sou · GRB372d1 · 2004-01-01 00:00:00 — Sammantaget kom- mer förslagen sannolikt att leda till minskade samhällskostnader eftersom dagens miljöproblem medför avsevärda kostnader i form av försämrad hälsa, produktionsförluster och förluster av bioloisk mångfald. Kommissionen, som antagit namnet , har under arbetet haft offentliga hearingar och bred kontakt med myndigheter, organisationer, institutioner samt enskilda personer. Därtill har Kommissionen till sin hjälp tillsatt arbetsgrupper med experter, se bilaga 2, inom de fyra i direktiven särskilt angivna pro- blemområdena, sjöfart, fiske, gifter och övergödning. Arbetsgrup- perna har efter dialog med berörda aktörer berett förslag till åtgär- der samt bearbetat bakgrundstexterna som beskriver kunskapsläget inom de olika områdena. Experter vid det svenska regionala kli- matmodelleringsprogrammet (Swedish Regional Climate Model- ling Programme, SWECLIM) har bistått kommissionen med en analys av framtida klimatscenarier. Kommissionen har dessutom haft en dialog med ett antal internationella experter. Ekosystem består av olika komponenter, dels av djur, växter och andra organismer, dels av den omgivande miljön. De olika orga- nismerna i ekosystemet är delar i en näringsväv, där allt hänger ihop och där olika nivåer påverkar varandra genom komplexa och dyna- miska samband. Allt liv på land är beroende av havets förmåga att cirkulera näringsämnen och reglera klimatet. Vissa mänskliga behov tillgodoses genom de ekosystemens förmåga att producera varor och tjänster. Ett stort antal produkter som vi konsumerar innehåller komponenter med ursprung i havet. Havet tillhandahål- ler också utrymme för förhållandevis miljöanpassade och billiga transporter. Det erbjuder goda möjligheter till rekreation och tur- ism samt är ett viktigt område för forskning och andra under- sökningar. Ekosystemet utgörs av växter och djur som är anpassade till en viss omgivning och som ingår i en näringsväv. De olika kom- ponenterna bestämmer tillsammans ekosystemets funktion och om någon del påverkas av miljöstörningar eller klimatförändringar kan det få konsekvenser för hela ekosystemet. Miljövårdsberedningens rapport and sustainable development (2002:1) beskriver flera internationella exempel som visar att ekosystem befinner sig i temporära jämviktslägen som kan förskjutas med ett kraftigt förändrat ekosystem som följd. Detta kallas att ekosystemet flippar. Resultatet av ett flippat ekosystem är ofta att dess förmåga att producera varor och tjänster påverkas kraftigt. Ett exempel är ekosystemet i havet utanför New Found- land som förändrades kraftigt när torskbeståndet kraschade i bör- jan av . Den omfattande förändringen i ekosystemets struktur och funktion kan innebära att det tidigare jämviktsläget inte kan återställas. Flera rapporter antyder att ekosystemet vid har förskjutits till ett nytt jämviktsläge, där förut- sättningar saknas för torsken att återhämta sig. Ett annat klassiskt exempel på en ekosystemflipp kommer från , där kustzonen över stora områden täcks av höga kelpskogar – en jättelik tångart. Kelpskogarna är en miljö som är mycket viktig som uppväxtområden för fisk och andra djur. Havsuttrarna i äter sjöborrar, vilka i sin tur äter kelp. Genom att havsuttrarna äter sjöborrar begränsas antalet sjöborrar och därmed sjöborrarnas betning av kelpen. När havsut- tern jagades intensivt och nästan utrotades ökade sjöborrarna till enorma antal, och ekosystemet flippade till att vara helt dominerat av sjöborrar som åt upp kelpen. Kelpskogarna försvann och fisken miste ett viktigt uppväxtområde. Exemplen ovan illustrerar vilken betydelse en enskild eller några enskilda arter kan ha för ett helt ekosystem. Genom att människan ofta påverkar flera delar av ekosystemet tillkommer ytterligare svårigheter att förutsäga vilka effekter olika grad av påverkan får på andra delar av näringsväven. Fossil, arkeologisk och historisk information har visat att ryggradsdjur som sjökor, sälar, havssköldpaddor, valar, hajar