sou · GRB33d1 · 2004-01-01 00:00:00 — fattade beslut om att förmögenhetsskatten successivt skulle avvecklas (prop. 1991/92:60, bet. 1991/92:SkU10, rskr. 1991/92:97). Tekniskt sett upphävdes förmögenhetsskatte- lagen vid utgången av 1991 genom lagen (1991:1850) om upphä- vande av lagen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt. Materiellt innebar avvecklingen i ett första steg att förmögenhet i företag som enbart var rörelsedrivande samt aktier på OTC- och O-listorna befriades från förmögenhetsskatt fr.o.m. . Vidare slopades det översta skiktet i skatteskalan vid taxering. slopades även mellanskiktet i skatteskalan. Skatten har därefter varit proportionell och utgått av den beskattningsbara förmögenheten. Det slutliga avskaffandet av förmögenhetsskatten bestämdes men sköts upp i samband med den s.k. krisöverenskommelsen . Där- efter beslutades i två omgångar att gällande regler skulle tillämpas även vid 1996 och taxeringar. Vid taxering höjdes gränsen för uttag av förmögenhetsskatt till . beslutades att gällande bestämmelser för förmögenhetsskatten skulle kvarstå i avvaktan på en översyn av reglerna. I lagförslaget uttalade regeringen att förmögenhetsskatten borde behållas av bl.a. fördelningspolitiska skäl men att en översyn borde ske för att reglerna skulle bli enklare och rättvisare. Vidare angavs att förmögenhetsbeskattningen borde utformas efter samma principer som gällde inkomstskattereform. Skattesat- sen skulle således vara låg och beskattningen likformig. Kapital i företag skulle dock i stor utsträckning befrias från förmögenhets- skatt (prop. 1994/95:25 s. 55 f). lade regeringen fram ett förslag till en ny förmögen- hetsskattelag. Förslaget överensstämde i allt väsentligt med vad som föreslagits i den promemoria, Ny förmögenhetsskattelagstift- ning (Ds 1996:42), som utarbetats inom . Den nya lagen om statlig förmögenhetsskatt, , trädde i kraft och tillämpades första gången vid taxering (prop. 1996/97:117, bet. 1996/97:SkU20, rskr. 1996/97:252, SFS Sedan kritik riktats mot delar av regleringen ändrades lagen i vissa avseenden redan innan den hade tillämpats första gången (prop. 1997/98:1, bet. 1997/98:FiU1, rskr. 1997/98:35, SFS 1997:954). Som nämnts ovan har förmögenheter beskattats . Genom låga fribelopp har förmögenhetsbeskattningen kommit att omfatta en relativt stor andel av befolkningen. När dåvarande finansministern presenterade förmögenhets- skattelag, vilken innebar en från inkomstbeskattningen helt fristå- ende skatt på förmögenheter, sattes fribeloppet till . I och med detta förutsåg finansministern att knappt 200 000 förmö- genheter skulle bli beskattade och att skatteintäkterna under skulle uppgå till vilket mot- svarade av BNP . En topp i antalet förmögenhetsskattepliktiga nåddes året års skattereform då 776 000 personer omfattades av förmö- genhetsskatten. I och med justeringen av fribeloppsgränsen taxe- , , minskade antalet skattskyldiga kraftigt. När fattade beslut om att förmögenhetsskatten skulle avskaffas var 357 000 personer förmö- genhetsskattskyldiga. Intäkterna från förmögenhetsskatten upp- gick då till , av BNP. Antalet skattskyldiga ökade sedan successivt och när den nya förmögenhetsskattelagen tillämpades första gången, , uppgick antalet skattskyldiga till 578 000 personer och de totala förmögenhetsskatteintäkterna till . Trots frysta taxeringsvärden fortsatte antalet skattskyldiga och skatteintäkterna att öka . Taxe- betalade 691 000 personer sammanlagt i förmögenhetsskatt vilket motsvarade av BNP. Den huvudsakliga orsaken till denna ökning var de stigande aktiekurserna. I budgetpropositionen aviserade regeringen att frys- ningen av taxeringsvärdena skulle upphöra. Då prisuppgången på fastighetsmarknaden var stark skulle effek- ten av detta vara att ytterligare ett stort antal personer blev skatt- skyldiga. Regeringen beräknade att med oförändrade regler skulle antalet förmögenhetsskattskyldiga personer uppgå till närmare en miljon. Regeringen drog slutsatsen att den