sou · GRB3118d2 · 2004-01-01 00:00:00 — Min bedömning är att kommunerna bör formulera tydligare mål och uppdrag för den öppna ungdomsverksamheten vilket även har påpekat. Om det tidigare preventiva perspektivet, som fokuserar på att motverka ungas negativa beteenden, fortfarande skulle ha en framskjuten plats i den lokala ungdoms- och fritidspolitiken, ser jag det som en tillbakagång. Det som de kommunala målen kan handla om är exempelvis vilka behov som kommunen vill möta, vilka aktiviteter som skall finnas, varför man gör en viss satsning och vad den kan tillföra den kommunala verksamheten. Det är därför viktigt att Ungdomssty- relsen, i samverkan med , fortsätter det utvecklingsarbete som man har påbörjat i syfte att stimulera kommunerna till att lyfta frågan om mötesplatsernas mål och uppdrag. Men jag anser att detta inte kan vara frågor enbart för våra kommuner och myndigheter att lösa. Med tanke på att det i ung- domsstyrelseenkäten visade sig att av ungdomsorganisationerna använde en allmän samlingslokal för sin verksamhet, anser jag att det finns all anledning för samlingslokalföreningarna att se över hur man kan göra de allmänna samlingslokalerna mer tillgängliga för ungdomsföreningar och ungdomsgrupper. Det finns exempel på samlingslokalhållande föreningar som har funnit nya former för att ställa lokalerna till förfogande för ungdomar och som på ett förtjänstsfullt sätt har drivit projekt med ungdomssatsningar. Det gäller exempelvis att ha fasta hyror som inkluderar allt, t.ex. teknisk utrustning och vakter. Men jag tycker att förändringsarbetet går för långsamt. Jag ser det som en central framtidsfråga för samlingslokalföreningarna att lokalerna kan anpassas för att bättre passa nya behov och att ungdomsgrupper, etniska grupper, kvinnogrupper m.fl. kan ges mer inflytande över verksamheten. Ändamålsenliga lokaler behöver inte alltid vara nybyggda hus. Det finns folkrörelsehus och kommunala lokaler som kan nyttjas även om de planerats för andra aktiviteter. Att bygga om för vissa nya behov är därför ingen omöjlighet. Genom att i högre utsträckning utnyttja befintliga samlingslokaler anser jag att ett folkrörelsetänkande, som går ut på att man i hög utsträckning skapar sina egna miljöer och verksamheter, kan tas tillvara. På många platser runt om i landet finns det tankar på att man vill starta eller utveckla ungdomsverksamheten, men även verksamhet som riktar sig till etniska grupper, kvinnogrupper m.fl. Men både samlingslokalerna själva och kommunen saknar pengar eller mod för att komma igång. Jag kommer därför att föreslå att ett särskilt projektbidrag till verksamhetsutveckling i allmänna samlingslokaler bör tillskapas . 9.4Det samlade beståndet av allmänna samlingslokaler 9.4.1God förekomst av samlingslokaler Jag har i kapitel 6 redovisat vilken standard de allmänna samlings- lokalerna har, vilka slags verksamheter som bedrivs i lokalerna och om de är tillgängliga för personer med funktionshinder. Kartlägg- ningen av samlingslokalernas standard m.m. är begränsad till de klassiska samlingslokalerna, dvs. bygdegårdar, Folkets Hus och Parker samt nykterhetslokaler. I enkäten till föreningsliv och kommuner ingår däremot även skolor och andra kommunala sam- lingslokaler. Jag bedömer att tillgången på samlingslokaler i landet är god. Jag har tillfrågat samtliga kommuner om hur de uppfattar balansen mellan utbud och efterfrågan på allmänna samlingslokaler i kommunens tätorter. Av de 249 kommuner som besvarade enkäten anser att det är balans i tätorterna mellan utbud och efterfrågan eller att utbudet är större än efterfrågan. av kommunerna anser att i de yttre kommundelarna /glesbygden är utbudet större än efterfrågan eller att det är balans mellan utbud och efterfrågan. visar också att huvuddelen, , av de allmänna samlingslokalerna, inberäknat skolor och kommunala samlingslokaler, finns i tätorter, dvs. i orter med mer än 200 invånare. Hälften av dessa samlingslokaler finns i skolor eller i kommunala samlingslokaler. av tätorterna har tillgång till någon typ av samlingssal. av tätorterna har mer än en samlingssal. Däremot har av småorterna, dvs. orter med mindre än 200 invånare, inte tillgång till någon samlingssal. Av samlings- lokalerna på småorterna är bygdegårdar och finns i kategorin övriga samlingslokaler. 