sou · GRB346d1 · 2004-01-01 00:00:00 — De hundar som visade sådana tendenser gallrades bort och förde därmed inte dessa anlag vidare. Det går inte att säga hur många renrasiga pitbull det finns i . Uppgifterna varierar mellan några hundra och ett par tusen. Med renrasig avses här en hund som är registrerad i UKC eller , vilka är de stambok- förande organisationer som är störst vad gäller pitbull och av entu- siasterna anses som mest seriösa. Antalet pitbulliknande hundar, det vill säga blandraser där pitbull ibland ingår, brukar uppskattas till mellan 3 000 och 5 000, men även detta är mycket osäkra siffror. Antalet amstaff i uppskattas av Svenska AmStaff Klubben till drygt 600 stycken. Det förekommer att delar av bruks- och tjänstehundsverksamheten ifrågasätts med argumentet att man skapar farliga hundar. Med en brukshund avses här en hund som tränas i någon av tävlingsgrenar- na spår, sök, skyddsarbete eller rapport. Med en tjänstehund avses en hund som gör någon form av samhällstjänst, såsom ledarhundar, polishundar eller ammunitionssökande hundar. I första hand är det, både bland bruks- och tjänstehundar, de skyddstränade hundarna som ifrågasätts. En skyddshund är en hund som tränats att, under kontrollerade former, angripa människor. Avgränsning av uppdraget och analys av problem med hundar med sådan utbildning är polis- och väktarhundar. Det kan finnas olika skäl till att man väljer att skyddsdressera sin hund. Under den tidigare rubriken hundar som används som vapen har jag beskrivit den grupp som jag menar orsakar problem. Jag har däremot inte lyckats finna några uppgifter som tyder på att skyddstränade bruks- eller tjänstehundar skulle utgöra några problem. Jag kan därför inte se några skäl till att det bör införas specialbestämmelser på detta område. Bland tjänstehundarna finns ytterligare en kategori som bör nämnas, nämligen ensamarbetande hundar. Dessa benämns även vakt-, larm- eller stakethundar. Skillnaderna mellan de hundar som sorterar under respektive benämning definieras på olika sätt av olika personer. Gemensamt är dock att det handlar om hundar som arbe- tar med att utan förare bevaka ett område. höll Försvars- makten vakthundar, men detta har upphört. I är det ovanligt att privatpersoner håller hundar primärt som vakthundar. Jag har inte heller funnit några uppgifter som tyder på att familje- vakthundar utgör ett problemområde. Däremot har jag tagit del av uppgifter som säger att det finns vissa problem med de ensam- arbetande hundarna (det vill säga vakt-/larm-/stakethundarna). I en skrivelse till från ett företag som hyr ut larmhundar till andra företag pekas på en rad problem inom branschen med ensamarbetande hundar. Bland annat hävdas det att många aktörer bedriver sin verksamhet utan att betala skatt och att flera dessutom är kriminellt belastade. Vidare, menar man, far hundarna ofta illa och behandlas dessutom på ett sätt som gör dem så farliga att de är att betrakta som en samhällsrisk. Som lösning på dessa problem efterlyser man att denna verksamhet skall bli till- ståndspliktig. Bakgrunden till de problem som beskrivs är att auktoriserade bevakningsföretag inte får använda sig av denna typ av hundar. Detta i kombination med att tillhandahållande av ensam- arbetande hundar inte bedömts falla inom ramen för bevaknings- verksamhet, har inneburit att en marknad öppnats för aktörer som specialiserat sig på att hyra ut sådana. Denna bransch är i det närmaste i total avsaknad av reglerande specialbestämmelser, något som har inneburit att utrymme skapats för oseriösa vakthundsut- hyrare. Jag har inte undersökt vidare hur stor denna bransch är, om det är vanligt med vakthundsföretag som inte tar sitt ansvar eller hur mycket skador dessa hundar orsakar. Jag nöjer mig med att konstatera att vare sig denna bransch innehåller reella problem eller potentiella problem, så är den i behov av regleringar. Avgränsning av uppdraget och analys av problem med hundar Bland de helt vanliga sällskapshundarna återfinns utan