sou · GRB386 · 2004-01-01 00:00:00 — Med anledning av forskargruppens kritik har utredningen varit i kontakt med professor vid . Han har arbetat i europeiska kommissionens vetenskapliga kommitté för djurs hälsa och välfärd och varit ordförande för underkommittén djurs välbefinnande till europeiska kommissionens vetenskapliga kommitté för djurs hälsa och välbefinnande den lämnade rapporten om pälsdjuren. Han har om forskar- gruppens kritik anfört följande: Arbetsförfarandet kan till viss del förklara forskargruppens kritik. Det var forskargruppens ansvar att sammanställa de vetenskapliga kunskaperna. Det ankom dock på den vetenskapliga kommittén att dra slutsatser och utfärda rekom- mendationer. Slutrapporten publicerades också i den vetenskapliga kommitténs namn. Skillnaden mellan den vetenskapliga kommitténs slutsats och vad forskargruppen anför är vidare egentligen också liten. Den vetenskapliga kommitténs slutsats var inte att har biologiskt behov av att simma, i stället är slutsatsen att under experimentella förhållanden uttryckt ett starkt önskemål om att få simma. Forskargruppen anför att brist på simvatten för mink kan vara ett möjligt välfärdsproblem Regeringen gav i uppdrag att utvärdera tillgängliga forskningsresultat beträffande minkar, se över befintligt regelverk och om möjligen föreslå förbättringar i minkhållningen. Rapporten överlämnades till regeringen . Verket har utvärderat rapporten från . Som tidigare framgått anser verket att de avvikande meningar som anmälts av forskargruppen inte påverkar rapportens slutsatser. Verket stöder i allt väsentligt de slutsatserna. Därutöver har verket utvärderat SVS:s rapport och uppföljningen av rapporten . Slutligen har det inhämtat synpunkter från berörda parter och myndigheter. Verket finner att hälsotillståndet hos svenska minkar är gott. Det befintliga forskningsmaterialet visar dock att mink i många undersökningar uppvisar en hög grad av stereotypier och onormala beteenden. Detta indikerar att 4 § i djurskyddslagen inte är upp- fylld vad avser djurmiljö och möjlighet att bete sig natur- ligt. Traditionella bursystem bör därför enligt verket avvecklas. skäl för sin slutsats skäl för att avskaffa traditionella bursystem är att verket – med hänsyn till den kunskap som finns – anser att ett system som tillgodoser minkars behov av sim- och badvatten bör utvecklas. Det framgår enligt verket av EU:s rapport att under experimentella förhållanden är beredd att arbeta hårt för att få tillgång till vatten. Verket anför att man i EU:s rapport pekar på vikten av att ett system utvecklas som tillgodoser detta behov hos . Det är enligt mening inte möjligt att, med bibehållen god djurhälsa, ta fram ett system för att ge till- gång till sim- och badvatten inom traditionella bursystem. I sina kontakter med utredningen har verket utvecklat detta genom att ange att det förefaller som alltför kostsamt att bygga någon form av bassäng till burarna. Stillastående vatten skulle vara omöjligt att hålla tillräckligt rent, varför ett sådant system skulle kunna bidra till smittspridning av sjukdomar. I utredningens kontakter med pälsdjursnäringen har den anfört att näringen i denna del har samma uppfattning som Jordbruks- verket. har vidare föreslagit sju tänkbara förbättringsåt- gärder för minkhållningen, som alla skulle vara möjliga att genomföra inom det befintliga bursystemet. Fyra av dem är åtgärder som före- slagits i EU:s rapport. Därutöver har verket föreslagit ytterligare tre förbättringsåtgärder. Även om samtliga åtgärder genomfördes är det dock enligt verket inte möjligt att bedöma om dessa åtgärder leder till tillräckliga förbättringar. Det som är oklart är om dessa åtgärder skulle vara tillräckliga för att djurens stereotypier och onormala beteenden skulle upphöra i tillräcklig grad. Ytterligare forskning krävs om grundläggande behov. Förbättringsåtgärderna skulle vara följande: 1. att inte dela valpkullarna EU:s rapport hade föreslagit att kullen inte delas . Verket anger dock att några av forskningsrapporterna som det refereras till i EU:s rapport pekar på att den välfärdsvinst som görs då man delar kullen senare förloras på grund av de aggres- sioner som uppkommer mellan djuren då djurtätheten ökar. Detta skulle också stödas av näringen. 2. att ge fri tillgång till dricksvatten Även detta var ett förslag som fördes fram i EU:s rapport. Enligt verket sker så på de flesta minkfarmer i . 3. anpassa fodret så att det kan ges i fri tillgång året om för att undvika restriktiv utfodring under vissa perioder Detta krav fördes fram i EU:s rapport. SVA har kritiserat denna slutsats och anfört att det inte är möjligt att ge alla djur fri tillgång till mat, eftersom vissa då skulle äta ihjäl sig. Däremot är det viktigt att fodret ger en tydlig mättnad och att det tar rimlig att äta upp det. 4. att ge foder med grövre struktur Fodret som används har en grötliknande konsistens. Åtgärden är inte närmre förklarad i rapporten. I sina kontakter med utred- ningen har dock verket anfört att ett grövre foder skulle ge välbehövlig sysselsättning. Från foderleverantörerna, exempelvis från Pälsdjursuppfödares ekonomisk förening har anförts att det hade varit ganska enkelt att göra fodret grövre. mals fodret till önskad konsistens med hålskivor, det hade varit förhållandevis enkelt att förändra hålskivorna. Från djurupp- födarnas sida har det dock anmärkts att det finns farhågor om att valparna skulle kunna sätta det grövre fodret i halsen med kvävning som följd. Det skulle enligt samma källa inte vara möjligt att ge valparna särskilt foder. SVA har anfört att minkvalpar – utom de allra yngsta – klarar grövre foder, eftersom de inte äter lika glupskt som t.ex. rävvalpar. Dessutom är det så att behovet av grövre foder som sysselsättning skulle kunna vara större när det saknas minkvalpar. Sammantaget skulle det alltså vara möjligt att ge grövre foder i vart fall . 5. att ge möjlighet till vistelse med artfränder i större utrymmen med tillgång till fler bolådor, avsatser, gömställen och tunnlar för att tillgodose rörelsebehov (såsom att springa och klättra) och sysselsättningsbehov Detta är ett förslag som fördes fram i EU:s rapport. I verkets rapport anges att det i diskussionerna med berörda parter fram- kommit att det skulle vara möjligt att genomföra. 6. att ge honorna med valpkullar möjlighet till viss avskildhet genom exempelvis solida väggar eller tomma utrymmen mellan burarna. Denna åtgärd är inte närmre förklarad i verkets rapport. SVA har anfört att solida väggar är en olämplig åtgärd. Den största nack- delen är att de solida väggarna ökar stressen för minkarna, eftersom detta revirdjur kan lukta och känna grannen, men inte se den. Därutöver skulle de solida väggarna bli smutsiga och ge en sämre luftcirkulation. Tomma burar mellan valpande honor har dock visats ha en positiv effekt på såväl honorna som valparna. Dessutom skulle det troligen bidra till en minskad spridning av smittämnen. 7. att anläggningarna byggs på ett sådant sätt att djuren ges möjlighet att upprätthålla s.k. termisk komfort. I rapporten anges att den förhållandevis höga valpdödligheten som finns hos farmad mink delvis kan vara orsakad av att minkarna utsätts för höga temperaturer. För att undvika detta bör enligt mening anläggningarna byggas så att djuren skyddas från alltför hög värme såsom solstrålning. Från SVA har om detta följande anförts: Minkar hålls i i skugghus. I det begreppet ligger just att djuren skall kunna söka skydd mot direkt solljus. Vid hög värme blir det varmt i alla stallar, även i skugg- husen. Farmarna brukar då lyfta av takluckorna på lyorna. En möj- lig förbättringsåtgärd skulle kunna vara reflekterande tak på alla farmer och möjligheten att begjuta taken med kallt vatten vid extremt varma dagar. Från SVA:s sida skall dock framhållas att kyla är farligare än värme för minkarna. Om minkarna har en alltför stor lya med dålig tillgång på halm finns det risk för nerkylning av valparna . har gett rekommendationer om