sou · GRB3105d4 · 2004-01-01 00:00:00 — Jordbruket har också en större betydelse när det gäller vården av landskapet och landsbygdens attraktions- kraft. Om detta vittnar inte minst den ökande lantgårdsturismen. Jordbruket med sitt öppna och varierade landskap utgör ett viktigt medel för att säkerställa en levande landsbygd. Andra medel är skolor, kommunikationer etc. Det saknas kvantifierbara forsk- ningsresultat om jordbrukets relativa betydelse för en levande lands- bygd. Däremot har denna beskrivits i flera skrifter. redovisning enligt modellen Regional balans visar att befolkningen i glesbygd minskade , medan befolkningen i den tätortsnära landsbygden liksom i tätorter ökade. Om denna befolkningsutveckling delas upp på län så framgår att befolkningsminskningen är störst inom de mindre gynnade områdena, där även jordbrukets nedläggning är som störst. Det går inte att dra några konkreta slutsatser av detta underlag, eftersom ett flertal faktorer påverkar flyttningsströmmar, men det går heller inte att bortse från jordbrukets betydelse. Kvoten av {familjeinkomst från jordbruket + jordbrukarfamiljens inkomster utanför jordbruket} genom {genomsnittlig familjeinkomst i det berörda området}. Tabell V.2 visar jordbrukarhushållens genomsnittliga familjeinkomster i förhållande till samtliga förvärvsaktiva hushålls genomsnittliga familjeinkomster i olika NUTS 2-områden . Jordbrukarhushållens inkomster i relation till samtliga hushålls familjeinkomster (kronor/hushåll) (kronor/hushåll) (län AB) (län C,D,E,T och U) (län F,G,H och I) (län K,L och M) (län N,O,P och R) (län S,W och X) (län Y och Z) (län AC och BD) Anmärkning: NUTS står för Nomenclature des Unit et Territoriales Statistiques och är framtaget av . Uppgifterna i tabellen avser disponibel inkomst enligt definition. Källa: , 2003. Som tabell V.2 visar så är jordbrukarhushållens genomsnittliga familjeinkomst lägre än den genomsnittliga hushållsinkomsten för samtliga hushåll i fem områden av åtta. I samtliga fall är dock kvoten högre än vilket antyder att skillnaderna inte är så stora. Svar på Fråga V.3. Som redovisats under indikatorerna till denna fråga anses jordbruks- näringen ha en relativt sett liten betydelse för den totala syssel- sättningen, dock en större betydelse för bevarandet av ett livskraftigt landsbygdssamhälle. De mindre gynnade områdena ingår huvud- sakligen i NUTS 2-områdena 5, 6, 7 och 8. I två av dessa fyra områd- en är jordbrukarhushållens inkomster lägre än genomsnittet för samtliga hushåll, medan det i de andra två ligger över snittet. Detta hänger säkert delvis samman med de olika stöden genom Miljö- och landsbygdsprogrammet. Det går dock inte att relatera denna information till enskilda ersättningsformer. Hur har stödordningen bidragit till att skydda miljön genom att bibehålla eller främja ett hållbart jordbruk som tar hänsyn till miljöskyddskrav i mindre gynnade områden (MGO)? Andel (UJA) där miljövänliga jordbruksmetoder används (hektar och %) a)varav andel med ekologisk odling (hektar och %), b)varav andel med integrerad odling eller integrerad skadebekämp- ning (hektar och %), c)varav andel för bete med mindre än 2 djurenheter/hektar (eller specificerad regional variant) (hektar och %). På närmare () användes miljövänliga pro- duktionsmetoder 2002. Den angivna arealen avser den del för vilken även ersättning för miljövänlig vallodling utgick med begränsningar i användningen av bekämpningsmedel som följd. Delindikatorerna besvaras utifrån andel jordbruk, varför dessa inte direkt kan relateras till arealuppgiften ovan. a)Andelen jordbruk med ekologisk produktion inom de mindre gynnade områdena uppgick till 2002 räknat som andel lantbruk som ansökt om stöd enligt denna ersättningsform. Mot- svarande arealuppgifter saknas. b)Andelen jordbruk med integrerad odling är marginell i som helhet och indikatorn är därmed inte relevant för . c) Andelen jordbruk med mindre än 2 djurenheter/hektar i de mindre gynnade områdena uppgick till . Även detta är