och stora rovfiskar har minskat dramatiskt som en följd av jakt och överfiske under historisk och . Den dramatiska minskningen av dessa arter har kraftigt påverkat dynamiken i ekosystemen. Dessutom har ytterli- gare störningar i form av övergödning, miljögifter, fysisk exploate- ring, klimatförändringar, sjukdomar och introducerade arter (från bl.a. barlastvatten) tillkommit som stora hot i industrialismens spår. Tidskriften publicerade en omfattande rapport om människans storskaliga påverkan. Rapporten visar att 90 pro- cent av världshavens rovfiskar har fiskats ut . De dramatiskt minskade bestånden av rovfisk påverkar sannolikt alla ekosystem kraftigt, och hotar därmed förut- sättningarna för ett hållbart nyttjande av ekosystem. Ett annat exempel på att mänsklig störning kan få oanade effek- ter utgörs av sillgrisslorna i . Sillgrissla är en havsfågel som lever av fisk. I har det minskade torskbeståndet bidragit till en kraftig ökning av skarpsillbeståndet under 1990-ta- let. Skarpsillkonsumenter som sillgrissla borde gynnas av ett ökat bestånd, men i är situationen den motsatta. Skarpsillen konkurrerar om djurplankton i havet och det ökade skarpsillbe- ståndet verkar ha påverkat sammansättningen av djurplankton, som ytterligare påverkas av klimatförändringar, övergödning och för- ändrad växtplanktonsammansättning. Detta bidrar till att skarpsil- len blivit magrare, vilket i sin tur har resulterat i att sillgrisslornas ungar också blivit magrare, trots att de matas med mer skarpsill (se figur 2.1). Sillgrissleungarnas vikter påverkas av komplexa samband. Med dagens kunskap är det svårt att fastställa vilken faktor som har mest betydelse för dynamiken i ekosystem. Källa Österblom m.fl. (2001). Exemplet med skarpsill och sillgrisslor illustrerar hur komplexa samspelen i ekosystemen är och hur mänsklig påverkan (t.ex. fiske, klimatförändring och övergödning) kan leda till omfattande ekosy- stemförändringar. Det är även ett exempel på hur mänsklig påver- kan och naturlig variation interagerar vilket gör det än svårare att förutse konsekvenserna av olika typer av mänskliga aktiviteter. Det enda vi är säkra på är att vi inte kan styra den naturliga dynamiken, men vi kan däremot reglera graden och typen av mänsklig påver- kan. Våra hav är kraftigt påverkade av decenniers utsläpp av närings- ämnen och gifter både från land och från luft. Därtill riskerar ett alltför stort uttag av fisk att förändra ekosystemen. Fortsätter de trender vi har kommer helt andra arter än tidigare att domi- nera. Spigg ersätter rödspotteyngel på , skarpsill ersätter torsk i , fintrådiga alger ersätter vegetationsfria sandbott- nar och hotar även ersätta strändernas tångbälte i de mest påver- kade områdena. Blågrönalger och flagellater ersätter kiselalger i planktonblomningarna och alfåglarna försvinner som en följd av oljeutsläpp. Omfattningen av skador orsakade av ett för högt fis- ketryck, gift- och oljeutsläpp samt övergödning är långt ifrån full- ständigt kända. konstaterar att påverkan från sjöfart, fiske, gifter och övergödning är de mänskliga aktivite- ter som kraftigast inverkar på dynamiken i våra ekosystem. Klimatförändringar kan dessutom kraftigt påverka förutsättning- arna för ett fungerande ekosystem. Nedan görs en kortfattad beskrivning av problemen med sjöfart, fiske, gifter och övergöd- ning samt av klimatet. En längre lägesbeskrivning inom de olika områdena återfinns i del II av detta betänkande: Havsmiljökom- missionen sammanställning av kunskapsläget. Exporten av olja från ryska eller baltiska hamnar har ökat avsevärt , vilket ökar risken för olyckor. Från de största hamnarna har en 50-procentig ökning konstaterats –2000 och prognosen fram tyder på fort- satt kraftig ökning. Fartygsstorleken ökar dessutom, bl.a. eftersom fraktkostnaden per ton olja minskar väsentligt med stora lastvoly- mer. Ett allvarligt problem med oljehanteringen är förekomsten av undermåliga och otillräckligt underhållna fartyg, vilket ökar