9.4.2En god standard i samlingslokalerna Jag bedömer också att de allmänna samlingslokalerna har en ganska god standard. Kraven på brandskydd, ventilation m.m. ökar dock Huruvida de allmänna samlingslokalerna är för små eller för stora är svårt att bedöma generellt. kartläggning visade att genomsnittsstorleken för de allmänna samlingslokalerna var ca . Min bedömning är att dessa förhållanden fortfarande gäller i stora drag. av de allmänna samlingslokalerna rymmer mindre än av samlingslokalerna har en lokalyta mindre än 1 000m2. har en mindre lokalyta än . Av och har drygt en tredjedel en större lokalyta än 1 rymmer mer än 1 000 personer. av de allmänna samlingslokalerna har mindre än 5 rum. har högst två våningsplan. Nästan samtliga sam- lingslokaler () innehåller en samlingssal. I av de allmänna samlingslokalerna ryms det mindre än 200 personer i den största salen. har tillgång till kök och wc. I de flesta samlingslokaler bedrivs annat än vanlig mötesverk- samhet. Jag har tidigare pekat på att många allmänna samlings- lokalen fungerar som ett lokalt kulturhus. Det förekommer film, teater, musikprogram, utställningsprogram m.m. av de allmänna samlingslokalerna har en studielokal och har en scen. Av de samlingslokaler som innehåller en scen, uppfyller endast hälften av scenerna krav på mått, utrustning m.m. Jag har tidigare också uttryckt att jag för min del tycker att amatörers skapande i t.ex. teatergrupper, konsthantverkscirklar, skrivarverkstäder, körer, danslag och musikensembler är viktigt. För dessa ändamål räcker säkert många av de nuvarande lokalerna. Men de allmänna samlingslokalerna är också platser för att göra professionellt buren kultur tillgänglig i hela landet. Även om t.ex. i samarbete med de samlingslokalhållande riksorganisationerna producerar föreställningar som kan uppföras i lokaler som inte helt uppfyller alla standardkrav, anser jag att det naturligtvis är en fördel om scenerna kan användas för mer avancerade uppsättningar. Jag vill också peka på det som lyfts fram i forskarrapporten som refereras i avsnitt 7.5. Det räcker inte längre med att bara ställa en lokal till förfogande, utan den allmänna samlingslokalen måste också förbindas med såväl en spontan som planerad verksamhets- mässighet. Vad som är angeläget tycks vara såväl diversifiering som integrering. Det behövs ett öppet hus med utrymme för skilda verksamheter, även spontana och gränsöverskridande, men också en målmedveten planlagd verksamhet som utgår från den allmänna samlingslokalens kontinuerliga verksamhet. För att vidmakthålla en vital funktion och roll handlar det enligt forskarna inte bara om lokalen i sig, utan också om lokalens fysiska utformning och tekniska utrustning, tillgänglig pedagogisk och annan kompetens, verksamhetscoaching och projektledarskap. Det räcker inte med att bara se på upplåtelsen i sig, utan man måste också beakta lokalens beskaffenhet och vilken verksamhet som är möjlig i lokalen, den innehållsliga funktionen, de aktiviteter och processer som den allmänna samlingslokalen anknyter till och möjliggör. Forskarna pekar på att det behövs nya rum för nya typer av aktiviteter. De nämner exempelvis behovet av någon typ av black box-lokal, bastekniskt välutrustad och flexibel att inrymma olika slags av verksamheter med olika typer av utrustnings- och utform- ningsbehov. Det räcker alltså inte med traditionella mötes- eller arrangemangslokaler. Lokalerna måste kunna anpassas till de akti- vitetsformer som är de som i allt högre grad engagerar. 