sou · GRB3121d1 · 2004-01-01 00:00:00 — Kulturmyndigheterna ska i sitt arbete svara upp mot kulturlivets egna önskemål. Institutionerna måste också kunna lyfta fram om- råden med särskilt goda förutsättningar att hävda sig internatio- nellt. Vid sidan av det nya mångkulturella måste utveck- lingen av nya konstformer beaktas. Svenska utövare bidrar här till att ge en mer sammansatt bild av svenskt kultur. Exempel på detta finns bl.a. inom s.k. nycirkus, inom multimedia (särskilt bildkonst men också spel) och inom gränsöverskridanden och sammansmält- ningar av elektroniskt/digitalt och musik/dans. Den internationella förmedlingen av denna del av den svenska kulturen bör ta hänsyn till och bygga på den pågående mediekonvergensen. har redan starka professionella miljöer inom hela området, från konst- närlig film till tv-drama, dataanimation och musikvideo. Till- sammans speglar de det svenska samhället och som en modern kulturnation. Kulturella ikoner som , , , , , och är alltjämt igenkända i utlandet, kopplade till och efterfrågade. Vi bör fortsätta att tillgodose och utnyttja denna efterfrågan. De ovannämnda storheterna är dock inte längre ens tillsammans representativa för det mångkulturella som vuxit fram . Flera av våra främsta i ett internationellt perspektiv aktiva kulturutövare är av utländsk härkomst och vår befolkning består av en stor mängd olika nationaliteter, språk- och kulturbakgrunder. har stor glädje av detta i det internatio- nella kulturutbytet, exemplifierat av framgångar för film, pop- och rockmusik. Samhällets sammansättning bör återspeglas i dess institutioner. Detta förhållande gäller för jämställdhet och åldersspridning men också för kulturell bakgrund. Iku har under sitt arbete kunnat kon- statera att det bland organisationerna finns brister inom områdena åldersspridning och etnisk mångfald. Statliga institutioner och myndigheter inom kulturområdet bör också se över sin kompetens på mångkulturområdet. Iku noterar att regeringen lämnat ett uppdrag till Mångkulturellt centrum () att se över hur myndigheter och institu- tioner inom ansvarsområde arbetar med kulturell mångfald i sin verksamhet. Bland annat till följd av kraftig invandring har särskilda relationer med flera länder i . Många människor där- ifrån söker svenskt medborgarskap. har en tradition av krishantering och stabiliserande åtgärder i regionen som går tillbaka till 1940-talet. Det finns utrymme för och behov av förstärkt internationellt engagemang och nya initiativ i regionen. Ett sätt att främja och förstärka förutsättningarna för dialog, för- troendeskapande och demokratisering vore att vidareutveckla och fördjupa de bilaterala relationerna med berörda länder. Därför kommer ökade resurser på det internationella kulturområdet att på lång sikt bli än mer betydelsefulla. Medlemskap i internationella organisationer, framför allt inom EU och det nordiska samarbetet, ger möjlighet att delta i olika projekt och nätverk. I följande kapitel anges olika former för inter- nationellt samarbete, i huvudsak där kulturlivet ingår som en del i ett mellanstatligt samarbete. I detta kapitel behandlas internationella fora och organisationer som har betydelse för internationella kulturkontakter. Medlemskapet i EU () medför att har att följa unionens regelverk. Artikel 151 i EG-fördraget anger målen för EU:s kultursamarbete. Där framhålls bl.a. vikten av att kultur- aspekter genomsyrar alla politikområden. Vidare framgår att någon harmonisering av medlemsstaternas regelverk på kulturområdet inte får ske. Denna princip har mycket starkt betonat i . Kulturområdet kan påverkas av EU-regler som hänförs till andra politikområden än kultur. Det gäller frågor relaterade till inre marknaden såsom upphovsrätts- och skattefrågor. De regional- politiska strukturfonderna har ekonomisk betydelse för kulturlivet i . trädde ramprogrammet Kultur 2000 i kraft. Det har en löptid fram till . Dess syfte är att främja samarbetet mellan olika kulturaktörer inom EU:s