sou · GRB334d1 · 2004-01-01 00:00:00 — Avdelningen ansvarar för underrättelser till stöd för svenska förband och enheter som deltar i internationella fredsbevarande och humanitära insatser. Verksamheten är inriktad på såväl pågående insatser som potentiella operationer och syftar till att skydda den svenska personalen som deltar i de olika missionerna. Avdelningen stödjer också analysavdelningen med operativa bedömningar i potentiella konfliktområden. Säkerhetsavdelningen leder under chefen för säkerhets- tjänsten inom Försvarsmakten och planerar, inhämtar, bearbetar och delger säkerhetsunderrättelser. Avdelningen har tillsynsansvar för säkerhetstjänsten inom Försvarsmakten, men även för de flesta övriga myndigheter under Försvarsdepartementet samt Fortifika- tionsverket. Avdelningen utarbetar föreskrifter och allmänna råd för Försvarsmakten och nämnda myndigheter samt förslag till åtgärder för att utveckla den militära säkerhetstjänsten. Försvarsmaktens försvarsunderrättelseverksamhet och den militära säkerhetstjänsten Säkerhetsavdelningen leder MUST:s samverkan med Rikspolis- styrelsen och Säkerhetspolisen. Inom säkerhetsavdelningen finns sektioner för säkerhetsunderrättelser och säkerhetsskydd. Försvarsmakten och (Säkerhetspolisen) är de två myndigheter som leder säkerhetstjänsten inom . Försvarsmakten och Säkerhetspolisen är tillsynsmyndigheter och får enligt 44 § säkerhetsskyddsförordningen (1996:633) meddela ytterligare föreskrifter för verkställigheten av säkerhetsskyddslagen (1996:627) för sina respektive tillsynsområden. Vid Försvars- maktens organisationsenheter skall det finnas en säkerhetschef. Chefen för är Försvarsmaktens säkerhetsskyddschef. Han samordnar och kontrollerar den övergripande utvecklingen av underrättelse- och säkerhetstjänsten och samordnar den med totalförsvaret i övrigt. IT-säkerhetsavdelningen leder under chefen för hetsarbetet inom Försvarsmakten och signalskyddsarbetet inom hela totalförsvaret. I avdelningen ingår Totalförsvarets signal- skyddssamordning (TSA). Avdelningen genomför bl.a. utbild- ningsinsatser och utarbetar regelverk inom IT-säkerhetsområdet. Inom TSA sker signalkontroll av radio- och trådbefordrad information eller annan informationsöverföring. Signalkontrollen syftar till att ge en bild av vad främmande signalspaning kan ha uppfattat av befordrad information samt att kontrollera att egna signalskyddssystem används och fungerar på önskat sätt. Inom IT- säkerhetsområdet har avdelningen motsvarande tillsynsansvar och uppgifter som säkerhetsavdelningen. Kontoret för särskild inhämtning (KSI) arbetar enbart med inhämtning av underrättelser. Inhämtat material sammanställs i allmänhet till rapporter som överlämnas för vidare bearbetning inom MUST tillsammans med annat underrättelsematerial. KSI har till uppgift att inhämta information med särskilda metoder, dvs. genom förfaringssätt som det inte ankommer på andra under- rättelseorgan att använda. KSI:s roll är därvid att ge Försvars- makten möjlighet att ta till vara tillfällen till underrättelse- inhämtning som andra organ inte kan utnyttja därför att de inte har ett säkerhetsskydd som är tillräckligt för situationen. KSI ingår i MUST och är underställd chefen för , men lyder direkt under ÖB i vissa frågor. SOU 2003:34 Försvarsmaktens försvarsunderrättelseverksamhet och den militära säkerhetstjänsten 2.2.2MUST:s uppgifter och verksamhet Försvarsmaktens grundläggande ansvar när det gäller att bedriva militär underrättelse- och säkerhetstjänst framgår som ovan nämnts av 4 § 1–3 förordningen (2000:555) med instruktion för Försvars- makten. Här anges att Försvarsmakten skall leda och bedriva försvarsunderrättelseverksamhet och militär säkerhetstjänst samt leda och samordna signalskyddstjänsten inom totalförsvaret. De närmare riktlinjerna för försvarsunderrättelseverksamheten och säkerhetstjänsten vid Försvarsmakten läggs fast i regeringens regleringsbrev för myndigheten. I regleringsbrevet för avseende Försvarsmakten