sou · GRB334d2 · 2004-01-01 00:00:00 — I nämnda proposition framhålls att regering- en avser att tillsätta en utredning med uppgift att se över vad som krävs för att möjliggöra en ökad offentlighet för sådana uppgifter hos Försvarsmakten som angår underrättelseverksamheten inom underrättelse- och säkerhetstjänsten och som hänför sig till tiden för (a.a. s. 87). Vi finner därför inte skäl att nu föreslå annat än att sekretess till skydd för enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden för uppgift i den militära underrättelse- och säkerhetstjänsten bör gälla i högst . Den förutskickade utredningen har möjlighet att närmare överväga om sekretesstiden skall begränsas. Mot bakgrund av vad som anförts ovan föreslår vi att det i sekretesslagen bör införas en ny bestämmelse om sekretess hos Försvarsmakten i den militära underrättelse- och säkerhetstjänsten till skydd för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden. Sekretess för sådan uppgift bör gälla om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider skada eller men. Sekretess bör gälla i högst . Vårt förslag: Lagen om behandling av uppgifter i Försvars- maktens försvarsunderrättelseverksamhet och den militära säkerhetstjänsten och lagen om behandling av uppgifter i Försvarets radioanstalts underrättelseverksamhet samt de kompletterande förordningarna och de ändringar vi föreslår i andra författningar, skall träda i kraft . med att de nya lagarna och förordningarna träder i kraft skall den förordning som reglerar behandlingen av personuppgifter inom Försvarsmakten och Försvarets radio- anstalt upphöra att gälla. Bestämmelser i de nya lagarna om grundläggande krav på behandling av personuppgifter samt behandling av känsliga personuppgifter skall inte börja tillämpas förrän i fråga om sådan behandling av personuppgifter, som påbörjats före , eller behandling av personuppgifter, som utförs för ett visst bestämt ändamål, om behandling för ändamålet påbörjats före . Den nya lagstiftning vi föreslår för behandling av uppgifter i Försvarsmaktens försvarsunderrättelseverksamhet och den militära säkerhetstjänsten samt i Försvarets radioanstalts underrättelse- verksamhet bör kunna träda i kraft . Detsamma gäller de kompletterande förordningarna samt de ändringar vi föreslår i sekretesslagen (1980:100) och förordningen (1988:552) med instruktion för . bör förordningen (2001:703) om viss behandling av personuppgifter inom Försvarsmakten och upphöra att gälla. För behandling skall personuppgiftslagen (1998:204) inte börja tillämpas fullt ut förrän . Våra författ- ningsförslag omfattar sådan behandling som i avsaknad av särskild lagstiftning skulle omfattas av personuppgiftslagens bestämmelser. Det saknas enligt vår uppfattning anledning att låta behandling av personuppgifter i Försvarsmaktens försvars- underrättelseverksamhet och den militära säkerhetstjänsten samt i Försvarets radioanstalts underrättelseverksamhet omfattas av lag- stiftningen i annan utsträckning än vad som skulle ha varit fallet om endast personuppgiftslagens bestämmelser hade varit tillämp- liga. De undantag från tillämpning fram till som föreskrivs i personuppgiftslagen avseende register, som påbörjats redan före den lagens ikraftträdande, bör därför gälla även för behandling enligt den av oss nu föreslagna lagstiftningen. I praktiken torde dock övergångsbestämmelsen sakna eller ha mycket begränsad betydelse. I övrigt gör vi den bedömningen att behandling av person- uppgifter och andra uppgifter som utförs i Försvarsmaktens försvarsunderrättelseverksamhet och den militära säkerhetstjänsten samt i Försvarets radioanstalts underrättelseverksamhet utan ytter- ligare övergångsbestämmelser direkt kan omfattas av bestämmel- serna i den nya lagstiftningen när den träder i kraft. 