9.4.3Varierad användning av lokalerna Vad är det då för verksamhet som förekommer i de allmänna sam- lingslokalerna? Jag bedömer att det är föreningsmöten som är mest förekommande. Det förekommer i nästan alla sam- lingslokaler. Därefter kommer studiecirkelverksamhet. Den tredje mest förekommande verksamheten är privata sammankomster. Övriga verksamheter som förekommer frekvent är idrotts-, barn- och ungdomsverksamhet samt filmförevisning. I av samlingslokalerna bedrivs det mötes- och studieverksamhet och liknande mindre än 50 tillfällen . Det innebär i genomsnitt ett tillfälle . av samlingslokalerna har mer än 300 verksamhetstillfällen , dvs. i genomsnitt ett . av samlingslokalerna har upp till 50 privata arrangemang . Huruvida detta skall uppfattas som att föreningarnas mötes- och studieverksamhet i de allmänna samlingslokalerna är av liten omfattning är svårt att bedöma. Det jag enligt direktiven skall bedöma är om det är någon skillnad mellan lokala föreningars behov och faktiska nyttjande av allmänna samlingslokaler. Min bedömning är att de allra flesta samlingslokalerna fortfarande används för sådan verksamhet som man brukar förknippa med allmänna samlingslokaler. Men verksamheten eller aktivitetsgraden i lokalerna skiljer sig starkt från lokal till lokal. Det kan röra sig om enstaka användningstillfällen till full aktivitet . Enkäten till samlingslokalföreningarna visar att används ungefär hälften av samlingslokalerna för samlings- lokalföreningens egen verksamhet och av andra föreningar. Ungefär en tredjedel av samlingslokalerna används för privata arrangemang, verksamhet eller annan verksamhet. På kvällstid använder av samlingslokalföre- ningarna lokalerna för sin egen verksamhet eller hyr ut lokalerna till andra föreningar. Två tredjedelar av lokalerna hyrs ut till privata arrangemang. förekommer motsvarande verksamhet ungefär i av samlingslokalerna. Jag bedömer att typen av lokal och dess lokalisering i hög grad avgör vilken verksamhet som förekommer och vilka föreningar som använder lokalen. Något av de föreningar som använder en bygdegård är en aktions- eller utvecklingsgrupp eller en hem- bygdsförening. är en pensionärsförening. av de föreningar som använder Folkets Hus är av kategorin kulturförening. är politiska föreningar. av de föreningar som använder en nykterhetslokal är av naturliga skäl av kategorin nykterhetsförening. När det gäller skolans lokaler är av de föreningar som använder dessa av kategorin handikappförening. av de föreningar som använder en samlingslokal eller övrig samlingslokal är av kategorin kultur- förening. 9.4.4God tillgång till lokalerna Jag bedömer att det är lokalisering, typ av utrustning och inredning etc. som avgör vilka verksamheter som förekommer i de allmänna samlingslokalerna och hur ofta de förekommer. Jag har funnit att en tredjedel av de föreningar som behöver en lokal för sin verk- samhet inte använder en allmän samlingslokal. För hälften av dessa är skälet att de har en egen lokal. En tiondel av de föreningar som inte använder en allmän samlingslokal anser att den är olämplig av någon orsak, främst att det inte finns förvaringsutrymmen eller att det saknas lämplig inredning för den verksamhet som föreningen bedriver. När jag tillfrågade de lokala föreningarna i tolv kommuner tyckte att de hade tillgång till samlingslokalen lagom ofta. skulle vilja disponera lokalen oftare. Enligt tyckte av de ungdomsföre- ningar som hade tillgång till en lokal att de hade tillgång till lokalen lagom ofta. ansåg att de hade tillgång till lokalen oftare än vad som behövdes. Av de föreningar som tillfrågades i om de hade tillgång till lokalen lagom ofta ville av invandrar- föreningarna disponera lokalen oftare. Enligt min bedömning visar detta att det kan finnas en skillnad mellan behov och faktiskt nyttjande när det gäller vissa typer av föreningar och i vissa bostadsområden. Påpekas bör att i undersökningen finns dessa invandrarföreningar i huvudsak i där till- gången på lokaler till rimliga priser som regel är sämre än i övriga landet. Handlingsplanen för handikappolitiken slår fast att alla hinder mot tillgänglighet och användbarhet, som kan upplevas som enkelt av- hjälpta, skall