medlems- stater, kandidatländer och EES-länder. erhöll sju projekt (av 176) med svensk projektledning bidrag om totalt . Ett 20-tal projekt med svenskt medarrangörskap fick bidrag om totalt . Fem svenska förlag fick sammanlagt i stöd för att översätta 25 boktitlar från andra europeiska språk till svenska. Samtliga samarbetsprojekt med svensk ledning var bildkonst- projekt. För det största svarar i , som samarbetar med konstmuseer i flera länder. Även bland de projekt som har svenska medorganisatörer dominerar bildkonst, men här finns också scenprojekt och litteraturprojekt. Aktörerna spänner över hela fältet från stora kulturinstitutioner via kommuner till små föreningar. Framför allt kommunernas intresse för att delta i trans- nationella kulturprojekt har ökat. var scenkonst huvudsektor i Kultur och uppmärksammas kultur- arvsfrågor. För att inte programmet ska avbrytas i ett skede då många nya medlemsstater tillkommer, har föreslagit att det ska förlängas med . Det förlängda program- mets totala budget väntas uppgå till . /2004 ska kommissionen presentera ett förslag till nytt kulturprogram, som ska gälla . Strukturfonderna har erbjudit goda möjligheter för kulturprojekt, och projekt med kulturanknytning återfinns under flera insats- områden och åtgärder. Vanligast är åtgärder som direkt syftar till att utveckla och bevara kulturarvet eller anknyter till livsmiljö, kulturliv och attraktivitet. Många kulturanknutna projekt inom de geografiska målområdena syftar till bevarande av kulturarvet och att stärka den lokala och regionala identiteten. Lika vanliga är projekt som syftar till ett ökat, samordnat och mer tillgängligt kulturutbud. Exempel på projekt för regional kulturutveckling inom scen- konstområdet är i Nord i och utveckling av i till en internationell festivalplats. Kulturmötesplats syftar till att göra Baltic Art Center i till mittpunkt i ett regionalt och internationellt kulturutbyte, medan vill bidra till en starkare identitet och attraktionskraft för kommunen. Flera biblioteksprojekt (i och ) syftar till att med hjälp av informationsteknologi göra bibliotekens tjänster mer tillängliga för allmänheten. Strukturfonderna har starkt bidragit till en regionalisering av svensk filmproduktion genom stöd till regionala resurscentra för film och video, såsom i och Filmpool Nord i . SOU 2003:121 Internationellt samarbete gick totalt inom ramen för strukturfonderna till 620 svenska kulturprojekt. Detta belopp innefattar EU:s del, svensk offentlig medfinansiering samt övrig Av summan svarar EU och svensk offentlig medfinansiering Huvudsakliga nationella offentliga medfinansiärer har varit landsting, länsstyrelser och kommuner. Bland övriga medfinansiä- rer kan nämnas länsarbetsnämnder, , , , , samt Stiftelsen . Interreg-programmen syftar till att utveckla det regionala sam- arbetet över nationsgränserna. Det övergripande målet är att se till att nationella gränser inte utgör hinder för balanserad utveckling och integration i . Interreg I inleddes . Det följdes 1994 av Interreg II och av Interreg III-programmen 2000. Interreg III A inriktas på att utveckla det gränsregionala sam- arbetet, såväl inom EU som mellan medlemsstaterna och deras grannar. Syftet är att genom samarbete inom det ekonomiska och sociala området undanröja eller minska de hinder och problem som uppstår på grund av gränserna. berörs av fem Interreg III A-program: , , Skärgården, Kvarken- MittSkandia och Nord. Det senare stödjer gränsöverskridande samarbete inom och nordvästra men berör också samisk utveckling. redovisades 34 projekt med kulturanknytning. Den totala finansieringen uppgick till . Av beloppet svarar EU för och svensk offentlig finansiering för samt därutöver övrig offentlig finansiering och privat finansiering. Interreg III B-programmen avser samverkan inom större trans- nationella områden. Syftet är att uppnå en bättre samordning på nationell, regional och lokal nivå samt en balanserad och långsiktig utveckling inom området. Det är också en