anger regeringen att för myndigheter som bedriver försvarsunderrättelseverksamhet skall gälla bl.a. följande. Försvarsunderrättelseverksamhet skall bedrivas för att kartlägga yttre militära hot mot landet och till stöd för svensk utrikes-, försvars- och säkerhetspolitik. Försvarsunder- rättelseverksamhetens inriktning mot en vidgad säkerhetspolitisk hotbild skall fortsätta. Detta ställer, enligt regeringen, krav på samverkan med andra myndigheter, och en nära kontakt med myndigheternas avnämare. Samarbete med andra länder och internationella organisationer skall vara en naturlig del av verksamheten. Underrättelseverksamhet till stöd för allt bredare medverkan i det internationella säkerhetssamarbetet skall ha hög prioritet. Inom ramen för EU:s krishanteringsförmåga skall Försvarsmakten bidra till ett stärkt europeiskt underrättelse- samarbete. Försvarsmakten skall förse regeringen med uppgifter om den militära verksamheten i vår omvärld och ge underlag för bedömningar av den utrikes- och säkerhetspolitiska utvecklingen. Rapporteringen skall anpassas till regeringens behov i enlighet med vad som anges i den särskilda inriktningen. Enligt regleringsbrevet är den militära säkerhetstjänstens uppgift att tillvarata de säkerhetsintressen som främst berör Försvars- makten och att bl.a. biträda polisen i dess ansvar beträffande skydd av rikets säkerhet. Den militära säkerhetstjänsten i fred syftar till att tillgodose det långsiktiga säkerhetsskyddet inom Försvars- makten. Även för den militära säkerhetstjänsten skall samarbete med andra länder och internationella organisationer vara en naturlig del av verksamheten. Ett utbyte av information anses nödvändigt för att skall kunna få del av sådan information som landet behöver men som kräver resurser som saknas. Den militära säkerhetstjänsten omfattar säkerhetsunderrättelse- tjänst och säkerhetsskyddstjänst. Vidare är också signalskydds- Försvarsmaktens försvarsunderrättelseverksamhet och den militära säkerhetstjänsten tjänsten en säkerhetsskyddsangelägenhet. Säkerhetsunderrättelse- tjänsten skall klarlägga den säkerhetshotande verksamhet som riktas mot Försvarsmakten och dess intressen såväl inom som utom landet. Säkerhetsskyddstjänsten skall ta fram åtgärder som syftar till att hindra eller försvåra säkerhetshotande verksamhet. Den skall också förebygga att hemliga uppgifter som rör rikets säkerhet obehörigen röjs, ändras eller förstörs. Signalskydds- tjänsten syftar till att minska verkan av signalspaning, falsk signalering och störsändning mot totalförsvarets telekommunika- tions- och informationssystem. Den skall förhindra obehörig insyn i och påverkan av totalförsvarets telekommunikationer. Detta uppnås bl.a. genom användning av kryptografiska funktioner i informationssystemen. Försvarsunderrättelseverksamhet och militär säkerhetstjänst bedrivs av olika organisationsenheter och på olika nivåer inom Försvarsmakten. Således åligger det varje enhet eller förband att ha det säkerhetsskydd som verksamheten kräver samt att registrera och rapportera säkerhetshotande verksamhet som riktas mot Försvarsmakten och dess intressen. För en enskild organisa- tionsenhet, inklusive förband i utlandsstyrkan, kan det också finnas behov av att t.ex. följa upp olika personers förehavanden som ett led i myndighetens försvarsunderrättelseverksamhet. Ansvaret för ledning och samordning av försvarsunderrättelseverksamhet och militär säkerhetstjänst inom Försvarsmakten och totalförsvaret i övrigt sköts dock av enheten vid Högkvarteret, MUST. Det är också inom MUST som den största delen av den aktuella verksamheten faktiskt bedrivs. Den närmare innebörden av begreppen försvarsunderrättelse- verksamhet och militär säkerhetstjänst beskrivs i avsnitt 2.3 och 2.5. Chefen för har i verksamhetsledningen för sammanfattat den militära underrättelse- och säkerhetstjänstens uppgifter. Enligt detta dokument gäller i huvudsak att MUST -leder inhämtning, bearbetning och delgivning av militära