12 Konsekvenser av våra förslag Vår bedömning: Våra förslag kommer att ge förutsättningar för myndigheterna att bedriva sin verksamhet effektivt och med ett rationellt datorstöd. Förslagen innebär en flexibel reglering som ger myndigheterna möjlighet att fortlöpande utveckla och anpassa sina system för automatiserad behandling av person- uppgifter utan att det fordrar ändringar i regelverket. Förslagen i sig medför inte några kostnadsökningar. Kommittéer som tillkallats på grund av ett regeringsbeslut och som har ett utredningsuppdrag skall enligt kommittéförordningen (1998:1474) genomföra konsekvensanalyser i skilda hänseenden beträffande de förslag som framställts. Vad som sägs i förordningen om kommittéer gäller också särskilda utredare. Om förslagen i ett betänkande påverkar kostnaderna eller intäkterna för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda, skall en beräkning av dessa konsekvenser redovisas i betänkandet. Om förslagen innebär samhällsekonomiska konsekvenser i övrigt skall dessa redovisas. När det gäller kostnadsökningar och intäktsminskningar för staten, kommuner eller landsting, skall kommittén eller utredaren föreslå en finansiering. Om förslagen i ett betänkande har betydelse för den kommunala självstyrelsen, skall konsekvenserna också i det avseendet anges i betänkandet. Detsamma gäller när ett förslag har betydelse för brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförut- sättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företag, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Konsekvenser av våra förslag En grundläggande utgångspunkt för vårt arbete har varit att föreslå moderna, teknikneutrala och allmänt ändamålsenliga bestämmelser. Särskild hänsyn har tagits till de integritetsaspekter som följer av omfattande automatiserade uppgiftssamlingar i myndighetsverksamhet. En annan viktig utgångspunkt för vårt arbete har varit att våra förslag i möjligaste mån skall underlätta samverkan mellan de svenska myndigheter som bedriver för- svarsunderrättelseverksamhet och/eller säkerhetstjänst. Förslagen är vidare ägnade att främja det internationella försvarsunder- rättelse- och säkerhetssamarbetet mellan Försvarsmakten samt och andra staters myndigheter eller internationella organisationer. Våra författningsförslag kommer inte att innebära några kostnader för Försvarsmaktens eller Försvarets radioanstalts pågående verksamhet, eftersom de befintliga datorsystemen kan bibehållas. Förslagen innebär en lagstiftning som är teknikneutral. Våra förslag tillåter härigenom att nya datorsystem kan tillskapas utan att det blir nödvändigt att ändra regelverket. Våra förslag innebär att Försvarsmakten och ges frihet att välja i vilken omfattning myndigheterna vill inrätta ett eller flera nya register eller system inom ramen för de gemensamma databaserna. Vid en jämförelse med vad som gäller , innebär våra förslag också en större flexibilitet i fråga om möjligheterna till informa- tionsutbyte mellan myndigheter. Vi föreslår t.ex. att , , , Totalför- svarets forskningsinstitut, och Krisberedskapsmyndig- heten i viss omfattning skall ges direktåtkomst till Försvarsmaktens databaser. På motsvarande sätt föreslår vi att och Försvarsmakten skall få ha viss direktåtkomst till Försvarets radio- anstalts rapportdatabas. Förslagen om direktåtkomst kan förväntas medföra besparingar genom de effektivitetsvinster som direkt- åtkomsten åstadkommer. De myndigheter som bedriver försvars- underrättelseverksamhet kan genom direktåtkomsten utföra sitt arbete på ett mer effektivt sätt. Vissa utbildningsinsatser kan komma att krävas, men vi bedömer att dessa, jämfört med den fortlöpande vidareutbildningen av personalen inom Försvarsmakten och , inte är mer omfattande än att de kan täckas av ordinarie utbildnings- anslag. Enligt våra förslag skall få i särskild uppgift att granska den behandling av uppgifter som sker Konsekvenser av våra förslag med stöd av de författningar vi föreslår. Enligt vår bedömning kan denna granskning genomföras i samband med den mycket nära- liggande kontroll som nämnden har att utföra. Vårt förslag i denna del bör därför inte rimligen leda till några egentliga kostnadsökningar för staten. 