burstor- lekar för minkar. Dessa rekommendationer skall vara införlivade i svensk lagstiftning . Så har skett genom föreskrif- terna i L 100 från , jämför 2.2.3. Verket hänvisar till slutsats om att de moderata storleksföränd- ringarna av burarna är av ringa betydelse för minkarnas välfärd. Vad gäller avlivningen anser verket att det krävs mer forskning om vilken metod som är acceptabel när många minkar skall avlivas . Forskningen är på denna punkt motsägelsefull. I används nästan uteslutande koldioxid. Verket anför att några rapporter rekommenderar koldioxid, medan det i andra rapporter anges att koldioxid är olämpligt. I används kolmonoxid. Från SVA:s och pälsnäringens sida har anförts att även arbetsmiljöaspekter måste ingå vid val av avlivningsmetoder. 2.3.5Närmare om Masons studie slutsats om att ett system som tillgodoser behov av sim- och badvatten grundas på Masons studie om att minkar under experimentella förhållanden är beredda att arbeta hårt för att få tillgång till vatten. Nedan följer en närmare redo- görelse av studien. är forskare vid i . Hon var också en av experterna som bistod den vetenskap- liga kommittén när EU:s rapport kom till. Hon har tillsammans med andra utfört en studie som publicerades i tidskriften . Artikeln inleds med ett konstaterande om att djur i fångenskap kan lida om deras miljö hindrar dem från att utöva ett beteende som de är starkt motiverade att utföra. Vid experimentet visade det sig att minkar var beredda att arbeta hårt för att kunna utöva ett naturligt beteende och det visade sig att de utsöndrade en högre grad av stresshormonet kortisol om de förhindrades från sin mest valda aktivitet simning. Minkar i fångenskap kan därför vara frustre- rade. Experimentet bestod av att 16 minkar förvarades i varsin bur. Därutöver fick de tillgång till sju aktivitetsburar. erbjöd en aktivitet, medan den sjunde var tom, avsikten var att den skulle erbjuda utökat utrymme. Det var fråga om: Man försvårade möjligheten för att få tillgång till de olika burarna genom att tillsätta olika tyngder till buröppningarna om till . Det visade sig att var beredd att arbeta hårdast för att få tillgång till den bur som innehöll badvatten. Därefter blockerades tre av buröppningarna helt och hållet , ingångarna till de burar som innehöll badvatten, lya och det extra utrymmet. Som ett led i experimentet berövades även tillgång till mat . Därefter mättes kortisolhalt i urinen, som indikerar stressnivå. Resultatet var att kortisolhalt steg nästan lika mycket när den be- rövades badvattnet som maten. Däremot steg halten inte alls lika mycket när tillgången till de andra aktivitetsburarna begränsades. Resultatet skulle indikera att det nuvarande bursystemet skulle orsaka frustration hos minkarna, särskilt på grund av att systemet inte ger tillgång till vatten. Pälsnäringens har genom sitt europeiska organ FBA, , kritiserat studien på den grunden att den bara omfattade 16 djur och att experimentet skedde i laboratorie- miljö och inte på en farm. Den har vidare anfört att själv uttryckt att resultaten inte bevisar att lider. Från Pälsdjursuppfödares Riksförbunds (SPR) sida har anförts att studiens resultat inte går att överföra på de minkar som finns på farmerna. I studien gavs minkarna först tillgång till vatten för att sedan berövas det, medan minkarna i fångenskap aldrig haft tillgång till vatten. Från SPR:s sida har anförts att det även finns forskning som kommit fram till motsatt resultat. Näringen har hänvisat till lektor , , forskning. Denna har pågått och slutsatsen är att simning inte skulle vara ett biologiskt behov hos . En sammanfattning av forskningen har publicerats i en artikel i , nr 5/2001. Följande anges: Minkar som aldrig haft tillgång till badvatten uppvisar varierande reaktioner när de får det. Några simmar och några undviker vatten. Det förhållande att några undviker vatten skulle vara ett bevis för att vatten inte skulle vara ett medfött behov. valde inte heller att utöka sitt badande när tempera- turen