olycks- Dessa förekommer ofta i kombination med befäl som saknar kompetens för sina uppgifter. Ett större oljeutsläpp till följd av en olycka kan utradera större delen av bestånd av vissa fågelarter om den inträffar vid ett viktigt övervintringsområde. Utöver risken för olyckor förekom- mer illegala oljeutsläpp från fartyg, vilka orsakar stora ska- dor på bestånd av olika sjöfågelarter. Även små mängder olja i fåg- larnas fjäderdräkt leder till nedkylning, svårigheter att söka föda och därmed en plågsam död. Sannolikt drabbas flera hundra tusen individer . Även mindre oljerester på stränder kan orsaka stora skador på vadarfåglar och andra strandlevande fågelarter om oljan finns kvar under häcknings- och rastningstid. Fisk drabbas också negativt av oljeutsläpp. Framförallt är det fiskrommen som skadas. Vattnet i är förorenat med så mycket fossil olja som vatten. Den höga belastningen är delvis ett resultat av att upp till tusen illegala utsläpp av oljeavfall bedöms ske när fartygen rengör tankar och maskiner samt tömmer ofiltrerat vatten i . Barlastvattnet kan vara bärare av oönskade organismer från ett hav till ett annat vilket kan innebära att inhemska arter konkurreras ut av nya arter eller påverkas av introducerade sjukdomar. Giftiga båtbottenfärger utgör ett annat hot mot havets ekosystem eftersom de bl.a. kan verka hormonstörande på växter och djur. Utsläppen av luftföroreningar och växthusgaser från sjöfarten är betydande jämfört med de sammanlagda svavel- och kväveoxidutsläppen i hela . Fartygens andel av luftföroreningarna ökar i takt med att sjöfarten ökar och de landbaserade källorna åtgärdas. Svaveldioxid- utsläppen är högre räknat per ton transporterat gods än för andra transportslag. Även utsläppen av kväveoxider kommer att öka och sjöfarten kommer att utgöra den dominerande utsläpps- källan . är de största källorna till kväveoxider land- transporter och förbränningsanläggningar. I kustzonen orsakar även fritidsbåtar problem, dels för att mer- parten av båtarna har tvåtaktsmotorer med dålig förbränning, vilket resulterar i relativt sett större utsläpp av kolväten än den handels- sjöfarten står för, dels för att de ger upphov till buller och andra störningar. Fritidsbåtarnas miljöpåverkan är störst i de känsliga skärgårdsområdena mitt då flera däggdjur, fiskar och fåglar är som mest utsatta. Utsläpp av polyaromatiska kolväten (PAH) från fritidsbåtar motsvarar nästan hälften av ut- släppen från hela den svenska fordonsparken (se även 2.4). Mängden bottenlevande fisk i havet har minskat drastiskt . För många bottenlevande fiskbestånd var mängden lekmogen fisk endast en tiondel jämfört med . För vissa bestånd, t.ex. torsk, har mängden könsmogen fisk minskat ännu mer drastiskt. Den kraftiga minsk- ningen riskerar leda till beståndskollapser som omöjliggör en åter- hämtning av torskbeståndet i flera områden. I värsta fall har detta redan skett då ny forskning pekar mot att flertalet lokala lekbe- stånd av torsk i princip har utraderats längs den svenska Skagerrak kusten. Dessa bestånd kan ha varit genetiskt unika och kan därför inte ersättas om de försvunnit helt. Som ett resultat av minskade bestånd av torsk och annan rovfisk, har deras föda, vissa pelagiska fiskarter liksom förmodligen också kräftdjur, fått ökat utrymme. När bestånden i toppen av näringsväven är utfiskade inriktas fisket på nästa nivå. I det svenska fisket har andelen landad torsk minskat kraftigt , som andelen sill och skarpsill nu utgör en dominerande del av den totala fångsten. fishing down food-webs och kan observeras i många av världens fiskeområden. Förutom ett allt för högt fisketryck sker fisket med betydande bifångster av småfisk och icke önskade arter, såsom icke-kommer- siella fiskarter, sjöfågel, säl och tumlare. Fiskeristatistik visar att har för varje torsk som landats minst fem småtorskar dumpats som ett resultat av oönskad bifångst. Den dumpade bifångsten överlever som regel inte. En viktig orsak till problemet med sviktande bestånd