trendmässiga ökningen i antalet skattskyldiga måste begränsas. Detta åstadkoms också genom att fribeloppet års taxering höjdes till för fysisk person, dödsbo och familjestiftelse samt till för sambeskattade par. Dessa förändringar beräknades begränsa antalet förmögenhetsskattskyldiga till ca 570 000 . Prisuppgången på fastigheter fortsatte dock att vara stark och regeringen aviserade i budgetpropositionen att det fanns anledning att ytterligare begränsa förmögenhetsskatte- effekterna av de höjda taxeringsvärdena. Fr.o.m. har därför fribeloppsgränserna höjts ytterligare, till för ensamstående och till för sambeskat- tade par. Med de nya fribeloppen räknar regeringen med att antalet personer som betalar förmögenhetsskatt mins- kar till 300 000 och att de totala intäkterna från förmögenhets- skatten kommer att uppgå till , vilket beräknas motsvara av BNP. De gällande reglerna för arvsskatt och gåvoskatt finns i lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, AGL. Den första fristående lagstiftningen på området infördes genom förordningen om arvsskatt och skatt för gåva. Grunddragen i AGL bygger på denna förordning. Arvsskatten är utformad som en schematisk arvslottsskatt. Detta innebär att skatten beräknas på grundval av de lotter som vid det schematiska bodelnings- och lottläggningsförfarandet tilläggs den avlidnes arvingar och testamentstagare. Vid sidan av den schema- tiska arvslottsbeskattningen infördes s.k. kvarlåtenskapsskatt, dvs. en skatt som beräknas direkt på den avlidnes kvarlåtenskap. Kritik riktades både mot systemet med dubbla skatter och mot kvarlåtenskapsskattens principiella kon- struktion. Kvarlåtenskapsskatten avskaffades efter förslag av arvsskattesakkunniga i betänkandet Arvsbeskattning (SOU 1957:48). I samband med skattereform infördes proviso- riska skattelättnader för familjeföretagen vid värdering av För att inte försvåra generationsskiften i familjeföretag som driver näringsverksamhet finns särskilda skattelättnader i AGL. Det materiella innehållet i dessa regler finns inte i AGL utan i den numera upphävda förmögenhets- skattelagen (SFS 1947:577). De upphävda bestämmel- serna skall fortfarande tillämpas genom en hänvisning i AGL. tillsattes en kommitté med uppgift att göra en översyn av AGL, Arvs- och gåvoskattekommittén (Dir 1984:18). I ett del- betänkande (Ds Fi 1986:4) behandlade kommittén frågan om den latenta skatteskulden vid arvs- och gåvobeskattningen och i slut- betänkandet (SOU 1987:62) presenterade kommittén ett förslag till en ny arvs- och gåvoskattelag. Arvs- och gåvoskattekommitténs arbete har endast i begränsad omfattning lett till lagstiftning. Kommitténs förslag i delbetänkandet resulterade i nya värderings- regler för aktier och andra delägarrätter. Fr.o.m. skall bl.a. aktier som är inregistrerade vid inländsk börs tas av det noterade värdet. Vissa andra aktier som är före- mål för marknadsmässig omsättning skall i stället tas av det noterade värdet (prop. 1986/87:54, bet. 1986/87:SkU12, rskr. 1986/87:72, SFS 1986:1198). Förslagen i slutbetänkandet har lett till ändringar i bestämmelserna om beskattningens territoriella omfattning genom att hemvistet blivit avgörande för skattskyldighetens omfattning. Dessutom har gåvo- beskattningen ändrats på så sätt att givarens förhållanden numera är avgörande för skattskyldigheten och inte, som tidigare, gåvotaga- rens förhållanden (prop. 1988/89:53, bet. 1988/89:SkU15, rskr. 1988/89:81, SFS 1988:1516). Familjerättsreformen innebar viktiga förändringar av den grundläggande civilrätten på familjerättens område (prop. 1986/87:1, bet. 1986/87:LU18, rskr. 1986/87:159, SFS 1987:231). Reformen kunde av tidsskäl inte beaktas i Arvs- och gåvoskatte- kommitténs förslag från . Genom reformen infördes arvs- rätt för efterlevande make även när det finns gemensamma barn. Arvsskatten anpassades genom att grundavdraget för efterlevande make höjdes från till . Som en följd av familjerättsreformen utvidgades också möjligheterna att företa jämkning