tvekan de flesta angreppen av hundar på människor eller andra djur. Som uppgifterna från svensk sjukvård visar (redovisas i bilaga 3) är det hundägaren själv, dess familj eller en bekant till honom eller henne som blir biten. Detta är antagligen förklaringen till att sällskapshundar rent allmänt inte uppfattas som farliga; eftersom det oftast är hundägaren själv som blir biten upplever han eller hon sannolikt att problemet kan kontrolleras och hanteras. Det de flesta upplever som skrämmande är risken att bli oprovocerat attackerad av en okänd hund. Ett annat skäl till att sällskapshundar inte upp- levs som ett problem i detta avseende är självfallet att risken att en sällskapshund skall angripa någon generellt är betydligt mindre än att en hund som används som vapen skall göra det. Att sällskaps- hundar ändå står för de flesta beror på att nästan alla svenska hundar hör till denna grupp. Orsakerna till att vanliga hundar ibland angriper och skadar människor eller andra djur kan vara i stort sett vilka som helst. Inte minst tycks ren otur vara ganska vanligt. Att det sker är dessutom något vi aldrig kommer att helt kunna komma ifrån. Olika hund- organisationer och personer som arbetar med problemhundar pekar dock ofta på ett antal orsaker som bedöms ha större betydelse än andra. Det som allmänt brukar anföras som det viktigaste skälet, är att många hundägare saknar tillräckliga kunskaper om hundar och hundhållning. Det kan gälla allt från vilken typ av hund som passar just den hundägarens livssituation till vilken miljö man måste kunna erbjuda hunden, eller hur man måste uppfostra hunden för att den skall fungera bra i samhället. Många hundägare saknar med andra ord de rätta förutsättningarna att erbjuda sina hundar ett bra liv, något som kan få olika problembeteenden som följd. Ett annat skäl till att det ibland blir problem uppges vara att vissa uppfödare inte tar sitt ansvar. Det kan handla om att man använder olämpliga hundar i avel, att man inte socialiserar valparna tillräckligt eller att man inte är tillräckligt omsorgsfull i fråga om vilka människor man säljer valparna till. Avgränsning av uppdraget och analys av problem med hundar Hundägare med extremt dålig hundhållning Det finns också en grupp hundägare som inte har kriminella syften med sitt hundägande, men som inte heller kan hänföras till de vanliga sällskapshundägare som av någon orsak inte klarar av att hålla sina hundar på ett godtagbart sätt. Eftersom det finns så pass genomgående brister i dessa hundägares tillsyn över sina hundar, har jag valt att kalla detta för extremt dålig hundhållning. Denna grupp är mycket svår att få grepp om, både vad gäller omfattning och orsaker. Ofta, men inte alltid, tycks det finnas olika typer av missbruk, brottslighet och/eller psykisk sjukdom i bak- grunden. De hundar som lever i dessa miljöer är att betrakta som farliga, dels då tillsynen ofta är mycket eftersatt, dels då de genom den miljö de är tvingade att leva i ofta utvecklar olika rädsle- och aggressivitetsmönster som kan göra dem mycket obe- hagliga att hantera, framför allt för utomstående. Sådana hundars livssituation innebär med andra ord även ett klart djurskyddspro- blem. Det är svårt för myndigheterna att gripa in i situationer där hundar upplevs som farliga men ingen tydlig incident inträffat. Denna typ av hundar och hundägare tillåts därför ofta att hålla till exempel ett bostadsområde i ständig rädsla för vad alla vet förr eller senare kommer att inträffa, nämligen att hunden attackerar och skadar någon. Detta är därför ett problem som det är mycket angeläget att försöka lösa. Farliga konstellationer av hundar och hundägare ser ut på mycket olika sätt och beror på vitt skilda orsaker. För att det skall vara möjligt att komma till rätta med de problem med farliga hundar/ hundägare som finns, är det av största vikt att de åtgärder som vid- tas träffar rätt. För att träffa rätt måste man veta vad man skall sikta på. Det skulle dock bli ohanterligt om man