sou · GRB327 · 2004-01-01 00:00:00 — Delrapport 1 om signalskydd Till statsrådet och chefen för Genom beslut (dir. 2002:103) bemyndigade regeringen chefen för att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att bedöma behovet av signalskydd i samhällsviktig verksamhet samt att lämna förslag till organisatorisk placering, lokalisering, uppgifter, ledning och samordning av signalskyddstjänsten. Genom tilläggsdirektiv beslutade , utökades utredningens uppdrag. Den särskilde utredaren fick utöver det ursprungliga uppdraget i uppgift att lämna förslag till hur den nationella strategin för informationssäkerhetsarbetet bör utvecklas, hur engagemang i det internationella arbetet inom informationssäkerhetsområdet bör utformas samt hur riktlinjer om nät- och informationssäkerhet kan genomföras i . Utredaren skall dessutom följa myndigheternas uppbyggnad av de verksamheter som regeringen aviserade i propositionen Samhällets säkerhet och beredskap angående informationssäkerheten i samhället (prop. 2001/02:158). Med stöd av regeringens bemyndigande kallade chefen för f.d. riksdagsledamoten till särskild utredare (2002:1743/, Protokoll Fö 2002:1744/EPS). Till sakkunniga utsågs , med början , kansliråd och ämnessakkunnig och till experter ämnessakkunnig , chefsjurist , avdelningschef , avdelningsdirektör och avdelningsdirektör . utsågs, också med början , till huvudsekreterare. förordnades som sekreterare . Som referensgrupp i arbetet har fungerat en informell grupp inom som utbyter information om informationssäkerhetsfrågor. Gruppen består av representanter från , , , och Utredningen har antagit namnet . Utredningen har genomfört besök och intervjuer för att kartlägga, skapa överblick och definiera problem inom signalskyddsområdet. Kontakter med företrädare för näringslivet har också tagits. Inför avlämnandet av denna rapport har även ett seminarium genomförts med deltagande av berörda departement, myndigheter och organisationer. De ursprungliga direktiven........................................ Arbetets uppläggning och genomförande ........................... Vad är signalskydd? Signalskydd inom totalförsvaret......................................... Materielanskaffning och finansiering...................... Övrig signalskyddsverksamhet i samhället........................ Behov av signalskydd och ................. 5.1.1 Signalskydd – en del av säkerhetsskyddet............... 5.1.2 Närmare om säkerhetsskyddslagen m.m. ............... Signalskydd och informationssäkerhet ...................... I takt med att samhället har blivit allt mer beroende av olika informationssystem har vikten av att förbereda sig för IT- relaterade hot av olika slag ökat. Regeringen har närmare beskrivit hotbilden för attacker mot eller via informationssystem i propositionen Samhällets säkerhet och beredskap (prop. 2001/02:158 s. 104 f). Där konstateras att en av svårigheterna med hanteringen av de IT-relaterade hoten är att urskilja vem aktören är, eftersom ingen absolut åtskillnad mellan olika typer av aktörer kan göras. Detta faktum gör det särskilt svårt att skydda sig eftersom säkerhetsåtgärderna måste anpassas till samtliga typer av aktörer. Ytterligare en försvårande faktor är att de IT-relaterade hoten är geografiskt obundna. Den som vill göra intrång i eller på annat sätt manipulera ett informationssystem i kan befinna sig var som helst i världen. Behovet av att skydda information i form av meddelanden och trafik eller elektroniskt lagrad information ökar i dagens samhälle i takt med att myndigheter och företag digitaliserar sina arbetsprocesser och därmed sin information. Även information som inte omfattas av signalskydd kan vara skyddsvärd. Exempel på sådan skyddsvärd information kan vara uppgifter som gäller känslig infrastruktur, ekonomi och personliga förhållanden. Utvecklingen av signalskyddssystem sker till största delen inom Försvarsmakten, utifrån de krav som behovet av att kunna hantera information som omfattas av sekretess till