sou · GRB3100 · 2004-01-01 00:00:00 — För tillsynsmyndigheternas del konstaterar utredningen att en rad pensionsavgångar kommer att ske , som liknande sker i många små konsultföretag som myndigheterna kunnat anlita. En viktig faktor fortsätter att vara det internationella samarbetet mellan expertmyndigheterna, vilket kommer att kräva såväl ekonomiska och personella resursinsatser som egna FoU-projekt. Utredningen anser att det är angeläget att myndigheterna ytterligare förstärker sin strategiska kompetens- och personalplanering och föreslår att regeringen uppdrar åt dem att återkommande rapportera om tillståndet för den strategiska kompetens som de är beroende av och även ge en översikt över till- ståndet i branschen. Förslagsvis skulle detta göras i samband med den rapportering som sker i samband med utarbe- tandet av den svenska nationalrapporten till Kärnsäkerhets- konventionens partsmöten. Förutsättningarna för en fungerande kompetensförsörjning är att det fortfarande bedrivs forskning och utbildning inom de berörda områdena. En genomgång visar att medan situationen för åtminstone är betryggande när det gäller forsk- ning på reaktorsäkerhetsområdet och MTO-frågor är läget mer kritiskt på strålskyddsområdet. Svårigheter att finna finansiering och en splittring av befintliga resurser på många, små forskar- grupper gör att framtidsutsikterna inte ser ljusa ut. SSI väntas () presentera ett förslag till forskningsstrategi inom strålskyddsområdet. Utredningen, som bedömer att frågan om den grundläggande strålskyddsforskningen går utöver vad utredningsuppdraget omfattar, utgår från att denna fråga måste komma upp till behandling i samband med de överväganden om forskningspolitiken som planeras äga rum . Under utredningsarbetet har framkommit att nuvarande utformning av kärntekniklagen (6 §) ofta misstolkas som att forsk- ning på det kärntekniska området inte skulle vara tillåten ens när det gäller sådan forskning som kan bidra till utveckling av kärn- säkerheten. Eftersom detta kan hämma uppbyggnaden av viktig kompetens föreslår utredningen att paragrafen tas bort. Till skillnad från vad som är fallet i en del andra länder har kärnsäkerhetstillsynen fördelad på två myndigheter, SSI och SKI. Uppdelningen av arbetsuppgifter dem emellan har varit i stort sett oförändrad sedan kärnkraftsproduktionen byggdes upp. Vid olika tillfällen har organisationsförändringar övervägts men avvisats. Det har ansetts innebära vissa fördelar att ha två självständiga myndig- heter som var och en från sina utgångspunkter granskar det känsliga kärnsäkerhetsområdet. har det inneburit viss dubblering av verksamhet och då och då föranlett misshälligheter mellan myndigheterna. För att få underlag för sina överväganden har utredningen låtit studera samband och arbetssätt hos de båda tillsynsmyndigheterna och göra en genomgång av principiellt tillgängliga organisations- alternativ. Utredarens uppfattning är att de problem som är för- knippade med nuvarande ordning inte är så stora att de motiverar en drastisk organisationsförändring. De ändrade förutsättningar för kärnsäkerhetsarbetet som utredningen har identifierat kräver en fortsatt kontinuerlig och aktiv tillsyn från myndigheternas sida. Inte minst kommande beslut om en fastare plan för kärnkraftens avveckling kan påverka företagen och deras personal på sådant sätt att skärpt vaksamhet är motiverad. Det bör dessutom gå att komma längre än f.n. i samarbetet mellan myndigheterna. Utredaren vill mot denna bakgrund inte förorda någon mer genomgripande för- ändring av kärnsäkerhetstillsynens organisation eller ansvarsfördel- ningen mellan SSI och SKI. Som framgått under olika avsnitt ovan föreslår utredningen vissa författningsändringar. Bakgrunden är att utredningen kontaktat tillsynsmyndigheterna för att få synpunkter på eventuella oklar- heter eller andra problem i tillämpningen av lagstiftningen på kärn- säkerhetsområdet. Synpunkter har också framförts direkt till utredningen av i