sou · GRB367d5 · 2004-01-01 00:00:00 — Beslut vid regeringssammanträde . En kommitté tillsätts med uppgift att utifrån ett konsument- och helhetsperspektiv identifiera, analysera och beskriva kollektivtrafi- kens problem och möjligheter, formulera mål och visioner samt föreslå förändringar av organisation, regelverk och dylikt av bety- delse för kollektivtrafikens utveckling och ett ökat kollektivt resande. Kommittén skall utgöra ett forum för samarbete mellan staten och övriga aktörer på kollektivtrafikområdet. Tyngdpunkten i kommitténs arbete skall ligga på den lokala och regionala kollek- tivtrafikens område och tidsramen för dess bedömningar skall omfatta tiden fram . Regeringen uttalade i propositionen Transportpolitik för en hållbar utveckling (prop. 1997/98:56) att den lokala och regionala kollek- tivtrafiken kan ses som en del av den grundläggande samhällsservi- cen och att sådan trafik har stor betydelse för uppfyllandet av de transportpolitiska målen. Den bidrar till ökad välfärd, regional utveckling och jämlikhet genom att ge människor möjlighet att nå arbetsplatser, skolor och olika typer av service. En ökad andel kol- lektivt resande är därför en viktig komponent i arbetet med att utforma ett långsiktigt hållbart transportsystem. Kommuner och landsting avsätter stora resurser till framförallt driften av den lokala och regionala kollektivtrafiken. kan man konstatera att samhällsutvecklingen i flera avse- enden har försvårat för utvecklingen av kollektivtrafiken. De senaste decenniernas tätortsutveckling har karakteriserats av en utspridning av bebyggelsen och en minskning av befolkningstät- heten. Detta har i stort sett skett på bilismens villkor och kollek- tivtrafikens möjligheter att åstadkomma en god transportförsörj- ning har därmed kraftigt försvårats. Den ökande personbilstrafiken och konkurrensen om utrymmet i våra större tätorter leder inte bara till mer avgasutsläpp och buller utan även till minskad effektivitet i näringslivet, ökade reskostna- der för resenärerna och sämre livskvalitet för dem, som bor och verkar i dessa orter. En ökad andel kollektivtrafik kan motverka denna utveckling. Kollektivtrafiken är även betydelsefull för tillväxten och för sys- selsättningen. Goda möjligheter till pendling med kollektivtrafik ökar förutsättningarna för att separata och lokala arbetsmarknader ska kunna knytas ihop och fungera som större arbetsmarknads- regioner. Det är därför av stor vikt att kollektivtrafiken fungerar väl, såväl i tätort som i gles- och landsbygd. beslöt vid sin behandling av budgetpropositionen för (prop. 2000/01:1, bet. 2000/01: FiU01, rskr. 2000/01:36) att mervärdesskatten på persontransporter skulle sän- kas från till . I propositionen aviserade regeringen dess- utom ett initiativ till fördjupat samarbete mellan staten och kollek- tivtrafikbranschen för att identifiera möjliga insatsområden, som kan bidra till att stärka kollektivtrafikens konkurrenskraft. Detta uppdrag är ett konkret uttryck för det utlovade initiativet. Efter den s.k. trafikhuvudmannareformen utvecklades den lokala och regionala kollektivtrafiken kraftigt, främst . har trafikhuvudmännen successivt upphandlat allt mer av kollektivtrafiken, vilket har lett till en bety- dande minskning av deras kostnader för trafiken. Det har dock resandet i den lokala och regio- nala kollektivtrafiken stagnerat, framförallt med buss, som resandet med bil kontinuerligt har ökat. Om kollektivtrafikens andel av resandet fortsätter att minska blir det svårare att uppnå målet om ett långsiktigt uthålligt transportsystem. har konkurrensen mellan operatörerna, val av upphandlingsmodell m.m. bidragit till att många operatörer har stora ekonomiska problem. Små marginaler och hårt utnytt- jande av personella och tekniska resurser har bidragit till en ökad känslighet för störningar vilken på sina håll har lett till svårigheter att uppehålla kollektivtrafikens omfattning och kvalitet. I en del upphandlingar som genomförts har anbudspriser och