vara undanröjda senast till utgången av . har dock uppmärksammat att många av de förslag till utformning av handikappanpassningar som finns i de ansökningar som inkommer till Samlingslokaldelegationen är bristfälliga och att de inte uppfyller byggreglernas tillgänglighetskrav. har föreslagit en rad insatser som man bör göra för att målet skall kunna uppnås till 2010. Jag vill understryka vikten av att dessa insatser/metoder genomförs. Det är fråga om ganska enkla åtgärder såsom infor- mation och utbildningsinsatser samt genomgång av ansöknings- blanketter och informationsmaterial med avseende på tillgänglig- hetsskapande åtgärder. föreslår också att det publiceras goda exempel på bra lösningar som kan fungera som ett bra hjälp- medel vid projektering av åtgärderna. Min bedömning är att tillgängligheten till de allmänna samlings- lokalerna för personer med funktionshinder har blivit bättre under det senaste årtiondet. 1992 hade av de allmänna sam- lingslokalerna handikapp-WC. 2002 hade andelen ökat till . Andelen som har en handikappramp har ökat från . Andelen som har en hörslinga har ökat från . Jämförelsen visar att det har skett en ökning av handikappanpassningen med . Min slutsats är att mellan av samlingslokalbe- ståndet kan komma i fråga för bidrag till handikappanpassning. Det är då främst fråga om installation av hörslinga. Min bedömning är därför att åtminstone de samlingslokalföre- ningar som är medlemmar i de tre riksorganisationerna bör kunna genomföra handikappanpassningen av lokalerna till utgången av 2010. Jag vill dock påpeka att det är otillräckligt att enbart se på förekomsten av ramp, handikapp-wc och hörslinga för att avgöra om lokalerna fungerar för funktionshindrade. Andra förutsätt- ningar för tillgänglighet är att det finns särskilda parkeringsplatser, gångväg till entrén, dörröppnare, kontrastmarkeringar, skyltar m.m. 9.4.6Flexibel användning av lokalerna I kapitel 8 har jag redovisat i vilken utsträckning lokalerna tillåter en flexibel användning. Samlingslokalorganisationernas samarbets- kommitté , SamSam, gjorde 1987 en utredning om samnyttjande av allmänna samlingslokaler i glesbygd. Utredarna skisserade en modellgård där man beskrev vilka verksamheter som kunde tänkas förekomma i lokalerna. Man skisserades även en form av bykontor, eller servicecentrum, som kunde lokaliseras till gården. Genom att lokalisera vissa verksamheter till en samlingslokal, som av tradition inte brukar inrymmas där, menade att servicenivån kunde höjas för glesbygdens folk, som resurserna kunde utnyttjas bättre. Det var fråga om service som administreras av primär- eller landstingskommunen, en statlig myndighet eller olika organisationer. SamSam menade att även behovet av kommersiellt riktad service kunde tänkas bli tillgodosett genom samnyttjande. Även om förslagen främst var tänkt som lösningar på landsbygden och i glesbygd ansågs vissa av idéerna även kunna användas på större orter. Det gällde särskilt samverkan mellan föreningsägda allmänna samlingslokaler och förskola, skola och biblioteksfilial. konstaterade i sin kartläggning 1992 att samlings- lokalerna, särskilt på landsbygden, tycktes minska behovet av service för barn- och ungdomsverksamhet, äldrevård m.m. Man fann att en tredjedel (266) av de undersökta samlings- lokalerna hade någon form av samnyttjande. I min uppföljning av enkät har jag funnit att andelen samlingslokaler som har någon form av samnyttjande i stort sett är oförändrad. Av 786 samlingslokaler hade 261 () någon form av samnyttjande. Förekomsten av skolverksamhet i de allmänna samlingslokalerna har ökat . Däremot har fritidsverksamhet och biblioteksverksamhet minskat . Både skolverksamhet och fritidsverksamhet förekommer i av samlingslokalerna. I av lokalerna förekommer både barnomsorg och fritidsverksamhet. Ungefär hälften av lokalerna med samnyttjande finns i tätortsmiljö medan en tredjedel finns i landsbygdsmiljö. av de samlingslokaler som har någon form av samnyttjande finns i