sou · GRB342d3 · 2004-01-01 00:00:00 — skall upphäva ett beslut enligt 29 §, om den bidrags- skyldige begär det eller om något förhållande har inträffat som medför att återbetalningsskyldighet inte längre bör vara fastställd med beaktande av dom eller avtal om umgänge. Har ett beslut upphävts kan en ny begäran om beräkning enligt 29 § inte prövas förrän det gått från upphävandet. Paragrafen, som innehåller bestämmelser om upphävande av beslut om nettoberäkning, är ny. Om den bidragsskyldige själv begär det eller om förutsättningarna för nettoberäkning i 29 § första och andra styckena är för handen skall beslutet upphävas och återbetalningsskyldigheten beräknas på vanligt sätt. Har ett beslut om nettoberäkning upphävts måste det gå innan en ny begäran från den bidragsskyldige om nettoberäkning kan prövas. Det innebär att umgänge under den tiden får beaktas genom umgängesavdrag enligt 23 §. Anledningen till att ett beslut om nettoberäkning upphävts saknar betydelse. Ett beslut om att upphäva ett beslut om nettoberäkning gäller som regel , se 41 § första stycket. Om ett återbetalningsbelopp inte betalas i rätt tid skall det lämnas för indrivning. Regeringen får föreskriva att indrivning inte behöver begäras för ett ringa belopp. Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m. m. Vid indrivning får verkställighet enligt utsöknings- balken ske. Om den bidragsskyldige är försatt i konkurs skall beloppet, även om fordran inte har förfallit till betalning, överlämnas till kronofogdemyndig- heten för åtgärder som avses i 16 § lagen om indrivning av statliga fordringar m. m. Paragrafen är ny. Syftet med paragrafen är att förtydliga att statens fordringar avseende återbetalningsskyldighet enligt 21 § skall hand- läggas enligt lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Detta innebär ingen ändring jämfört med vad som gällt tidigare. Motsvarande bestämmelser finns beträffande andra offent- ligrättsliga fordringar. Angående möjligheten, som anges i första stycket, för regeringen att föreskriva att indrivning inte behöver begäras för ett ringa belopp, se 8 a § förordningen (1996:1036) om underhållsstöd. Övervägandena finns i avsnitt 14. Återbetalningsbelopp som fastställts enligt 24–29 §§ skall omprövas när ett nytt beslut om årlig taxering föreligger, när grunden för tillämplig procentsats enligt 24 § ändras och när grunden för avdrag enligt 26 § andra stycket ändras. Ändras återbetalningsbeloppet av det skälet att grunden för tillämplig procentsats enligt 24 § eller för avdrag enligt 26 § andra stycket ändrats gäller det nya återbetalningsbeloppet från och med månaden efter den månad då ändringen ägde rum och aldrig tillbaka än före den dag då fick kännedom om ändringen. Återbetalningsskyldighet kan också, på ansökan av den bidragsskyldige eller på initiativ av , jämkas om det taxeringsbeslut som legat till grund för bedömning ändrats väsentligt. Jämkning får dock inte ske tillbaka än före det år då beslutet om taxeringsändring meddelas. Bestäms återbetal- ningsskyldigheten till lägre belopp än vad den bidragsskyldige i enlighet med tidigare beslut betalat , skall skillnaden och betald ränta som hänför sig till skillnadsbeloppet, om räntan uppgår till , betalas ut till den bidragsskyldige. Bestäms återbetalnings- skyldigheten till högre belopp än vad den bidragsskyldige i enlighet med tidigare beslut betalat , skall den bidragsskyldige betala in skillnaden till . Beslut om återbetalningsskyldighet får upphävas helt eller delvis om den bidragsskyldige bosatt sig utomlands. Detsamma gäller om den bidragsskyldige uppbär lön eller annan inkomst i eller från utlandet som inte kan tas i anspråk genom utmätning enligt 7 kap. utsökningsbalken. Paragrafen, som delvis motsvarar den tidigare 30 §, innehåller bestämmelser om omprövning och jämkning av återbetalnings- skyldigheten. Övervägandena finns i avsnitt 13. Av tillägget till första stycket framgår att omprövning skall ske om den bidragsskyldiges folkbokföring ändras