13.1Förslag till lag om behandling av uppgifter i Försvarsmaktens försvarsunderrättelseverksamhet och den militära säkerhetstjänsten 1 kap. Allmänna bestämmelser Enligt första stycket skall lagen, liksom personuppgiftslagen, tillämpas på all behandling av personuppgifter som är helt eller delvis automatiserad samt viss strukturerad behandling. Med personuppgifter avses detsamma som i personuppgiftslagen, nämligen all slags information som direkt eller indirekt kan hänföras till en fysisk person som är i livet. Begränsningen till försvarsunderrättelseverksamhet och militär säkerhetstjänst innebär en avgränsning mot Försvarsmaktens övriga verksamheter. Vad som är försvarsunderrättelseverksamhet respektive militär säkerhetstjänst legaldefinieras inte, men ledning kan hämtas i 5–7 §§ om för vilka ändamål uppgifter får behandlas. Utanför lagens tillämpningsområde faller även behandling av personuppgifter i samband med de interna och administrativa åtgärder som kan förekomma i Försvarsmaktens verksamhet. För behandling av uppgifter som rör sådana frågor, t.ex. i personal- och löneregister, gäller i stället personuppgiftslagen. Enligt andra stycket skall bestämmelserna om personuppgifts- ansvar, ändamål samt de bestämmelser som gäller myndighetens databaser i de aktuella verksamheterna, tillämpas också på juridiska personer. Bestämmelserna i 1 kap. är generella och gäller, om inte annat sägs, för all behandling av uppgifter i Försvarsmaktens försvars- underrättelseverksamhet och den militära säkerhetstjänsten, oavsett om det gäller e-post, enskilda tjänstemäns promemorior som upprättas i ordbehandlingsprogram, mindre register som används tillfälligt i underrättelseprojekt eller större register och datorsystem som används gemensamt i verksamheterna. I tredje stycket upplyses om att det i 2 kap. finns särskilda bestämmelser för behandling av personuppgifter i den militära underrättelse- och säkerhetstjänstens databaser. (Se avsnitt 8.2.1) Lagen gäller i stället för personuppgiftslagen (1998:204). I de fall bestämmelser i personuppgiftslagen är tillämpliga även på behandling i Försvarsmaktens försvarsunderrättelseverksamhet och den militära säkerhetstjänsten anges det särskilt. (Se avsnitt 8.2.2) I paragrafen anges vilka bestämmelser i personuppgiftslagen som skall vara tillämpliga även vid behandling av personuppgifter i Försvarsmaktens försvarsunderrättelseverksamhet och den militära säkerhetstjänsten. De angivna bestämmelserna är alltså inte tillämpliga på behandling av uppgifter om juridiska personer. (Se avsnitt 8.2.2) Försvarsmakten är personuppgiftsansvarig för all behandling av personuppgifter som myndigheten utför. Personuppgiftsansvaret gäller även vid underlåtenhet att utföra en behandling som åligger Försvarsmakten. Med personuppgiftsansvaret följer en rad skyldig- heter. Den personuppgiftsansvarige skall bl.a. se till att behand- lingen av uppgifter sker på ett korrekt och säkert sätt samt att information lämnas till den registrerade. Försvarsmakten har även ansvar för uppgifter om juridiska personer, dvs. sådant som inte utgör personuppgifter. Ansvaret innebär motsvarande skyldigheter som personuppgiftsansvaret i fråga om de krav som lagen ställer på behandling av uppgifter om juridiska personer, t.ex. att uppgifterna endast får behandlas för tillåtna ändamål. Även ansvaret för att de krav som ställs upp i lagens 2 kap. för behandling av uppgifter i myndighetens databaser uppfylls, gäller för uppgifter om juridiska personer. Däremot är bestämmelserna i 3 kap. om enskildas rättigheter inte tillämpliga, vilket t.ex. innebär att Försvarsmaktens ansvar gentemot juridiska personer inte omfattar skyldighet att lämna information eller rätta uppgifter enligt personuppgiftslagen. (Se avsnitt 8.2.3) Paragrafen anger de ändamål för vilka uppgifter får användas – dvs. samlas in, registreras, lämnas ut och i övrigt