stadsmiljö. Den begränsade omfattningen av samnyttjande bekräftas av den djupstudie som jag har gjort i tio kommuner. Samtliga kommuner anger att det förekommer någon form av samnyttjande mellan kommunala verksamheter och allmänna samlingslokaler. Omfatt- ningen är dock i samtliga kommuner. Det förekommer främst i någon eller några av kommunens tätorter. I några fall förekommer samnyttjande även i något av de mindre samhällena. Den verksamhet där det förekommer mest samnyttjande med samlingslokalerna är fritidsverksamheten. Därefter är barnomsorg och skola vanligast förekommande. I fyra av kommuner har hyrt lokaler i en allmän samlingslokal. Min bedömning är att utvecklingen med samnyttjande och samverkan kommer att förstärkas ytterligare . Vi ser hur välfärdsbehoven stadigt växer. måste kommuner och landsting spara mer inom sjukvård och omsorg. Denna situation kräver att människor tar ett större ansvar genom att själva organisera verksamheter som kan möta de växande behoven. Min bedömning är att dessa strävanden har blivit mer uttalade . Flera statliga utredningar, som har behandlat dessa frågor , har utgått ifrån att det finns en outvecklad potential i organisationerna som komplement och uppdragstagare till den offentliga sektorn. Från den offentliga sidan har det funnits förväntningar och förfrågningar om uppdrag. Detta har sammanfallit med förändrade former för den offentliga finansie- ringen av föreningsverksamhet och liknande. I den regionalpolitiska propositionen, som kom 2001, var regeringens bedömning att statliga aktörer i större utsträckning bör utarbeta samordnade servicelösningar i samband med att de förändrar sin verksamhet. Regeringen tyckte att det är angeläget att ytterligare stimulera och underlätta en ökad lokal servicesamverkan mellan stat och kommun. Man betonade särskilt informations- teknikens möjligheter till nya gemensamma servicelösningar. Regeringen har också tagit initiativ till samverkansprojekt kring lokal service mellan myndigheter, kommuner och landsting i några olika regioner. Målet är att upprätthålla en bra lokal service i hela landet, som både är kostnadseffektiv och som tillgodoser medborgarnas och företagarnas krav på tillgänglighet. 9.5Effekterna av det statliga stödet 9.5.1Syftet med stödet till allmänna samlingslokaler När det gäller syftet med stödet till allmänna samlingslokaler har jag tidigare redovisat hur syftet med stödet har utvidgats sedan det infördes . Min uppfattning är att de utvidgade syftena med de allmänna samlingslokalerna fortfarande bör vara giltiga. De allmänna samlingslokalerna skall i första hand tillgodose förenings- livets behov av lokaler för sin verksamhet och för att förverkliga centrala demokratiska mål i samhället. Men de skall också tillgodose kulturlivets behov av lokaler både för distribution av kultur och för skapande aktiviteter. De skall dessutom tillgodose de spontana behov av lokaler för debatt och fritidssysselsättningar som finns utanför det organiserade före- ningslivet. Min allmänna bedömning är att dessa syften med bidraget till de allmänna samlingslokalerna har uppfyllts i hög grad. Jag bedömer att tillgången på samlingslokaler i landet allmänt sett är god Av de 249 kommuner som har besvarat Kommun- enkäten anser att det är balans i tätorterna mellan utbud och efterfrågan eller att utbudet är större än efterfrågan. av kommunerna anser att utbudet är större än efterfrågan i de yttre kommundelarna /glesbygden eller att det är balans mellan utbud och efterfrågan. Huvuddelen, , av de allmänna samlingslokalerna, inberäknat skolor och kommunala samlingslokaler, återfinns i tätorter, dvs i orter med mer än 200 invånare. Här anser jag dock att syftena med det statliga stödet inte har uppfylls till alla delar. När syftet med statsbidraget vidgades angavs att de allmänna samlingslokalerna också skulle tillgodose de gemenskaps- behov som fanns i de nya förorternas bostadsområden. Folkrörel- seutredningen och den efterföljande propositionen i slutet på 1980- talet