Av figuren framgår att energianvändningen inom svensk och finsk industri skiljer sig avsevärt från energianvändningen i övriga EU- länder. Andelen fossila bränslen är låg, medan däremot el- och biobränsleanvändningen utgör en hög andel av industrins totala energianvändning. (Den höga andelen biobränsle beror på massa- och pappersindustrins användning av returlutar m.m.) 2.2.3Skattenedsättningskommitténs (SNED) förslag till nytt energibeskattningssystem SNED:s utgångspunkt är att all näringsverksamhet, juridiskt sett, är konkurrensutsatt, och att all näringsverksamhet därför skall be- handlas lika i energibeskattningen. SNED föreslår att endast miljö- relaterade, och således inte fiskala skatter skall tas ut på närings- livets energiförbrukning. Synsättet bygger på att koldioxidskatten Utsläppshandel, koldioxidskatter och finansiering anses vara ett effektivt styrmedel när det gäller att minska närings- livets koldioxidemissioner. SNED:s förslag till modell för näringslivets energibeskattning är generell såtillvida att hela näringslivet ingår. Liksom fallet är med gällande regler förutsätts beskattningen endast avse energi som utnyttjas för motordrift och uppvärmning men inte för andra ändamål (råvara, processenergi). Den exakta avgränsningen av näringslivet blir i det nya skattesystemet av mycket stor betydelse. Den tidigare gränsen för skattenedsättning till tillverkningsprocessen ersätts nu av gränsen mellan näringsliv (yrkesmässig verksamhet) å ena sidan och hushåll och myndigheter å den andra. Nedan sammanfattas SNED:s förslag till nytt energibeskatt- ningssystem, den s.k. näringslivsmodellen: Näringslivet (yrkesmässig verksamhet) belastas endast med miljöstyrande skatter (koldioxidskatt och svavelskatt), till skill- nad från icke yrkesmässig verksamhet (hushåll och offentlig förvaltning) som även belastas med fiskala skatter (energiskatt). Med stöd av det nya energiskattedirektivet skall dock en energiskatt motsvarande minimiskattenivån gälla för närings- livets elförbrukning. Den tidigare avgränsningen av de nedsättningsberättigade sek- torerna skall tas bort, vilket innebär att hela näringslivet skall omfattas av samma modell för energibeskattning. Energiomvandlingssektorn skall beskattas i enlighet med det övriga näringslivet. Energiskatten på bränslen tas bort.