beräknat på uppgifter om andel lantbruk. Motsvarande arealuppgifter saknas. Andel (UJA) som används till odlingsbara grödor där den tillförda mängden kväve (stallgödsel + konstgödsel) är mindre än /ha (hektar och %). Indikatorn besvaras tillsammans med Indikator V.4.A–1.3. Andel (UJA) som används till odlingsbara grödor där den tillförda mängden pesticider är mindre än ett angivet tröskelvärde (hektar och %). För att kunna besvara dessa indikatorer har en beräkning av använd- ningen av gödsel- och bekämpningsmedel gjorts för de mindre gynn- ade områdena. En omräkning har då skett utifrån Statistiska central- byråns redovisning av användningen av gödsel- och bekämpnings- medel på olika produktionsområden enligt bild V.1. Indelning av i åtta produktionsområden Källa: , 2003. Indelningen i 8 produktionsområden: 1.Götalands södra slättbygder (Gss) 2.Götalands mellanbygder (Gmb) 3.Götalands norra slättbygder (Gns) 4.Svealands slättbygder (Ss) 5.Götalands skogsbygder (Gsk) 6.Mellersta skogsbygder (Ssk) 7.Nedre (Nn) 8.Övre (Nö) Nedanstående tabell visar hur dessa produktionsområden motsvaras av stödområden enligt Miljö- och landsbygdsprogrammet. Där- igenom kan statistik härledas till dessa om- råden. Produktionsområden översatta till stödområden (Nö) och Nedre 1, 2a, 2b och 3 (delar av 3 som avser Västra (NN) dvs. produktionsområde 8 och 7 ingår dock i produktionsområde 6) skogsbygder (Ssk) och slättbygder (Ss) dvs. 4a och b, delar av 5b, 5c och framförallt 9 produktionsområde 6 och 4 (9m motsvarar produktionsområde 4) skogsbygder (Gsk) dvs. 5a, delar av 5b och 5c norra slättbygder (Gns), Göta- lands mellanbygder (Gmb) och södra slättbygder (Gss) dvs. Delar av 5b, 5c, 5m och framförallt 9 (9s område 3, 2 och 1 8, 7, 6, 5 och halva område 2 1, 2a, 2b, 3, 4a, 4b, 5a och 5b Källa: och , 2003. Om vi summerar arealen i , Nedre , Meller- sta skogsbygder och skogsbygder och hälften av mellanbygder (och ) (produktionsområd- en 8, 7, 6 och 5 och 2) och antar att detta ungefär motsvarar arealen i de mindre gynnade områdena så får vi fram en total areal vilket motsvarar av landets totala areal. Motsvarande areal enligt databas var . Således ger beräkningen en överskattning med och resultaten bör användas med viss försiktighet. Emellertid ger denna beräkning en indikation över skillnaderna i användning av gödsel- och bekämpningsmedel i de mindre gynnade områdena jämfört med andra områden. Av tabell V.4 framgår att andelen handelsgödslad areal är högst i södra slättbygder och lägst i Nedre . Förhåll- andet är omvänt när det gäller stallgödsel. Däremot är andelen stall- gödslad areal i skogsbygder nästan lika stor som andelen handelsgödslad areal vilket har sin förklaring i den höga djurtätheten i detta område. Gödsling i olika produktionsområden handelsgödsel (%) stallgödsel (%) Källa: Jordbruksstatistik årsbok 2002. Andelen handelsgödslad areal uppgår till och andelen stallgödslad areal till i de mindre gynnade områdena. Tabell V.5 redovisar gödselgivorna i produktionsområdena . Gödsling och gödselgivor i olika produktionsområden kväve (kg/ha) areal (%) (kg/ha) (kg/ha) Källa: Jordbruksstatistisk årsbok 2002. Den sammanlagda gödselgivan av växtnäringsämnena kväve, fosfor och kalium uppgår till per hektar. Det bör dock förtydligas att en sådan sammanslagning av gödselgivor inte blir helt rättvisande eftersom givorna till viss del används på skilda arealer. Denna metod leder alltså till ett maxalternativ. Inte i något produktionsområde understiger den sammanlagda givan per hektar på den areal som gödslas. Gödsling tillämpas dock inte på hela jordbruksarealen varför den totala förbrukningen på applicerad på hela jordbruksarealen motsvarar per hektar. Andelen som gödslas är generellt sett lägre inom de mindre gynn- ade områdena, varför gödselgivorna utslagna på hela arealen blir något lägre i dessa områden än i landet i övrigt. I de mindre gynnade områdena sammantaget gödslas 77, av arealen med kväve, fosfor respektive kalium. Den totala förbrukningen