är att fis- keflottan inte har anpassats till de tillgängliga biologiska resurserna. Förutom att EU har givit bidrag till nybyggnation och modernise- ring av fartygen, har bankerna beviljat stora lån som vinster i fiskeföretagen investeras i nyare, modernare och i de flesta fall större båtar. Det finns också många andra typer av investeringar i ny teknik, som förutom dem i nytt tonnage, bidrar till att öka fångstkapaciteten hos befintliga fartyg. Den tekniska utvecklingen har inneburit dels att förmågan att lokalisera fisken utvecklats kraftigt, dels att fiskeansträngningen ökat betydligt. tek- nikbegränsningar innebar att vissa områden skyddades från fiske. Dessa områden fungerade som refugier för uppväxande fisk. Många bestånd som inte fiskades, eller endast fiskades i liten om- fattning, är nu intensivt nyttjade på grund av att större djup och tidigare svårfiskade områden nu är tillgängliga för yrkesfisket. Fis- keflottan är också för stor. En del beräkningar visar att en flottre- duktion på eller mer krävs för att anpassa fiskekapaci- teten inom EU till beståndens produktion. Tekniskt avancerade fiskeflottor från EU påverkar även fiskbestånd i andra världsdelar. Fisket lider av samma problem över stora delar av världen. Det är viktigt att understryka att en ökad odling av fisk som föreslås från flera håll, inte är någon lösning. Fiskens roll i ekosystemet ersätts inte genom vattenbruk och odling kräver ett ännu mer omfattande industrifiske än vad vi har . I vårt moderna samhälle finns ett stort antal kemiska ämnen i den enorma mångfald av kemiska produkter och varor som konsume- ras. uppskattas i storleksordningen över 30 000 olika kemiska ämnen finnas i varor och produkter på marknaden inom EU. Ämnen som har sådana egenskaper att de kan skada levande organismer sägs vara giftiga (toxiska). När sådana ämnen orsakar problem ute i naturmiljön brukar vi kalla dem miljögifter. I till- räckligt höga halter har praktiskt taget alla kemiska ämnen giftig verkan. En del av ämnena vållar redan i små mängder allvarliga och omedelbara skador (akuttoxiska ämnen). Utsläpp av sådana ämnen ger vanligt vis lokala skador som oftast försvinner då utsläppen upphör. Andra kemiska ämnen kan dock vara skadliga på , dvs. får fördröjda effekter – även om ämnet bara tillförts i mycket små kvantiteter (kronisk toxicitet). Effekter från den typen av ämnen kan exempelvis vara att någon av organismens funktion drabbas av en liten störning som blir så allvarlig att hela individen blir påverkad. Särskilt allvarligt är det om organis- men exponeras för ett sådant ämne . Långsiktiga effekter kan dessutom uppkomma även efter ett enstaka expone- ringstillfälle. Skaderisken blir dock större ju expone- ringen sker. Detta innebär att det finns särskilda förutsättningar för långsiktiga effekter av kemiska ämnen som är persistenta (sta- bila/långlivade/svårnedbrytbara) eftersom sådana ämnen och dess skaderisk finns kvar i en organism eller i dess omgivning . Det innebär också att även om man lyckas hejda ett utsläpp av ett långlivat ämne så kan de mängder av ämnet som redan hamnat i t.ex. havsmiljön bli kvar där . Ett klassiskt miljögift utgörs av insektsbekämpningsmedlet DDT som avsiktligt sprids över exempelvis jordbruksmark. Också bland industrikemikalier finns flera miljögifter, t.ex. PCB och bro- merade flamskyddsmedel. De har aldrig varit avsedda för spridning i miljön, men läcker ut i naturen via tillverkningen, användningen eller avfallsledet. Därutöver finns långlivade orga- niska ämnen som uppkommer främst som biprodukter vid olika tillverknings- eller förbränningsprocesser t.ex. polycykliska aroma- tiska kolväten (PAH) och dioxiner. blev det alltmer uppenbart att vissa gifter hade fått en omfattande spridning i naturmiljön. Vissa av ämnena skadade levande organismer redan i låga halter eftersom de fått verka . DDT, PCB och dioxiner är exempel på ämnen som har fått världsvid spridning. De är persistenta och lagras i levande organismer. Hos