kontraktsbelopp ökat kraftigt. Om detta är ett tecken på ett trendbrott kan effekten, utan resurstillskott, bli höjda biljettpriser och/eller minskat trafikutbud, vilket i sin tur leder till ett ytterligare minskat kollektivt resande. De akuta problemen kan också få långsiktiga effekter. En svår ekonomisk situation kan medverka till att varken operatörer eller trafikhuvudmän avsätter tillräckligt med resurser till sin långsiktiga utveckling. kommer detta leda till stagnation och att kol- lektivtrafiken minskar i omfattning och kvalitet och därmed i bety- delse för ett långsiktigt hållbart transportsystem. Åtgärder måste därför vidtas för att stärka den lokala och regio- nala kollektivtrafikens konkurrenskraft. Även om huvudansvaret ligger på kommuner och landsting är det ett brett samhällsintresse att trafiken utvecklas i linje med målet om ett uthålligt tranport- system. För att utforma, förankra och genomföra åtgärder för ett kraftigt ökat kollektivt resande krävs ett övergripande och fördju- pat samarbete mellan de statliga, kommunala och privata aktörerna på kollektivtrafikens område. En kommitté för samarbete och utveckling En kommitté med en bred parlamentarisk representation tillsätts. Kommittén skall utgöra ett forum för ett fördjupat samarbete mellan staten och övriga aktörer på kollektivtrafikens område. Kommittén skall driva på och ge kreativa bidrag till kollektivtrafi- kens utveckling och konkurrenskraft. Tyngdpunkten i kommitténs arbete skall ligga inom den lokala och den regionala kollektivtrafikens område. Kommittén skall arbeta såväl med kollektivtrafikens yttre förutsättningar och roll i samhället, som med dess inre och mer branschspecifika behov av utveckling och förändring, . I detta ingår även att behandla såväl kollektivtrafikens samordning med andra trafik- slag som dess samband med utvecklingen i andra samhällssektorer, inte minst bebyggelseutvecklingen och samhällsplaneringen i övrigt. Tidsramen för dess bedömningar skall omfatta tiden fram . Utifrån ett konsument- och helhetsperspektiv på kollektivtrafi- ken skall kommittén: identifiera, analysera och beskriva problem och möjligheter till utveckling, formulera mål och visioner samt föreslå förändringar och åtgärder, som kan bidra till ett ökat kollektivt resande . Kommittén skall inte ta över något ansvar från befintliga myndig- heter och organisationer utan istället verka för att åstadkomma ett brett samarbete med och mellan de statliga, kommunala och privata aktörerna på kollektivtrafikområdet. Berörda verk och myndigheter på transportområdet skall bistå kommittén med nödvändigt underlag. Kommittén skall efter samråd med myndigheter och övriga berörda aktörer kunna tillsätta arbetsgrupper för komplette- rande delutredningar. Med utgångspunkt i ett konsumentperspektiv och en helhetssyn på kollektivtrafiken skall kommittén överväga vilka åtgärder som behöver vidtas för att kollektivtrafiken ska få goda förutsättningar att utvecklas. Konsumentperspektivet innebär bl.a. att människors olika res- behov och krav på tillgänglighet, komfort och säkerhet m.m. skall vara en viktig utgångspunkt vid utformningen av samverkande och attraktiva kollektiva transportsystem av hög kvalitet. Kravet på helhetssyn innebär att delegationen bör behandla alla viktiga delar av kollektivtrafiken, hur delarna samverkar samt hur kollektivtrafiken samverkar med andra transportslag. Kommittén skall inledningsvis och med utgångspunkt i en sam- manställning av fakta göra en lägesbeskrivning och analys av dagens situation, problem och möjligheter samt förväntad utveckling av kollektivtrafiken. Jämförelser skall göras av kollektivtrafikens omfattning och kva- litet mellan områden och tätorter av samma typ och storlek. I den mån stora skillnader kan konstateras skall kommittén analysera orsakerna till detta samt varför goda exempel inte får en större spridning och efterföljd. Kommittén skall utreda vilka åtgärder som kan vidtas för att underlätta en vidare och snabbare