samråd med . Utredningen har valt att gå vidare med följande frågor: Bestämmelserna i lagstiftningen är inte entydiga om vilken rätt en tillståndshavare har att lägga ut uppgifter som ankommer på honom på uppdragstagare. Författningsförslag nr 1 och 3, motiv i kapitel 4. Mandat för SKI att ställa ytterligare villkor för tillstånd brukar ges av regeringen i varje särskilt tillståndsbeslut. Ett generellt bemyndigande skulle vara rationellt. Författningsförslag nr 2, motiv i kapitel 3. Det finns risk för dubblering och oklarheter i relationen miljö- balken – kärntekniklagen – strålskyddslagen. Författnings- förslag nr 4, motiv i kapitel 5. Nuvarande utformning av regler för anmälan till åklagare vid anmälan av misstag m.m. kan hämma rapporteringsviljan hos kärnkraftverkens personal. Författningsförslag nr 5 och 6, motiv i kapitel 6. Uppgifter som möjligen skulle ge tillgång till information som kan användas i terrorismsyfte kan bli tillgängliga genom att sekretess upphör. Författningsförslag nr 7, motiv i kapitel 6. Bestämmelserna i 6 § kärntekniklagen tolkas som om all forsk- ning, dvs. även säkerhets- och strålskyddsmotiverad, är för- bjuden. Författningsförslag nr 8, motiv i kapitel 8. Myndigheterna och kraftföretagen har också aktualiserat frågor om definitioner av avfallsbegrepp m.m. Utredningen anser dock inte att dessa frågor har ingått i uppdraget. lag om ändring i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet att 5 § skall ha följande lydelse. För kärnteknisk verksamhet krävs tillstånd enligt denna lag. Frågor om tillstånd prövas av re- geringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. En tillståndshavare får efter godkännande av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer uppdra åt någon annan att vidta åtgärder som enligt denna lag skall utföras av till- ståndshavaren. Såvitt avser de åtgärder som godkännandet omfattar är även uppdragstagaren att anse som tillståndshavare vid tillämpning av 10 och 17–29 §§. För kärnteknisk verksamhet krävs tillstånd enligt denna lag. Frågor om tillstånd prövas av re- geringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. En tillståndshavare får efter godkännande av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer uppdra åt någon annan att vidta åtgärder som enligt denna lag skall utföras av till- ståndshavaren. En uppdragstagare får inte utan godkännande i sin tur uppdra åt någon annan att vidta de åtgärder som uppdraget omfattar. Såvitt avser de åtgärder som godkännandet omfattar är även uppdragstagaren att anse som tillståndshavare vid tillämpning av 10 och 17–29 §§. Regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer får föreskriva eller i det enskilda fallet besluta om undantag från godkän- nande som avses i andra stycket. lag om ändring i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet att 8 § skall ha följande lydelse, När ett tillstånd meddelats eller under ett tillstånds giltighets- tid får uppställas sådana villkor som behövs med hänsyn till säkerheten När ett tillstånd meddelats eller under ett tillstånds giltighets- tid får regeringen eller den myn- digheten som regeringen bestäm- mer besluta om de ytterligare villkor för tillståndet som behövs med hänsyn till säkerheten. förordning om ändring i förordningen (1984:14) om kärnteknisk verksamhet Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (1984:14) om kärnteknisk verksamhet att det skall införas en ny paragraf, 17 a §, av följande lydelse. får, i fråga om godkännande som avses i 5 § andra stycket lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet och som inte skall överlämnas till regeringens prövning enligt 17 § denna förordning, föreskriva eller i det enskilda fallet besluta om undantag från sådant godkännande om uppdraget utförs under tillstånds- havarens ledning och kontroll och om det kan ske utan att syftet med lagen åsidosätts. lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om att 24 kap. 1 § skall ha följande lydelse. Om