sou · GRB345 · 2004-01-01 00:00:00 — introducerades begreppet nationellt innovationssystem i den finska debatten, som ett sätt att ytterligare betona vikten av att samordna olika politikområden. Även om detta var nytt i den akademiska debatten innebar det inga stora förändringar för forsknings- och teknologi- politiken: klusteransatsen hade börjat tillämpas och tankarna på att det handlade om ett system vars olika komponenter var inbördes beroende och nära kopplade till varan- dra var inte främmande. Systemansatsen ledde efter hand till mera omfattande försök att stärka näringsmiljön genom olika reformer. Vad gäller institutionerna har Tekes och SRVT kommit att spela en allt viktigare roll. Sedan det grundades har Tekes administrerat mellan av den offentliga FoU-finansiering som riktats till tillverkningsindustrin. I ett typiskt projekt finansierar Tekes 30–av projektets FoU-kostnader, men andelen är ofta högre om de främsta motparterna är universitet eller forsk- ningsinstitut. Projekten kräver fortfarande samarbete mellan 49 publicerades studien som Hernesniemi, H. [1996]. Varför uppvisar högre konkurrenskraft? Bilaga 6 till LU 2003 näringsliv och universitet, och försöker också främja teknologi- spridning och internationalisering genom att omfatta många aktör- er, ofta även utanför . deltog 2400 företag och 800 forskningsinstitut i Tekes olika teknologiprogram: en stor del av FoU och produktion sker i nätverk av företag och forsknings- institut.50 Det mesta tyder på att Tekes krav på samarbete och spridning av forskningsresultaten har haft de avsedda effekterna. I under- sökningar av fördelningen och effekterna av offentligt finansierad FoU visar bland annat Lehtoranta (2000) och Maliranta (2000) att det offentliga stödet har viss slagsida mot mindre företag. av FoU-utgifterna i företag med mer än 1000 anställda finansierades med offentliga medel, men andelen var för företag med mindre än 100 anställda. De menar också att det inte finns några tydliga tecken på att offentligt finansierad FoU skulle höja produktiviteten i enskilda företag, men att den totala mängden offentlig finansiering har tydliga effekter på branschnivå. Insatserna verkar således bidra till teknologispridning och är särskilt värdefulla för små företag med begränsade egna FoU-resurser. Även om SRVT formellt är ett sakkunnigorgan med rådgivande funktion har den haft en tydlig inverkan på finsk forsknings- och teknologipolitik. Huvudanledningen är att den fungerat som en ganska självständig think-tank med representation från nästan alla viktiga aktörer i det finska samhället, och att rådet haft mycket stark uppbackning från regeringen. STPC leds av premiärministern och bland övriga deltagare återfinns ministrarna från handels- och industriministeriet, finansministeriet, , kommunikationsministeriet, förvarsministeriet och kulturministe- riet, samt representanter för näringsliv, industriorganisationer, Tekes, , miljöorganisationer och så vidare.51 Rådet presenterar var tredje år en översikt av forsknings- och teknologipolitik. I denna översikt identifieras de främsta utmaning- arna för samhällsekonomin, och rådet ger också förslag och rekommendationer till ekonomins centrala aktörer. Ofta handlar dessa förslag om hur offentliga FoU-medel bör användas, men rekommendationer förekommer också gällande samordning av privata och offentliga investeringar, samt förslag om ändringar i regler och förordningar. Ett resultat är att information gällande 50Se vidare , L. [2001]. 