spridning av goda exempel. Med utgångspunkt i sin analys och de transportpolitiska målen skall kommittén formulera konkreta mål för den lokala och regio- nala kollektivtrafikens utveckling på kort och medellång sikt. Vid formuleringen av målen bör kommittén ha som utgångspunkt att kollektivtrafiken åtminstone behåller, men helst ökar sin andel av det totala persontransportarbetet. Kommittén skall vid sin målfor- mulering ta hänsyn till skillnader i förutsättningar för att bedriva kollektivtrafik, t.ex. skillnader som beror av om den förekommer i gles- eller landsbygd, respektive tätorter av olika storlek. Det är också angeläget att kommittén formulerar en eller flera målbilder och visioner av sin syn på kollektivtrafikens möjliga utveckling på lite . Här är det nödvändigt att ta hänsyn till faktorer som fysisk samhällsplanering och bebyggelseutveck- ling, vilka just har en påverkan på lång sikt. En lämplig tidshorisont för kommitténs bedömningar i detta avseende är . Strategier, åtgärder och resurser Kommittén skall vidare överväga vilka strategier och åtgärder, samt vilka resurser som behövs för att nå respektive målsättning. Om ökade resurser föreslås till något område skall kommittén också lämna förslag till finansiering eller omprioritering inom befintliga anslagsramar. Kommittén har dock inte till uppgift att överväga och föreslå investeringar i specifika objekt i transportinfrastrukturen. Detta hanteras inom ramen för den ordinarie planeringsprocessen för investeringar i transportinfrastruktur. Ansvar, roller och lagstiftning Huvudansvaret för den lokala och regionala kollektivtrafiken ligger på kommuner och landsting, vilka via sina trafikhuvudmän finansi- erar och planerar trafiken. Operatörerna ansvarar i allmänhet bara för att ett visst trafikutbud produceras. Statens ansvar för kollek- tivtrafiken avser primärt lagstiftning och finansiering av infra- struktur. Till detta kan läggas det ansvar som olika myndigheter har ålagts för delar av kollektivtrafiken. Så har t.ex. Rikstrafiken ett transportslagsövergripande ansvar att verka för ett samverkande kollektivtrafiksystem. och har ett s.k. sek- torsansvar för kollektivtrafik på väg respektive järnväg. har ansvar för utredning, forskning och utveckling om kollektiv- trafik. Kommittén skall överväga om ansvarsfördelningen mellan de statliga myndigheterna respektive mellan myndigheterna och de kommunala och privata operatörerna behöver förändras. En viktig uppgift är att utvärdera och ge förslag på eventuella förändringar av lagstiftningen på området. Den s.k. trafikhuvud- mannareformen har utgjort grunden för den lokala och regionala kollektivtrafiken. Kommittén skall bedöma om lagstift- ningens är väl avvägd i förhållande till kollektivtrafikens roll i sam- hället och dess inverkan på respektive beroende av andra samhäll- sektorer. Kommittén skall vidare utreda om förändringar i dagens organisation, rollfördelning, former för upphandling m.m. kan medföra att kollektivtrafiken får bättre förutsättningar för sin ut- veckling. Ett forum för samarbete Förutom utredningsarbetet är syftet med kommittén att den ska fungera som ett kreativt forum för diskussion och samarbete kring alla för kollektivtrafiken relevanta frågeställningar. För detta krävs att kommittén har en aktiv dialog med alla aktörer på kollektivtra- fikområdet. Kommittén skall på lämpligt sätt, t.ex. via seminarier och konferenser, fånga upp relevanta frågor samt redovisa och dis- kutera sina resultat och förslag med kollektivtrafikens intressenter. Det står kommittén fritt att i övrigt ta de initiativ och komma med de förslag till åtgärder och annat, som den anser behövs för att sti- mulera kollektivtrafikens utveckling. Kommittén skall samråda med och vid behov samordna sitt arbete med den särskilda kommittén för förbättring av transport- situationen i (dir. 2000:96), vars arbete delvis avser kollektivtrafik. Kommitténs arbete ska vidare ske utifrån ett jämställdhetsperspektiv med utgångspunkt i Jämits