underrättelser och säkerhetsunderrättelser inom Försvars- makten samt inriktning och samordning av verksamheten vid stödmyndigheter, -utarbetar underlag för eventuella beslut om svenska internationella insatser samt ger stöd med resurser, underlag och underrättelser under genomförandet av dessa, SOU 2003:34 Försvarsmaktens försvarsunderrättelseverksamhet och den militära säkerhetstjänsten -leder, samordnar och kontrollerar säkerhetsskyddstjänsten vid vissa myndigheter under Försvarsdepartementet, och lämnar utbildningsstöd inom och utom Försvarsmakten, -leder, samordnar och kontrollerar signalskyddstjänsten inom totalförsvaret, -utvecklar säkerhetsskyddsförmågan inom IT-området och metoder för aktiv IT-kontroll inom Försvarsmakten, -leder försvarsattachéverksamheten inom Försvarsmakten, -lämnar stöd till Humanistisk- Samhällsvetenskapliga forsk- ningsrådet och andra statligt utsedda utredningar och kommissioner så att relevant arkivmaterial hos Försvars- makten för forskningsprojekt om militär underrättelse- och säkerhetstjänst skyndsamt kan tas fram, -leder den militära underrättelse- och säkerhetstjänsten. har nationer ansett sig ha ett behov av att skaffa information om främmande staters resurser och möjligheter i krig, bl.a. som underlag för militära operationer. har det i fredstid funnits ett motsvarande behov av information för att få besked om den säkerhetspolitiska situationen och om denna kräver mobilisering av landets försvarsmakt eller andra åtgärder vid kriser eller i händelse av krig. Av dessa skäl bedrivs försvarsunderrättelse- verksamhet för att kartlägga främmande makters militära och politiska förhållanden och handlingsmöjligheter. Med försvarsunderrättelseverksamhet avses en verksamhet eller en process för att hämta in, bearbeta och delge underrättelser och information. Begreppet försvarsunderrättelseverksamhet, som avser både militärt och civilt försvar, syftar till att göra åtskillnad till andra begrepp som t.ex. kriminalunderrättelseverksamhet. Försvarsunderrättelseverksamhet bedrivs för att kartlägga yttre militära hot mot landet och till stöd för svensk utrikes-, försvars- och säkerhetspolitik. Säkerhetspolitik är en sammanfattande benämning på de åtgärder som landets regering vidtar inom ramen för utrikes- och försvarspolitiken till skydd mot yttre hot mot landet och för att bevara landets fred och självständighet. säkerhetspolitiska mål är att i alla lägen och i former som vi själva väljer trygga en handlingsfrihet att, såsom enskild nation och i samverkan, kunna utveckla vårt samhälle. Den svenska säkerhetspolitikens mål och Försvarsmaktens försvarsunderrättelseverksamhet och den militära säkerhetstjänsten inriktning blir på så sätt avgörande även för den grundläggande inriktningen av Försvarsmaktens försvarsunderrättelseverksamhet och Försvarets radioanstalts uppgifter som underrättelseorgan (jfr. 2001/02:158 s. 19, SOU 1999:37 s. Det övergripande ansvaret för under vilka former underrättelse- verksamheten skall bedrivas ankommer ytterst på statsmakterna. Det är regering och riksdag som anger riktlinjerna för verksamheten och som bevakar att inte rättsstatens krav åsidosätts. I de senaste försvarsbesluten har det framhållits att omvälvningarna i den internationella miljön med det slut och ett slut på de tidigare stormaktsmotsättningarna har lett till omfattande förändringar i den säkerhetspolitiska omvärlds- situationen. Även om risken för krig mellan stater numera framstår som avlägsen så har inte konflikter och kriser försvunnit ens från vårt närområde. Nya säkerhetshot har uppstått vilket medfört att det svenska säkerhetsbegreppet måst vidgas. Som nya säkerhetshot har bl.a. angivits terrorism, spridning av massförstörelsevapen (proliferation), internationell kriminalitet, migrationstryck, etniska och kulturella konflikter samt hot mot den tekniska infra- strukturen i form av bl.a. sabotage m.m. mot tele- och datasystem (jfr. 2001/02:10 s. 2001/02:158 s. Det nya säkerhetspolitiska