sou · GRB391d12 · 2004-01-01 00:00:00 — I princip samtliga beslut avsåg särskilt boende. och länsstyrelserna har på regeringens uppdrag gjort en uppföljning av situationen och resultatet redo- visas i rapporten verkställda beslut och domar enligt LSS och SoL (2002b). Resultaten visar att situationen inte förbättrats när det gäller domar och beslut som inte verkställts. Bilaga 4 till Fakta och frågeställningar... rapport avseende situationen kommer att lämnas vid års- skiftet 2002/2003. Vid socialtjänstlagens tillkomst förutsattes att lagens innehåll skulle preciseras genom rättstillämpningen. När det gäller äldre- omsorgen kan man konstatera att domstolsprövningen inte i någon större utsträckning har bidragit till att ge kommuner och enskilda vägledning i hur lagstiftningen skall tillämpas. finns ett fåtal prejudicerande domar från Regeringsrätten och från kammarrätterna. Det finns fyra domar från Regeringsrätten som avser hemtjänst i ordinärt boende och särskilt boende (Social- styrelsen 2002a). Domarna från kammarrätterna och länsrätterna är också förhållandevis få i förhållande till det stora antal ärenden som handläggs inom äldreomsorgen. Det har inte gjorts någon sammanställning av domar inom äldre- omsorgen . redovisade nya rättsfall i serien Meddelandeblad (Meddelandeblad nr 26/84, nr 8/85, nr 30/85 och nr 34/85) och inom ramen för Rättssäkerhets- projekt publicerades –1992 ytterligare domar i Meddelandeblad (nr 27/90, nr 28/90, nr 3/91, nr 12/91, nr 17/91, nr 18/91, nr 23/91, nr 4/92, nr 8/92, nr 16/92, nr 22/92 och nr 24/92). Några av de redovisade domarna avser handikapp- omsorg. Det är också några domar som avser färdtjänst, vilken inte längre ingår i äldre- och handikappomsorgen. En studie har genomförts av hur begreppen självbestämmande, valfrihet och samtycke inom tillämpats i rättsfall (1996). Resultaten från studien visar att när det gäller äldres rätt till bistånd rör flera rättsfall (från länsrätt och kam- marrätt) frågan hur mycket hjälp i hemmet som den hjälpsökande kan kräva. Domstolarna har i allmänhet bemött äldres önskemål beträffande biståndets utformning positivt. Det gäller framför allt i de fall den enskilde önskar utökad hjälp i hemmet men i stället erbjuds plats på av kommunen. I dessa fall förefaller kommunens resurser, både ekonomiska och personella, sakna be- tydelse. Däremot verkar kommunens resurser spela större roll när den äldre önskar plats på men erbjuds utökad hjälp i Bilaga 4 till Fakta och frågeställningar... Att domstolarna bedömer situationen olika beror troligen på, att om den enskilde inte beviljas utökad hjälp i hemmet så tvingas han eller hon att mot sin vilja flytta till ett . Detta skulle bli ett stort ingrepp i den enskildes självbestämmanderätt. Kunskapen om hur möjligheten att överklaga beslut har använts inom äldreomsorgen har i princip varit obefintlig . har låtit genomföra en studie som publiceras i rapporten äldre och besvärsrätten (2002a). Resultatet visar att andelen avslagsbeslut är mycket litet i förhållande till det stora antalet beslut som fattas (av 360 000 beslut i ). Majoriteten av avslagsbesluten avser särskilt boende. Av samtliga avslagsbeslut överklagas . Det är vanligare att beslut om avslag på ansökan om särskilt boende överklagas jämfört med ansökan om hemtjänst i ordinärt boende, jämfört . De överklagade besluten kommer från 100 av landets 289 kom- muner, vilket innebär att det från 189 kommuner inte överklagades något beslut som undersökningen pågick. Länsrätterna bifaller av överklagandena. En betydan- de del av överklagandena avser emellertid beslut där kommunen inte ifrågasatt den sökandens behov utan motiverat avslaget med platsbrist. Om man räknar bort dessa mål, där man inte är oense om behovet, bifaller länsrätterna av målen. Socialstyrel- sen anför att den höga ändringsfrekvensen visar att länsrättspröv- ningen är viktig. De flesta som överklagar är kvinnor, medelåldern är och många är ensamboende. De är lågutbildade, besväras oftare av