behandlas – i Försvars- maktens försvarsunderrättelseverksamhet. Bestämmelsen tillämpas på uppgifter om såväl fysiska som juridiska personer. Enligt lagen (2000:130) om försvarsunderrättelseverksamhet och den anslutande förordningen (2000:131) åligger det Försvars- makten att bedriva försvarsunderrättelseverksamhet för att kart- lägga yttre militära hot mot landet och till stöd för svensk utrikes-, försvars- och säkerhetspolitik. Försvarsunderrättelseverksamheten är ett led i Försvarsmaktens uppgifter att i fred, under beredskap och i krig ge underlag för Försvarsmaktens beredskap, operativa verksamhet och förbandsproduktion samt för krigsorganisationens utveckling och materiella förnyelse. Försvarsunderrättelseverk- samhet består av inhämtning, bearbetning och analys samt delgivning av information. Härigenom utarbetas hotbildsanalyser och underrättelsebedömningar som delges och andra berörda myndigheter. Det är regeringen som bestämmer den närmare inriktningen av försvarsunderrättelseverksamheten. Enligt punkten 1 får uppgifter behandlas för säkerhetspolitiska och militärstrategiska bedömningar. Försvarsunderrättelseverk- samheten skall identifiera och redovisa eller ge förvarning om sådana förändringar i omvärldsläget att detta kan ligga till grund för politiska beslut om totalförsvarets anpassning . Totalförsvar är den verksamhet som behövs för att förbereda för krig och består av militär verksamhet (militärt försvar) och civil verksamhet (civilt försvar), se 1 § lagen (1992:1403) om totalförsvar och höjd beredskap. Enligt punkten 2 får uppgifter behandlas för den militära underrättelsetjänstens centrala uppgift att inom ramen för Försvarsmaktens grundberedskap upprätthålla försvar mot väpnat angrepp och för att hävda svensk territoriell integritet. Punkten 2 är också tillämplig vid behandling av uppgifter vid deltagande vid internationella fredsbevarande och humanitära insatser, samt för att stärka samhällets förmåga att förebygga och hantera svåra påfrestningar på samhället. Det gäller att kunna förutse konflikter samt bearbeta inhämtat material och delge bedömningar om säkerhetspolitiska och militära förhållanden. kan också röra sig om att medverka med information och analys i fråga om sådant som t.ex. internationell terrorism och gräns- överskridande miljöhot. Med punkten 3 avses personlig information om t.ex. militär personal, politiker eller andra viktiga befattningshavare. Sådana uppgifter är nödvändiga att behandla för att informations- underlaget till stöd för svensk utrikes-, försvars- och säkerhets- politik skall bli komplett. (Se avsnitt 2.4 och 8.2.4) Paragrafen anger de ändamål för vilka uppgifter får användas – dvs. samlas in registreras, lämnas ut och i övrigt behandlas – i den militära säkerhetstjänsten. Bestämmelsen tillämpas på uppgifter om såväl fysiska som juridiska personer. Ändamålet med behandlingen av personuppgifter inom den militära säkerhetstjänsten är att Försvarsmakten skall kunna utföra de uppgifter som åligger myndigheten enligt säkerhetsskyddslagen (1996:627), säkerhetsskyddsförordningen (1996:633) och 4 § 2. förordningen (2000:555) med instruktion för Försvarsmakten. Uppgifter får behandlas i Försvarsmaktens militära säkerhetstjänst för att upptäcka, förebygga och avvärja säkerhetshotande verksamhet som riktas mot Försvarsmakten och dess intressen. Häri ingår bl.a. att biträda polisen i dess ansvar beträffande skyddet av rikets säkerhet. Den militära säkerhetstjänsten kan delas in i säkerhetsunderrättelsetjänst, säkerhetsskyddstjänst och signal- skyddstjänst. Enligt punkten 1 får uppgifter behandlas för säkerhetsunder- rättelsetjänst, som syftar till att klarlägga verksamhet som inne- fattar hot mot rikets säkerhet och personer med anknytning till sådan verksamhet. Denna verksamhet sker i stort under samma arbetsformer och med utnyttjande av samma typ av källor som används i försvarsunderrättelseverksamheten. Inom säkerhetsskyddstjänsten, som nämns