läget och ett vidgat säkerhetsbegrepp har inneburit nya förutsättningar för den svenska försvarsunder- rättelseverksamheten. Således behöver en underrättelse- verksamhet som mer än tidigare är inriktad mot att ge underlag för att belysa en vidgad säkerhetspolitisk hotbild. måste en sammanvägning av militär och civil underrättelseinformation alltid ske för att det skall föreligga ett mera fullständigt underlag för beslut och åtgärder i ett vidgat säkerhetspolitiskt perspektiv. Krav ställs därför på samordning mellan myndigheterna inom försvars- underrättelseverksamheten och andra myndigheter för att hantera en bredare säkerhetspolitisk bild (se bl.a. prop. 2001/02:10 s. I det senaste försvarsbeslutet, som omfattar perioden –2004, har regeringen som en följd av den internationella utvecklingen dragit fyra slutsatser rörande mål och inriktning för svensk säkerhetspolitik. En första slutsats är att den grundläggande positiva säkerhetspolitiska situationen består, men att andra säkerhetspolitiska hot t.ex. terroristhot, IT-relaterade hot och hot med nukleära, biologiska och kemiska stridsmedel måste kunna bemötas. Den andra är att det även ligger i intresse att delta, civilt och militärt, vid internationell krishantering SOU 2003:34 Försvarsmaktens försvarsunderrättelseverksamhet och den militära säkerhetstjänsten i samband med olika kriser och konflikter. Den tredje slutsatsen sammanhänger med den tekniska infrastrukturens fundamentala betydelse för medborgarnas livsbetingelser och ett fungerande samhälle. Hot mot tekniska infrastruktursystem kan få mycket allvarliga konsekvenser. Slutligen är den fjärde slutsatsen att totalförsvarets förmåga till anpassning är en fortsatt viktig del av försvarspolitiken (jfr. 2001/02:10 s. 34ff och prop. 2001/02:158 s. 19). I den senaste försvarsbeslutspropositionen (prop. 2001/02:10 s. 2001/02:FöU9) har regeringen förklarat vad de säkerhetspolitiska förhållandena och det vidgade säkerhets- begreppet medför för konsekvenser för den militära underrättelse- tjänsten samt vilka krav som kan ställas på den framtida försvarsunderrättelseverksamheten. I försvarsbeslutet anges att en viktig uppgift för den militära underrättelsetjänsten är att på grundval av i första hand militära och politiska indikationer kunna ge statsmakterna och försvarsledningen en förvarning om krigshot. Denna grundläggande uppgift kvarstår trots den förändrade militära hotbilden. Den säkerhetspolitiska utvecklingen ställer enligt försvarsbeslutet nya krav på den militära under- rättelsetjänsten i bl.a. följande hänseenden. N Underrättelsetjänsten skall utvecklas mot att kunna möta anpassningsprincipens krav på att kunna ge tidig förvarning och för att skapa förutsättningar för en operativ förmåga hos de militära förbanden. N Utvecklingen när det gäller massförstörelsevapen och deras vapenbärare skall ha fortsatt hög aktualitet och inom den vidgade hotbilden utgör terrorism och den organiserade brottsligheten ett viktigt område för underrättelsetjänst. N Underrättelsefunktionen inom ramen för de internationella organisationernas krishanteringsförmåga bör utvecklas bl.a. genom en utvecklad skicklighet hos de svenska under- rättelseorganen i att inhämta och analysera underrättelse- information inför och i samband med internationella insatser. N Underrättelseverksamheten skall inriktas mot att säkerställa statsmakternas behov av information och regeringens behov av beslutsunderlag för olika handlingsalternativ. N Samarbetet och samordningen skall stärkas mellan myndig- heterna inom den militära underrättelseverksamheten och andra myndigheter i syfte att utveckla förmågan att hantera en bredare hotbild och att stödja internationella insatser. Försvarsmaktens försvarsunderrättelseverksamhet och den militära säkerhetstjänsten Försvarsunderrättelseverksamhet definieras sammanfattningsvis som en process för att inhämta, bearbeta och delge information som skall utgöra underlag för bedömningar och beslut på olika nivåer