ensamhet och har fysiska funktionshinder i betydligt större omfatt- ning än vad som är fallet för äldre i allmänhet. konstaterar att de som överklagat inte är en socialt eller ekono- miskt privilegierad grupp. Många har betydande svårigheter att klara sin dagliga tillvaro. En stor majoritet uppgav att det huvud- sakliga skälet till överklagandet var att de upplevde sina behov som så stora att de helt enkelt inte kunde klara sin situation. De äldre har sällan använt sig av ett formellt ombud vid över- klagandet, men nio av tio har fått hjälp av barn eller svärdöttrar eller svärsöner. Dessa anhöriga har varit mycket välutbildade. Då flertalet av de äldre som överklagat är lågutbildade, är det tydligt att en stor andel av dessa har högutbildade barn. I rapporten redovisas också att det är stora skillnader mellan länsrätterna, och ibland även inom samma länsrätt, när det gäller Bilaga 4 till Fakta och frågeställningar... t.ex. ändringsfrekvens, domstolarnas avvägningar när de fattar be- slutet och om man dömer målen med ensamdomare eller med nämndemän. konstaterar att för den äldre är möjlig- heten att överklaga ett beslut betydligt viktigare än att kunna vända sig med klagomål till (som tillsynsmyndighet för ) eller till (). Kunskapen om varför det finns så få domar inom äldreomsorgen är mycket begränsad. Det finns dock några tänkbara förklaringar: En mycket stor andel av de beslut som fattas är bifallsbeslut, dvs. den enskilde beviljas vad han eller hon ansökt om. Social- styrelsen (2002a) anser dock att det finns skäl att fråga sig varför så få ärenden inom äldreomsorgen avslås. har genomfört uppfölj- ningar av handläggning och dokumentation i äldreomsorgs- ärenden . En punkt för återkommande kritik har varit att det i få ärenden dokumenterats vad den enskilde ansökt om, och därmed har det inte varit möjligt att avgöra om det är ett bifallsbeslut (t.ex. 1997) Endast ett fåtal beslut överklagas till länsrätterna. En orsak till detta kan vara att den äldres hälsa och livssituation medför att han eller hon inte orkar överklaga. De få prejudicerande domarna från Regeringsrätten och kam- marrätterna kan förklaras av att handläggningen av mål i dessa domstolar ofta tar . Det finns exempel på domar i Rege- ringsrätten som avkunnats fyra efter att det ursprung- liga beslutet fattats av socialnämnden. Den långa handlägg- ningstiden gör att i vissa fall läggs målet ner (t.ex. Socialstyrel- sen 1985a s. 17 ), då den äldre avlidit eller den äldres hälsa och livssituation förändrats i sådan omfattning att målet är aktuellt. De frågor som behandlas i denna promemoria har behandlats i utredningar av olika intressenter. behandlade Svenska Kommunför- bundet inom ramen för både Välfärdsprogrammet och sin Äldre- beredning frågor om bl.a. rättighetslagstiftning kontra skyldighets- lagstiftning samt en samlad lag för vård och omsorg. Bilaga 4 till Fakta och frågeställningar... ningens slutrapport framtid (1999) redovisas att beredningen anser att kommunernas utfästelser om vilken omsorg som äldre människor kan få bör bli tydligare och att informationen om utfästelserna bör bli bättre. Äldrebered- ningen föreslår vidare att en ny vård- och omsorgslag bör ersätta nuvarande hälso- och sjukvårdslag och socialtjänstlag. Den bör bl.a. bygga på att kommunerna preciserar sina utfästelser och anordnar system för klagomålshantering. Vidare anför beredningen att fram- tidens lagstiftning bör vara utformad så att den som finansierar vården och omsorgen också kan bestämma vilka tjänster som skall erbjudas och vilken kvalitet dessa skall ha. Domstolarnas uppgift bör vara att pröva om kommunen följer lagstiftningens intentioner i enskilda fall och om besluten är förenliga med kommunens egna riktlinjer för verksamheten (laglighetsprövning). I diskussionsunderlaget En samlad lag för vård och omsorg? (1998) framförs att SoL bör vara en skyldighetsbaserad lag som tydligt anger vad kommu- nerna är skyldiga att tillhandahålla. De lagregler som anger den enskildes