en dom eller ett beslut som har meddelats i ett ansök- ningsmål enligt 21 kap. 1 § första stycket denna balk eller 7 kap. 1 § lagen (1998:812) med särskilda bestämmelser om vattenverksam- het avser tillstånd till en verk- samhet enligt balken och domen eller beslutet har vunnit laga kraft, gäller tillståndet mot alla, såvitt avser frågor som har prövats i domen eller beslutet. Detsamma gäller beslut om till- stånd till miljöfarlig verksamhet som har meddelats av länsstyrelse eller kommun med stöd av 9 kap. 8 § samt beslut om tillstånd till markavvattning som har medde- lats av länsstyrelse enligt 11 kap. Avser tillståndet utförandet av en vattenanläggning, innefattar det rätt att bibehålla anläggningen. Till följd av detta kapitel, 7 kap. 20 och 22 §§, 9 kap. 5 §, 10 kap. 12 § denna balk eller 2 kap. 10 § samt 7 kap. 13-17 §§ lagen med särskilda bestämmelser om vatten- verksamhet, kan dock ett till- stånd begränsas eller förenas med ändrade eller nya villkor, eller åter- kallas och fortsatt verksamhet Om en dom eller ett beslut som har meddelats i ett ansök- ningsmål enligt 21 kap. 1 § första stycket denna balk eller 7 kap. 1 § lagen (1998:812) med särskilda bestämmelser om vattenverksam- het avser tillstånd till en verk- samhet enligt balken och domen eller beslutet har vunnit laga kraft, gäller tillståndet mot alla, såvitt avser frågor som har prövats i domen eller beslutet. Detsamma gäller beslut om till- stånd till miljöfarlig verksamhet som har meddelats av länsstyrelse eller kommun med stöd av 9 kap. 8 § samt beslut om tillstånd till markavvattning som har medde- lats av länsstyrelse enligt 11 kap. Avser tillståndet utförandet av en vattenanläggning, innefattar det rätt att bibehålla anläggningen. Till följd av detta kapitel, 7 kap. 20 och 22 §§, 9 kap. 5 §, 10 kap. 12 § denna balk eller 2 kap. 10 § samt 7 kap. 13-17 §§ lagen med särskilda bestämmelser om vatten- verksamhet, kan dock ett till- stånd begränsas eller förenas med ändrade eller nya villkor, eller åter- kallas och fortsatt verksamhet Ett sådant ingripande kan också ske genom brådskande förelägganden eller förbud enligt 26 kap. 9 § fjärde stycket. Med tillstånd avses i detta ka- pitel även godkännande av ar- beten eller åtgärder enligt 11 kap. 16 §. En omprövningsdom eller ett omprövningsbeslut har samma verkan Som en tillståndsdom eller ett tillståndsbeslut. Ett sådant ingripande kan också ske genom brådskande förelägganden eller förbud enligt 26 kap. 9 § fjärde stycket. Om ett tillståndsvillkor, ett föreläggande eller en föreskrift för kärnteknisk verksamhet eller verksamhet med strålning, som meddelats med stöd av lagen (1984:3) om kärnteknisk verk- samhet eller strålskyddslagen (1988:220), innebär strängare eller mer långtgående säkerhets- åtgärder eller strålskyddsåtgärder än de som framgår av dom eller beslut enligt första stycket, så skall de strängare eller mer långtgående åtgärderna gälla. Med tillstånd avses i detta ka- pitel även godkännande av ar- beten eller åtgärder enligt 11 kap. 16 §. En omprövningsdom eller ett omprövningsbeslut har samma verkan som en tillståndsdom eller ett tillståndsbeslut. lag om ändring i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet att 29 § skall ha följande lydelse. Till ansvar enligt denna lag döms inte om gärningen är ringa. Till ansvar döms inte heller om strängare straff för gärningen kan dömas ut enligt eller om ansvar kan dömas ut enligt lagen (2000:1225) om straff för smuggling. Till ansvar enligt denna lag döms inte om gärningen är ringa. Till ansvar döms inte heller om strängare straff för gärningen kan dömas ut enligt eller om ansvar kan dömas ut enligt lagen (2000:1225) om straff för smuggling. Vid bedömning av om gär- ningen är ringa skall särskilt be- aktas om rättelse vid- tagits, efter det att gärningen upp- täckts, av den som är ansvarig enligt denna lag, och det inträffade anmäls till tillsyns- myndigheten. lag om ändring av strålskyddslagen (1988:220) Härigenom