vid bodelning, dvs. att frångå huvudregeln med schema- tisk hälftendelning av makarnas giftorättsgods. Med bodelning jämställs att den efterlevande och den dödes efterarvingar ingått ett s.k. reellt bodelande avtal, att den efterlevande maken framställt begäran om jämkning enligt 12 kap. 2 § (ÄktB) och att 12 kap. 3 § ÄktB tillämpats i dom eller avtal. Reglerna om beskattningen av förmånstagarförvärv förenklades genom att hälf- ten av det belopp som tillfaller efterlevande make i egenskap av förmånstagare till försäkring är skattefritt. Dessutom tillkom nya arvsskattebestämmelser till följd av den införda lagen om sambors gemensamma hem (prop. 1987/88:61, bet. 1987/88:SkU14, rskr. 1987/88:100, SFS 1987:1206). har en genomgripande organisato- risk reform genomförts av arvs- och gåvobeskattningen (prop. 2000/01:21, bet. 2000/01:JuU7, rskr. 2000/01:134, SFS 2001:95). Handläggningen av bouppteckningar och dödsboanmälningar för- des då över från tingsrätterna till skattemyndigheterna. Det innebär att det är skattemyndigheterna som sköter registreringen av bouppteckningarna och skattläggningen. Såväl beslut om arvs- och gåvoskatt som övriga beslut som fattas av skattemyndigheten överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Krav på prövningstillstånd gäller i kammarrätt. Kammarkollegiets granskningsfunktion har ersatts av Riks- skatteverkets (RSV) generella tillsyn över skatteförvaltningen. Uppgiften att föra det allmännas talan ligger både på RSV och på skattemyndigheterna. Därutöver har vissa förändringar utan organisatorisk innebörd genomförts. Tidpunkten för deklaration av en gåva har anpassats till vad som gäller den för allmänna självdeklarationen (året efter skattskyldighetens inträde). Vidare har möjligheten att betala skatten med annat än pengar tagits bort. som ansvaret för bouppteckningar flyttades över till skattemyndigheterna infördes ett mer ändamålsenligt och rationellt förfarande för hanteringen av bouppteckningsärenden samt debite- ring och betalning av arvsskatt och gåvoskatt (prop. 2000/01:117, bet. 2000/01:SkU27, rskr. 2000/01:238, SFS 2001:325). bedrivs bouppteckningsverksamheten med hjälp av automatiserad behandling. Från och med detta datum har arvs- och gåvoskatten också infogats i skattekontosystemet. tillsattes den s.k. 3:12-utredningen (Dir. 1999:72) med uppdrag bl.a. att se över de särskilda reglerna i AGL som gäller vid arv och gåva av företag. Utredningen föreslår i sitt betänkande (SOU 2002:52) bl.a. att den nuvarande principiella utformningen av beskattningslättnaderna för företagsförmögenhet skall behållas, dvs. en reduktion till vid värderingen. Lättnadsreglerna föreslås även bli tillämpliga för fastighetsförvaltning. begränsningarna när det gäller förutsättningarna för lättnader vid gåvobeskattningen föreslås tas bort. En möjlighet öppnas också för successiva gåvor av företag. Vidare föreslår utredningen att det skall införas en möjlighet att söka förhandsbesked i gåvoskatte- ärenden. Regler om fastighetsskatt finns i lagen (1984:1052) om statlig fas- tighetsskatt. Fastighetsskattelagens bestämmelser bygger på fastig- hetstaxeringslagens (1979:1152) indelningar och begrepp. För småhus gäller att fastighetsskatt utgår på de enskilda fastigheternas taxeringsvär- den. Fastighetsskatten utgör av av mark- nadsvärdet avseende privatbostad i utlandet. Nyproducerade småhus belägna i är fria från fastighets- skatt och för de därpå följande fem åren betalas halv fastighetsskatt. Vidare gäller enligt lagen (2001:906) om skattereduktion för fastighetsskatt att fastighets- skatten efter skattereduktion - under vissa förutsättningar - inte skall överstiga av hushållsinkomsten definierad på visst sätt, den s.k. begränsningregeln. Reglerna gäller den skattskyldiges permanenta bostad och är endast tillämpliga om taxeringsvärdet uppgår till . Skattereduktionen beräknas på den del av taxeringsvärdet som understiger . Skattereduktionen kan uppgå till högst . Endast fas- tigheter i omfattas. Förmögenhetsskatten