inom området av växtnäringsämnen var 2001. Utslaget på arealen blir detta ungefär per hektar. Tabell V.6 visar att bekämpningsmedel användes på av den utnyttjade arealen 1998 och att den aktiva substansen uppgick till per behandlat hektar. Liksom för beräkningarna av användningen av gödselmedel gäller att behandling med aktiv substans till viss del sker på skilda arealer varför denna beräkning illustrerar ett maxalternativ. För av den utnyttjade arealen låg användningen av bekämpningsmedel under genomsnittsnivån. I de mindre gynnade områdena användes bekämpningsmedel på av arealen. Av arealen i detta område låg under genomsnittsnivån för landet på aktiv sub- stans per hektar. De mindre gynnade områdena svarade för 43 pro- cent av arealen. För landet som helhet användes bekämpningsmedel per hektar beräknat som total förbrukning på 1 utslaget på den totala jordbruksarealen. I slättbygder och norra slättbygder var förbrukningen 0,29 respektive per hektar. I södra slättbygder ökar dock användningen till per hektar. Användning av bekämpningsmedel i olika produktions- områden areal (%) (kg/ha) areal (%) (kg/ha) medel (%) (kg/ha) areal (%) (kg/ha) Källa: Jordbruksstatistisk årsbok 2002. Inom de mindre gynnade områdena var den totala förbrukningen 1998 på utslagen på den totala jordbruksarealen i om- rådet aktiv substans per hektar. Variationen var stor. I Övre och Nedre var förbrukningen endast 0,02 respektive per hektar. I skogsbygder och skogsbygder var förbrukningen 0,14 respektive per hektar medan den ökade till per hektar i mellanbygder. av arealen i de mindre gynnade områdena hade en förbrukning som per område understeg aktiv substans per hektar. Resterande andel motsvarar mellanbygder där för- brukningen uppgick till aktiv substans och alltså översteg den genomsnittliga förbrukningen i både de mindre gynnade områd- ena och landet som helhet. Svar på Fråga V.4.A. av arealen i de mindre gynnade områdena hade en förbrukning av gödsel- och bekämpningsmedel som understeg respektive aktiv substans per hektar. De mindre gynnade områdena sammantaget hade en förbrukning av gödsel- medel på per hektar och en förbrukning av bekämp- ningsmedel på aktiv substans per hektar. För landet som helhet var motsvarade siffror respektive aktiv substans per hektar. Hur har stödordningen bidragit till skyddet av miljön genom att öka genomförandet av och respekten för miljö- betingade begränsningar grundade på gemenskapens miljöskydds- bestämmelser (OMB)? Frågan besvaras inte eftersom inte har sådana områden. Se inledningen till detta delavsnitt. Bilden är hämtad ur Jordbruksstatistisk 2002, och . Jordbruksstatistisk 2002, och Statistiska central- byrån. underlag för utvärdering av kompensationsbidraget, , kontaktperson Per . underlag för utvärdering av miljöersättningarna, , kontaktperson Per . Jordbrukets utveckling i det fjällnära området 1995–2002, 2003:16. Landsbygdsutvärderingen , Enkätundersökning om stöd till lantbruk- are, Teknisk rapport från , . Underhandsuppgifter från , , kontaktperson Per . Uppgifter baserade på en artikel på – Ekots hemsida, 27&Artikel=222969. Uppgifter från underlag till ett seminarium om bondens nya uppdrag, se . Kapitel VI – Miljövänligt jordbruk Hur har naturtillgångar skyddats i fråga om de effekter åtgärderna för miljövänligt jordbruk haft på jord- kvaliteten? Jordbruksmark som omfattas av överenskommelser om förhind- rande/minskning av jorderosion (antal och hektar) a)varav minskning av erosion som (främst) beror på vatten, vind respektive odling (%), b)varav erosionsminskning genom: markutnyttjande (bete, andra permanenta grödor) (%) hinder eller avledning (terrasser, linjära strukturer) (%) jordbruksmetoder (minskad odling, särskild bevattning, konturodling, marktäckning)(%) djurtäthet bland betesdjur (%), c)varav andel fall där stödåtgärderna främst eller uteslutande är inriktade på erosionskontroll (%). Eftersom markerosion generellt sett – även om sådan lokalt före- kommer – inte är ett problem i