del i EU:s arbete för en samordning mellan stora europeiska regioner inom unionen, men även för en ökad samordning med kandidat- och andra grann- berörs av tre Interreg III B-program: , och den s.k. . Totalt redovisades 13 projekt med kulturanknytning. Den totala finansieringen uppgick till , varav EU:s del uppgick till och den svenska offentliga finansieringen till . Interreg III C avser interregionalt samarbete mellan regioner i EU och dess grannländer. Alla områden inom EU kan få stöd. Det ska vara en drivkraft för ett utbyte av erfarenheter och idéer. Det finns fyra Interreg III C-zoner. Merparten av projekten ska om- fatta partners utanför den egna zonen. ingår i den norra zonen, tillsammans med , och nordligaste . MEDIA PLUS-programmet lyder under generaldirektorat för utbildning och kultur. Det omfattar åren 2001–2005 och består av två delprogram: Utbildning respektive Ut- veckling, distribution och marknadsföring. har föreslagit att programmen ska förlängas med . Den sammanlagda budgeten för femårsperioden är med kompletterande vid en förlängning. Utfallet för svensk del inom MEDIA PLUS uppgick till och fördelades på 19 olika bolag och organisationer. MEDIA PLUS har till huvudsyfte att förstärka och utveckla den europeiska audiovisuella industrin med åtgärder som kompletterar de regionala och nationella stöden. Programmet ingriper i huvud- sak före och efter produktion, genom att erbjuda samfinansiering av fortbildning för yrkesverksamma, stödja utveckling av projekt (spelfilm, tv-drama, m.m.), samt ge bidrag till distribution och marknadsföring av europeiska audiovisuella verk. Tyngdpunkten ligger på fyra huvudkategorier för stöd; utbildning, utveckling, distribution och marknadsföring. Riktlinjerna för MEDIA-stöd följer i stort principerna för övriga motsvarande EU-stöd, dvs. de kan i regel inte överstiga av projektkostnaderna och den sökande måste kunna garantera resterande del av finansieringen. EU:s program för politiskt, ekonomiskt, tekniskt och kulturellt samarbete i , den s.k. Barcelonaprocessen, in- leddes 1995. Deltagande parter som inte är EU-medlemmar är , (medlem ), , , , , (medlem ), , den Palestinska myndigheten, , och (kandidatland). Processen stöds av ett nät av bilaterala förbindelser mellan unionen och vart och ett av partnerländerna i form av associeringsavtal. Åren 1995–1999 tillhandahöll EU sammanlagt i form av stöd och lån. EU:s kulturella engagemang inom ramen för biståndssamarbete är begränsat. Som en del av Barcelonaprocessen har dock ett antal program med fokus på kultursamarbete initierats. De mest ambi- tiösa programmen genomförs i s.k. ACP-länder (, Caribbean and the Pacific), medan särskilda kulturprogram för länderna i tas upp inom det s.k. Partnership. Finansieringen av dessa program beräknas uppgå till för perioden –2006. För att förverkliga partnerskapet inrättade EU 1996 ett finansie- ringsprogram kallat . Programmet kanaliserar tekniskt och finansiellt stöd för att främja ekonomiska och sociala reformer i . Europeiska investeringsbanken (EIB) beviljar också lån till de tolv . –99 utgick lån till ett belopp av , och för perioden –2007 har EIB fått mandat att låna ut . För svenskt vidkommande har det praktiska arbetet med pro- cessen bl.a. resulterat i etablerandet av Generalkonsulatets i sektion för turkisk-svenskt samarbete och av i (se kapitel 11.3). Projekt inom andra EU-program Inom (PRograma de INformación para el Ciudadano Europeo), kommissionens program för informationsinsatser, genomförs en stor satsning på temat Discovering Europe: Enlargement – Culture - Citizens (). Detta program är transnationellt och koordineras av . Tanken bakom detta initiativ är att genom hundratals evenemang i EU:s medlems- länder sprida kunskap om de nya medlemsländernas kulturer och samhällen. Mål 3(d) i åtgärdsplan eEurope 2000 är att förbättra samarbetet mellan digitaliseringsprogram och därigenom förbättra tillgängligheten till det europeiska kulturarvet. I doku- mentet The Principles, som