är en statlig skatt som tas ut av den beskattningsbara förmögenheten. För annan juridisk person än dödsbo och familjestiftelse är skattesatsen . Förmö- genhetstaxering skall åsättas varje taxeringsår. Beskattningsåret är det år som närmast föregått taxeringsåret. Skattskyldiga är fysiska personer och dödsbon samt vissa före- ningar, samfund och stiftelser. Aktiebolag och flertalet ekonomiska föreningar är befriade från förmögenhetsskatt. Skillnaden mellan den skattskyldiges tillgångar och skulder utgör den skattepliktiga förmögenheten. De skattepliktiga tillgångarna finns angivna i en uttömmande uppräkning. Tillgångar som inte ingår i uppräkningen är således skattefria. Särskilda värderingsregler finns för olika slag av till- gångar. Vid beräkningen av den skattepliktiga förmögenheten skall alla skulder dras av från värdet av tillgångarna. Skulder hänförliga till icke skattepliktiga tillgångar får inte dras av. Sambeskattning sker av makar som levt tillsammans under beskattningsåret, sambor som varit gifta med varandra eller som har eller har haft barn tillsammans samt föräldrar och deras hemmavarande barn . Skatten beräknas på den beskattningsbara förmögenheten. Den beskattningsbara förmögenheten är den del av den skattepliktiga förmögenheten som överstiger ett fribelopp. års taxe- ring uppgår fribeloppen till för fysisk person, dödsbo och familjestiftelse, för sambeskattade par och för annan juridisk person än dödsbo och familjestiftelse. Enligt lagen (1997:324) om begränsning av skatt, begränsnings- lagen, sätts ett tak för uttaget av statlig inkomstskatt och förmö- genhetsskatt i vissa fall. Bestämmelserna innebär att det samman- lagda beloppet av inkomstskatt, statlig inkomstskatt och förmögenhetsskatt jämförs med ett spärrbelopp som utgör av summan av den skattskyldiges förvärvsinkomst och inkomst av kapital. Om skattebeloppet är högre än spärrbeloppet sätts förmögenhetsskatten och den statliga inkomstskatten ned med överskjutande belopp. Förmögenhetsskatten får dock inte sättas ned så att skatten blir lägre än skatten på av den skattskyldiges beskattningsbara förmögenhet. Det innebär att reg- lerna i begränsningslagen maximalt kan leda till en nedsättning av förmögenhetsskatten till skatten på halva förmögenheten och av hela den statliga inkomstskatten. Regler om skatteplikt och värdering Aktie i ett aktieslag som är inregistrerat vid börs i det land där aktiebolaget är hemmahörande skall tas upp som tillgång. Det gäller således svenska aktier på börsens A-lista samt utländska aktier som är inregistrerade vid utländsk börs på motsvarande sätt. Som tillgång skall också tas upp marknadsnoterade aktier som var eller senare har varit inregistrerade vid svensk börs. Alla aktier i ett bolag, som har något aktieslag inregistrerat vid börs, skall tas upp till samma värde som de inregistrerade aktierna. Skattepliktiga börsaktier och andra liknande tillgångar tas av noterat värde. Särskilda regler om skattefrihet gäller för huvuddelägares aktier i vissa fall. Med huvuddelägare avses en aktieägare som, ensam eller tillsammans med närstående, för inregistreringen eller marknadsnoteringen innehade aktier direkt eller indirekt mot- svarande av röstvärdet för aktierna i bolaget. Om aktierna var inregistrerade vid utgången av gäller innehavs- kravet i stället . Sådana aktier som huvuddeläga- ren innehaft sedan inregistreringen eller marknadsnoteringen eller i förekommande fall utgången av är fria från förmögenhets- skatt. Arbetande kapital i näringsverksamhet är inte skattepliktigt. Till sådant kapital hänförs inte bara kapital i rörelse och lantbruk utan också kapital nedlagt i fastighetsförvaltning samt aktier som är marknadsnoterade utan att vara inregistrerade. Hit hör t.ex. aktier som är noterade på O-listan. Vid värderingen av onoterade aktier samt andelar i handelsbolag och ekonomiska föreningar beaktas endast tillgångar och skulder i näringsverksamhet som avser kapi- talförvaltning eller innehav av