försökte skapa bestäm- melser för var och en av de olika problemsituationer som beskrivits i det föregående stycket. Särskilt som det utan tvekan finns många fler varianter på farliga hundar/hundägare än de jag pekat på. Jag vill därför peka på tre grupper som kräver sinsemellan delvis olika åtgärdspaket. I den första gruppen ingår hundar som av sina ägare används i kriminella syften. Hit hör, oavsett ras, kamphundar och Avgränsning av uppdraget och analys av problem med hundar hundar som används som vapen. I den andra gruppen ingår de hundar som av sina ägare hålls under extremt dålig tillsyn. Hit hör alla sådana hundar, vare sig det är fråga om hundar av kamphunds- ras eller hundar av andra raser. I den tredje gruppen ingår de hundar som av sina ägare hålls under bristande tillsyn. Hit hör alla hundar som orsakar skador eller som löper stor risk att göra det, men som inte kan placeras i någon av de två första grupperna. De flesta hundbetten orsakas av hundar tillhörande den tredje gruppen. Likaväl anser jag, som antytts tidigare, att de två första grupperna är de som är mest angelägna att komma åt. Det är i stor utsträckning dessa grupper som ligger bakom att många människor är rädda för hundar. Det är också dessa grupper som förstör mest för de hundägare som sköter sig genom att de ger vissa raser eller, i en eventuell förlängning, hundar i allmänhet oförtjänt dåligt rykte. Slutligen är det, per definition, i dessa grupper som de allvarligaste missförhållandena finns, något som i många av de enskilda fallen torde medföra de allvarligaste skadorna på de människor eller djur som blir attackerade och det största lidandet för hundarna själva. 3Förslag till ny lag om tillsyn över hundar och katter En ny lag om tillsyn över hundar och katter skall ersätta den nu gällande lagen (1943:459) om tillsyn över hundar och katter. Den nya lagen skall syfta till att minimera skador eller avsevärda olägenheter för omgivningen som hundar kan orsaka om de hålls under bristande tillsyn. Lagen (2000:537) om märkning och registrering av hundar har i stor utsträckning samma syfte, var- för den skall upphöra och dess bestämmelser, med vissa för- ändringar, införas i den nya lagen. De paragrafer i nuvarande tillsynslag som berör tillsyn över hundar i relation till vilt skall, i något modifierad form, över- föras till jaktlagen (1987:259) som två nya paragrafer i denna lag. Hundar skall enligt den föreslagna tillsynslagen hållas under sådan tillsyn och skötas på ett sådant sätt som med hänsyn till deras natur och övriga omständigheter krävs för att förebygga att de orsakar skador eller avsevärda olägenheter. skall ha ansvaret för att vidta de åtgärder som krävs om en ägare eller innehavare av en hund inte följer bestämmelserna i lagen. skall, om tillsynen över en hund brister, få meddela de förelägganden och förbud som behövs för att före- bygga skador eller avsevärda olägenheter. Förelägganden och för- bud skall få förenas med vite. skall få besluta om att omhänderta en hund om inte mindre ingripande åtgärder är tillräckliga för att se till att den inte orsakar skador eller avsevärda olägenheter. Efter ut- redning skall polismyndigheten få låta sälja, på annat sätt över- låta eller avliva hunden. skall få förbjuda en person att ha hand om hundar. Sådant förbud skall, om inte särskilda skäl föreligger, meddelas den som eftersätter tillsynen över en hund genom att Förslag till ny lag om tillsyn över hundar och katter använda den som vapen eller på annat sätt handlar grovt oläm- pligt med avseende på människors eller djurs liv, hälsa eller säker- het. skall få omhänderta en omärkt hund eller en hund utan någon ägare antecknad i det centrala registret. Polisman skall ha rätt att undersöka om en hund som vistas på allmän plats är märkt och om den har någon ägare antecknad i det centrala registret. från omhändertagandet skall hundens ägare låta märka hunden och anmäla ägarskapet till det centrala registret. I annat fall skall polismyndigheten få besluta att