rovdjur och andra arter högt upp i näringsvävarna kan dessa gifter därför anrikas i sådana halter att dessa organismers fortbestånd hotas. Denna typ av svårnedbrytbara ämnen kan spridas globalt och effekterna kan kvarstå efter att utsläppen upphört. I vat- ten är spridningen av organiska miljögifter långsammare än i atmo- sfären på grund av ämnenas låga vattenlöslighet. Långlivade orga- niska föroreningar uppträder i vatten huvudsakligen bundna till partiklar som efterhand sedimenterar till bottnen. I , som har ett litet vattenutbyte med omgivande hav, har organiska miljö- gifter ansamlats i högre halter än i flertalet andra havsområden. är därmed något av ett fullskalelaboratorium för stor- skalig kemikaliepåverkan i marin miljö. Åtskilliga miljögifter kan dessutom störa omsättningen av hor- moner. Dioxiner och dioxinlika ämnen (däribland vissa PCB-vari- anter) är för flera djurarter akut dödliga redan i låga doser. Dess- utom har kroniska skador på centrala nervsystemet upp- märksammats som en av de allvarligaste miljögiftseffekterna. Såväl DDT som en del varianter av PCB och bromerade flamskyddsme- del kan exempelvis även i mycket låga doser störa hjärnans utveck- ling hos unga individer, med livslånga beteenderubbningar som följd. har halterna av flera av de mest välkända miljö- gifterna minskat påtagligt i svensk natur som ett resultat av vid- tagna åtgärder. Det innebär att havsörn och gråsäl som var mycket allvarligt påverkade av dessa miljögifter har börjat åter- hämta sig. Men medan DDT fortsätter att minska, så har minsk- ningen av PCB och dioxiner avstannat. Både PCB och dioxiner anrikas i fet fisk och förekommer fortfarande i miljön i halter som innebär att vi måste ha kostråd för fiskkonsumtion. Kostråden gäller för sill/strömming, lax och öring från och Bott- niska viken, samt för abborre, gädda, gös, lake, ål, stor hälleflundra och för regelbunden konsumtion av lever från torsk och lake från . Höga halter av miljögifter i sälar sätter fortfarande ned deras immunförsvar och bidrar troligen till de stora problem med tarmsår som observeras hos gråsäl i . Högre halter miljögifter kan också vara en bidragande orsak till en långsammare återväxt av be- stånden i jämfört med i 1988. Havets miljötillstånd med hänseende till miljögifter är fort- farande förknippat med osäkerhet. För det första har de produ- cerade volymerna av kemikalier aldrig varit så stora som . För det andra är okunskapen om kemikaliers långsiktiga hälso- och miljöeffekter stor. För det tredje är den diffusa och storskaliga spridningen av kemikalier i varor svår att överblicka och inga enkla lösningar står till buds. Utvecklingen har generellt sett gått från ett antal enskilda miljögifter där utsläppskällorna är möjliga att urskilja till en utveckling där ett oerhört brett spektrum av kemiska ämnen används. Vart och ett av dessa ämnen kan alltså redan i låg koncent- ration ge upphov till ospecifika effekter som är svåra eller helt omöjliga att koppla till någon viss exponering. I finns exempelvis fiskarter som har problem med sin fortplantning där forskarna misstänker att organiska miljögifter kan vara boven, men det är mycket svårt att klarlägga varifrån ämnena kommer, dvs. om de t.ex. kommer från mjukgörare i plaster, från bekämpningsmedel, från läkemedel eller om de kommer från andra källor. Sambanden mellan svårnedbrytbara kemikalier och olika former av påverkan på högre djur och människor är för många ämnen så komplext att det är svårt att med säkerhet uttala sig och därmed också svårt att åtgärda på ett enkelt sätt. Vi vet att vissa flamskyddsmedel visar på ökade halter i havsmil- jön, en ämnesgrupp som är mycket lik PCB. Även mängden kad- mium ökar i havsmiljön, något som vi saknar förklaring till. Ett annat område som belyser problembilden hänger samman med att läkemedelsanvändningen i ökat kraftigt. Resterna av biolo- giskt aktiv substans i läkemedel spolas ner i hushållens och sjukhu- sens avlopp och når havet via de kommunala