i buren ökade från , däremot valde att vistas på det svalare stället i buren. I försöket fick 40 minkar tillgång till vatten . Minkarna ersattes sedan av sina avkommor i flera omgångar och man fick därigenom minkar som under flera generationers tid hade haft tillgång till vatten. De förvarades i ett tre-burssystem, där den mittersta buren var vattenfylld. Foder tillhandahölls i en av de yttersta burarna, i den andra ytterburen fanns lyan. hade fri tillgång till alla tre burarna. En kontrollgrupp med samma antal minkar förvarades på liknande sätt, den enda skillnaden var att den mittersta buren inte var vattenfylld utan tom. Det visade sig att minkarna i vatten- gruppen var inte mer intresserade av att besöka den mittersta buren än de minkar som saknade vatten. I stället uppfattade minkarna vattnet som ett hinder. Det tog dem att komma till foderburen och de stannade där än de minkar som inte behövde passera vatten. Vidare besökte de också buren vid färre tillfällen än de minkar som saknade vatten. Tillgången till vatten minskade inte heller det stereotypa beteen- det. Slutsatsen blev att inte hade ett medfött behov av att simma. Däremot kunde en mink som hade haft tillgång till vatten ha ett önskemål om fortsatt tillgång till vatten. I rapporten kritise- ras vidare studier liknande Masons, som bygger på mät- ningar om hur hårt är beredd att arbeta för att uppnå vissa miljöberikningar, såsom exempelvis tillgång till vatten. Ett skäl för detta är att i sådana försök först måste lära känna exempel- vis vatten för att man sedan skall kunna mäta hur hårt är beredd att arbeta för det. En sådan studie skulle därmed aldrig kunna ge svar på frågan om skulle kunna sakna den aktuella miljöberikningen om aldrig fått tillgång till den. Från Djurens rätts sida har anförts att innehållet i artikeln skiljer sig från vad anfört i andra vetenskapliga rappor- ter om samma forskning. I artikel C.P.B. 2001 a Swimming Activity of farm Mink (Mustela vision) and its relation to stereotypies i Acta Agriculture , Section A, Animal Science Volym 51 s. 71–76. Slutsatsen där är i stället följande: Den pågående forskningen i stöder inte att minkar med tillgång till badvatten utövar mindre stereotypier än de som saknar badvatten. Om simning är ett biologiskt behov är därför fortfarande diskutabelt. Som Broom har visat leder frustration inte alltid till stereotypt beteende. Därför är det fortfarande möjligt att avsaknad av simvatten gör djuret frustrerad, men att det inte orsakar ett stereotypt beteende. Även om inte denna forskning stöder att simning skulle vara ett biologiskt behov finns det annan forskning (Masons) som visar att mink är beredd att arbeta hårdare för tillgången till vatten än för andra berikningar. Denna forskning har dock den begränsningen att den inte säger något om djurs saknad av badvatten som aldrig haft tillgång till badvatten. forskning stöder den pågående forskningen i . Ytterligare forskning krävs. Utredningen har vidare avlagt ett personligt besök vid för ett möte med lektor och doktor och haft kompletterande skriftväxling med dem. I den forskargruppen som var delaktiga i att utarbeta rapporten för EU:s vetenskapliga organ var doktor en av med- lemmarna. Om minkars simbehov framförde hon följande: Vid rapportens tillkomst var det forskargruppens slutsats att brist på simvatten kan vara ett möjligt välfärdsproblem för , jämför 2.3.4. Därefter har det dock tillkommit forsk- ning, såsom exempelvis . Dennes slutsats om att simning inte är ett biologiskt behov har numera accepterats av samtliga forskare. Om forskargruppen hade haft tillgång till denna forskning när den drog sina slutsatser hade slutsatsen inte blivit att avsaknaden av vatten kan vara ett möjligt problem utan att simning inte är ett biologiskt behov. Vad gäller skillnaderna i slutsatserna som påpekats av Djurens rätt kan följande anföras: I en vetenskap- lig artikel är det viktigt att andra forskares ståndpunkter bemöts. Det är förklaringen till att den