på ett sätt som har betydelse för grundavdragets storlek. Att ändrad folkbokföring kan leda till att grundavdraget ändras framgår av 26 § andra stycket. I första stycket sker numera även en hänvisning till bestämmel- serna om nettoberäkning enligt 29 §. Andra stycket är nytt. I bestämmelsen anges från vilken tidpunkt en ändring av återbetalningsbeloppet får genomslag i de fall där ändringen grundar sig på ändrad procentsats eller ändrad folkbok- föring. Återbetalningsbeloppet ändras i sådana fall från och måna- den efter den månad då ändringen ägde rum. Återbetalningsskyl- digheten får dock aldrig ändras tillbaka än före den dag då fick kännedom om ändringen. Tre- årsfristen torde ha störst betydelse i de fall där faderskap fastställs eller mannen frias från faderskapet efter barnets födelse. Såväl fastställande av faderskap som friande från faderskap har i princip tillbakaverkande kraft (jfr rättsfallet NJA 1981 s. 496). Återbetalningsskyldigheten räknas dock inte om tillbaka än från det att fick kännedom om fastställandet respektive friandet. får som regel vetskap om den ändring som här är aktuell – ändrat antal barn eller ändrad folkbokföring – på medium för automatiserad databehandling. I vissa fall, t.ex. när det gäller faderskap i internationella förhållanden, kan det dock krävas att uppmärksammas på förhållandet. Även om omprövning inte kräver någon ansökan kan det därför i vissa fall finnas anledning för den bidragsskyldige eller för boföräldern eller barnet att ta kontakt med och informera om de ändrade förhållandena. I tredje stycket har en tidsgräns införts. Jämkning får inte göras bakåt än då beslutet om ändrad taxering meddelas. Genom ett tillägg till fjärde stycket har möjligheten för försäk- ringskassan att upphäva ett beslut om återbetalningsskyldighet ut- sträckts till att gälla också de fall där den bidragsskyldige får lön m.m. som inte kan tas i anspråk genom utmätning enligt 7 kap. utsökningsbalken. Övervägandena finns i avsnitt 20. Om den bidragsskyldige är bosatt utomlands och underhållsbidrag är fastställt, inträder i barnets rätt till underhållsbidrag till den del det svarar mot utbetalt underhållsstöd. Detsamma gäller om den bidragsskyldige uppbär lön eller annan inkomst i eller från utlandet som inte kan tas i anspråk genom utmätning enligt 7 kap. utsökningsbalken. Om underhållsbidrag inte är fastställt, kan förelägga bo- föräldern att vidta eller medverka till åtgärder för att få ett underhålls- bidrag fastställt som inte uppenbarligen understiger vad den bidragsskyldige bör betala. Boföräldern skall till ge in en skriftlig hand- ling om fastställt underhållsbidrag som kan ligga till grund för indrivning av bidraget, om begär det. Om barnet har fyllt skall vad som sägs om boföräldern i detta stycke i stället gälla barnet. I fall som avses i första stycket tillämpas även 23, 29–32 och 35–38 §§ samt 40 § första och femte styckena. Vad som där sägs om återbetal- ningsskyldighet gäller då skyldighet att betala fastställt underhållsbidrag till . Betalning till skall dock ske allteftersom underhållsbidraget förfaller till betalning. bör ge den som får föra barnets talan tillfälle att i samband med krav på betalning i enlighet med denna paragraf utkräva den del av obetalda underhållsbidrag som överstiger underhållsstödet. Paragrafen, som motsvarar den tidigare 31 §, innehåller bestämmel- ser om möjligheter att i vissa fall med utlands- anknytning träda in i barnets rätt till fastställt underhållsbidrag. Om den bidragsskyldige är bosatt utomlands och något under- hållsbidrag inte är fastställt kan förelägga boför- äldern att vidta eller medverka till åtgärder för att få ett underhålls- bidrag fastställt. Genom ett tillägg till första stycket gäller detsamma om den bidragsskyldige uppbär lön eller andra inkomster som nämns i 7 kap. 1 § utsökningsbalken i eller från utlandet och som därmed inte kan tas i anspråk genom utmätning enligt 7 kap. utsök- ningsbalken. Om en gång trätt in i barnets rätt till