utarbetades vid ett särskilt expertmöte i , på inbjudan av under det svenska ordförandeskapet , formulerades några förslag för hur detta skulle kunna förverkligas. Dokumentet har kompletterats av handlingsplanen The Action Plan. Rådet har behandlat frågan i en resolution . (Rådets resolution av om bevarande av framtidens minne – bevarande av digitalt innehåll för kommande generationer (2002/C 162/02)) Dessa båda dokument är grundläggande för , vilket är finansierat genom IST-program och som åren 2002–2005 ska verka för införandet av grundprinciperna för koordinering av program och projekt för digitalisering av det kulturella och vetenskapliga arvet. är en aktiv deltagare i detta projekt. (ECF, ) är en fristående stiftelse, bildad i . Dess förste styrelse- ordförande var EU:s grundare . Syftet var att med- verka till att en kulturell dimension infördes i den europeiska integrationsprocessen. Stiftelsen driver en rad egna kulturprogram och utdelar stipendier. Under en stor del av perioden –2000 svarade den också för driften av EU:s utbildningsprogram , och Tempus. ECF har sitt säte i , och samarbetar med nationalkommittéer i 23 länder i , med , och med andra fristående institut och organi- sationer inom kulturens område. Stiftelsen har huvudsakligen nederländsk finansiering och en årsbudget på ca . ECF:s svenska gren, för Kulturellt Samarbete i , bildades . I stort sett samtliga länder är medlemmar i (). Dess övergripande mål är att främja demokrati och mänskliga rättigheter. Rådets verksamhet inom kultursektorn är indelat i kultur, kulturarv och massmedier. Särskilda styr- kommittéer finns inrättade för vart och ett av dessa områden. medverkade i demokratiseringsprocessen i efter och medverkade till ett fler- tal centrala program i uppbyggnaden av nya institutioner med krav på offentlig insyn och arkivhantering. Ett viktigt instrument för kultursamarbete är ministerkommitténs resolutioner och rekommendationer. Rådet driver projekt för kulturpolitisk utveckling, utbildning, ny informationsteknologi etc. I fokus för dess kultursamarbete står frågor som gäller yttrandefrihet, dialog mellan kulturer, konfliktförebyggande åtgärder samt tillgängligheten av, respektive hoten mot, kulturarvet. Bland aktuella projekt kan nämnas HEREIN (, www.european- ), om digitalisering av kulturarvet, och (under diskussion) en Kulturarvskonvention. förvaltar en fond för stöd till samproduktion, distribution och visning av europeisk film, benämnd Eurimages (/T/E/Cultural_Co-Operation/Eurimages). Fonden förfogade över ca . bidrag, som utbetalas av , uppgick till ca . Det sammanlagda stödet från fonden till svenska projekt under detta år var av ungefär samma storleksordning. (United Nations Education, Science and Culture Organiza- tion, ), organisation för ut- bildning, vetenskap, kultur och kommunikation, har 190 medlems- länder; blev medlem 1951. reguljära budget är ca . Till detta kommer frivilliga bidrag (främst till biståndsprojekt) på ca från nationella biståndsorganisationer, från andra FN-organ och Världs- banken. avgift uppgick till ca . Enligt stadgan ska medlemsländerna ha en nationell organisation som arbetar för organisationens mål; i är det Svenska . Vid i betonade en överväldigande majoritet av delegaterna kultur- ens alltmer avgörande roll för samhällsutvecklingen i stort. Det nordiska samarbetet () kanaliseras genom de båda organisationerna och . , som bildades , är parlamentarikernas sam- arbetsforum. , som bildades , är ett organ för samarbete mellan de fem nordiska ländernas regeringar. De själv- styrande områdena (, och ) är i de flesta sammanhang representerade av observatörer. Nordiska minister- rådets totala budget uppgår till (DKK) varav ca går till kultursamarbete.. stimulerar kultursamarbetet genom insatser på sär- skilda områden, genom nätverksbildning och genom satsningar på projekt med nordisk profil. Det stöd som utgår från ministerrådet fördelas av ett flertal organ för olika områden.1 I varje sådant organ består kommittén eller styrelsen av konstnärer eller ämnesexperter från samtliga nordiska länder. En särskild styrgrupp för nordiska kulturprojekt utanför initierar och ger stöd till satsningar för att presen- tera nordisk kultur utanför gränser. öppnade informa- tionskontor i , och , 1995 öppnades ett i . Några av kontoren har därefter öppnat särskilda mindre s.k. kontaktpunkter eller filialer i regionen (i bl.a. , , , Tartu). Informationskontoren genomför bl.a. kulturaktiviteter. En rad nordiska stödprogram inom kulturområdet har också öppnats för medverkan från och nordvästra . Inom ramen för det nordiska kultursamarbetet finns dessutom två stora fonder: och Nordiska film- och TV- fonden (se kapitel 12.4). 1 Exempel på sådana är: NORDBOK (Nordiska litteratur och bibliotekskommittén), NOMUS (), NIFCA (för samtidskonst), SLEIPNIR (Nordiska ministerrådets resestipendieprogram för unga professionella konstutövare i ), NORDSCEN (Nordiskt center för scenkonst), NUK () och NORDICOM (Nordiskt informationscenter för medie- och kommunikationsforskning). pågår f.n. en översyn av det nordiska kultur- samarbetet. Syftet är att skapa ett underlag för en revidering av kulturhandlingsplanen och att åstadkomma tydligare prioriteringar och ökade resurser till kultur- och medieområdet. I den påbörjade analysen konstateras att dagens splittrade struktur är svår att anpassa till omvärldsförändringar och utvecklingstendenser inom konstområdena. Det är också mycket svårt för brukarna att få en överblick över vilka stöd- eller samarbetsmöjligheter som finns och vilka villkor som gäller. Ordförandeskapet i ministerrådet växlar mellan länderna; 2003 innehades det av . En målsättning för ord- förandeskap har varit att kulturlivet i ska präglas av mång- fald och bredd samt avspegla hur dagens nordiska samhälle är sammansatt befolkningsmässigt. Till följd av den politiska utvecklingen i utvecklades ett intensivt kultursamarbete med de nya demokratierna, särskilt med länderna i . Huvuddelen av det bilaterala kultur- och utbildningssamarbetet, med en årlig budget om , samordnades av och omfattade ett mycket brett spektrum av insatser. beslutade att anvisa till Sam- arbete och utveckling inom (den s.k. första Öster- sjömiljarden). Anslaget kom efter förlängning att löpa över en sex- årsperiod, 1997–2002. Inom ramen för denna första Östersjö- miljard finansierades ett antal kulturprojekt. fattade beslut om en andra miljard avsedd att, utifrån ett svenskt intresse, stimulera näringslivsutveckling i och handel med länderna i regionen. Denna Östersjömiljard 2 gavs en löptid . har ansvarat för fem Östersjömiljardfinan- sierade projekt, däribland Projekt som innebar renovering av byggnader i , med ett svenskt bidrag om . Ett annat projekt var stora historiska utställningar i och med bidrag om , och i samarbete mellan , Livrustkammaren och museer i Resultatet av insatserna kan, förutom själva utställningarna samt de publika framgångarna, även mätas i termer av kunskapsuppbyggnad och vidareutbildning av svenska och ryska museimän. har också medverkat i byggnadsvårdsinsatser i Projekt i och i andra projekt i och . har ansvarat för tre projekt med kulturan- knytning finansierade över Östersjömiljarden. Projektet i fokus avsåg huvudsakligen handelsfrämjande, men hade också be- tydande inslag av kultur, information och turism. Ett annat projekt handlade om kompetensutveckling inom kulturarvssektorn. Det tredje projektet avser uppdrag att ansvara för renovering, restaurering och utsmyckning av Sankta i . Syftet var att kunna eta- blera ett svenskt kultur- och informationscentrum i delar av kyrkobyggnaden. Inom området forskning och högre utbildning tillkom det s.k. Visbyprogrammet (1997) med bidrag om , följt av Nya Visbyprogrammet (1999) med bidrag om totalt , där även vissa utbildningsinsatser inom kultur- och medie- sektorn finns med. Visbyprogrammet administreras av . Syftet har varit att uppnå större kulturell förståelse, höjd kunskapsnivå samt utvidgat