51Romanainen, J. [2001]. Bilaga 6 till LU 2003 Varför uppvisar högre konkurrenskraft? större investeringsprojekt och förändringar i politikens inriktning sprids snabbt till alla viktiga aktörer. Ännu viktigare är kanske att många aktörer uppfattar att de på ett eller annat sätt är delaktiga i näringspolitiken. En av de mest centrala delarna av samordningen rör samarbetet och koordineringen av de olika ministeriernas arbete. En viktig slutsats från de finska erfarenheterna av kluster- och innovations- politik är att det inte räcker med att samordna mellan de privata aktörerna och staten, utan det krävs också explicita reformer inom statsapparaten. För att skapa ett gynnsamt näringsklimat kan det vara nödvändigt att kombinera flera olika politikområden, från industri- och skattepolitik till socialpolitik och kanske till och med kulturpolitik. I enlighet med denna ansats inrättade SRVT ett antal klusterprogram för att identifiera reformbehov som kräver koordinering av flera olika ministeriers arbete, och som inte faller inom något enskilt ministeriums an- svarsområde. Den typ av horisontella kommunikationskanaler mellan närings- livet, forskarvärlden och myndigheterna som SRVT representerar är viktig av två skäl. För det första bidrar SRVT till att de svagaste delarna av det nationella innovationssystemet identifieras snabbt, och att en bred diskussion om möjliga åtgärder också kan initieras utan dröjsmål. Med tanke på de kontinuerliga förändringarna i näringslivets konkurrensförutsättningar – som lika ofta beror på förändringar i omvärlden som i – är det viktigt att behovet av horisontell kommunikation byggs in i den institutionella strukturen. Det är naturligtvis också viktigt att SRVT har en hög status och att rådet har ett mycket starkt stöd från högsta politiska nivå. För det andra bidrar SRVT troligen till att den finska näringsmiljön uppfattas positivt av näringslivet. Med kommunika- tionskanaler som ger utrymme för representation och med- inflytande är det troligt att de subjektiva bedömningarna om näringspolitiken förbättras. Det är mycket troligt att detta är en av de allra viktigaste förklaringarna till de framstående finska resul- taten i IMD:s undersökningar om internationell konkurrenskraft. 6 Sammanfattning och slutsatser Föregående kapitel har undersökt investeringar i FoU och kunskapsinfrastruktur, resultaten av dessa investeringar, netto- exportens bestämningsfaktorer, och de multinationella företagens sysselsättningsmönster i . En kort jämförelse med har också gjorts. Resultaten kan sammanfattas i ett antal punkter: hör till de länder som investerar mest i kunskapssamhället i förhållande till ekonomins storlek. Investeringarna ger goda resultat, till exempel i form av ny kunskap och patent, men resultaten på makronivå, i form av genomsnittlig arbetsproduktivitet och inkomst, är inte lika goda. Vad gäller tillverkningsindustrin ligger resultaten (i termer av arbetsproduktivitet) ungefär i nivå med genomsnittet för de viktigaste konkurrentländerna, medan tjänstesektorns resultat är svagare. Det finns dock tecken på att exporten av högteknologiska produkter varit mindre än vad man skulle kunna vänta sig givet de stora investeringarna i FoU. En orsak kan vara att i viss utsträckning utvecklat en specialisering på högteknologiska produktionsprocesser (till exempel inom skogssektorn) snarare än högteknologiska produkter. har dock världsmarknadsandelar för högteknologiska produkter utvecklats positivt, vilket kan betyda att gapet mellan det faktiska och förväntade utfallet minskat. Förutom satsningarna på FoU och utbildning kan även växelkursens utveckling ha bidragit till denna utveckling. De mest kunskapsintensiva industribranscherna domineras av multinationella företag, som har möjligheter att fördela sin produktion mellan och omvärlden. Medan största delen av FoU-utgifterna är lokaliserade till finns det tecken Bilaga 6 till LU 2003 på att de svenska multinationella företagen åtminstone under vissa perioder valt att förlägga stora delar av sin högförädlande verksamhet till anläggningar i andra länder. Detta har till viss del uppvägts av att utländskt ägda bolag förvärvat betydande andelar av den svenska tillverkningsindustrin, och svarar för över en tredjedel av industrins FoU. I takt med den ökande internationaliseringen – både multila- teralt och regionalt – har konkurrensen om företagens investe- ringar ökat snabbt. För att skapa goda förutsättningar för högförädlande produktion i räcker det