föreskrivs i fråga om strålskyddslagen (1988:220) att 38 § skall ha följande lydelse Till ansvar enligt denna lag döms inte i ringa fall. Till ansvar enligt denna lag döms inte om ansvar för gärningen kan ådömas enligt eller lagen (2000:1225) om straff för smugg- ling. Till ansvar enligt denna lag döms inte i ringa fall. Till ansvar enligt denna lag döms inte om ansvar för gärningen kan ådömas enligt eller lagen (2000:1225) om straff för smugg- ling. Vid bedömning av om gär- ningen är ringa skall särskilt be- aktas om rättelse vid- tagits, efter det att gärningen upp- täckts, av den som är ansvarig enligt denna lag, och det inträffade anmäls till tillsyns- myndigheten. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs i fråga om sekretesslagen (1980:100) att det i 5 kapitlet, sekretess med hänsyn främst till intresset att före- bygga eller beivra brott, skall införas en ny paragraf, 1 a §, av följande lydelse. Sekretess gäller för uppgift som lämnar eller kan bidra till upp- lysning som kan leda till kärn- sprängningar eller spridning av kärnvapen. lag om ändring i lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet Härigenom föreskrivs att 6 § lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet skall upphöra att gälla. Utredningens uppdrag har varit att studera förutsättningarna för säkerhet och strålskydd vid de svenska kärnkraftverken mot bak- grund av ändrade omvärldsförhållanden. Direktiven anger att utredningen skall belysa om förändringarna direkt eller indirekt påverkar säkerhets- och strålskyddsarbetet vid kärnkraftverken, främst när det gäller resurser och kompetens i för att upp- rätthålla detta arbete men också i fråga om organisation av till- synen. Några omvärldsförändringar som skett vid mitten och slutet av framhålls särskilt i direktiven. Det gäller avregleringen på elmarknaden och politiska beslut att påbörja avställningen av kärnkraftsreaktorer. Vidare har händelserna i visat på risker för nya typer av terroristhot. Utredningens direktiv finns i sin helhet i bilaga 1. Utredningen har koncentrerat sitt arbete på sådana förhållanden som kan antas påverka förutsättningarna att bedriva säkerhets- och strålskyddsarbete vid kärnkraftverken. Andra frågor med anknyt- ning till kärnkraftverkens drift har inte studerats annat än i den mån de bedömts direkt påverka säkerhets- och strålskyddsarbetet i kraftverket. Det gäller t.ex. frågor om hanteringen av använt kärn- bränsle eller transport av kärnavfall. Att behandla frågan om kärn- kraftens framtid i har inte heller ingått i uppdraget. Utredningen har valt namnet . Utred- ningen är medveten om att begreppet kärnsäkerhet kan tolkas och användas på olika sätt i olika sammanhang. I detta betänkande används kärnsäkerhet som ett samlingsbegrepp för reaktor- säkerhet och strålskydd. Utredningen har gjort en genomgång av de omvärldsfaktorer som nämns i direktiven och försökt värdera effekterna av dessa föränd- ringar. Andra faktorer som kan ha betydelse för strålskydd och säkerhet men som inte nämns i direktivet har också belysts. Samt- liga omvärldsfaktorer har granskats genom studier av rapporter och redovisningar men också genom besök på anläggningar och myndigheter. Utredningen har inte gjort någon egen analys av säkerhets- och strålskyddsläget vid de svenska anläggningarna. En sådan över- prövning av tillsynsmyndigheternas bedömningar har inte ingått i uppdraget. De bedömningar som utredningen tagit del av är exempelvis den gemensamma rapporten beträffande säkerhets- och strålskyddsläget vid de svenska kärnkraftverken som SKI och SSI överlämnar till regeringen. De svenska rapporterna till partsmötena i den internationella kärnsäkerhetskonventionen är också utförliga redovisningar av säkerhets- och strålskyddsläget vid de svenska kärnkraftverken och tillsynsmyndigheternas arbete (Ds 1998:54 och Ds 2001:41). Utredaren har besökt samtliga svenska kärnkraftverk liksom de kärntekniska anläggningarna Studsvik och Atom. Vidare har utredaren