vetenskapliga artikeln är utformad på ett annorlunda sätt. Vidare är en viktig aspekt att biologiskt behov kan definieras på olika sätt. Det danska forskarteam som om fem–forskat om mink och simvatten defi- nierar ett biologiskt behov på det sättet att avsaknaden av möjlighet att tillfredställa behovet ger utslag i exempelvis ökad stress. Om djuret fråntages möjligheten att utöva behovet uppvisar det en snabb och markant ökning av frustration och stress. Mink har exempelvis ett medfött behov av en lya och visar tecken på stress om en lya saknas oavsett om den tidigare haft tillgång till en lya eller inte. Detta gäller inte för tillgången till badvatten. Vissa andra forskare definierar dock biologiskt behov på annat sätt. Det som är beredd att arbeta för skulle vara ett biologiskt behov. Problema- tiken kring forskares olika definition av biologiskt behov och djurens välfärd har utvecklats av SLU, se vidare bilaga 2. I har det organ som utvärderat pälsdjursnäringen, det , bekräftat de danska forskarnas slutsats. I sin rapport anger det att det förefaller som om forskarna nu är eniga om att inte har ett essentiellt behov av badvatten i sig, men att badvatten ger en bland flera möjligheter till sysselsättning, jämför vidare 3.1.2. Utredningen har vidare varit i kontakt med , som presenterats under 2.3.5, för att höra hennes åsikt om vad anfört. Hon uppgav följande: Om man med biologiskt behov menar något som djuren lider av om de saknar det, har det ännu inte bevisats att behovet av att simma skulle vara ett biolo- giskt behov. Mer forskning krävs. Tillsvidare är hennes slutsats att tillgången till vatten är en mycket kraftfull miljöberikning, men inte nödvändigtvis ett behov hos . Det är vidare en miljöberik- ning som man måste vara försiktig med. Om man ger tillgång till vatten uppskattar den det i en så stor utsträckning att den utvecklar en hög andel stereotypier om man sedan tar bort vattnet. Därutöver har utredningen även diskuterat frågan med Per . Han har anfört att det finns en enighet om att simvatten är en viktig berikning för minkar, men att det slutliga beviset för att simning är ett biologiskt behov ännu inte föreligger. Om minkars stereotypa beteende anfördes följande vid mötet med företrädare för : Att hålla minkar i bur skapar flera välfärdsproblem. Ett är minkars rädsla för män- Denna rädsla kan man dock minska väsentligt genom avels- selektering, vilket också skett i , jämför 2.3.2 Det största problemen är dock att burmiljön orsakar ett stereo- typt beteende hos minkarna. Vad är det då i burmiljön som orsakar detta? I första hand är det inte storlek som är orsaken, problemet är inte att inte kan tillgodose sitt rörelsebehov, eftersom försök visar att större burar inte ger ökad välfärd. Det som i stället är problemet är att burmiljön inte ger tillräcklig stimulans. Avsaknaden av stimulans ger ett stereotypt beteende. Det är dock vidare viktigt att notera att det endast är de fullvuxna minkarna som har ett stereotypt beteende. föds och lever tillsammans med honan och de andra valparna. uppvisar varken honan eller valparna upp ett stereotypt beteende. Därefter hålls valparna två och två fram tills pälsningen , honan sätts tillsammans med en valp. Inte heller utövas det något stereo- typt beteende, vilket beror på att har sällskap i buren. avlivas 75–av besättningen, endast utvalda minkar sparas för avel. Dessa fullvuxna minkar måste nu placeras i egen bur, eftersom de är revirhävande och annars slåss. Det är fram till parningen , som vissa minkar utövar ett stereotypt beteende. Sammantaget är det alltså så att de flesta minkar inte hinner utveckla ett stereotypt beteende. Det är visat att det finns åtgärder som minskar det stereotypa beteendet. Ett sätt är att ge större portioner med lägre energi- innehåll , eftersom det är visat att det finns ett samband mellan brist på foder och stereotypt beteende. En annan åtgärd är att miljöberika buren med tunnlar och klätterhyllor, vilket ger ökad sysselsättning. Vidare