underhållsbidrag då den bidragsskyldige fick lön m.m. i eller från utlandet, kvarstår rätten för även om den bidragsskyldige börjar få lön i (jfr prop. 1995/96:208 s. 97). kan inte då besluta om återbetalningsskyldighet för den tid då den bidragsskyldige fick lön utbetalad i eller från ut- landet. Däremot skall återbetalningsskyldighet givetvis i denna si- tuation fastställas för framtiden. Genom ett tillägg till första stycket framgår också att före- läggandet skall innehålla att det underhållsbidrag som fastställs inte uppenbarligen får understiga vad den bidragsskyldige bör betala i underhållsbidrag enligt de regler som gäller därom. Underlåter boföräldern att agera kan neka underhållsstöd (4 §). Underhållsstöd kan reduceras om boföräldern visserligen agerar men det underhållsbidrag som fastställs uppen- barligen understiger vad den bidragsskyldige bör betala och detta kan läggas boföräldern till last (9 §). Underhållsstöd lämnas då inte med högre belopp än underhållsbidraget. Bestämmelserna i 9 och 34 §§ är – liksom bestämmelsen i 4 § och bestämmelsen i den gamla 31 § – avsedda att tillämpas också på redan fastställda underhållsbidrag. En boförälder som efter före- läggande underlåter att begära höjning av ett underhållsbidrag när detta skulle vara möjligt (jfr 7 kap. 10 § ) riskerar alltså att underhållsstödet dras in (4 §). Medverkar boföräldern till en höjning men understiger det nya underhållsbidraget uppen- barligen vad den bidragsskyldige bör betala i underhållsbidrag riskerar boföräldern att underhållsstödet reduceras (9 §). Bestämmelsen syftar till att förhindra missbruk av underhålls- stödssystemet och tar sikte på ageranden respektive brist på age- randen från boförälderns sida. Reglernas utformning gör att det kan förväntas att försäkringskassorna endast i undantagsfall får an- ledning att reducera underhållsstöd enligt 9 §. För att spärregeln skall utlösas krävs inte endast att underhållsbidraget uppenbarligen är för lågt och att boföräldern saknat giltigt skäl för att inte efter- komma föreläggandet utan också att det låga underhållsbidraget kan sägas bero på boförälderns agerande eller brist på agerande i underhållsfrågan. Kan det inte läggas boföräldern till last att under- hållsbidraget fastställts till ett uppenbarligen för lågt belopp skall underhållsstödet inte reduceras. Utgångspunkten är att domstols dom om underhållsbidrag skall respekteras. Har ett underhållsbidrag fastställts av domstol efter en saklig prövning som inte begränsats av parternas yrkanden, med- givanden eller vitsordanden torde det sällan bli aktuellt för försäk- ringskassan att ifrågasätta det underhållsbidrag som fastställts. Har boföräldern processat på ett sådant sätt som inte medgett full prövning i målet eller har boföräldern varit försumlig i process- föringen och t.ex. underlåtit att åberopa bevisning kan tillämp- ningen av 9 § dock utlösas. Avsikten med regeln är inte att alltid skall göra en prövning av det underhållsbidrag som fastställts utan att miss- bruk av underhållsstödet skall kunna förhindras. Reducerat under- hållsstöd drabbar ytterst barnets försörjning varför noggranna överväganden bör göras innan beslut fattas. Endast de fall där det är uppenbart att ett högre underhållsbidrag än det fastställda bör betalas träffas av bestämmelsen. Bedömningen av om ett under- hållsbidrag är uppenbart för lågt måste göras med utgångspunkt i de regler som gäller om underhåll. Frågan om vilken skillnad som skall föreligga mellan det fastställda underhållsbidraget och det underhållsbidrag som den bidragsskyldige enligt reglerna därom bör betala för att bidraget skall anses vara uppenbart för lågt kan inte anges generellt. I uppenbart ligger att avvikelsen skall vara väsentlig. En riktpunkt kan vara att det fastställda bidraget bör understiga det antagna med minst 1/3 för att det skall anses vara uppenbart för lågt. I enskilda fall kan det emellertid finnas anled- ning att göra en annan bedömning. Hänsyn bör t.ex. tas till