förmåner på ett område bör ge utrymme för huvud- mannen att välja verksamhetsformer, metoder och insatser med hänsyn till individuella behov och förutsättningar. Reglerna bör dock vara så klart preciserade att de ensamma eller tillsammans med kommunala riktlinjer kan utgöra en kvalitativt god grund för laglighetsprövning. De kommunala riktlinjerna skall klargöra vad kommuninvånarna har rätt att kräva i fråga om verksamhetens innehåll, omfattning och kvalitet. Domstolskontrollen skulle ut- göras av laglighetsprövning. I samma rapport framförs också att när man diskuterar den en- skildes ställning så inriktar man sig ofta enbart på de myndighets- beslut som tjänstemän eller förtroendevalda fattar med stöd av lagstiftning. De flesta beslut fattas dock mer eller mindre formellt i vardagliga situationer på den professionella arenan. För att stärka den enskildes ställning måste former utvecklas som gör det möjligt för människor att föra sin talan och påverka verksamheternas inne- håll också i andra situationer än myndighetsbesluten. behandlade i sitt slutbetänkande Social- tjänst i utveckling (SOU 1999:97) frågor om ramlag eller detaljerad lagstiftning, rättighets- eller skyldighetslagstiftning och den enskil- des rättssäkerhet. Där konstateras att ramlagstekniken anses vara det effektivaste sättet för regleringar som syftar till att uppnå välfärdsmål. Bilaga 4 till Fakta och frågeställningar... tekniken har också gjort det möjligt att anpassa dessa lagar till nya behov och på så sätt bidragit till att de överlevt trots förändringar i samhället . Under dessa år har man dock gjort flera förändringar i socialtjänstlagen. Några av dem har inneburit att detaljerade regler införts. I betänkandet redovisas en genomgång av begreppen rättighet och rättssäkerhet. Utredningen konstaterar att om social rättighet i juridiskt hänseende skall anses föreligga, måste den uppfylla vissa krav. Även om utformningen av rättighetsbestämmelserna inte all- tid uppfyller dessa krav finns det någon form av samstämmighet om kraven. Rättigheten skall vara noggrant preciserad vad gäller innehåll och förutsättningar och den skall vara utkrävbar. Utredningen konstaterar att om en bestämmelse som bistånds- paragrafen är vagt utformad minskar tydligheten och förutsebar- heten. En oprecis rättighetsbestämmelse i en lagstiftning som anger övergripande mål på ett vagt men ändå ambitiöst sätt innebär en fara för rättssäkerheten. Rättighetsbegreppet kan i sådana fall av allmänheten uppfattas som en skenrättighet eftersom den inte kan utkrävas i den omfattning som lagen förespeglar. Det innebär att den enskildes tilltro till rättssystemen minskar. Utredningen lyfter också fram att biståndsparagrafen kan ses som en generalklausul vilken enbart har att tillgodose den enskildes intressen. Även om innehållet är allmänt formulerat, kommer den nödvändiga preciseringen av biståndsrätten att göras av myndig- heterna och framför allt genom domstolarnas avgöranden. Rätts- praxis ökar därmed förutsebarheten och rättssäkerheten. Likhet inför lagen är också en del av rättssäkerheten och där anför följande i sitt slutbetänkande: Kommunernas möjlighet att utforma biståndet efter vad den finner skäligt kan medföra att den lagliga rätten till bistånd kommer att tillämpas olika i skilda delar av landet. Detta behöver inte vara en nack- del även om det ur ett nationellt perspektiv måste förutsättas att med- borgarnas ansökningar om stöd skall behandlas på samma sätt i hela landet. Det går dock att hävda att kravet på likhet inför lagen är upp- fyllt i den meningen att behovet av stöd tillgodoses även om det sätt som det sker på varierar över landet beroende på lokala förutsätt- ningar. I förarbetena till den ursprungliga socialtjänstlagen angavs dock att rätten till domstolsprövning skulle motverka risken av att lagen tolkas och tillämpas på olika sätt i landet. (SOU 1999:97, s. 180) Bilaga 4 till Fakta och frågeställningar... genomgång avsåg som hel- het, och uppmärksammade inte