inte med att erbjuda goda villkor för FoU, utan det är nödvändigt att se på hela det nationella innovationsssystemet för att skapa incita- ment för nyföretagande och goda villkor för produktion, samt att åtgärda de brister och svagheter som uppdagas. konkurrensfördelar kan sannolikt till viss del förklaras med en närings- och innovationspolitik som ger utrymme för ett tydligare systemperspektiv. Vilka slutsatser kan man dra från dessa observationer? För det första finns det anledning att än en gång betona att globaliseringen och integrationen med innebär att de multinationella företagen allt friare kan bestämma var olika typer av verksamhet ska lokaliseras. De flesta lokaliseringsbeslut fattas på affärsmässiga grunder. För att kunna konkurrera om högteknologisk industri och attraktiva jobb krävs det att kan erbjuda minst lika goda villkor för näringsverksamhet som andra länder. Detta kräver i sin tur ett systemperspektiv på näringspolitiken. Det krävs inte enbart att förutsättningarna för FoU är goda, eller att det finns tillräckligt med högutbildad arbetskraft: det krävs också att incitament, infrastruktur och andra aspekter av näringsmiljön är konkurrens- kraftiga. För det andra är det troligt att en anpassning till globaliseringen också kräver goda förutsättningar för sådana företag som inte är multinationella. Även om den svenska näringspolitiken skulle lyckas reformera besvärliga områden som skatter och arbets- marknad – och även om relativa attraktionskraft som lokaliseringsort sannolikt förbättrats – finns det ändå risker kopplade till beroendet av ett fåtal multinationella storföretag. Ett problem som aktualiserats under den senaste tidens konjunkturnedgång är till exempel de negativa spridningseffekterna av åtstramningarna inom . Bilaga 6 till LU 2003 är risken att trots goda produktionsförutsättningar på lång sikt kan komma att förlora avancerad produktion till andra länder. Det går troligen inte att undvika att blir mindre viktigt för de svenska företag som verkligen blir framgångsrika på den globala marknaden, antingen genom att de på grund av olika agglomera- tionsfördelar väljer att lokalisera mer av sin avancerade verksamhet till de stora marknaderna på kontinenten eller i eller genom att de köps upp av utländska storbolag. Ett gott näringsklimat kan i stor utsträckning kompensera detta genom att attrahera utländska investerare till , men eftersom är en liten marknad som dessutom inte gynnas av sin lokalisering i utkanten av är det troligt att utflödet av investeringar kommer att förbli större än inflödet på lång sikt. Det är därför nödvändigt att nya företag kommer till och tar vid där de gamla lämnar. På detta område har det länge funnits problem på grund av att den ekonomiska politiken gynnat stora företag: Henrekson (1999) menar till exempel att nyföretagande och entreprenörskap hämmas av höga skatter på entreprenörers arbetsinkomster, brister på riskkapitalmarknaden och regleringen av arbetsmarknaden. På vart och ett av dessa områden har regelsystemen egentligen varit anpassade till storföretagens förutsättningar, och särskilda lösningar krävs för småföretagen. Trots att situationen förbättrats – bland annat genom skattereformer och utveckling av riskkapitalmarknaden – krävs troligen fortsatta reformer. För att identifiera och åtgärda de brister och svagheter som kvarstår är det lämpligt att anamma ett systemperspektiv även på detta fält: en sådan ansats omfattar inte enbart FoU och skattepolitik, utan i stort sett alla politikområden. För det tredje kan det vara lämpligt att försöka dra lärdomar av de exempel på framgångsrik näringspolitik som finns att uppbåda, som till exempel de finska erfarenheterna av klusterpolitik och nationella innovationssystem. Även om begrepp som klusterpolitik och nationella innovationssystem är relativt enkla teoretiska konstruktioner är de dock ofta för abstrakta för att kunna ligga till grund för konkreta rekommendationer52. Det är också svårt att bedöma vilka av de finska