näringsfastighet som är skattepliktig vid direkt ägande. Fastighet i tas upp till taxeringsvärdet och fastighet i utlandet till av marknadsvärdet. Bostadsrätt tas upp till den egna lägenhetens andel i föreningens förmögenhet. Livförsäkringar tas upp till det tekniska återköpsvärdet med tillägg för beräknad upplupen andel av överskottet i livförsäkrings- verksamheten. Pensionsförsäkringar och vissa rena riskförsäkringar skall inte tas upp som tillgång. Inre lösöre för personligt bruk skall inte tas upp som tillgång. Samma sak gäller yttre lösöre för personligt bruk till den del det enskilda föremålets värde understiger . Övrigt lösöre beskattas fullt ut. Arvs- och gåvobeskattningen utgår från den civilrättsliga regler- ingen på motsvarande områden. Enligt bestämmelserna i 20 kap. (ÄB) skall boupp- teckning förrättas när en person har avlidit. Bouppteckningen lig- ger normalt till grund för beräkning av arvsskatten. I vissa fall beräknas skatten med ledning av en deklaration. Bestämmelser om registrering av bouppteckningar finns i ÄB. Arvsbeskattningen är utformad som en schematisk arvslotts- skatt. Det är den som förvärvar egendomen som är skattskyldig. Enligt huvudregeln är det dödsboet som ansvarar för att arvsskat- ten förskottsvis betalas in till staten. Beskattningen skärps dels ju större är, dels utgår skatten efter en strängare skala för avlägsnare släktingar och mottagare som inte är släkt med den avlidne. Gåvoskatten är att anse som ett komplement till arvsskat- ten. Utan en sådan skatt skulle en kommande arvsbeskattning kunna undvikas genom gåvor . De materiella beskattningsreglerna är i huvudsak gemensamma för arv och gåvor. I 3 § AGL finns en uppräkning av juridiska personer som inte är skattskyldiga till arvs- och gåvoskatt. Dessutom är vissa svenska juridiska personer befriade från gåvoskatt enligt 38 § AGL. Skattskyldighet inträder vid arvlåtarens eller testatorns död och värderingen av egendomen sker enligt huvudregeln med hänsyn till förhållandena för dödsfallet. För gåva inträder skattskyldighet normalt när gåvan fullbordats och värderingen sker med hänsyn till förhållandena . Vid s.k. fram- skjutna förvärv inträder skattskyldigheten vilket innebär att även värderingen sker . Värderingen av den dödes egendom skall ske enligt de värde- ringsregler som finns i AGL. Fast egendom skall enligt huvudre- geln värderas till taxeringsvärdet året före dödsfallet. I fråga om aktier och andra andelar i bolag tillämpas olika regler för olika typer av aktier och andelar. Särskilda bestämmelser finns för värderingen av företagsförmögenhet i familjeföretag. Värdenedgång som skett efter dödsfallet kan i vissa fall beaktas efter särskild ansökan till regeringen. I bouppteckningen efter en avliden person som var gift skall båda makarnas tillgångar och skulder redovisas. skall vid den schematiska bodelningen enligt huvudregeln dela det sammanlagda giftorättsgodset lika mellan makarna efter avdrag för skulderna. Hälftendelning skall dock inte ske i vissa särskilt upp- räknade fall. Det gäller när ett s.k. reellt bodelande avtal åberopas, när efterlevande make skriftligen begärt jämkning med stöd av 12 kap. 2 § ÄktB och när jämkning enligt dom eller avtal skett med stöd av 12 kap. 3 § ÄktB. Den efterlevandes giftorättsandel är inte skattepliktig. Efter den schematiska bodelningen skall den avlidnes kvarlåtenskap enligt lag och testamente fördelas på arvingar och testamentstagare. Vid arvsbeskattningen bestäms arvingars eller testamentstagares lotter schematiskt, s.k. schematiskt arvskifte. Det finns dock en möjlighet att i stället lägga ett verkligt arvskifte till grund för beskattningen. Efter grundavdrag beräknas skatten för de olika arvs- eller tes- tamentslotterna. Varje arvs- eller testamentstagare hör till en viss skatteklass I, II eller III och till varje klass hör en särskild skatte- skala. Skatten är progressiv och högsta skattesats i samtliga klasser är . Vid arvsbeskattningen har efterlevande make rätt till ett grund- avdrag