har avvänjningen stor betydelse för det stereotypa beteendet. Det är visat att om valpen får stanna hos honan till dess den är och inte så minskar det stereotypa beteendet när valpen blivit vuxen. Däremot ger en försenad avvänjning vid ingen ökad välfärd. En annan förbättring är att ge tillgång till två burar, vilket ger ökade möjligheter till sysselsättning. Enbart den sistnämnda åtgärden har i försök visat reducera det stereotypa beteendet med hälften. Samtliga dessa åtgärder har visat sig ha en påverkan på det stereotypa beteendet. kommer att starta ett försök där samtliga dessa åtgärder förenas. Försöket kommer att pågå , en preliminär bedömning kan vara tillgänglig . omfatta 1000 minkar. En grupp kommer att få tillgång till miljö- berikade burar och dubbla burar samt utökat foder, medan en kontrollgrupp kommer att bli utan dessa förbättringsåtgärder. Det stereotypa beteendet kommer att mätas. De bakomliggande rapporterna berör alltså enbart pälsdjuren ur ett djurskyddsperspektiv. Frågan om djurskydd grundar sig på ett etiskt ställningstagande om att människan har moraliska skyldigheter mot djuren och skall behandla dem väl. Det finns dock därutöver ytter- ligare ett etiskt perspektiv, nämligen frågan om för vilket syfte djur får hållas. Rapporterna berör inte denna fråga. Denna analys kommer därför endast behandla djurskyddsaspekten. Utredningen kommer i ett särskilt kapitel, kapitel 3, vidareutveckla det etiska perspektivet avseende djurhållningens syfte. Inledningsvis är det fråga om pälsdjurens fysiska hälsa. Som fram- gått anges det i djurskyddslagen att djur skall behandlas väl och skyddas mot onödigt lidande och sjukdom. Den genomgående ståndpunkten i samtliga rapporter är att hälsa är bra. Sällskap (SVS) uttryckte att djuren är friskare än andra produktionsdjur. I EU:s rapport anges att valpdödligheten är och att 2–av de vuxna minkarna avlider . Som en jämförelse kan nämnas att valp- dödligheten för hund enligt uppgift från SVA uppgår till 10–. När det gäller den fysiska hälsan går forskargruppen till och med så långt att den i sin kritik tycks mena att pälsdjurens goda fysiska hälsa i viss mån skulle kompensera förekomsten av stereotypier, det betonas att de positiva välfärdsaspekterna utelämnats i kommitténs rapport och att man i stället valt att fokusera på stereotypierna. Det kan dock ifrågasättas om detta är ett relevant synsätt. Enligt djurskyddslagen har djuren rätt att skyddas mot sjukdom. De skall därutöver ges möjlighet att bete sig naturligt. De båda kraven är fristående från varandra. Innebörden blir att den ena rätten inte kan bytas ut mot den andra, inte heller skulle man kunna kompensera ett bristfälligt uppfyllande av den ena rättigheten med att mycket väl klara det andra kravet. Slutligen instämmer även i att hälsotillståndet hos svenska minkar är gott, även om det därutöver föreslår åtgärder för att minska den höga valpdödligheten. Därmed skulle det finnas en samstämmig bild om att hälsa är god. En utgångspunkt skulle då kunna vara att i vart fall fysiska hälsa inte utgör ett problem. Utredningen skulle därmed inte behöva fokusera på denna fråga. I de bakomliggande rapporterna är det endast EU:s rapport som behandlar chinchillans välfärd. Därutöver har i sina rekommendationer behandlat chinchillans välfärd. har utarbetat detaljerade föreskrifter för chinchillan. Chinchilla- näringens synpunkter har framkommit vid remissbehandlingen. Vad avser chinchillans fysiska hälsa har framkommit att valp- dödligheten skulle vara förhållandevis hög. Detta skulle kunna ha sin grund i att fodret inte är tillräckligt och att honan efter födseln inte kan äta den näringsrika placentan, eftersom den försvinner genom nätbotten. har i sitt förslag till föreskrifter angett att chinchilla inte får hållas på nätbotten. Det skulle betyda att chinchillan framöver inte skulle hindras från att äta placentan. Det kvarstående problemet skulle kunna vara fodret. Vad gäller iller är tillgången till bakgrundsmaterial liten.