eventuella skillnader mellan olika målgrupper eller typer av insatser. I en underlagsrapport (revisorer 2002/03:RR4 bilaga 1, underbilaga 1 av ) till revisorers granskning av nationella mål inom äldreomsorgen konstateras att besvärsrätten inte ger den enskilde någon möjlighet att påverka själva insatsens innehåll sett från en kvalitativ utgångspunkt. Överklaganderätten och den praxis som utvecklas med domstolarnas avgöranden som grund ger således inte i sig förutsättningar för att uppnå en för hela landet likvärdig nivå när det gäller insatsernas kvalitet. Lagstiftningen ger inte heller i övrigt förutsättningar för en nationell likabehandling. I Thunveds rapport konstateras vidare att socialtjänstlagen till- kom i av växande resurser och en målstyrd ramlag framstod mot bakgrund av detta som ändamålsenlig. Vid en ekonomisk tillbakagång tvingas kommunerna till nödvändiga prioriteringar. En ramlagstiftning med dess brist på detaljstyrning lämnar då ut- rymme för sådana prioriteringar som inte är förenliga med de uppställda målen. Med de olika ekonomiska förutsättningar som kan råda mellan kommunerna ger en ramlag inte längre några garantier för en nationell likabehandling. Rätten att överklaga biståndsbesluten blir otillräcklig för att trygga kvaliteten i om- sorgerna. Socialtjänstlagen förlorar i betydelse som styrmedel och det blir allt svårare för den enskilde hjälpbehövande att förutse om och på vilket sätt han kan få sitt behov av vård och omsorg tillgodosett. revisorer har 2002 granskat statens styrning av tre verksamheter som bedrivs i kommuner, bl.a. äldre- omsorgen. Syftet har varit att inom olika politikområden granska hur nationella mål genomförs i kommunernas verksamhet samt effekterna av den statliga styrningen. Inom äldreomsorgen har utgångspunkten för revisorernas granskning varit socialtjänstlagens biståndsbeslut om stöd för de äldres livsföring för behov som inte kan tillgodoses på annat sätt. En väsentlig fråga har varit i vilken mån de kommunernas insatser överensstämmer med lagstiftarens intentioner som de formulerats i socialtjänstlagen (revi- sorer 2002/2003:RR4). överlämnade revisorer sitt förslag (2002/2003:RR4) till . Det är inte klart när kommer att behandla detta förslag. Revisorerna konstaterar att de demografiska förändringarna och de strukturella förändringarna Bilaga 4 till Fakta och frågeställningar... inom hälso- och sjukvården har inneburit ökade påfrestningar för kommunerna. De äldres lagliga rättigheter och de nationella mål, som beslutat om, är allvarligt åsidosatta. Revisorerna föreslår att fattar beslut om tillkännagivan- den till regeringen inom fem områden. Ta fram ett åtgärdsprogram för det rättsliga åtagandet Iaktta fortsatt återhållsamhet med specialdestinerade stats- bidrag SFS 1954:579 Nykterhetsvårdslag SFS 1956:2 Socialhjälpslag SFS 1982:763 Hälso- och sjukvårdslag SFS 1993:387 Lag om stöd och service till vissa funktionshindrade SFS 2001:453 Socialtjänstlag Betänkanden från riksdagsutskott och annat material från Riksdag revisorer till 2002/03:RR4 Nationella mål i kommunernas äldreomsorg –Bilaga 1 Underbilaga 1 Rättslig kontroll av äldreomsorg. Socialtjänst- lagen och de äldres rätt till trygghet i vård och omsorg av betänkande 1996/97:SoU18 Ändring i socialtjänstlagen betänkande 2000/01:SoU18 Ny socialtjänstlag m.m. Bilaga 4 till Fakta och frågeställningar... Regeringens proposition 1979/80:1 Om Regeringens proposition 1987/88:176 Äldreomsorgen inför 90-talet Regeringens proposition 1990/91:14 Ansvaret för service och vård till äldre och handikappade m.m. (den s.k. Ädel-propositionen) Regeringens proposition 1992/93:129 om avgifter inom äldre- och handikappomsorgen Regeringens proposition 1996/97:124 Ändring i socialtjänstlagen Regeringens proposition 1997/98:113 Nationell handlingsplan för Regeringens proposition 2000/01:80 Ny socialtjänstlag m.m. Skrivelser, kommittédirektiv m.m. från Regeringens direktiv 1991:50 Översyn av socialtjänstlagen Regeringens direktiv 1997:109 Översyn