samarbete mellan . Kulturministrarna i har givit mandat för en arbetsgrupp av representanter för ländernas kulturmiljövårds- organisationer att utarbeta en strategisk plan för skyddet och vården av det gemensamma kulturarvet i . Vid sidan av nätverksbyggande har en idé om ett periodiskt åter- kommande testats. Samarbetet har bedri- vits utan särskilda medel och har utgjort sekretariat för arbetet 1998–2003. Partnerskap för kultur (1997-2001) På initiativ av och till- kom 1997 projektet för Kultur (PfK), administrerat av . Syftet var att i , och skapa ett långsiktigt projekt för dialog och erfaren- hetsutbyte om kulturens och kulturpolitikens möjligheter att främja yttrandefrihet, mångfald, demokrati och gemensam säkerhet. Närmare ett tiotal större delprojekt genomfördes. Den totala budgeten uppgick till ca . En utvärdering av PfK återfinns i rapporten for Culture 1998–2001. Projektet har skapat flera nätverk, inte minst i . efter de baltiska ländernas frigörelse skapades viktiga nätverk som bl.a. resulterade i flera svensk-baltiska arkivutställ- ningar med originalhandlingar. Från svensk sida agerade främst och i . Bland utställningarna ska också nämnas Vattenstäder. – i samband med kulturhuvudstadsår 1998. Tillsammans med utställningen utgavs också en flerspråkig publikation. författar- och översättarcentrum (ÖFÖC, ) i bildades på svenskt och ryskt initiativ som ett resultat av en internationell författarkryssning runt . Det invigdes året därpå. Det är ett internatio- nellt centrum för professionella författare och översättare från i första hand de nordiska länderna och länder angränsande Öster- sjön. I mån av plats välkomnas också författare och översättare från andra länder. besöktes centret av 189 författare och översättare från 24 länder. Av de 189 hade 136 författare och över- sättare vistelsestipendium (dvs. ingen boendekostnad) och 54 fick stipendier för resor och/eller uppehälle från Kultur och . Centret upptogs 1996 officiellt under beskydd och ingår även i det internationella nätverket av europeiska översättarcentra. finns () som har ÖFÖC som mötesplats. Det började som ett löst nätverks- samarbete men har med tiden antagit fastare former och fått en egen juridisk status som internationell NGO. ÖFÖC har också varit förebild för olika författar- och kultur- centra som vuxit fram i andra delar av : det finns nu författarcentra i såväl som . I inleddes ett samarbete mellan författare i , , och . 1994 genomfördes åter författarkryssningar (med deltagare från 30 länder) i såväl som Svarta havs- området. De resulterade i ett internationellt författar- och över- sättarcentrum på , The Three Seas Writers and , efter gotländsk förebild. Centret drivs av kommun men har en internationell styrkommitté. Liksom ÖFÖC har Rhodoscentret erhållit beskydd. ÖFÖC drivs med anslag från och . söks tilläggsanslag för projekt och stipendier ur olika källor, inkl. olika EU-program. Det årliga bidraget från har uppgått till sedan centret startade. Baltic Art Center (BAC, ) skapades 1999 i och är ett internationellt centrum för samtida konst med särskilt fokus på . BAC delfinansieras via Euro- peiska regionala utvecklingsfonden, och . Bidraget 2003 från uppgår till . Det har fått ett årligt verksamhetsbidrag från Svenska in- stitutet för framför allt gästande författare, översättare och konst- närer från , och . BAC bedriver utställningsverksamhet, organiserar internatio- nella projekt inom och utom samt stödjer indivi- duella konstnärskap i produktion av nya verk. Centrets konsthall har haft ca 25 000 besökare sedan starten . BAC har av regeringen tilldelats det Nationella uppdraget för samtidskonst för perioden –2005. BAC ska stödja utvecklingen och öka förståelsen för samtidskonsten. bildades Internationella Tonsättarcentrum (VITC, . Det är en ideell förening som er- bjuder professionella tonsättare arbetsstipendier i . VITC in- vigdes officiellt 2001. Syftet är att vara en mötes- och arbetsplats för tonsättare och musiker från .