slutbetänkande. Kommittén skall även samråda med och vid behov samordna sitt arbete med den kommande utredningen om järnvägsmarknadens organisation och i övrigt ta hänsyn till relevanta EG-direktiv, förordningar eller andra förslag som berör kollektivtrafik på väg och järnväg. Kommittén skall redovisa ett delbetänkande samt ett slutbetänkande . Redovisningen skall innehålla en analys och beskrivning av kol- lektivtrafikens problem och möjligheter, förslag till mål och visio- ner samt förslag till förändringar av organisation, regelverk och dylikt av betydelse för kollektivtrafikens utveckling och ett ökat kollektivt resande. Kommittén avgör själv hur redovisningen av dess uppgifter skall fördelas på del- respektive slutbetänkande. Det står kommittén fritt att den själv väljer komma med ytterligare skri- velser och förslag till regeringen. Beslut vid regeringssammanträde . Förlängd tid för uppdraget Med stöd av regeringens bemyndigande har chefen för tillkallat en kommitté med uppgift att utifrån ett konsument- och helhetsperspektiv identifiera, analysera och beskriva kollektivtrafikens problem och möjligheter, formulera mål och visioner samt föreslå förändringar av organisation, regel- verk och dylikt av betydelse för kollektivtrafikens utveckling och ett ökat kollektivt resande. Kommittén skulle enligt direktiven (dir 2001:1) redovisa ett del- betänkande samt ett slutbetänkande . Med ändring av beslutet beslutar regeringen att slutbetänkandet skall redovisas . Ett forum för samarbete I kommittédirektivet Utveckling av kollektivtrafiken (Dir. 2001:1) står följande: Förutom utredningsarbetet är syftet med kommittén att den ska fungera som ett kreativt forum för diskussion och samarbete kring alla för kollektivtrafiken relevanta frågeställningar. För detta krävs att kommittén har en aktiv dialog med alla aktörer på kollektivtrafik- området. Kommittén skall på lämpligt sätt, t.ex. via seminarier och konferenser, fånga upp relevanta frågor samt redovisa och diskutera sina resultat och förslag med kollektivtrafikens intressenter. Det står kommittén fritt att i övrigt ta de initiativ och komma med de förslag till åtgärder och annat, som den anser behövs för att stimulera kollek- tivtrafikens utveckling. Kommittén skall samråda med och vid behov samordna sitt arbete med den särskilda kommittén för förbättring av transportsituationen i (dir. 2000:96), vars arbete delvis avser kollektivtrafik. Kommitténs arbete ska vidare ske utifrån ett jämställdhetsperspektiv med utgångspunkt i Jämits slutbetänkande. Kommittén skall även samråda med och vid behov samordna sitt arbete med den kommande utredningen om järnvägsmarknadens organisation och i övrigt ta hänsyn till relevanta EG-direktiv, förord- ningar eller andra förslag som berör kollektivtrafik på väg och järnväg. Kommittén har utfört denna uppgift på en mängd olika sätt. Sammanlagt har nästan hundra personer varit involverade i kom- mitténs arbete. I missivet finns samtliga personer förtecknade. Kollektivtrafikens problem och möjligheter har diskuterats i kom- mittén, i våra arbetsgrupper, vid seminarier och konferenser. Vi har låtit branschens aktörer komma till tals med kommittén via före- dragningar och skriftliga bidrag. Vi har haft ett intensivt samarbete med i stort sett alla kategorier av branschaktörer. Utan deras insat- ser framförallt i arbetsgrupper hade uppdraget inte varit möjligt att genomföra. Vi är även ett stort tack skyldig till , Ban- verket, Rikstrafiken och , som förutom personella insatser i våra arbetsgrupper även finansierat vissa delstudier för kommitténs räkning. Vi har kommunicerat vårt arbete vid externa konferenser och möten. Vi har samarbetat med Stockholms- Med den sist nämnda har vi även bedrivit ett gemensamt utredningsarbete om förbättrat konsu- mentskydd för kollektivtrafikresenärer. Under kommitténs 23 protokollförda sammanträden har ett stort antal externa föreläsare beretts tillfälle att redogöra för sin syn på kollektivtrafiken utifrån