av vissa frågor rörande Skrifter i serien utredningar SOU 1999:97 Socialtjänst i utveckling. Slutbetänkande från Social- tjänstutredningen A Bramstång, (1985) Sociallagstiftningen En kommentar , (1995) Rättighetslag i teori och praxis: en studie av lagstiftningen inom social- och handikappområdet , (1996) Självbestämmande, valfrihet och samtycke inom . Nerenius & Santerus Förlag , , (2001) Nya sociallagarna med kommentarer, lagar och författningar som de lyder , 14:e upplagan (1984a) Rättsfall om social hemtjänst – 1 Med- delandeblad nr 26/84 (1984b) Rättsfall om socialbidrag – 11 Meddelande- blad nr 50/84 Bilaga 4 till Fakta och frågeställningar... SOU 2003:91 (1985a) Rättsfall om social hemtjänst – 2 Med- delandeblad nr 8/85 (1985b) Rättsfall om färdtjänst Meddelandeblad nr 30/85 (1985c) Rättsfall om social hemtjänst – 3. Med- delandeblad nr 34/85 (1986) Rättsfall om socialbidrag – 18 Med- delandeblad nr 10/86 (1990a) Rättsfall Äldre- och handikappomsorg – 1 Meddelandeblad nr 27/90 (1990b) Rättsfall Äldre- och handikappomsorg – 2 Färdtjänst Meddelandeblad nr 28/90 (1991a) Rättsfall Äldre- och handikappomsorg – 3 Ledsagare Meddelandeblad nr 3/91 (1991b) Rättsfall Äldre- och handikappomsorg – 4 Serviceboende Meddelandeblad nr 12/91 (1991c) Rättsfall Äldre- och handikappomsorg – 5 Personlig assistans Meddelandeblad nr 17/91 (1991d) Rättsfall Äldre- och handikappomsorg – 6 Socialtjänstlagen – arbetsmiljölagen Meddelandeblad nr 18/91 (1991e) Rättsfall Äldre- och handikappomsorg – 7 Anhörigvård Meddelandeblad nr 23/91 (1992a) Rättsfall Äldre- och handikappomsorg – 8 Regeringsrättsdomar – socialtjänstlagen och omsorgslagen Meddelandeblad nr 4/92 (1992b) Rättsfall Äldre- och handikappomsorg – 9 Rätt att bo kvar Meddelandeblad nr 8/92 (1992c) Rättsfall Äldre- och handikappomsorg – 10 Social hemtjänst Meddelandeblad nr 16/92 (1992d) Rättsfall Äldre- och handikappomsorg – 11 Socialbidrag – handikapp Meddelandeblad nr 22/92 (1992e) Rättsfall Äldre- och handikappomsorg – 13 Bistånd till bostad för personer med funktionshinder Med- delandeblad nr 24/92 (1997) Behov, bedömning och beslut i äldreomsorgen. En studie i 27 kommuner kring handläggningsprocessen. (2001) Rättssäkerhet inom äldreomsorgen (2002a) De äldre och besvärsrätten (2002b) Icke verkställda beslut och domar enligt LSS och SoL Bilaga 4 till Fakta och frågeställningar... , (2000) Skälig levnadsnivå och goda levnadsvillkor. Bedömning i förvaltningsdomstolar och socialnämnder (1998) En samlad lag om vård och om- sorg? (1999) Vår framtid. Äldres vård och omsorg inför 2000-talet. Slutrapport från Svenska Kommun- förbundets Äldreberedning Skrift nr 3 , (red.) (2002) Rättsäkerhetsfrågor inom socialrätten Bilaga 5 till Fakta och frågeställningar Önskemål om vård- och omsorgsgivare Bilaga 5 till Fakta och frågeställningar... Bilaga 5 till Fakta och frågeställningar... De äldres synpunkter ......................................... Bilaga 5 till Fakta och frågeställningar... Bilaga 5 till Fakta och frågeställningar... Enskildas synpunkter på vem man vill ska ansvara för vård och omsorg är en faktor som har stor betydelse för hur man ser på vård och omsorg av de äldre. har några undersökningar gjorts som dels om- fattar de äldres egen uppfattning, dels omfattar hela befolkningen. och genomfördes den s.k. Eurobarometern inom ramen för EU. omfattade den både hela befolkningen i åldern och en särskild undersökning för personer i åldern . När undersökningen genomfördes igen så omfattade den bara hela befolkningen i åldern . Den första frågan som ställdes i Eurobarometern (1999) vid både undersökningen och var om den svarande hade ansvar för omsorg om någon som var långvarigt sjuk, funk- tionshindrad eller äldre. Resultaten var de samma vid båda under- sökningstillfällena. En av tio gav omsorg till någon i samma hus- håll, medan en av sju gav omsorg till någon utanför det egna hushållet. Nästa fråga gällde synpunkter på vård och omsorg i ordinärt boende jämfört med vård och omsorg på