stor- leken på det fastställda och det antagna underhållsbidraget. Är både det fastställda och det antagna underhållsbidraget mycket lågt torde bidraget sällan kunna sägas vara uppenbart för lågt. Det kan erinras om att det är parterna själva och i sista hand de allmänna domstolarna som avgör underhållsbidragets storlek. För- säkringskassan har ingen beslutanderätt i fråga om underhålls- bidragets storlek. beslutanderätt är begränsad till att pröva om underhållsbidraget uppenbarligen understiger vad den bidragsskyldige bör betala (jfr JO:s ämbetsberättelse 1982/83 s. 209 f.) Övervägandena finns i avsnitt 20. I andra stycket sker numera även en hänvisning till bestämmel- serna om nettoberäkning i 29–31 §§. Nettoberäkning är alltså möj- lig även i de fall där trätt in i barnets rätt till underhållsbidrag. Vidare har vissa följdändringar gjorts. får på ansökan av den bidragsskyldige helt eller delvis bevilja anstånd med att fullgöra återbetalningsskyldigheten och med att fullgöra skyldigheten att betala administrationsavgift. Anstånd skall medges i den mån det behövs för att den bidragsskyldige skall få behålla vad som behövs för eget och familjens underhåll. Därvid skall bestämmelserna om förbehållsbelopp i 7 kap. 4 och 5 §§ utsökningsbalken tillämpas. Anstånd får också beviljas om det annars finns anledning till det med hänsyn till den bidragsskyldiges personliga eller ekonomiska förhållanden eller andra särskilda förhållanden. får vid prövning av frågor om anstånd beakta att den bidragsskyldige har andra tillgångar än de som omfattas av reglerna i 7 kap. utsökningsbalken. Paragrafen, som motsvarar den tidigare 32 §, innehåller bestämmel- ser om anstånd. I första stycket klargörs att ett anståndsbeslut kan omfatta även skyldigheten att betala administrationsavgift enligt 39 §. Andra stycket, som är nytt, innehåller ett förtydligande. Vid bedömningen av anståndsfrågan får ta hänsyn till om den bidragsskyldiga föräldern har tillgångar utöver lön m.m. (jfr prop. 1995/96:208 s. 53 och 97). Bestämmelsen tar sikte på bankmedel och tillgångar som med någorlunda lätthet kan omsättas, t.ex. fonder och aktier. Egendom som omfattas av bene- ficiereglerna i 5 kap. utsökningsbalken skall givetvis inte beaktas. Det bör normalt inte heller krävas att den bidragsskyldige säljer fast egendom. Övervägandena finns i avsnitt 17. Ett beslut om anstånd gäller för högst . Det belopp som beslutet om anstånd avser skall betalas före återbetalning som avser senare tid. En bidragsskyldig som har en skuld till staten på grund av att han eller hon haft anstånd skall, sedan anståndsbeslutet upphört, betala ett belopp som motsvarar 1,5 gånger det återbetalningsbelopp som följer av 21 § eller, om återbetalningsskyldigheten för något barn har upphört, skulle ha fastställts enligt 21 §, dock per barn och månad. Den bidragsskyldige är dock inte skyldig att betala ett högre belopp än att han eller hon får behålla vad som behövs för sitt eget och familjens underhåll enligt bestämmelserna i 7 kap. 4 och 5 §§ utsökningsbalken. För överstigande belopp skall på ansökan av den bidragsskyldige nytt beslut om anstånd meddelas. Paragrafen, som motsvarar den tidigare 33 §, innehåller bestämmel- ser om fortsatt anstånd. När anståndet upphör skall den bidragsskyldige betala 1,5 gånger det belopp som han eller hon annars skulle ha betalat enligt 21 § eller, efter det att underhållsskyldigheten för något barn upphört, skulle ha fastställts till enligt 21 §. Ingenting hindrar att den bidragsskyldige, om han eller hon så önskar, betalar ett högre belopp än vad som angetts. Det minsta beloppet som skall be- talas är per barn och månad. Med barn avses såväl barn som får underhållsstöd som barn för vilka skuld för återbetalnings- skyldighet föreligger. Anser sig den bidragsskyldige inte kunna betala detta belopp kan han eller hon efter ansökan få anstånd med betalningen helt eller delvis. Därvid skall bestämmelserna i 7 kap. 4 och 5 §§ utsöknings- balken tillämpas. Bestämmelsen