hunden skall säljas, på annat sätt överlåtas eller avlivas. Ägaren eller innehavaren av en hund skall ha ett strikt ansvar för skador som hunden orsakar. Det strikta skadeståndsansvaret skall inte gälla för skada som orsakas av en tjänstehund när den används i tjänsten av en polisman eller av en person som vid Försvarsmakten tjänstgör för bevakning eller för att upprätthålla ordning, om den skadelidande har betett sig på ett sådant sätt att det har varit nödvändigt att ingripa mot honom. skall underrätta om de beslut man fattar med anledning av att en ägare eller innehavare av en hund eftersatt sin tillsynsskyldighet. Hundar som upphittas omfattas av hittegodslagen (1938:121). Specialbestämmelser om upphittade hundar föreslås införas i den nya lagen om tillsyn över hundar och katter. Dessa skall tillämpas i stället för 4 § hittegodslagen. Enligt specialbestäm- melserna får polismyndigheten låta sälja, på annat sätt överlåta eller avliva en upphittad hund efter det att ägaren underrättats om fyndet eller, om ägaren inte gått att finna, efter det att fyndet anmälts till polismyndigheten. Den som med uppsåt eller av grov oaktsamhet eftersätter till- synen över en hund skall dömas till böter. Den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot beslut meddelade med stöd av lagens tillsynsbestämmelser skall dömas till böter eller fängelse i högst . Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer skall få meddela föreskrifter som reglerar polismyndighetens myndig- hetsutövning enligt den föreslagna lagen. Nuvarande lag (1943:459) om tillsyn över hundar och katter be- handlar inte bara hundar utan även katter. Eftersom mitt uppdrag inte omfattar katter har jag, med ett undantag, i mitt förslag till en Förslag till ny lag om tillsyn över hundar och katter ny lag om tillsyn över hundar och katter fört in de bestämmelser som rör katter utan ändring. Undantaget är 1 §, där även katter enligt förslaget skall hållas under sådan tillsyn och skötas på ett sådant sätt som med hänsyn till deras natur och övriga omständlig- heter krävs för att förebygga att de orsakar skador eller avsevärda olägenheter. Denna förändring i lagtexten utgör endast ett förtyd- ligande av redan nu gällande bestämmelse, varför frågorna med anknytning till katthållning återstår att lösa. 3.2Motiv för mina förslag 3.2.1Behovet av en ny lag om tillsyn över hundar och katter En ny lag om tillsyn över hundar och katter skall ersätta den nu gällande lagen (1943:459) om tillsyn över hundar och katter. Den nya lagen skall syfta till att minimera de skador på eller av- sevärda olägenheter för omgivningen som hundar kan orsaka om de hålls under bristande tillsyn. Lagen (2000:537) om märk- ning och registrering av hundar har i stor utsträckning samma syfte, varför den skall upphöra och dess bestämmelser, med vissa förändringar, införas i den nya lagen. De paragrafer i nuvarande tillsynslag som berör tillsyn över hundar i relation till vilt skall, i något modifierad form, över- föras till jaktlagen (1987:259) som två nya paragrafer i denna lag. Lag om tillsyn över hundar och katter och lag om märkning och registre- ring av hundar sammanförs Ett generellt problem med de bestämmelser som reglerar hundhåll- ningen är att de är svåra att överblicka. De är spridda i ett stort an- tal lagar, förordningar och föreskrifter, varav de sistnämnda dess- utom kan meddelas av flera olika myndigheter (se bilaga 4). Vidare är bestämmelserna svårtolkade. Detta gör det svårt, inte bara för hundägarna som är skyldiga att känna till och rätta sig efter de regler som berör dem, utan även för de myndigheter som har att tillämpa bestämmelserna när en anmälan inkommer om att en hundägare bryter mot dem. Det kan handla om att funktionella rutiner saknas eller att man är osäker på om de bestämmelser som finns går att applicera på det specifika fallet. Det har från olika håll Förslag till ny lag om tillsyn över hundar och katter påtalats att detta bland annat medför att tillämpningen av den