skydd för rikets säkerhet ställer. Utvecklingen av IT-säkerhetslösningar i samhället i övrigt styrs allt mer av behovet av att skydda information som inte omfattas av sekretess till skydd för rikets säkerhet. På grund av detta delade behov är det rimligt att signalskyddstjänsten utvecklas till att även kunna hantera andra kryptografiska skyddsbehov än de som utvecklas för skydd av rikets säkerhet och att en bedömning av hela samhällets skyddsförmåga görs. leds signalskyddstjänsten av en funktion inom Försvarsmakten (MUST ). För att tillse att de civila behoven av signalskydd prioriteras i tillräcklig utsträckning bör frågan om var signalskyddstjänsten på nationell nivå skall organiseras och lokaliseras övervägas. Regeringen angav i propositionen Ett informationssamhälle för alla (prop. 1999/2000:86) att den välkomnar en bred användning av kryptografi. I enlighet med detta bör det övervägas om det finns behov av en rådgivande funktion i kryptografifrågor i . Det finns ett behov av att undersöka i vad mån signalskyddstjänsten kan utgöra ett sådant rådgivande organ i samhället. Det statliga behovet av att kunna hantera signalskyddsutrustning och kryptonycklar även i internationella sammanhang ökar i takt med ökande samarbete med andra stater och internationella organisationer. Det bör övervägas om signalskyddstjänsten kan bistå i den utvecklingen. I det följande redogörs kortfattat för direktiven samt tilläggsdirektiven. Utredningen skall, mot bakgrund av utvecklingen på informationssäkerhetsområdet, göra en bedömning av behovet av signalskydd i samhällsviktig verksamhet samt lämna förslag på hur signalskyddsverksamheten skall utformas. Utifrån det bedömda behovet skall utredningen ge förslag på organisatorisk placering av signalskyddstjänsten, dess lokalisering, uppgifter, ledning och samordning av densamma. I utredningens direktiv anges att särskild uppmärksamhet bör ägnas följande frågor: N Hur bör signalskyddsverksamheten utformas så att den kan komma till nytta inom fler samhällssektorer? N Vilka samhällsektorer har störst behov av signalskydd och vilka krav ställer de? N Vem skall vara ansvarig för signalskyddet och hur skall detta vara organiserat? N Vilka uppgifter skall signalskyddstjänsten ha och hur skall ledning och samordning ske? N Hur säkerställs att det framtida behovet av kompetens inom det kryptografiska området kan tillgodoses? N Hur säkerställs samordning med andra länders signalskyddsorganisationer på ett förtroendefullt och säkerhetsmässigt trovärdigt sätt? N Hur åstadkoms en nationell distributionsfunktion för signalskyddsmateriel och signalskyddsnycklar för det internationella samarbetet? En delrapport om signalskyddstjänsten skall lämnas . I direktiven aviseras regeringens avsikt att i tilläggsdirektiv utöka utredningens uppdrag till att även omfatta frågor om informationssäkerhet i stort samt att genomföra den utvärdering som regeringen beskrivit i propositionen Samhällets säkerhet och beredskap (prop. 2001/02:158). Regeringen uttryckte sin avsikt att återkomma med tilläggsdirektiven. En slutrapportering av uppdraget skall lämnas . beslutade regeringen om tilläggsdirektiv för utredningen. Utredningen skall, utöver de ursprungliga uppgifterna, lämna förslag till hur den nationella strategin för informationssäkerhetsarbetet bör utvecklas, hur engagemang i det internationella arbetet inom informationssäkerhetsarbetet skall utformas samt hur riktlinjer om nät- och informationssäkerhet kan genomföras i . Utredningen skall dessutom följa myndigheternas uppbyggnad av de verksamheter som regeringen anmälde i propositionen Samhällets säkerhet och beredskap angående informationssäkerheten i samhället (prop. 2001/02:158, kap. 17). I propositionen anmälde regeringen sin avsikt att genomföra en utvärdering av organisatoriska och övriga konsekvenser av propositionens förslag. 