bl.a. för ett framtida agerande. I en trängre militärt inriktad säkerhetspolitisk mening brukar underrättelseverksamhet beteckna den verksamhet som syftar till att kartlägga främmande makters militära och politiska förhållanden samt handlingsmöjligheter. Underrättelseprocessen kan i grova drag delas in i fyra steg. Det första steget i underrättelseprocessen brukar anges som planering och inriktning av underrättelseverksamheten. En underrättelseplan görs upp av ledningen för underrättelsetjänsten som sedan uppdrar åt olika inhämtningsorgan att samla in behövlig information. Inhämtningen är det andra steget i underrättelseprocessen. Den består i att öppen och hemlig information inhämtas från olika källor och med olika metoder. Den största informationsmängden finns att hämta i olika öppna källor som är allmänt tillgängliga. Det kan då vara fråga om information som hämtas från press, television, facktidskrifter, officiella rapporter eller elek- troniska databaser (t.ex. Internet) m.m. Detta kallas för OSINT (open source intelligence). Hemlig information hämtas i första hand in med tekniska hjälpmedel och då särskilt via signalspaning, s.k. SIGINT (signal intelligence), vilket är Försvarets radioanstalts huvuduppgift. Inhämtning sker även direkt via enskilda personer på såväl öppen som hemlig väg, HUMINT (human intelligence). Öppen inhämtning kan ske via t.ex. attachéer eller diplomater och hemlig inhämtning kan ske bl.a. i samarbete med andra länders underrättelsetjänster. En vanlig form av inhämtning är även den som sker vid kontakter med myndigheter och olika organisationer. Militära förband och enheter hämtar information genom bl.a. radarspaning samt fartygs- och flygspaning. Nästa steg i underrättelseprocessen innebär att det sker en bearbetning av det inhämtade informationsmaterialet genom bl.a. översättning, redigering och dechiffrering samt analys, varigenom informationen värderas och förädlas till en fullständig under- rättelseprodukt. Det sista steget i underrättelseprocessen är delgivning, och innebär att det analyserade materialet presenteras för uppdrags- givaren eller annan som bedöms ha behov av att ta del av den färdigbearbetade underrättelsen. SOU 2003:34 Försvarsmaktens försvarsunderrättelseverksamhet och den militära säkerhetstjänsten 2.4Författningsreglering av försvarsunderrättelse- verksamhet Försvarsunderrättelseverksamhetens uppgifter och arbetsformer regleras i lagen (2000:130) om försvarsunderrättelseverksamhet. Lagen anger att försvarsunderrättelseverksamhet skall bedrivas för att kartlägga yttre militära hot mot landet och till stöd för svensk utrikes-, försvars- och säkerhetspolitik. I verksamheten ingår att medverka i svenskt deltagande i internationellt säkerhetssamarbete och att, enligt vad regeringen närmare bestämmer, medverka med underrättelser för att stärka samhället vid svåra påfrestningar på samhället i fred. Lagen anger även att regeringen skall bestämma försvarsunderrättelseverksamhetens inriktning. I anslutning till lagen har regeringen beslutat förordningen (2000:131) om försvarsunderrättelseverksamhet. Författningsregleringen är ett led i en strävan att så långt det är möjligt öppet redovisa verksamheten hos de myndigheter som bedriver försvarsunderrättelseverksamhet. Den militära underrättelsetjänsten i sysslar med rikets yttre säkerhet och har inte sådana uppgifter som enligt regerings- formen fordrar lagform. Det har ändå ansetts viktigt i ett demo- kratiskt samhälle att en sådan betydelsefull och ofta uppmärk- sammad verksamhet som försvarsunderrättelseverksamheten är reglerad i lag samt att lägger fast ramarna för denna underrättelseverksamhet och anger dess huvudsakliga uppgifter och arbetsformer. Underrättelseverksamheten är av sådan art att det av naturliga skäl inte är möjligt att i lagform reglera den i detalj. framhålls i förarbetena att en lagreglering inte innebär någon förändring vad gäller regeringens konstitutionella möjligheter att styra