lag- stiftning som rör tillsyn över hundar inte är enhetlig över landet. Dessa omständigheter utgör en del av skälet till att det är angeläget dels att omarbeta och förtydliga vissa författningar, dels att så långt det är möjligt samordna berörda lagar. Ett sätt att samordna lag- stiftningen och därigenom göra den tydligare, kan vara att föra samman olika lagar som har liknande syften till en samanhållen lag. De två lagar som tydligast hör ihop och därför bör sammanföras i en ny tillsynslag är nuvarande lag (1943:459) om tillsyn över hundar och katter (tillsynslagen) och lag (2000:537) om märkning och registrering av hundar (märknings- och registreringslagen). Bägge har nämligen som huvudsyfte att minimera skador och olägen- heter orsakade av hundar. Även 93 § rennäringslagen (1971:437) och 6 § jaktlagen skulle kunna inlemmas i den nya tillsynslagen, dels med detta argument, dels med argumentet att de utgör viktiga preciseringar av tillsynskravet. Att jag ändå inte valt att göra så beror på att man lika gärna kan resonera tvärtom: Sedda till sina syften har de klara logiska berättiganden i de lagar där de före- kommer . Dessutom utgör de viktiga preciseringar i respektive lag. Det finns därför inte något att vinna på att flytta dem till den nya tillsynslagen. Däremot finns det två paragrafer i tillsyns- lagen som reglerar tillsyn över hundar i relation till vilt (4 och 5 §§). Dessa hör utan tvekan bättre hemma i anslutning till 6 § jaktlagen som har just detta syfte, varför jag föreslår att de flyttas dit. Det finns i olika lagar ytterligare ett antal bestämmelser som re- glerar hundhållningen med avsikten att förebygga till exempel spridning av sjukdomar, skador i känsliga naturområden, bristande hygien eller problem för allergiker och så vidare. Men av samma skäl som angetts för 93 § rennäringslagen och 6 § jaktlagen, skulle vinsten med ett införande av dessa i den nya tillsynslagen inte kompensera förlusterna på andra håll. Det har också framförts, bland annat av , att den bestämmelse som finns i 19 § djurskyddsförordningen i stället bör ingå i tillsynslagen. Jag har valt att inte föreslå en sådan förändring. Om orsakerna till detta redogörs för i kapitel 4. Förslag till ny lag om tillsyn över hundar och katter Ändringsbehov i lag om tillsyn över hundar och katter Tillsynslagen är den lag som det är mest angeläget att se över. I departementspromemorian Förslag till lag om tillsyn över hundar och katter (Ds 1996:32) redogörs för bakgrunden till lagen. Det konstateras att även om den ändrats och kompletterats ett flertal gånger sedan den trädde 1943, ligger dess tyngdpunkt ändå på att reglera de problem som var vanliga då. Problemen med anknytning till hundar ser annorlunda ut . Bland annat åter- speglas det ursprungligen kanske viktigaste syftet med lagen, att skydda lantbrukets husdjur (hemdjur) mot löslöpande hundar, fortfarande i gällande lag. var lösspringande hundar ett vanligare problem än vad det är . Ytterligare en skillnad är att sådana hundar framför allt förekom på landsbygden. Detta i kom- bination med den stora ekonomiska betydelse lantbruksdjuren hade gjorde det motiverat att skydda framför allt dessa mot skador orsakade av hundar. Min kartläggning av problem med hundar i samhället har visat att det allvarligaste problemet är hundar som angriper människor. Att hundar skadar människor är visser- ligen något som alltid har förekommit, men skillnaden jäm- fört med tidigare är att vi har högre krav på vilken kontroll en hundägare skall ha över sin hund. Dessutom har det tillkommit vissa företeelser som skapar rädsla och osäkerhet i samhället, till exempel att kriminella använder hundar som vapen. Den nuvarande tillsynslagen är inte anpassad för dagens förhållanden vad gäller olika typer av problem med farliga hundar och hundägare. Mot denna bakgrund är det motiverat med en översyn av lagen. Ändringsbehov i lag om märkning och registrering av hundar Märknings- och registreringslagen har fått ett blandat mottagande. Bland