1.2Arbetets uppläggning och genomförande Utredningen har varit i kontakt med berörda myndigheter och organisationer i syfte att inhämta underlag till diskussion om och bedömning av nuvarande ordning. Besök har gjorts vid (), Militära underrättelse- och säkerhetstjänsten (MUST), , (KBM), Totalförsvarets signalskyddssamordning (TSA), Säkerhetspolisen (), (), Totalförsvarets signalskyddsskola (TSS) och (). Övriga organisationer som har besökts är Näringslivets säkerhetsdelegation (NSD), och . Utöver dessa besök har utredningen deltagit i totalförsvarets centrala signalskyddsmöte, i . Arbetet har genomförts i nära samarbete med Försvarsmakten, , () och . 2 Vad är signalskydd? I ett alltmer utvecklat informationssamhälle används tele- och informationssystem för i stort sett all samhällsverksamhet. Obehöriga aktörer kan av olika skäl, genom aktiva och passiva åtgärder, försöka skaffa sig tillgång till den information som förmedlas i systemen. Termen signalskydd har visserligen sina rötter i den avlyssning genom signalspaning som ständigt pågår mot telekommunikations- och informationssystem som en väsentlig del av främmande makts underrättelsetjänst, men signalskydd är också ett relevant begrepp för behovet av att skydda information i bred mening, till exempel transaktioner i finansiella system eller uppgifter som rör personliga förhållanden. Riskerna med att försöka skaffa sig tillgång till information i olika system är relativt små, och kan ge mycket bra resultat. De olika aktörer som kan vilja skaffa sig tillgång till information omfattar allt från stater till enskilda. Så till exempel bedrivs signalspaning av andra stater för att på strategisk, operativ och taktisk nivå få insyn i verksamhet och inhämta underrättelser genom att upptäcka, avlyssna och kartlägga data- och telekommunikationer och informationssystem. Sådan signalspaning kan ske från eget territorium, andra länders territorium, internationellt vatten och Vad är signalskydd? luftrum samt från rymden. I andra sammanhang kan avlyssning eller manipulering av information utgöra ett led i brottslig verksamhet. Signalskydd är åtgärder som syftar till att förhindra obehörig insyn i och påverkan av tele- och radiokommunikationer. Signalskydd omfattar också användning av kryptografiska funktioner i informationssystem. Kryptografiska funktioner används för att uppnå sekretess, det vill säga att endast den som är behörig ska kunna läsa eller förändra data. Vidare syftar användningen till att garantera autentisering och identifiering, vilket innebär att data inte ska kunna förvanskas obemärkt respektive att en avsändare kan bevisa sig vara den han eller hon utger sig för. Ett fjärde syfte med kryptografiska funktioner är oavvislighet. Ingen skall kunna utföra en handling, till exempel en elektronisk betalning, och sedan påstå sig inte ha utfört den. Kryptografiska funktioner kan även användas i specifika syften, såsom till exempel vid elektroniska val, för att garantera anonymitet, verifierbarhet, att ingen röstar mer än en gång och så vidare. Genom att använda signalskydd skyddar vi oss mot obehörig insyn och manipulering eller förvanskning av information. Exempel på signalskyddsåtgärder är kryptering, täckning, omskrivning, radiotystnad, bandspridning, val av sambandsmedel, användning av digitala signaturer för säker verifiering av elektroniska dokument samt identifiering och autentisering av användare och information. Inom den offentliga sektorn har signalskyddsverksamheten vuxit fram främst som ett resultat av de militära behoven och inom ramen för totalförsvarsverksamheten. Det militära försvarets behov av signalskydd har i sig motiverat relativt omfattande statliga satsningar, och efterhand som behoven av samordning Vad är signalskydd? mellan det militära och det civila försvaret uppmärksammats, har en särskild struktur och organisation vuxit fram. sköttes Försvarsmaktens signalskyddstjänst inom varje försvarsgren utan någon nämnvärd samverkan. Inom det som kallas totalförsvarets civila del förekom endast begränsad signalskyddsverksamhet. Det militära och det civila försvaret använde sig av