respektive perspektiv. Vi har lyssnat på alla kategorier av branschaktörer, men även på forskare och konsulter som har redogjort för kunskapsläget på olika områden eller redovi- sat underlagsrapporter till kommittén. Vid några sammanträden har det tagit sig formen av interna miniseminarier. Med den breda uppgift som kommittén fått sig förelagd har det varit nödvändigt att engagera ett stort antal personer i det konkreta arbetet med utredningen. De 22 experter som regeringen utsåg till stöd för kommittén har vi kompletterat med ytterligare ett stort antal experter. De flesta experter har arbetat i mindre arbetsgrupper på de delområden som kommittén prioriterat. Kommittén har arrangerat seminarier och en hearing på ett antal prioriterade områden (se Bilaga 7 Förteckning över seminarier och konferenser). De flesta är genomförda i samarbete med andra aktö- rer, som Stockholmsberedningen, , SLTF och BR. Kommitténs ordförande och sekretariat har vid ett flertal tillfällen redovisat kommittén och vårt arbete vid externa konferenser och möten, t.ex. vid SLTF:s och BR:s årliga konferenser, vid Trafik- forum i , för m.fl. På vår hemsida har vi presenterat kommittén och dess ledamöter samt vårt direktiv. Vi har där redovisat vårt delbetänkande i sin hel- het och successivt lagt in underlagsrapporterna (se Bilaga 6 För- teckning över underlagsrapporter). På hemsidan har vi även redovi- sat planerade möten i kommittén och arbetsgrupper samt planerade och genomförda seminarier. Dessa förslag är hämtade ur en underlagsrapport från . Kommittén har inte tagit ställning till förslagen i detalj utan lämnar dem som underlag för fortsatt arbete. vissa lagförändringar för att synliggöra kollektivtrafik och mål samt koppla mellan planlagar gällande lydelse finns i vänstra spalten och skissen till ny regel eller kommentarer varför ändring inte behövs, finns i den högra. PBL 1 kap 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om planläggning av mark och vatten och om byggande. Bestämmel- serna syftar till att med beak- tande av den enskilda männi- skans frihet främja en samhälls- utveckling med jämlika och goda sociala levnadsförhållanden och en god och långsiktigt håll- bar livsmiljö för människorna i dagens samhälle och för kom- mande generationer. Regeln är för övergripande för att kollektivtrafik ska passa in, dvs. Kollektivtrafi- ken kan dock åberopa att den främjar jämlika – jämställda? – levnadsförhållanden, hållbarhet, frihet etc. PBL 2 kap. Allmänna intressen som skall beaktas vid planläggning och vid lokalisering av bebyggelse m.m. 1 § – och vattenområden För övergripande regel för att skall användas för det eller de kollektivtrafik ska passa in, dvs. ändamål för vilka områdena är mest lämpade med hänsyn till åberopa att den i rätt läge vid skall ges sådan användning som kan utgöra lämpligast ändamål medför en från allmän synpunkt för att använda marken. Vid planläggning och i ären- den om bygglov och förhands- besked skall bestämmelserna i 3 och 4 kap. tilläm- pas. Enligt 5 kap. 3 § miljöbal- ken skall miljökvalitetsnormer iakttas vid planering och plan- läggning. 2 § Planläggning skall, med beaktande av natur– och kultur- värden, främja en ändamålsenlig struktur och en estetiskt tillta- lande utformning av bebyggelse, grönområden, kommunika- tionsleder och andra anlägg- ningar. Även en från social syn- punkt god livsmiljö, goda miljöförhållanden i övrigt samt en långsiktigt god hushållning med mark och vatten och med energi och råvaror skall främjas. Hänsyn skall tas till förhållan- dena i angränsande kommuner. Planläggning får inte medverka till att en miljökvalitetsnorm enligt 5 kap. över- träds. Vad som anges i första stycket skall beaktas även i andra ärenden enligt denna lag. Regeln är för övergripande för att kollektivtrafik ska passa in, dvs. Dock vore det viktigt om förarbetena tydliggör att vad som är ändamålsenliga strukturer bl.a. beror på hur väl de fungerar för en rationell kollektivtrafik. Likaså att en angelägen mellan- fråga är just kollek- tivtrafik. Ett sådant understry- kande kan man passa på att göra t.ex. när man ändrar formule- ringen om miljökvalitetsnormer (det behövs för övrigt) eller justerar med anledning av direk- tivet om miljöbedömning. 