tar sikte på vad den bidragsskyldige skall betala på grund av anståndet efter det att anståndsbeslut upphört. Har den bidragsskyldiges skuld dessutom ökat på grund av att han eller hon underlåtit att betala för tid då anstånd inte medgetts kan av den anledningen senare betalningar bli större än 1,5 gånger återbetalningsbeloppet. Övervägandena finns i avsnitt 17. får på ansökan av den bidragsskyldige eller på eget initiativ helt eller delvis efterge statens fordran avseende återbetal- ningsskyldighet, ränta och administrationsavgift, om det finns synnerliga skäl med hänsyn till den bidragsskyldiges personliga eller ekonomiska förhållanden. Har faderskap till ett barn fastställts genom bekräftelse eller dom och har återbetalningsskyldighet beslutats enligt 21 § för tid före den dag då faderskapet fastställdes får på ansökan av den bidragsskyldige helt eller delvis efterge statens fordran om det finns synnerliga skäl. Paragrafen, som motsvarar den tidigare 35 §, innehåller bestämmel- ser om eftergift. Möjligheten att efterge statens fordran har utökats till att gälla inte endast fordran på återbetalningsskyldighet och ränta utan även administrationsavgift enligt 39 §. har också getts möjlighet att på eget initiativ, dvs. utan ansökan, efterge statens fordringar, om det finns synner- liga skäl för det med hänsyn till den bidragsskyldiges personliga eller ekonomiska förhållanden. Möjligheten är avsedd bl.a. för fall av rehabiliteringskaraktär eller andra liknande situationer där en eftergift av skulden är nödvändig för att rehabiliteringen skall lyckas eller för att den bidragsskyldige inte skall slås ut socialt som den bidragsskyldige själv inte är i stånd eller inte kan förmås att göra en ansökan. En annan situation där möjligheten för att på eget initiativ efterge en fordran aktualiseras är när ansökan om eftergift inskränkts så att prövningen inte omfattar alla fordringar mot den bidragsskyldige. Om beslutar att efterge en fordran på återbetalning bör således – även utan ansökan – pröva om den på fordringen belöpande räntan och administrationsavgiften bör efterges. I underhållsstödsärenden tas från bidragsskyldiga föräldrar ut ersättning för kostnaderna för förfarandet hos (administrationsavgift) i den omfattning som regeringen föreskriver. Om den bidragsskyldige inte betalar fastställt återbetalningsbelopp i rätt tid eller har beviljats anstånd med återbetalning, skall ränta betalas på skulden. behöver inte kräva betalning för räntebelopp som avser kortare dröjsmål med betalning. Före varje kalenderår fastställer regeringen den ränta som skall gälla. Av den bidragsskyldige inbetalade belopp skall i första hand avräknas på administrationsavgift och i andra hand på upplupen ränta. Paragrafen, som innehåller bestämmelser om administrationsavgift och ränta, motsvarar den tidigare 36 §. Första stycket är nytt. Där finns en allmän bestämmelse om avgifter för statens kostnader för förfarandet hos . Det ankommer på regeringen att meddela närmare föreskrifter. De föreskrifter rörande avgiften som regeringen förutsätts meddela torde komma att innehålla vissa undantag från att avgifter skall tas ut. Av 41 § följer att ett beslut om avgiftsbeläggning gäller omedel- bart. Bestämmelser om omprövning och överklagande finns i lagen om allmän försäkring (se 41 §). Närmare föreskrifter om avgifterna finns i förordningen (1996:1036) om underhållsstöd. Övervägandena finns i avsnitt 23. Andra och tredje styckena motsvarar de tidigare första och andra styckena. I tredje stycket har en justering gjorts. Det belopp som den bidragsskyldige betalar till skall i första hand avräknas på avgiften och i andra hand på upplupen ränta. Det- samma gäller för studielån enligt 4 kap. 7 § studiestödsförord- ningen (2000:655). Om överlämnar fordringar avseende återbetalningsskyldighet till kronofogdemyndigheten för indrivning gäller samma principer. Ett ärende om stöd och återbetalningsskyldighet enligt denna lag prövas av den allmänna