olika system för att skydda sin signalering, varför säker kommunikation mellan de båda delarna av försvaret var problematisk. För att verka för en gemensam struktur infördes en för totalförsvaret gemensam signalskyddstjänst, (), under dåvarande . Beredande och verkställande organ var signalskyddsbyrån (Byrå K). På grund av ökande effektivitetskrav lades senare SN ned och Byrå K blev 1968 Totalförsvarets signalskyddsavdelning (TSA) i Försvarsstabens Sektion 1. Utbildningsorganet, skola (SNS), bytte namn till (TSS) och inordnades under Stabs- och sambandsskolan (StabSbS). Efter omorganiseringen leddes signalskyddstjänsten av Överbefälhavaren. Detta gav Försvarsmakten en stor roll i det civila försvarets signalskydd. Inom Försvarsmakten har chefen för underrättelse- och säkerhetstjänsten (MUST) ansvaret för samtliga uppgifter inom området (regelverk, utveckling, driftstöd och kontroll). Signalskyddsärendena för totalförsvaret, det vill säga Försvarsmakten, Försvarsmakten närstående myndigheter och de civila myndigheter som ingår, bereds och verkställs av TSA. TSA ingår organisatoriskt i IT-säkerhetsavdelningen () vid MUST i Högkvarteret (HKV). TSA har ansvaret för signalskyddsärenden inom hela totalförsvaret men () samordnar signalskyddstjänsten inom totalförsvarets civila del. Vad är signalskydd? anskaffar signalskyddsmateriel för områdesvis civil ledning samt för samverkan mellan civila myndigheter genom att beställa från (). KBM anlitar Försvarsmakten S1 (Regemente)/TSS för utbildning av signalskyddspersonal vid de civila myndigheterna. FMV har förutom upphandlingsansvar för signalskyddsmateriel även uppgift att samordna signalskyddsverksamheten vid försvarsindustrin. Inom övrig offentlig verksamhet och i kommersiella sammanhang har signalskydd använts relativt sparsamt. Först när utvecklingen av olika informationssystem lett till såväl ökat beroende som mer påtagliga hot har behoven av skydd uppmärksammats. Inom kommersiell verksamhet har det i första hand handlat om en ökad användning av kryptosystem, där syftet har varit att skydda information om företagens finansiella läge eller affärsstrategiska överväganden. Alltmer har det också kommit att handla om forskning och utveckling, som i många högteknologiska företag betraktas som den viktigaste tillgången. Att en allt större del av handeln med varor och tjänster bedrivs via till exempel Internet bidrar också till ett ökat behov av olika former av kryptering. Prioriterade uppgifter inom ramen för den signalskyddsverksamhet som bedrivs av Försvarsmakten TSA, är att utveckla och godkänna kryptosystem för kryptering av hemliga uppgifter (13 § 2:a stycket i Säkerhetsskyddsförordningen (1996:633) stadgar att hemliga uppgifter får krypteras endast med kryptosystem som har godkänts av Försvarsmakten), tillhandahålla kryptografisk funktion för riktighet, autentisering, och oavvislighet, nyckelförsörjning för alla system i drift samt att utarbeta regelverket för signalskyddstjänsten. Det ses som viktigt att verksamheten bedrivs i direkt närhet av utvecklingen av komplexa informations- och kommunikationssystem, då kryptofunktioner ofta är en del av dessa. Samtliga uppgifter ställer krav på välutbildad och behörig personal. Kryptonycklar är en viktig del av den kryptologiska funktionen i signalskyddssystemen. Nycklarna produceras nästan uteslutande av TSA för användning på olika myndigheter inom ramen för totalförsvarsverksamheten. TSA ansvarar också för att utveckla de datorprogram som genererar nycklar. Medier som används för kryptonycklarna är papper i form av tryckta streckkoder, hålkort samt smarta kort och andra datamedier. Tillverkning är en känslig process med hög sekretess som förutsättning för att signalskyddssystemen skall fungera som de är avsedda att göra. Att varje nyckel i sig är en hemlig handling ställer stora krav på noggrannhet i alla led. TSA har ansvaret för att arbetet bedrivs på ett korrekt sätt och har utvecklat ett system för kontroll inom sin