lösningarna vad gäller innovationspolitiken och dess institutioner som skulle kunna tillämpas i . De politiska förutsättningarna skiljer sig mellan länderna, och inom vissa områden – till exempel vad gäller 52 Schienstock, G. & , T. [2001]. Bilaga 6 till LU 2003 inkomstpolitik och FoU-stöd till näringslivet – har den spelat en mer aktiv roll än vad som troligen kan bli aktuellt i . Några försiktiga lärdomar är emellertid befogade. En första punkt, som stöder de slutsatser som redan noterats ovan, är betoningen på ett systemperspektiv för innovations- och näringspolitiken. Långsiktig konkurrenskraft kräver inte endast att FoU, utbildning och infrastruktur utvecklas på ett gynnsamt sätt, utan det krävs också att det finns incitament till utbildning och nyföretagande, att samarbetet mellan de olika aktörerna i innova- tionssystemet fungerar väl, och att förutsättningarna för pro- duktion är gynnsamma. Några centrala områden är frågor som rör beskattning, lönebildning, konkurrensfrågor och makroekonomisk politik, men även frågor rörande hälsa, miljö och sociala för- hållanden ingår i systemet. Med andra ord kan så gott som alla politikområden komma att omfattas av en systemansats för långsiktig konkurrenskraft. Vårt syfte är inte att peka på några specifika reformer inom de olika områden som ingår, utan snarare att understryka behovet av en beslutsstruktur som inte enbart tillåter utan också uppmuntrar att alla dessa dimensioner ingår i debatten. Det är också viktigt att påpeka att systemperspektivet inte syftar till att identifiera ett antal strategiska branscher som bör bli föremål för särskilt förmånlig behandling, utan syftet är istället att skapa ett generellt gott näringsklimat. En andra punkt är att det krävs en bred bas för debatten om konkurrenskraft och näringsmiljö. Det är sannolikt inte tillräckligt att delegera ett utökat ansvar till något särskilt departement inom statsapparaten, utan det behövs i stället lösningar som bidrar till att de viktigaste aktörerna, näringsliv, forskningsinstitut och arbets- marknadens organisationer inbegripna, kan delta aktivt i debatten. Särskild betoning kan behövas för tjänsteindustrin, som – trots tjänstesektorns stora sysselsättningsandel - ofta hamnar i skuggan av tillverkningsindustrin. De finska erfarenheterna betonar också behovet av horisontell kommunikation inom statsapparaten. En tredje punkt är behovet av kontinuerlig belysning av näringspolitikens och näringslivets förutsättningar. Givet ekono- mins höga internationaliseringsgrad och den snabba tekniska utvecklingen i stora delar av industrin pågår en kontinuerlig förändring av så gott som alla verksamheters relativa konkurrens- kraft. Orsaken är ofta förändringar utanför landets gränser, men med frihandel, fri rörlighet för kapital (inklusive direkt- investeringar) och allt större rörlighet för utbildad arbetskraft Bilaga 6 till LU 2003 påverkas förhållandena på hemmamarknaden snabbt. Detta innebär att det krävs ett internationellt perspektiv i debatten. Det internationella perspektivet behövs också för att identifiera möjliga förbättringar av den egna näringsmiljön och politiken. Det finns ingen enkel optimal lösning för hur det nationella innovations- systemet bör se ut, utan det egna systemets konkurrenskraft och de förbättringar som är möjliga kan ofta utläsas ur jämförelser med de mest framgångsrika konkurrenterna. Modeordet på detta område är benchmarking. Alla tre punkter finns representerade i olika utsträckning i det svenska innovationssystemet. De reformer som bidragit till att utbudet av högutbildad arbetskraft och riskkapital ökat –talets början bygger utan tvivel på ett systemperspektiv. Etableringen av , liksom tillkomsten av myn- digheter och verk som ITPS och , är försök att skapa den institutionella basen för debatten om tillväxt och konkurrens- kraft. Frågan är om detta är tillräckligt. Vår bedömning är att en ännu starkare och mer explicit systemansats är nödvändig, i synnerhet för att möjliggöra