reningsverken. den aktiv substans läkemedel som säljs i är i samma storleksordning som mängden bekämpningsmedel i jordbruket. Övergödning orsakas av hög tillförsel av näringsämnen från luft- nedfall, där en stor del av kvävenedfallet härrör från trafiken, från olika punktkällor som industrier och kommunala reningsverk samt från jordbruket. Stora mängder näringsämnen tillförs havet via avrinning från land. En omfattande utdikning av våtmarker, ökad användning av konstgödsel och förändrad djurhållning har effekti- viserat och utökat jordbrukets produktion, med ett ökat läckage av näringsämnen till havet som följd. En ökad näringstillförsel medför ökad biologisk produktion i ytskiktet och orsakar framförallt kraf- tig tillväxt av fintrådiga alger och planktonalger (det senare kallas algblomningar). Som en konsekvens ökar belastningen av organiskt material på havsbottnarna med åtföljande syrebrist. Övergödningen har orsakat stora problem i kustvattnen och lett till mer omfattande algblomningar i öppna havet. En ökad närings- tillförsel ändrar också sammansättningen av växtplanktonarter, vil- ket påverkar produktionen av djurplankton och av fisk. Ålgräset minskar dramatiskt i vissa kustområden, vilket kan bero på att det kvävs av fintrådiga alger. Blåstångens djuputbredning minskar då vattnet blir grumligare av plankton. Grunda sandbottnar växer igen med fintrådiga alger, vilket förhindrar bl.a. rödspottans uppväxt. Igenväxta havsvikar och planktonblomningar av giftiga blågrön- bakterier påverkar även människans möjligheter till rekreation. Syrebrist i djupvatten hotar torskens förökning och bottendöd över stora områden i både och slår ut bottenlevande arter. Stora arealer täckta av vitluddiga svavel- vätebakterier är också ett vanligt sommarproblem i skär- gårdens grunda vatten. Tillförseln till havet av kväve och fosfor från luftnedfall, olika punktkällor och jordbruk i och avrin- ningsområde har generellt sett minskat . Minskningen har åstadkommits genom ett intensivt och kostsamt arbete. bidrog till att jordbruket i i princip upphörde med kraftigt minskad användning av handelsgöd- sel som följd. Trots den minskade belastningen kan inga förbätt- ringar konstateras, vare sig i kust-, yt- eller djupvattnen med undantag för vissa lokala förändringar. Detta beror bl.a. på att när- ingsämnen lagras i marken och successivt transporteras till havet. Den negativa trenden för övergödningen har inte brutits och den stundande moderniseringen av jordbruk kan dessutom innebära kraftigt ökade utsläpp av näringsämnen. Dagens vetenskapliga modeller tyder på att klimatet kommer att ändras på grund av mänsklig påverkan. Osäkerheterna i beräkningarna gör det svårt att bedöma hur mycket klimatet ändras och när, men det går att spåra trender. Vi vet inte om me- deltemperatur är tre, fyra eller fem grader varmare och inte heller om det regnar 30, mer . Att vi går mot mildare och blötare vintrar samt varmare och, åtmin- stone i , torrare somrar är däremot mycket troligt. Klimatförändringar kommer att påverka både och men sannolikt blir effekterna störst i . Modell- beräkningar visar att tillrinningen till kommer att påver- kas av klimatförändringarna. kommer mildare vintrar resultera i högre tillflöden och lägre tillflöden men med stor variation mellan olika delar av avrin- ningsområde. Hur denna förändring av tillrinning påverkar trans- porten av näringsämnen är osäkert. Eventuellt kan gynnas av en minskning av nettobelastningen på grund av mindre tillrinning i de jordbruksrika södra områdena. Men denna positiva effekt kan också motverkas av ett ökat utflöde av näringsämnen . Med stigande temperatur i atmosfären ökar också temperaturen i havet och därmed minskar istäcket på vintrarna, vilket kan ha in- verkan på bestånden av gråsäl och vikaresäl. Förändringar i vatten- temperaturer och i salthalter påverkar framförallt artsammansätt- ningen av växtplankton och det finns risk att giftproducerande arter blir vanligare om temperatur och nederbörd ökar.