så finns inte några åtgärder med denna inriktning inom Miljö- och landsbygdsprogrammet. Skyddszoner har emellertid som bieffekt att erosionen minskar. Skyddszonernas egentliga syfte är att minska läckaget av växt- näringsämnen till vattendrag. Arealen skyddszoner med ersättning uppgick till och översteg därmed arealmålet . Det saknas dock information om skyddszoners närm- are effekter avseende läckage, varför det är svårt att dra några bestämda slutsatser om ersättningsformens bidrag till att uppnå övergripande miljökvalitetsmål m.m. Utöver de skyddszoner som ingår i Miljö- och landsbygds- programmet kan det finnas ytterligare sådana, eftersom skyddszoner och dylikt ingår som krav för jordbruk anslutna till bl.a. Svenskt Sigill. Någon närmare uppgift om dessa finns dock inte att tillgå. Jordbruksmark som omfattas av överenskommelser om minskning av jordförorening (antal och hektar) a)varav genom minskning av växtskyddssubstanser (%), b)varav genom minskning av växtnäring eller stallgödsel (%), c)varav fall där stödåtgärderna uttryckligen är inriktade på att hindra jordförorening (%). Flera av ersättningsformerna i Miljö- och landsbygdsprogrammet har som syfte att minska användningen av växtskyddssubstanser liksom växtnäringsämnen. Målet är dock att minska belastningen på yt- och grundvatten, dvs. de syftar inte till att förbättra markkvaliteten som sådan, varför denna fråga kommer att besvaras under VI.1.B–1.1. Det bör dock nämnas att ekologisk produktion genom sin användning av stallgödsel och miljövänlig vallodling har tydliga bieffekter som en förbättrad markkvalitet. Ekologisk produktion förekom 2002 att jämföras med målet om . Miljövänlig vallodling – enligt ersättningsformen öppet och varierat odlingsland- skap – förekom 2002 att jämföras med målet om . Beskriv indirekta effekter inom eller utanför jordbruksföretagen som har att göra med jordbruksmark som omfattas av överenskommelser. Indikatorn är inte relevant för eftersom det inom Miljö- och landsbygdsprogrammet saknas direkta åtgärder för att förhindra markerosion och generellt förbättra markkvaliteten. Svar på Fråga VI.1.A. I det svenska Miljö- och landsbygdsprogrammet finns inte några åtgärder vilka direkt syftar till att minska markerosionen eller att förbättra markkvaliteten. Detta återspeglar den situation som råder i landet med relativt små problem med markerosion. Det finns emellertid ett antal åtgärder vilka indirekt syftar till att minska mark- erosionen och förbättra markkvaliteten såsom skyddszoner, ekolog- isk produktion och vallodling vilka har redovisats under indikator VI.1.A–2.1. Hur har naturtillgångar skyddats i fråga om de effekter åtgärderna för miljövänligt jordbruk haft på grund- vattnets och ytvattnets kvalitet? Areal som omfattas av insatsbegränsande åtgärder genom överens- kommelser (hektar) a)varav andel med minskad tillförsel av kemiska gödningsmedel per hektar (%), b)varav andel med minskad tillförsel av stallgödsel eller minskad djurtäthet per hektar (%), c)varav andel där grödor och/eller växelbruk används, som medför låg tillförsel eller lågt överskott av kväve (om gödselmedel an- vänds) (%), d)varav andel med minskad tillförsel av växtskyddsmedel per hektar (%). Den ersättningsform som till sin utformning förväntas bidra mest till att begränsa insatsmedlen är den ekologiska produktionen, eftersom inom denna varken kemiska gödningsmedel eller växtskyddsmedel får användas. Begränsningar finns också avseende djurtäthet. , och har i rapporten om CAP:s miljöeffekter angett att den ekolog- iska produktionen bedöms minska användningen av bekämpnings- medel . m.fl. myndigheter har i rapporten om CAP:s miljöeffekter angett att kväveläckaget inte nämnvärt har förändrats genom miljöersättningen till ekologisk produktion. Detta beror till största del på att en stor andel av den ekologiska prod- uktionen sker där användningen av insatsmedel redan före övergång- en till ekologisk produktion var lägre än genomsnittet. Den slutliga effekten under