i punkten 2, vidtas olika åtgärder för att förhindra eller försvåra säkerhetshotande verksamhet. Härvid arbetar man med att förebygga att hemliga uppgifter som rör rikets säkerhet obehörigen röjs, ändras eller förstörs. Verksamheten syftar också till att skydda Försvars- maktens personal, materiel och anläggningar. Enligt punkten 3 får uppgifter behandlas för ändamålet signal- skyddstjänst, som syftar till att minska verkan av signalspaning, falsk signalering och störsändning mot totalförsvarets telekommu- nikations- och informationssystem. Verksamheten skall förhindra obehörig insyn i och påverkan av totalförsvarets telekommunika- tioner, samt användning av kryptografiska funktioner i informa- tionssystemen. Signalkontroll innebär att underlag inhämtas främst genom avlyssning av analog och digital signalering i tele- kommunikations- och informationssystem. De inhämtade underlagen granskas och bearbetas, varefter gjorda iakttagelser delges och rapporteras. Signalkontroll genomförs i totalförsvarets telekommunikations- och informationssystem stickprovsvis med hjälp av fasta eller rörliga kontrollorgan. (Se avsnitt 2.5 och 8.2.4) I paragrafen preciseras de ändamål för vilka personuppgifter får behandlas inom den militära säkerhetstjänsten med en särskild bestämmelse om vilka uppgiftskategorier som får behandlas i verksamheten. Uppgifter om en person får i huvudsak behandlas endast om personen misstänks för säkerhetshotande verksamhet eller har lämnat uppgift om sådan verksamhet samt om uppgifterna har framkommit genom att någon genomgått en registerkontroll enligt säkerhetsskyddslagen (1996:627). Genom hänvisningen i första stycket till 6 § 1–2 undantas Försvarsmaktens signalskyddstjänst från kraven i 7 §. Signal- skyddsverksamheten bedrivs, t.ex. genom avlyssning, rutinmässigt och inte alltid efter föregående misstanke om säkerhetshotande verksamhet. I andra stycket föreskrivs att uppgifter om att en person kan antas ha samband med säkerhetshotande verksamhet skall förses med upplysning om uppgiftslämnarens trovärdighet och upp- gifternas riktighet i sak. Detta innebär att i förekommande fall skall en särskild upplysning lämnas om vilken trovärdighet som tillmäts t.ex. den som lämnat ett tips till säkerhetstjänsten. Om möjligt skall också anges hur korrekt uppgiften är, t.ex. om det är en obekräftad gissning eller ett belagt faktum. När uppgifter behandlas i den militära säkerhetstjänsten är det av integritetsskäl viktigt att man särskiljer olika typer av uppgifter. Särskilt viktigt är att det inte uppstår missuppfattningar om i fall någon är misstänkt för att faktiskt utöva eller förbereda säkerhetshotande verksamhet eller inte. I tredje stycket anges att om det inte klart framgår av sammanhanget att de uppgifter som behandlas om en person inte har som grund att personen är misstänkt för att bedriva säkerhetshotande verksamhet, skall särskild upplysning om detta förhållande göras i anslutning till personuppgifterna. Utgångspunkten är att särskilda upplysningar inte behövs när det av sammanhanget inte kan uppstå några tvivel om varför uppgifterna i fråga behandlas och det därför inte föreligger risk för att någon av misstag kan uppfattas som misstänkt för att bedriva säkerhetshotande verksamhet. (Se avsnitt 8.2.4) Enligt 13 § personuppgiftslagen är det som huvudregel förbjudet att behandla känsliga personuppgifter utan den enskildes samtycke. Om sådana uppgifter måste behandlas i offentlig verksamhet utan samtycke, och utan att något av undantagen från förbudet är tillämpligt, behövs det särskilda och avvikande bestämmelser för i vilka fall det får göras. Bestämmelserna i 8 § första och andra styckena överensstämmer med de gällande bestämmelserna för Försvarsmaktens försvarsunderrättelseverksamhet och den militära säkerhetstjänsten, se 4 § förordningen (2001:703) om viss behandling av personuppgifter inom Försvarsmakten och . I första stycket anges att känsliga personuppgifter inte