produktionsenhet. Distributionen av kryptonycklar sker i huvudsak genom postbefordran. TSA distribuerar producerade nycklar till ett antal centrala myndigheter samt internt inom Försvarsmakten. KBM får nycklar för den civila delen av totalförsvaret för vidare distribution av dessa till myndigheter på regional och lokal nivå. Eftersom innehållet i dessa försändelser är hemligt är det viktigt att kontrollera att de verkligen når rätt mottagare. KBM anser att distributionen av kryptonycklar sker enligt säkra rutiner och med högt ställda krav på säkerhet i samtliga led. Det är viktigt att upprätthålla säkerhetsskyddet till dess att nycklarna upphört att gälla och förstörts. Signalkontrollverksamheten inom TSA syftar främst till att kontrollera att de signalskyddssystem som är i drift används på ett riktigt sätt och att de ger det skydd de är avsedda att ge. Kontroll sker också av den klartexttrafik som förekommer i samband med olika övningar och materielförsök. Den insamlade trafiken analyseras för att få reda på om det har förekommit något som röjer den kontrollerade verksamheten. Den kontrollverksamhet som bedrivs av TSA är helt inriktad på trafik inom totalförsvaret. Den enhet som finns inom TSA utgör en liten, och därför känslig, resurs. Uppgifterna är stora och resurserna begränsade, trots att enheten endast utnyttjas inom totalförsvaret. Gruppen används i huvudsak inom Försvarsmakten samt vid olika former av materielförsök, vilka man gör på uppdrag av FMV. TSA genomför också en administrativ kontroll av signalskyddsverksamheten vid de olika myndigheter som har en signalskyddsorganisation. Vid dessa kontroller undersöks att myndigheten följer det regelverk i form av föreskrifter, instruktioner och allmänna råd som är utgivet av TSA. Kontrollerna skall också ses som ett led i att utbilda och informera myndigheterna om förändringar och nyheter. Avsikten är att felaktig hantering av signalskyddsmateriel, kryptonycklar och totalförsvarets aktiva kort (TAK) skall upptäckas och kunna rättas till. Totalförsvarets signalskyddsskola (TSS) är en del av Försvarsmakten Regemente, S1. Skolan har till uppgift att samordna signalskyddsutbildningen inom totalförsvaret. Detta sker genom att man anordnar utbildning för systemoperatörer och personal för administration av kryptonycklar och användare, tidigare benämnda kryptörer, på olika typer av signalskyddssystem. TSS bedriver också utbildning som ger behörighet att arbeta som signalskyddschef. Verksamheten omfattar även utbildning av signalskyddslärare som sedan sköter utbildningen lokalt, till exempel inom eget förband. Utbildningen bedrivs dels vid i och dels genom att lärare genomför utbildning vid myndigheterna. Försvarsmakten bedriver också utbildning inom signalskydd vid I 19/Signalbataljon, Försvarsmaktens Halmstadskolor, Örlogsskolorna i och . Försvarsmakten finansierar elever från Försvarsmakten och Försvarsmakten närstående myndigheter (FMV, FOI, KBV, FHS, FRA och FortV) som genomgår signalskyddsutbildning vid TSS, och KBM står för kostnaderna för de civila eleverna vid TSS. Hörnstenar i signalskyddet är förmågan att utveckla kryptografiska funktioner och att granska implementeringen av dem i systemlösningar och andra typer av produkter som använder kryptografi. Förmågan är beroende av tillgången på kvalificerade kryptologer – ett yrke som kräver lång högskoleutbildning inom matematik och teknik. Nödvändig erfarenhetsuppbyggnad och specialisering sker inom statsförvaltningen genom arbete vid FRA och TSA. Antalet personer som söker sig till denna typ av arbeten är få i ett litet land som . För att säkerställa rätt matematisk kompetens och hög förmåga, har den så kallade kryptologpoolen etablerats. FRA organiserar denna resurs, som utgör ett nationellt för kryptologi. Poolen har bland annat till uppgift att säkerställa en hög kryptologisk kompetens samt att tillse att det finns ett fruktbart informationsutbyte mellan verksamhetsområdena forcering och kryptoutveckling, som dessa båda