besökt , och utbildningsföretaget . Utredaren har också träffat före- trädare för , Kungliga Tekniska Hög- skolan, och branschorganisationen . har utredaren haft kontakter bl.a. med företrädare för Statens förhandlare för omställning av energi- systemet. Kontakt har också ägt rum med företrädare för Tillsyns- utredningen (Dir. 2000:62) och (Dir. 1999:109). Utredaren har gjort ett antal utländska besök. I har utredningen besökt företagen TVO () och Fortum, forskningsorganet VTT, Handels- och industriministeriet och tillsynsmyndigheten , . I Frank- rike har utredaren besökt företaget (Electricité de ) och myndigheten (Direction Générale de la Sureté Nucléaire et de la Radioprotection). I har utredaren besökt branschorganisationen (), det ansvariga ministeriet DTI () och tillsynsmyndigheten (Nuclear Installations Inspectorate). I har utredaren besökt företaget och myndigheten (Bundesministerium fur Umwelt und Strahlenschutz). För att inhämta information om forskningssamarbetet inom EU har utredaren besökt Europeiska kommissionens generaldirektorat för forskning i . I besöktes också . Informationsmaterialet på området är mycket omfattande. Det finns en mängd rapporter och hemsidor att ta del av, både natio- nellt och internationellt. I bilaga 5 listas referenslitteratur och hemsidor som kan rekommenderas för den som är intresserad av en fördjupning i ämnet. Förteckningen gör inte anspråk på att vara uttömmande; de frågor som utredningen haft att studera har upp- märksammats i många sammanhang och diskuteras intensivt, både inom och utom landet. Utredningen har därför eftersträvat att ur det omfattande materialet ta fram och någorlunda överskådligt sammanställa information som kan belysa säkerhets- och strål- skyddsarbetet i . För att få ett underlag till utredningens bedömningar har utred- ningen på tre särskilda områden lagt ut konsultuppdrag. Följande underlag har utarbetats: har utarbetat rapporten av ekonomisk utveckling för vissa kärnkraft- producenter 1990-2001. Rapporten har utnyttjats för att studera om avregleringen av elmarknaden faktiskt påverkat säkerhets- och strålskyddsarbetet och vad som kan för- väntas . har sammanställt rapporten till kärnkraftverken. Rapporten har utnyttjats till- sammans med annat underlag för att bedöma om nödvändig kompetens kommer att finnas tillgänglig för de svenska kärn- kraftverken och myndigheterna . har utarbetat rapporten ana- lys av externa och interna samband i Statens strålskydds- instituts och Statens kärnkraftinspektions verksamhet. Rap- porten har utnyttjats för överväganden om de två tillsyns- myndigheternas roller och samverkan samt om eventuella behov av förändringar. Dessa tre rapporter finns tillgängliga i sin helhet på Miljödeparte- mentet. Utredningen har i sitt arbete samrått med en representant för den särskilde utredaren som utrett den statliga tillsynen (dir. 2000:62), samt med angående betänkandet från den s.k. 11-septemberutredningen (SOU 2003:32). Vidare har samråd skett med medarbetare till den förhandlare som chefen för förordnat att för statens del genomföra överläggningar med industrin i syfte att förbereda en överens- kommelse om en långsiktigt hållbar politik för den fortsatta omställningen av energisystemet. Tillsynsmyndigheterna SKI och SSI samt kraftföretagen har lämnat underlag till utredningen beträffande förslag till vissa författningsändringar. Utredningen har biståtts av experter från de berörda svenska till- synsmyndigheterna (SKI och SSI), från kraftindustrin och från den finska tillsynsmyndigheten (STUK). Experterna har dock inte deltagit i utformningen av slutsatserna i organisationskapitlet (kapitel 9). Expertgruppen har haft elva sammanträden. Utredningen har bedömt att förslagen inte har någon inverkan på småföretagen. När det gäller miljökonsekvenser är förslagen motiverade av intresset att skydda miljön. I övrigt har förslagen inte någon inverkan på de förhållanden som utredningen skall beakta enligt kommittéförordningen (1998:1474). när hade en kraftig tillväxt i ekonomin var efterfrågeökningen på energi, inte minst el, stor . En fortsatt ökad tillväxt i ekonomin var önskvärd men skulle innebära ännu större energibehov. Miljöintresset i landet hade vaknat och motståndet mot att bygga ut vattenkraften började ta fart. fanns det en politisk vilja att bryta oljeberoendet; av energin kom från olja . Genom att främja uppbyggandet av ett kärnkraftsprogram såg man en möjlig- het till ekonomisk tillväxt utan att importen av olja skulle behöva öka. slapp man bygga ut fler älvar. togs landets första kärnkraftreaktor i drift. Den låg i utanför och var i drift fram . var en försöksreaktor som producerade dels fjärrvärme till , dels elkraft. , , bildade staten och ASEA ett gemensamt företag, AB ASEA-Atom, för att konstruera och bygga upp kommersiella kärnkraftverk. Statens andel av företaget köptes senare av ASEA. 1 som togs 1972 var av ASEA-Atoms konstruktion och var den första kommersiella reaktorn, efter försöksreaktorn i , som levererade el i . stod de politiska partierna i landet i huvudsak bakom satsningen på kärnkraft. växte emellertid en opinion fram mot kärnkraften. Efter utredningar och informationsinsatser godkände regeringens förslag att tillåta en utbyggnad av tolv reaktorer. Opinionen mot kärnkraften fortsatte dock att växa. Särskilt stor oro gällde hur kärnavfallet och det använda bränslet skulle kunna tas om hand långsiktigt utan skada på miljön. 1976 blev kärnkraften en huvudfråga och kritiken mot den förda energipolitiken ledde till regeringsskifte. Det innebar dock inte att pågående uppförande av reaktorer avbröts. Frågan om villkoren för att ta dem i drift blev istället ett politiskt problem och ledde till regeringsombildning. gav regeringen tillstånd att tillföra bränsle till två nya reaktorer, Forsmarks första och andra reaktor. Dagen efter skedde en partiell härdsmälta i kärnkraftverket (TMI) i i . Olyckan var allvarlig och fick stor uppmärksamhet i hela världen. I bilaga 2 beskrivs haveriet vid TMI mer ingående. De radiologiska konsekvenserna för omgiv- ningen var små, endast marginellt förhöjda strålningsnivåer upp- mättes i omgivningen. Olyckan visade på stora brister i organisa- tionen, utformningen av kontrollrummet, utbildningen och kvali- tetskontrollen vid kärnkraftverket. En god samverkan mellan män- niskan och tekniken var en aspekt som dittills inte tillmätts särskilt stor uppmärksamhet. Vidare visade olyckan vikten av att följa upp tidigare tillbud av liknande typ vid andra reaktorer. Händelsen vid TMI ledde även till att det svenska kärnkrafts- programmet ifrågasattes. Kort tid efter olyckan beslutade regeringen att tillsätta en utredning om reaktorsäkerheten. Utred- ningens uppgift var att utarbeta förslag till åtgärder för att stärka säkerheten vid de svenska kärnkraftverken. Reaktorsäkerhets- utredningens förslag ledde bl.a. till att beslutade att alla svenska reaktorer skulle förses med säkerhetsfilter för att skydda omgivningen mot radioaktiva utsläpp om ett svårt haveri skulle inträffa. –1988 togs sådana filter i bruk vid alla de svenska kärnkraftverken. Filtren finns i separata byggnader med röranslutning till respektive reaktorinneslutning. Filtren är dimensionerade för att ta hand om av de radioaktiva ämnen som kan frigöras från den skadade härden, komma ut i omgiv- ningen och ge markbeläggning vid ett svårt reaktorhaveri. I sin analys av händelseförloppet vid TMI skriver Reaktorsäker- hetsutredningen att man alltför mycket har koncentrerat sig på tekniken och försummat människans roll i systemet1. Denna slut- sats präglade tillsynens utveckling i efter . Som en följd av olyckan vid TMI beslutades också att en folk- omröstning i kärnkraftfrågan skulle genomföras. Folkomröst- ningen ägde rum . Linje 1 och 2 som vann innebar att kärn- kraften skulle avvecklas i den takt som är möjlig med hänsyn till behovet av elektrisk kraft för upprätthållande av sysselsättning och 1 SOU 1979:86.