får behandlas enbart på grund av vad som är känt om personens ras eller etniska ursprung, politiska åsikter, religiösa eller filosofiska övertygelse, medlemskap i fackförening, hälsa eller sexualliv. Det innebär t.ex. att det inte är tillåtet att i underrättelseverksamheten föra register över, eller på annat sätt göra anteckningar om, enskilda personer enbart på den grunden att de tillhör en viss etnisk grupp. Av andra stycket framgår att om uppgifter om en person behandlas på annan grund får de kompletteras med känsliga personuppgifter när det är nödvändigt för syftet med behandlingen. Om det är nödvändigt för handläggningen av ärendet får de övriga uppgifterna i ärendet kompletteras med känsliga personuppgifter. Om Försvarsmakten i den militära säkerhetstjänsten får ett tips om att en viss person kan komma att bedriva säkerhetshotande verk- samhet av något slag får naturligtvis anteckningar göras som kan underlätta identifiering av denna person, t.ex. uppgifter om fysiska kännetecken eller etniskt ursprung m.m. På samma sätt är det i försvarsunderrättelseverksamheten tillåtet att anteckna känsliga personuppgifter om personer som på saklig grund är av intresse för verksamheten, under förutsättning att de känsliga uppgifterna är nödvändiga för att få fram den fullständiga underrättelseinforma- tionen som behövs. Bestämmelserna om känsliga personuppgifter gäller även vid behandling av uppgifter i Försvarsmaktens databaser enligt 2 kap. (Se avsnitt 8.2.5) Enligt bestämmelsen får personuppgifter lämnas ut till andra länder om sekretess inte hindrar det och det behövs för att Försvarsmakten skall kunna fullgöra sina uppgifter inom ramen för det internationella försvarsunderrättelse- och säkerhetssamarbetet. Uppgifter får också överföras till tredje land om det av annan anledning är nödvändigt med hänsyn till de ändamål för vilka uppgifter behandlas enligt lagen. Paragrafen är ägnad att uppfylla de krav på nationell lagstiftning som dataskyddskonventionen ställer när det gäller överföring av personuppgifter till andra länder. Huruvida ett utlämnade skall ske eller inte måste i sin helhet avgöras efter en sekretessprövning och försvars- och säkerhets- politiska överväganden. (Se avsnitt 8.2.6) 2 kap. Försvarsmaktens databaser I paragrafen anges att det skall finnas ett antal databaser i Försvarsmaktens försvarsunderrättelseverksamhet och den militära säkerhetstjänsten. Begreppet databas är juridiskt och inte tekniskt. Informationsdatabasen och underrättelse- och säkerhetsdatabasen är med andra ord rättsliga samlingsnamn på en eller flera gemensamma databaser eller register. I korthet kan en databas beskrivas som uppgiftssamlingar som med hjälp av automatiserad behandling används gemensamt i verksamheten. Uppgifterna har hämtats in i den militära underrättelse- och säkerhetstjänsten och har i databaserna gjorts gemensamt tillgängliga för olika handläggare inom organisationen med den begränsning som följer av befattningshavarens behörighet. Utanför databaserna faller däremot uppgifter i t.ex. e-post, ordbehandlingsdokument och tillfälliga register, som lagras på en hårddisk eller i en server på sådant sätt att de inte är allmänt tillgängliga inom Försvarsmakten, utan åtkomliga endast för den person – eller ett fåtal personer i en begränsad grupp – som tar emot e-postmeddelandet, upprättar dokumentet eller använder sig av det tillfälliga registret m.m. (Se avsnitt 8.3.1) I informationsdatabasen får Försvarsmakten samla information som hämtats in från öppna källor, såsom tidskrifter, litteratur och Internet m.m. för att underlätta tillgängligheten till sådan information i verksamheten. I övrigt får uppgifterna endast behandlas genom att föras över till underrättelse- och säkerhets- databasen. (Se avsnitt 8.3.3) 3–4 §§ I underrättelse- och säkerhetsdatabasen skall i första hand samlas sådan information som samlats in från andra än öppna källor, dvs. hemliga och kvalificerat hemliga uppgifter.