med . Övriga i klass I har rätt till grundav- drag med och samtliga i klass II och III med . är grundavdraget vid gåvobe- skattningen . För samtliga klasser är skattesatserna 10, inom skiktgränserna. I klass I ligger skiktgränserna vid respektive , i klass II vid 70 000 respektive och i klass III vid 90 000 respektive . Till skatteklass I, som har den förmånligaste skatteskalan för fysiska personer, hör i första hand efterlevande make, sambo och barn samt avkomling till barn. Skatteklass II omfattar dels alla andra fysiska personer än dem i klass I, dels alla juridiska personer som inte hör till klass III eller som är befriade från skattskyldighet. Till skatteklass III hör ett antal juridiska personer med allmännyt- tig verksamhet. Bland de uppräknade subjekten ingår offentlig- rättsliga personer men även privata stiftelser och sammanslutningar med närmare angivna syften. Vid gåvobeskattningen värderas gåvan enligt AGL:s värderings- regler. Efter grundavdraget sker beskattningen enligt samma klas- ser och skatteskalor som vid arvsbeskattningen. Enligt huvudregeln skall sammanläggning ske med samtliga för- värv från samma person räknat från det senaste förvärvet. Det finns flera bestämmelser om dispensmöjligheter (eftergift) i AGL. Regeringen kan - förutom möjligheten att efter ansökan beakta värdenedgång på fastighet och vissa värdepapper - efterge skatt i vissa fall när egendomen är av t.ex. historiskt intresse. Regeringen har också en generell dispensmöjlighet att medge befri- else från eller nedsättning av skatt om det föreligger synnerliga skäl. Vid fall av dubbelbeskattning kan RSV efter ansökan bevilja eftergift av arvs- och gåvoskatt. RSV:s beslut får överklagas till regeringen. Vid handläggningen av arvs- och gåvoskatteärenden hos skatte- myndigheten tillämpas förvaltningslagen (1986:223). Förfarandet i ett bouppteckningsärende regleras praktiskt sett nästan uteslutande av bestämmelserna i och AGL. Principer för uttaget av fastighetsskatt på småhus I budgetpropositionen för (prop. 2001/02:1) uttalade regeringen att fastighetsbeskattningen bör utredas på nytt. Regeringen anförde att utredningen borde ges en annan inriktning än de många utredningar som tidigare behandlat denna fråga. Utredningen skulle ges möjlighet att pröva lösningar som kan innebära avsteg från nu gällande principer för fastighetsbeskatt- ningen under förutsättning att de fördelningsmässiga konsekven- serna är acceptabla. Kommittén skall utreda fastighetsskatten utifrån dessa riktlinjer. Uppdraget tar sikte på den fastighetsskatt som träffar småhus. Kommittén skall i sina överväganden utgå från de analyser och slutsatser gällande underlaget för fastighetsskatt som har presente- rats i de tidigare utredningarna. Kommittén är dock oförhindrad att pröva andra alternativa modeller. Kommittén skall samråda med dialogprojektet , Bo och Förvalta för framtiden. Då småhusbeståndet på såväl kort som lång sikt är förhållandevis fixerat till sin storlek kommer varje förändring av skattereglerna i större eller mindre utsträckning att påverka småhuspriserna. I arbetet skall kommittén därför särskilt beakta såväl de fördel- ningsmässiga som de regionalpolitiska konsekvenser som sådana prisförändringar kan ge upphov till. Fastighetsskatt baserad på inkomstskattelagens indelningar Vid fastighetstaxeringen indelas fastigheter i bl.a. småhus och hyreshus. Vid inkomsttaxeringen utgör ett småhus antingen en privatbostadsfastighet eller en näringsfastighet. Ett hyreshus är en näringsfastighet. Avgörande för uttaget av fastighetskatt är huruvida fastigheten vid fastighetstaxe- ringen hänförs till kategorin småhus eller hyreshus, inte hur fastig- heterna klassificeras vid inkomstbeskattningen. Kopplingen mellan uttaget av fastighetsskatt och indelningen vid fastighetstaxeringen innebär att systemet är administrativt lätthanterligt eftersom skattemyndigheten vid förtryckningen av uppgifterna i deklaratio- nen kan utgå från uppgifterna från fastighetstaxeringen.