institution. Påståendet som de enskilda hade att ta ställning till var: Några säger att äldre personer som behöver personlig omvårdnad bör flytta till ålderdoms- hem/sjukhem, medan andra säger att social service ska kunna hjälpa dem att bo kvar i deras hem . Vilken uppfattning överensstämmer bäst med din? Vid båda undersökningstillfällena ansåg en mycket stor majoritet, fyra av fem, att de äldre ska få hjälp i sitt eget hem. De enda länderna där mer än en av fem svarade vård och omsorg på institution var och (ca 25 pro- cent). I något mindre utsträckning föredrog män vård och omsorg i hemmet jämfört med kvinnor (för män och för kvinnor). Skillnaderna mellan olika åldersgrupper var däremot betydligt större. Personer i högre ålder föredrog i större utsträck- Bilaga 5 till Fakta och frågeställningar... ning vård och omsorg i ordinärt boende jämfört med yngre personer. Andelen i olika åldersgrupper av befolkningen i samtliga EU-länder som föredrog vård och omsorg för äldre i ordinärt boende jämfört med vård och omsorg på institution . Eurobarometern utvecklade denna frågeställning jämfört med . frågade man även: Låt oss anta att du hade antingen en äldre far eller mor som bor ensam. Vad tror du skulle vara bäst om föräldern kan bo för sig själv? Svaret visade att vård och omsorg på institution enbart föredrogs av en minoritet och hade starkast stöd i norra . I till exempel försvann det ovan nämnda stödet för vård och omsorg på institution när frågan gällde en egen förälder. Det mest framträdande var dock andelen EU-medborgare som ansåg att föräldern skulle bo hos dem eller hos något av syskonen. Svaren varierade dock mycket mellan norra och södra . Bilaga 5 till Fakta och frågeställningar... Hur ska en vårdbehövande förälder få hjälp när han/hon inte klarar sig själv? Urval av EU-länder samt i genomsnitt för alla EU-länder. Nästa fråga inom vård- och omsorgsområdet var: Obe- roende av ditt svar på föregående fråga, vem skall huvudsakligen betala för vården och omsorgen om äldre föräldrar? Svaren bekräf- tade skillnaden mellan syd och nord när det gäller barnens ansvar för föräldrarna och den betydligt större tillgängligheten till alter- nativ som finns i norra , särskilt i de skandinaviska länderna. Resultatet visade att i tolv av femton medlemsstater ansåg att samhället huvudsakligen skulle betala för vård och omsorg om äldre föräldrar. I fem av medlemsstaterna var det av befolkningen. konstaterade att detta indikerar en fortsatt stark tro på den västeuropeiska modellen med solidaritet och riskutjämning jämfört med att enskilda och deras familjer ensamma ska stå för kostnaderna för vård och omsorg. Det var med andra ord en klar majoritet av invånarna i som före- drog att riskerna som är förenade med vård och omsorg om äldre delas. Bilaga 5 till Fakta och frågeställningar... Vem ska huvudsakligen betala för vård och omsorg om äldre föräldrar? Urval av EU-länder samt i genomsnitt för alla EU- länder. På frågan om vem som ska ansvara för vård och omsorg om äldre vårdbehövande personer, så svarade en överväldigande majoritet bland invånarna att samhället, antingen centralt eller lokalt, skulle ha detta ansvar. Det var enbart i två länder, och Tysk- land, som färre än sex av tio ansåg att samhället skulle ha det övergripande ansvaret för vård och omsorg om äldre. Dessa två länder har en lång tradition av att vård och omsorg tillhandahålls av frivilliga, icke-vinstdrivande organisationer. Av samtliga invånare i EU-länderna var det drygt sju av tio som ansåg att samhället skulle ha ansvaret för vård och omsorg om de äldre, drygt en av tio ansåg att frivilligorganisationer skulle ha ansvaret och mindre än en av tio den privata sektorn. Bilaga 5 till Fakta och frågeställningar... Vem skall vara huvudsakligen ansvarig för vård och om- sorg om vårdbehövande äldre? Samtliga EU-länder samt i genom- snitt för alla EU-länder. En annan fråga gällde vad man ansåg om att vuxna barn skulle ta hand om sina föräldrar i större utsträckning än .