annat har många företrädare för polisen uttalat sig positivt om syftet med lagen, medan vissa andra organisationer och myn- digheter är mer tveksamma. Eftersom märknings- och registre- ringslagen endast varit i kraft så är det svårt att göra en vederhäftig utvärdering av hur den fungerat. Det vore därför olyckligt att föreslå några mer drastiska förändringar. ansvarar för det centrala hund- och ägarregistret enligt märknings- och registreringslagen. Från och med den 1 janu- ari 2004 kommer den nya att ha detta Förslag till ny lag om tillsyn över hundar och katter har överlåtit driften av registret till (), något som har ifrågasatts med argumentet att detta uppdrag borde ha upphandlats på öppna marknaden. Skälet till att valde SKK var att regeringen i pro- positionen (1999/2000:76) skrev att SKK:s befintliga frivilliga ägar- register lämpligen borde kunna utnyttjas. Problem med samordning av IT-system och andra rutiner mellan SKK och medförde i början en rad problem med faktureringen, bland annat blev den kraftigt försenad. sker dock fakturering månaden efter att hunden registrerats. rapporterar att be- talningsviljan är relativt hög; av de hundägare som fått faktura har betalat direkt och efter en påminnelse har betalat. De fakturor som inte betalats efter på- minnelse överlämnas till ett inkassoföretag för indrivning. Trots att det alltså uppstått vissa administrativa problem med lagen ser jag ingen anledning att ha några synpunkter i detta avseende; mitt intryck är att det handlar om barnsjukdomar som kommer att läka ut . Det finns också de som menar att denna lag, som gäller alla hundägare, utgör en allt för ingripande åtgärd för att komma åt det lilla fåtal som missköter sitt hundägande. Det hävdas vidare att det bara är de skötsamma hundägarna som märker sina hundar; detta gör lagen meningslös eftersom en förutsättning för att den skall vara verkningsfull är att just ägarna till de hundar som orsakar skador märker och registrerar dem. Enligt uppgifter från Jord- bruksverket och SKK är av de svenska hundar som omfattas av märknings- och registreringslagen märkta och registrerade i det centrala hund- och ägarregistret. Om de som finns med i SKK:s frivilliga register inkluderas stiger siffran till . av alla hundar som fötts efter det att lagen trädde i kraft, det vill säga efter , har registrerats i det centrala hund- och ägarregistret. Därför menar jag att det finns anledning att tro att en betydligt större andel av hundpopulationen kommer att vara registrerad än vad som är fallet . I förarbetena till lagen (prop. 1999/2000:76) pekades på att en av fördelarna med polisens möjligheter att ingripa mot omärkta hundar som utgör eller kan komma att utgöra en fara för männi- skor eller andra djur, för att på så sätt tvinga fram en märkning, var att polisen därigenom fick en möjlighet att kartlägga potentiella problem. Att på detta sätt skaffa sig kännedom om vilka de farliga Förslag till ny lag om tillsyn över hundar och katter hundarna och ägarna är, utgör en viktig del i det förebyggande arbetet. Ytterligare en positiv följd av lagen är att det blivit enklare att finna ägare till bortsprungna hundar. Därmed minskar sam- hällets kostnader för förvaring av sådana hundar. Sammantaget innebär detta att bestämmelserna i märknings- och registrerings- lagen har förutsättningar att fungera som avsett. Däremot finns det vissa begränsningar och otydligheter med lagen som behöver ses över. Detta redogörs för i avsnitt 3.2.5. Hundar skall hållas under sådan tillsyn och skötas på ett sådant sätt som med hänsyn till deras natur och övriga omständigheter krävs för att förebygga att de orsakar skador eller avsevärda olägenheter. Den enskilt viktigaste faktorn för hur farlig en hund är, eller hur stora olägenheter den förorsakar omgivningen, måste anses vara hur den hålls. Detta synsätt kommer till uttryck i gällande till- synslag och skall enligt mitt förslag gälla också fortsättningsvis. Tillsynsbegreppet är därför av central betydelse.