reformer som omfattar flera politik- områden och överskrider traditionella gränser mellan dessa. Tabell A.1 Detaljerade variabeldefinitioner Regressionsvariablerna baseras på femårsintervaller 1976–1996. Samtliga variabler är beräknade både i nivå och förändringsform där förändringen avser ländernas tillgångar. Specialiseringskvoten,(r) Cnjt + X njwt Mnwjt Produktionsvärde, bransch n, land j, år t, genomsnitt (t-1)-(t+1). Export, från bransch n, land j till alla länder w, år t, genomsnitt (t-1)-(t+1). Import, från bransch n, land j från alla länder w, år t, genomsnitt (t-1)-(t+1). Källa: [1998]. Total förbrukning, bransch n, land j, år t, genomsnitt (t-1)-(t+1). Källa: [1998]. Humankapital, (lnαHn × t lnH jt och lnαHn × lnH jt ) Kostnadsandel för högutbildad personal i förhållande till förädlingsvärde, bransch n, 1993. = (W jnt / VAjnt ) × (Wns,swe / Wnswe ) Total lönesumma land j, bransch n, år t. Källa: [1998]. Bilaga 6 till LU 2003 Förädlingsvärde, bransch n, år t. Källa: [1998]. Lönesumma till personer med postgymnasial utbildning, bransch n, [1993]. Källa: SCB/RAMS 1993. Total lönesumma bransch n, [1993]. Källa: SCB/RAMS 1993. H jt Genomsnittligt antal utbildningsår, befolkning . Land j år t, laggat . Källa: Barro, R. & , J. [2000]. Kapitalkostnad per anställd, bransch n, 1985. Källa: SCB, opublicerade data. Kapitalstock per capita, land j, år t, laggad . Källa: Easterly, W. & , R. [1999]. Kapitalets kostnadsandel i förhållande till förädlingsvärde, bransch n, land j, (VA-wL)njt /VAnjt, år t, t genomsnitt (t-1)-(t+1). Källa: [1998]. Avkastning på kapital [(VA-wL)/K], land j, år t, laggat Källa: [1998], Easterly, W. & , R. [1999]. Marknadsstorlek, (ln( µ~n (VA )njt ) och µ~n t ln(VA)njt ) Grad av skalavkastning, bransch n, mätt som genomsnittlig arbetsställestorlek i bransch n, över alla länder, 1989. = 1/ J (VAnjt / Fnjt ) ; t = 1989. Antal arbetsställen, bransch n, land j, . Källa: [1995]. Bilaga 6 till LU 2003 Appendix A (R&D/VA)njt Genomsnittlig investeringskvot i FoU t-3 till t-1. [(R&D)njt/(VA)njt]× 100. (R&D)njt FoU-utgifter, bransch n, land j, år t. Källa: [1999]. Branschens FoU-stock per förädlingsvärdesenhet, (S/VA) (S/VA) Snjt/VAnjt, genomsnitt . FoU-stock, bransch n, land j, år t, USD, PPP –85, 1985 priser. För detaljer, se , P., , P. & , L. [1999]. Växelkursens relativa förändring mot USD. Källa: [1998]. (Vin och Vout ) VNationella input/output matriser (1986 för vissa länder). För , , , och finns det inga kompatibla I/O-matriser tillgängliga, för dessa länder har genomsnittsmatrisen applicerats. In/Out indikerar leveranser till/från bransch n. Källa: [1995b]. Teknologiöverföring, Vin× (R&D/VA)njt) Vin I/O-in-matrisen. Bilaga 6 till LU 2003 ( Sn Fjt ) Input av timmer per output, bransch n, Källa: SCB Input-outputtabell för [1985]. Hektar skogsmark per capita, land j, år t. Källa: SCB, Statistisk , olika upplagor. Elektrisk energi, ( En (EL) jt ) (EL) jt Elkostnad per anställd, bransch n, 1989. Källa: [1989]. Elproduktion, land j, år t. Källa: SCB, Statistisk , olika upplagor. ( an Ajt ) Dummy för bransch ISIC 31 (matvarutillverkning). Hektar per capita, land j, år t. Källa: SCB, Statistisk , olika upplagor. Bilaga 6 till LU 2003 Appendix A Tabell A.2 Skalfördelar och faktorintensiteter per bransch 1985 ISIC Rev(2) Textil-, beklädnads-, Massa-, pappers-, 42 (14) 7 (14) ämnen (ej metaller) 9 (21) 8 (13) Anm.: Variabeln Skala mäter skalfördelar på branschnivå och definieras som branschens genomsnittliga anläggningsstorlek (förädlingsvärde/antal företag) 1989. Genomsnittet omfattar alla länder som ingår i analysen. Källor: [1995, 1999], SCB RAMS. Appendix A Bilaga 6 till LU 2003 Tabell A.3 Faktortillgångar per land 1985 Kapitala(rang) Humankapitalb(rang) Anm.: a Kapitalstock / arbetskraft. b Genomsnittligt antal utbildningsår för befolkning . Källor: [1999], Barro, R. & , J. [2000]. Garvning och annan läderberedning samt tillverkning av väskor, sadeltyg etc Tillverkning av massa och papper Tillverkning av stenkolsprodukter, raffinerade Tillverkning av icke-metalliska mineraliska produkter, utom varor av glas och vissa keramiska produkter Framställning av metaller utom järn och stål Tillverkning av kläder, pälsberedning Tillverkning av möbler; annan tillverkning Tillverkning av metallvaror utom maskiner och apparater Tillverkning av wellpapp, pappers- och pappförpackningar, hushålls- och hygienartiklar av papper, skrivpapper, tapeter och andra papp- och pappersvaror. 