verksamhetsområden medvetet hålls organisatoriskt skilda åt - kryptoutvecklingen sker inom TSA och forceringsverksamheten bedrivs av FRA. Denna ordning anses vara ett effektivt och avgörande tillvägagångssätt för att skapa god och aktad förmåga inom kryptografi. Detta ses som en av de viktigaste orsakerna till att är framstående inom såväl forceringsverksamhet som utveckling av krypto. Kunskap om forcering är grundläggande för konstruerandet av skydd. Kunskapen utnyttjas inom kryptologpoolen men skulle även kunna användas inom andra delar av samhället. Personal från FRA tjänstgör vid MUST/TSA för kryptografiskt utvecklingsarbete inom totalförsvaret. Personalen gör även oberoende bedömningar av vissa andra svenska kryptosystem. FRA och Försvarsmakten stödjer dessutom och i kryptofrågor. Det finns en mängd kryptosystem att tillgå som COTS (kommersiellt tillgängliga system). För vissa behov, till exempel militära, anses det dock krävas särskilt kvalificerade system. Sådana system måste utvecklas alternativt anpassas till kravspecifikationen för att fastställda säkerhetskrav skall uppfyllas. Utveckling av totalförsvarsgemensamma, fristående kryptoprodukter sker genom att Försvarsmakten ger FMV i uppdrag att lägga ut tillverkningen på företag som kan realisera beställningen utifrån den av TSA uppställda målsättningen. TSA granskar och godkänner upphandling av utvecklingsuppdraget. För funktionsspecifika kryptosystem, till exempel för JAS 39 , ingår framtagandet i utvecklingsprojektet. Beställningen går via FMV på samma sätt som för övriga kryptoprodukter. Försvarsmakten ansvarar i huvudsak för finansieringen av TSA:s verksamhet och för att utveckla nya signalskyddssystem. Krigsförbandsledningen () finansierar materielsystem, Dagens signalskyddsverksamhet SOU 2003:27 utveckling och framtagning av kryptoprodukter, för totalförsvaret. Anskaffning av kryptosystem för totalförvarets behov sker genom att Försvarsmakten, och i enstaka fall KBM, ger FMV uppdrag att upphandla. Upphandlingen sker sedan i nära samarbete mellan FMV och TSA. har antalet lämpliga leverantörer minskat avsevärt. utnyttjas fyra till fem svenska företag för tillverkning och utveckling av de signalskyddssystem som nyanskaffas men även företag utanför anlitas. Försvarsmakten finansierar anskaffning av signalskyddsutrustning för den militära delen av totalförsvaret och KBM finansierar i huvudsak anskaffning för den civila delen. Försvarsmakten närstående myndigheter finansierar sin egen anskaffning om det inte i författning eller i avtal med Försvarsmakten framgår annat. 3.2Övrig signalskyddsverksamhet i samhället Inom kommersiell verksamhet har det utvecklats en användning av kryptografi som inte är relaterad till totalförsvaret eller samhällsviktig verksamhet. Syftet med skyddet är kommersiellt snarare än försvarsrelaterat. För många företag är information, till exempel om forskning och utveckling, den viktigaste tillgången. Uppgifter om det finansiella läget eller affärsstrategiska överväganden, såsom upphandling, är känslig information som andra företag eller underrättelseorganisationer kan vara intresserade av. Skyddsbehoven utanför den offentliga sektorn växer i takt med att verksamheter blir allt mer informationsbaserade. Att en allt större del av handeln med varor och tjänster bedrivs via till exempel Internet bidrar också till ett ökat behov av olika former av kryptering. Exempel på verksamheter som kräver kryptografiskt skydd är banktjänster via Internet, där kunden använder sig av någon form av digital signatur för att koppla upp sig mot banken över Internet. Ett annat användningsområde är e-handel där det kan vara önskvärt att inte kontokortsnummer skickas i klartext. I mobiltelefoni används också kryptering i stor utsträckning. Många företag skyddar sin datakommunikation med hjälp av kryptografiska metoder. Företag kan också kräva att data som lagras på hårddisk krypteras, åtminstone på bärbara PC som används utanför den skyddade företagsmiljön.