försvarsunderrättelseverksamheten. Informella kontakter mellan regeringen eller företrädare för och tjänstemän hos myndigheterna är viktiga och nödvändiga inslag i regeringens relationer till myndigheterna. För att ge nödvändigt utrymme för de informella kontakter som behövs på underrättelseområdet och för att förstärka samord- ningen av underrättelseverksamheten lämnade Underrättelsekom- mittén i sitt betänkande Underrättelsetjänsten – en översyn (SOU 1999:37) förslag om att inrätta en samordnande funktion i för kontinuerlig inriktning av försvarsunder- rättelseverksamheten. Regeringen har som en följd härav låtit inrätta ett särskilt organ bestående av en beredningsgrupp på statssekreterarnivå och ett samordningssekretariat i Regerings- Försvarsmaktens försvarsunderrättelseverksamhet och den militära säkerhetstjänsten kansliet (prop. 1999/2000:25 s. 12f.). Detta har skett genom etablerandet av en styrgrupp för säkerhetspolitiska underrättelse- frågor. I styrgruppen ingår en departementsöverskridande sammansättning av representanter på statssekreterarnivå samt överbefälhavaren och cheferna för den militära underrättelse- och säkerhetstjänsten, och Säkerhetspolisen. Styrgruppen stöds av ett sekretariat inom , för säkerhetspolitiska underrättelsefrågor i (), vilket är placerat hos Försvars- departementet. Sekretariatet har till uppgift att löpande följa underrättelseverksamheten, att bedöma underrättelseunderlaget samt att bidra till en sammanvägd syn på hot mot landets yttre säkerhet och intressen. Sekretariatet skall verka för att regelbundet samråd äger rum mellan underrättelsetjänsterna och och att en adekvat delgivning av material sker. Sekretariatet skall informera om sin verksamhet när det gäller frågor som rör försvarsunderrättelseverksamhet (se prop. 2001/02:10 s. 244). Lagen om försvarsunderrättelseverksamhet tar sikte på uppgifter och arbetsformer för de myndigheter, som regeringen enligt lagen skall utse för att bedriva sådan verksamhet. I lagen anges att försvarsunderrättelseverksamhet skall bedrivas för att kartlägga yttre militära hot mot landet och till stöd för svensk utrikes-, försvars- och säkerhetspolitik. Begreppet försvarsunderrättelse- verksamhet tar inte enbart sikte på underrättelseverksamhet till stöd för det militära försvaret och svensk utrikes-, försvars- och säkerhetspolitik. Begreppet täcker även sådan verksamhet som har samband med internationellt säkerhetssamarbete eller som syftar till att stärka samhället vid svåra påfrestningar (se prop. 1999/2000:25 s. 7). Verksamheten får inte avse uppgifter som enligt lag eller andra föreskrifter ligger inom ramen för polisens och andra myndigheters brottsbekämpande och brottsförebyggande arbete. Vidare anges att det i verksamheten ingår att medverka i svenskt deltagande i internationellt säkerhetssamarbete och att, enligt vad regeringen närmare bestämmer, medverka med underrättelser för att stärka samhället vid svåra påfrestningar i fredstid. SOU 2003:34 Försvarsmaktens försvarsunderrättelseverksamhet och den militära säkerhetstjänsten Det har i förarbetena till lagen betonats att förändringarna i omvärlden avsevärt har påverkat uppgifterna för den tidigare militärt inriktade underrättelsetjänsten. Det framhålls att nya säkerhetshot har efterträtt tidigare militära angreppshot mot landet och vårt närområde. Dessa hot har uppstått i form av migra- tionstryck, politisk och social instabilitet och påfrestningar på det ekologiska systemet. Härtill kommer risk för spridning av massförstörelsevapen, terrorism, etniska och kulturella konflikter m.m. Det har också i olika sammanhang framhållits att en helhetssyn skall prägla samhällets satsningar och åtgärder för att förebygga och hantera hot och risker i såväl fred som krig och att underrättelsefunktionen här har en viktig uppgift (jfr. 1995/96:12 s. Ansvaret för åtgärder mot nya säkerhetshot, som inte bedöms utgöra någon direkt fara för landet, ligger på olika civila statliga och kommunala myndigheter.