programmets löptid beror dock på den totalt anslutna arealen liksom på dessa arealers geografiska fördel- ning i landet. Den nuvarande arealfördelningen kan komma att för- ändras över programperioden och har förändrats i förhållande till den areal som m.fl. har använt som underlag för beräkningarna ovan. Exempelvis var ökningen i anslutning betydande i de jordbruksintensiva bygderna . Utredningens slutsats är att ersättningen för ekologisk produktion på ett märkbart sätt har bidragit till att minska jordbrukets använd- ning av insatsmedel och därmed gynnat miljön. Förändringar av ersättningsformen är emellertid nödvändiga för att optimera dess effektivitet vilket har beskrivits i avsnittet om ekologisk produktion. Ersättningen till betesmarker och slåtterängar förmodas också ha en inverkan på minskningen av insatsmedel. Utan ersättningen hade troligtvis fler betesmarker gödslats. Några hade även besprutats. Underlag för att bedöma effekten av minskningen av insatsmedel saknas. När det gäller grödor som medför ett lågt överskott av kväve bör framför allt den miljövänliga vallodlingen genom ersättningen för ett öppet och varierat odlingslandskap nämnas, eftersom medför mindre kväveläckage än andra grödor. På denna vall får heller inte växtskyddsmedel användas. Underlag för att göra bedömningar av effekten på kväveläckaget saknas dock. Genom kompensations- bidraget tillkommer vall utan miljörestriktioner men som generellt medför ett lågt kväveöverskott. Ersättningen till fånggrödor innebär att insatserna till viss del begränsas men framför allt att kväveläckaget minskar. Effekter har angetts i tabell VI.1. Skyddszoner och våtmarker bör också inkluderas, framför allt därför att dessa åtgärder innebär ett minskat kväve- och fosforöverskott. Förbud gäller mot användning av gödselmedel och kemiska bekämp- ningsmedel. Viss överlappning av begränsningar och förbud finns med befintlig lagstiftning. Trots detta bedöms dessa effekter vara värda att nämnas, bl.a. på grund av att arealerna är relativt betydande. Ersättningarna kan dessutom antas medföra en ökning av antalet skyddszoner och våtmarker. Arealerna av de olika ersättningsform- erna visas i tabell VI.1. Ersättningarna till bruna bönor och sockerbetor innebär också vissa begränsningar av insatserna. Effekterna torde dock vara marginella i sammanhanget, bl.a. på grund av att de anslutna arealerna är små. Inslag av begränsningar i djurtäthet finns förutom i den ekologiska produktionen även i ersättningen för ett öppet och varierat odlings- landskap (miljövänlig vallodling) liksom i kompensationsbidraget. Däremot finns inte i någon ersättningsform begränsningar av tillförseln av stallgödsel. Dock gäller begränsningar av djurtäthet enligt lag. Stallgödsel ingår också i den rådgivning som sker inom kompetensutvecklingen för att minska växtnäringsläckaget och spridningen av kemiska bekämpningsmedel till sjöar och vattendrag. Ersättningar för minskad tillförsel av insatsmedel m.m. Ja, 1 600–1 800 ton kväve/år (<1 %) (<1 %) Anmärkning: Andelarna har avrundats till närmaste hela procent. Den anslutna betesmarksarealen har räknats i relation till den totala betesmarksarealen (). Den totala åkerarealen var 2 2002. Den ursrpungliga beräkningen för fånggrödor 1999 var kväve . Denna har reviderats med hänsyn till den stora anslutningen i enlighet med uppgifterna i avsnittet om fånggrödor. Den ursprungliga beräkningen för våtmarker och småvatten 1999 var kväve . Denna beräkning har reviderats med hänsyn till att anslutningen är lägre än målet. Källa: , 2003. Minskning av jordbruksinsatser per hektar genom överenskommel- ser (%) Uppgifter saknas för att bedöma effekten av begränsningarna av insatsmedel totalt och per hektar. För åtgärderna fånggrödor och våtmarker finns dock tillförlitliga beräkningar vilka har redovisats i tabell VI.1. Omräknat per hektar blir minskningarna drygt kväve per hektar för fånggrödor och kväve per hektar för våtmarker. Växtnäringsförluster i form av fosfor utreds