försäkringskassa som enligt 5 kap. socialförsäkringslagen (1999:799) skall avgöra ett ärende avseende boföräldern. Vid växelvis boende prövas ett ärende om stöd enligt denna lag av den försäkringskassa som skall avgöra ett ärende avseende den förälder som barnet är folkbokfört hos. Om barnet har fyllt , prövas ärendet av den försäkringskassa som skall avgöra ett ärende avseende barnet. Om sekretess enligt 7 kap. 15 § sekretesslagen (1980:100) gäller för boförälderns eller barnets folkbokföringsuppgifter får ett ärende om stöd enligt denna lag i stället prövas av den försäkringskassa som skall avgöra ett ärende avseende den bidragsskyldige. Frågor om ändring av återbetalningsskyldighet, övriga frågor om återbetalningsskyldighet och om minskning av underhållsstöd enligt 10 § femte stycket prövas dock av den försäkringskassa som skall avgöra ett ärende avseende den bidragsskyldige. Paragrafen, som anger vilken försäkringskassa som är behörig att pröva olika frågor enligt denna lag, motsvarar den tidigare 37 §. I första stycket har en ändring gjorts som syftar till att den försäk- ringskassa som fattar beslut om att bevilja underhållsstöd även skall vara behörig att fatta beslut om återbetalningsskyldigheten. Avsik- ten är att besluten om stöd och återbetalningsskyldighet skall ske och delges när så är möjligt. Beslutet om underhållsstöd bör dock inte försenas av att det är svårt att få fram nödvändiga uppgifter för beslutet om återbetalningsskyldigheten. I sådana fall får beslutet om återbetalningsskyldighet vänta. Behörig- heten att fatta beslut om återbetalningsskyldighet ligger dock kvar hos den som fattade beslutet om underhållsstöd. Genom ändringen i femte stycket framgår att den försäkringskassa som den bidragsskyldige tillhör även i fortsättningen fattar beslut om ändring av återbetalningsskyldigheten, t.ex. omprövning, och övriga beslut om återbetalningsskyldighet, t.ex. anstånd. Över- vägandena finns i avsnitt 14. Fjärde stycket är nytt. Där har införts en särskild behörighets- regel för ärenden om underhållsstöd. Gäller sekretess för bo- förälderns eller barnets folkbokföringsuppgifter får ärendet om underhållsstöd prövas av den försäkringskassa som skall avgöra ett ärende avseende den bidragsskyldige. Övervägandena finns i avsnitt 25. Rätten till underhållsstöd får inte överlåtas eller utmätas. Detsamma gäller för rätten till utbetalning enligt 23 och 29 §§. Paragrafen motsvarar den tidigare 39 §. I första meningen har en redaktionell ändring gjorts. Andra meningen är ny. Den tar sikte på rätten till utbetalning enligt 23 och 29 §§ som sådan och har be- tydelse för belopp som ännu inte är tillgängligt för lyftning. Beslut om återbetalningsskyldighet, ränta och administrationsavgift får verkställas enligt bestämmelserna i utsökningsbalken. Paragrafen, som motsvarar den tidigare 41 §, innehåller en bestäm- melse om verkställighet av beslut. Genom ett tillägg till bestämmelsen utgör nu även beslut att påföra administrationsavgift enligt 39 § en exekutionstitel. Beslutet kan alltså läggs till grund för verkställighet (se 3 kap. 1 § 6 utsökningsbalken). 28.2Lag om ändring i Har en förälder som enligt 2 § skall betala underhållsbidrag haft barnet hos sig av minst fem hela dygn eller under en kalendermånad haft barnet hos sig i minst sex hela dygn, får föräldern vid fullgörande av sin bidragsskyldighet tillgodoräkna sig ett avdrag för varje helt dygn av barnets vistelse med 1/40 av det underhållsbidrag som räknat för kalendermånad gäller för vistelsen. Något sådant avdrag får dock inte göras på underhållsbidrag som belöper än från utgången av den kalendermånad då vistelsen upphörde. Det sammanlagda avdragsbelopp som tillgodoräknas föräldern skall, om det slutar på örestal, avrundas till närmast lägre krontal. Vid beräkning av antalet hela dygn enligt första stycket räknas det dygn då barnets vistelse påbörjas och det dygn då barnets vistelse upphör tillsammans som . Detta gäller dock inte om vistelsen påbörjas och upphör .