betonade också att det behövdes fler små samlingslokaler i storstadsområdenas och de större tätorternas bostadsområden. Jag bedömer att de allmänna samlingslokalerna inte har haft samma utveckling i de större städernas förorter som de har haft på mindre orter. Med vissa undantag har föreningsliv av folkrörelseka- raktär fortfarande svårt att etablera sig i de befintliga samlings- lokalerna i storstädernas förortsområden Jag bedömer att det generellt sett finns för få samlingslokaler i storstäderna i förhållande till befolkningen. I storstädernas förorter finns också de nya svenskarna, som enligt alla studier har svagast anknytning till de demokratiska organen. Behovet av samlings- lokaler är här stort. Men som jag har påpekat handlar det inte enbart om lokaler. Det krävs också ett aktivt mobiliserings- arbete. 9.5.2Det statliga och kommunala stödet När det gäller det statliga stödet till allmänna samlingslokaler påpekas i direktiven att det har minskat från /93 till . Här skall dock påpekas att i stödet ingick ett tillfälligt stöd från AMS för att överbrygga byggkonjunkturen. 1997 trädde nya regler för det statliga stödet i kraft. När jag har studerat bidragsgivningen har jag har därför utgått från de bidrag som fördelats av Samlingslokaldelegationen . Detta år utbetalades i statligt bidrag. Efter en minskning av anslaget till totalt 1999 uppgår det till SOU 2003:118 Utredarens bedömningar , varav fördelas som stöd till om- och tillbyggnader m.m. behandlade Samlingslokaldele- gationen totalt 981 projektansökningar, dvs. i genomsnitt 163 . Av dessa beviljades eller 402 föreningar, stöd. Det innebär att 67 föreningar beviljades stöd. av dem som ansökte och av dem som beviljades stöd var medlemmar i någon av de tre riksorganisationerna. Jag anser att det statliga stödet är av stor betydelse som ett erkännande av att samlingslokalerna är en i samhällets demokratiska infrastruktur. Det statliga investeringsstödet bör användas för stöd till nybyggnad eller upprustning av samlings- lokalerna så att dessa i sin tur kan sköta sitt uppdrag utifrån det omgivande samhällets förändrade krav. För den löpande driften och underhållet av lokalerna är det kommunala stödet viktigast. Jag bedömer att merparten av de allmänna samlingslokalerna är beroende av kommunalt stöd för att kunna bedriva verksamhet i lokalerna. 1992 gav av kommunerna driftstöd till allmänna samligslokaler. 2002 hade denna andel minskat till . Jag beräknar att antalet kommuner som inte ger driftstöd har ökat från 17 till 31 . Jag beräknar att de kommuner som ger bidrag i genomsnitt gav i driftstöd 2002. Det är en minskning jämfört med . Räknas även inflationen på är den totala minskningen . 9.5.3Effekterna av det minskade stödet Jag bedömer att det minskade statliga och kommunala stödet inte har haft den förödande effekt på beståndet av allmänna samlings- lokaler som befarande . Totalt sett har inte antalet samlingslokalföreningar minskat. 1992 var med- lemsantalet i riksorganisationerna 2381. 2002 var antalet 2 477. Det är framför allt antalet medlemsföreningar i som har ökat. ökade antalet med 350. Däremot har antalet medlemsföreningar i Våra Gårdar minskat från 561 till 516 . Folkets Hus och Parker har minskat med 200 medlemsföreningar . Det är troligen en effekt av den sammanslagning mellan Folkets Hus och Folkparkerna som skedde 1999. På en del orter driver en förening mer än en anläggning. Det finns en del Folkets Husföreningar som har gått i konkurs, vilket i och för sig har andra orsaker än att man inte har fått statligt stöd. Men indirekt kan den konstruktion av bidragsbestämmelserna som beslutades ha inneburit att antalet med- lemsföreningar i Folkets Hus och Parker har minskat. På grund av bestämmelsen om en gräns har många Folkets Husföreningar missgynnats. Man har inte kunnat genomföra de upprustningar och ombyggnader som varit nödvändiga. Det har säkerligen inneburit att inte heller kommunen har varit villig att ge bidrag till ombyggnaden eller upprustningen.