för närvaran- de av i ett regeringsuppdrag som skall rapporteras . har på uppdrag av tagit fram uppgifter om medelutlakningen av kväve och fosfor till vatten för ett antal typområden för jordbruksmark. I rapporterna anges avrinning, halter och transporter i förhållande till t.ex. klimat- et. Temperatur och nederbördens storlek har stor betyd- else för variationen i utlakning av framför allt kväve. För att få en uppfattning om hur mycket åkermarken bidrar till den totala belast- ningen görs därefter en skattning. För perioden /2001 var det genomsnittliga kväve- och fosforläckaget 28 respektive ett kilo per hektar och år. Detta jämfördes med långtidsgenomsnittet för kväve och fosfor på 23 respektive per hektar och år. För de flesta områden bidrar enligt dessa beräkningar läckaget från åkermarken med av den totala kvävebelastningen. För fosfor är andelen något mindre. har tagit fram förslag till åtgärdsprogram för reduktion av växtnäringsförluster från jordbruket (2000). har en återkoppling till detta program gjorts i förslag till bestämmelser för att minska nitratutlakningen från jordbruket (2003), där verket har angett ett antal åtgärder med syfte att bidra till att uppnå miljökvalitetsmålet Ingen övergödning. Dessa åtgärder om- fattar: Rådgivning/restriktioner för att minska stallgödselspridning inom höstsädessådd (-kväve), Intensifierad rådgivningssatsning genom Greppa Näringen (-kväve), Möjlighet att utöka trädad areal till i vissa fall i de kustnära områdena i , och (-kväve), Odling med fånggrödor och vårbearbetning (-kväve), Anläggning av våtmarker (-kväve). Sammantaget beräknas åtgärderna minska utlakningen med kväve . Anslutningen till miljöersättningen för fånggrödor har dock varit över förväntan och den nuvarande effekten bedöms enligt avsnittet om minskat kväveläckage uppgå till kväve baserat på den höga anslutningen, varför den totala utlakningsminskningen bedöms bli något högre än vad som angivits ovan. Utredningen om skatt på handelsgödsel och bekämpningsmedel har också gjort beräkningar om effekter på utlakningen och kommit fram till att skatten på gödselkväve haft en förhållandevis liten på- verkan på användningen inom lantbruket. Skattens utlakningsbegräns- ande effekt uppskattades emellertid till kväve . Dessutom fastslogs att skatten har ökat lantbrukarnas medvetenhet om kvävegödslets negativa påverkan på miljön. I en regeringsskrivelse till har åtgärderna fånggrödor och vårbearbetning, våtmarker och en minskad spridning av flyt- gödsel bedömts reducera kväveutlakningen med 2 500– kväve . I skrivelsen nämns också att stödet för upp- rättande av växtodlingsplaner genom återföring av skatt på handels- gödsel liksom Greppa näringen bedöms minska kväve- och fosfor- förlusterna. Beräkningar saknas dock för effekterna av dessa insatser. Kvävebalans (kg/ha/år) Uppgifter om kvävebalanser saknas för den mark som omfattas av de olika åtgärderna i Miljö- och landsbygdsprogrammet. Däremot finns beräkningar utförda av för landet som helhet liksom beräkningar utförda av för delar av landet. Kväve- och fosforbalanserna enligt dessa beräkningar redovisas i tabell VI.2. Kväve- och fosforbalanser för svenskt jordbruk totalt och för leverantörer Kg/ha/år Källa: för åren 1991, 1995, 1997 och 1999 och 2001 och , 2003. Överskotten som redovisar bedöms motsvara de för området normala nivåerna. Balanserna visar på en minskning av både kväve- och fosforöverskottet mot slutet av perioden. Detsamma gäller för balanser. Stora svängningar före- kommer dock , varför det inte går att dra några säkra slutsatser av utvecklingen under ett eller . I materialet från framgår också att spridningen i överskottet var avsevärt lägre än dess- förinnan. Detta skulle kunna tyda på att jordbrukarna har blivit mer precisa när det gäller användning och hantering av växtnäring, t.ex. till följd av de intensiva satsningarna genom Greppa näringen. Utredningen finner det angeläget att den här typen av underlag fort- satt tas fram av i utvärderingssyfte.