24 utom 244, 246 Tillverkning av kemikalier och kemiska produkter, utom läkemedel och vissa andra avancerade kemiska produkter Tillverkning av gummi och plast Tillverkning av glas och keramiska produkter Stål och metallframställning utom framställning av icke-järn Tillverkning av motorfordon och släpfordon Appendix B Bilaga 6 till LU 2003 Tillverkning och reparation av övriga transportmedel utom Tillverkning av maskiner som ej ingår i annan underavdelning Tillverkning av andra elektriska maskiner och artiklar Tillverkning av läkemedel och vissa avancerade kemiska Tillverkning av kontorsmaskiner och datorer Tillverkning av precisionsinstrument samt medicinska och Tillverkning av luftfartyg och rymdfarkoster -0,10 -0,24 -0,04 -0,10 -0,16 -0,03 -0,10 -0,31 -0,03 -0,00 -0,06 Ali-Yrkkö, J., Hyytinen, A. & Liukkonen, J. [2001], : Lessons from , No. Amiti, M. [1999], Specialization Patterns in Europe, Weltwirtschaftliches Archiv, 135(4). [1993], Utlandsinvesteringar och policy- implikationer, Working Paper No. 371, IUI, . , T., , O. & Henrekson, M. [2002], Betydelsen av innovationssystem: Utmaningar för samhället och för politiken, (red), [2000], Public R&D Funding, Technological Competitiveness, Productivity, and , . Barro, R. & , J. [2000], on Educational Attainment, . [1999] Internationalisering och tillväxt, i Calmfors, L. & , M. (red), Tillväxt och ekonomisk politik, , . & Kokko, A. [1994]Home-Country Effects of , i Globerman, S. (red), Canadian- Based Multinationals, , . & Kokko, A. [2000], , Employment, and Wages in Swedish Multinationals, Policy, 16 (3). & Kokko, A. [2002], to : The Evolution of Industrial Competitiveness in and , EIJS Working Paper No. Bilaga 6 till LU 2003 , M., Kokko, A. & , F. [2002], Growth and Innovation Policies For a Knowledge Economy: Experiences From , and , EIJS Working Paper No. & , R. [1989], Performance of U.S. and Swedish Multinationals, Review of Income and Wealth, 35. Braunerhjelm, P. [1998], Varför leder inte ökade FoU-satsningar till mer högteknologisk export?, Ekonomiska Samfundets , 51(2). Calmfors, L. & , M. (red) [1999], Tillväxt och ekonomisk politik, , . & Henrekson, M. [1997], Industrial Policy, Employer Size and Economic Performance in , i , R. B., , B. & Topel, R. (red), The in Transition, , . & Weinstein, D. [1996], Does Economic Geography Matter for International Specialization? NBER Working Paper No. R. and Weinstein, D. [1999], Economic Geography and Structure: An Empirical Investigation, , 43. R. and Weinstein, D.E. [2001], The Factor Content of Trade, NBER Working Paper No. [1998], Global Shift: Transforming the World Economy, tredje upplagan, , och . EU [2001], Towards A Area: 2001, Europeiska unionen, Kommissionen, . Easterly, W. & , R. [1999], Its Not Factor Accumulation: Stylized Facts and Growth Models, mimeo, och . & Kokko, A. [2000], Home Country Effects of , i , M. & , L. (red), Topics in : A Festschrift in of , , . Fujita, M., Krugman, P. & , A.J. [1999], The Spatial Economy, , , . Bilaga 6 till LU 2003 , P., , P. & , L. [1997], Technical Progress, Capital Accumulation and Changing International Competitiveness i , J. mfl., (red), Technology and International Trade, . , P., , P. & , L. [1999], R&D and Resource Endowments as Determinants of International Specialization in Countries, , 43 (8). , P., , P. & , L. [2001]. Specialisation i , P. Essays on Trade, Growth and Applied Econometrics, EFI, i . Hakkala, K. & Kokko, A. [2000], i en globaliserad ekonomi, i , B. (red), Marknad och politik, , . Hakura, S.