3 § Bebyggelse skall lokalise- ras till mark som är lämpad för ändamålet med hänsyn till 1.de boendes och övrigas hälsa, 2.jord–, berg– och vattenförhål- landena, 3.möjligheterna att ordna trafik, vattenförsörjning och avlopp samt annan samhälls- service, 4.möjligheterna att förebygga vatten– och luftföroreningar Bebyggelse och anläggningar som för sin funktion kräver tillförsel av energi skall lokalise- ras på ett sätt som är lämpligt med hänsyn till energiförsörj- ningen och energihushållningen. Lokalisering av bebyggelse är en grundförutsättning för ratio- nell kollektivtrafik och här är det både motiverat och lämpligt att peka på betydelsen av kollektiv- trafik såväl som annan trafik eller samhällsservice. 3 § 3p möjligheterna att ordna kollektiv- och annan trafik, vattenförsörjning och avlopp samt annan samhälls- service 4 § Inom områden med sam- manhållen bebyggelse skall bebyggelsemiljön utformas med hänsyn till behovet av På motsvarande sätt är ut- formningen av bebyggelsemiljön (närhet till hållplatser, möjliga bussvägar etc.) ett angeläget till- 1.skydd mot uppkomst och fälle att tänka på kollektivtrafik. spridning av brand samt mot Förslag: trafikolyckor och andra olyckshändelser, 2.åtgärder för att skydda be- folkningen mot och begränsa verkningarna av stridshand- lingar, 3.hushållning med energi och vatten samt goda klimatiska ------ och hygieniska förhållanden, 4.trafikförsörjning och god trafikmiljö, 5.parker och andra grönområ- den, 6.möjligheter för personer med nedsatt rörelse- eller orien- 4 § 4p. kollektivtrafik- och annan trafikförsörjning och god tra- fikmiljö, teringsförmåga att använda området, 7. förändringar och komplette- ringar. Inom eller i nära anslutning till områden med sammanhållen bebyggelse skall det finnas lämpliga platser för lek, motion och annan utevistelse samt möj- ligheter att anordna en rimlig samhällsservice och kommersiell service. Det kunde övervägas att föra in 5 § hushållningsförordningen (1998:896) direkt i lagen, efter- som ingen följer denna förträffliga regel, t.ex. i 5 kap 29 § som ett I beslutet skall anges om den går att förena med en från allmän synpunkt lämplig användning av mark- och vattenresurserna samt med den för området gällande 1 § Denna lag gäller allmän 1 § Denna lag gäller allmän Allmän väg är, förutom väg som anläggs enligt denna lag gande och drift av väg syftar till eller enligt lagen förändras till ändamålsenlig samfärdsel, som ett allmän, sådan för allmän sam- led i långsiktigt hållbar livsmiljö färdsel upplåten väg som av för människorna i dagens sam- ålder ansetts som allmän eller hälle och för kommande genera- anlagts som eller förändrats till allmän och som vid denna lags så att det bidrar till ett transport- system vars utformning och funk- eller en kommun. En väg upphör att vara all- män, när vägen dras in. Om en kommun är väghållare, upphör vägen att vara allmän, när den enligt plan– och bygglagen (1987:10) upplåts eller skall vara upplåten till allmänt begagnande som gata. Om en väg har upp- låtits till allmänt begagnande som gata medan staten är väg- hållare, upphör vägen att vara allmän, när kommunen övertar väghållningen. 1.tillgodoser grundläggande trans- portbehov för människor och näringsliv med avseende på tillgänglighet och transport- kvalitet, och med särskilt beaktande av betydelsen av en rationell kollektivtrafik, 2.bidrar till säker trafik, 3.anpassas för en god och hälso- sam livsmiljö för alla, där vär- defulla natur- och kulturmil- jöer skyddas och vårdas och en god hushållning med mark, vatten, energi och andra resurser främjas, 4.bidrar till en positiv regional utveckling genom att utjämna skillnader mellan olika delar av landet och motverka nack- delar av långa transport- avstånd,