sou · GRB366d2 · 2004-01-01 00:00:00 — anpassning till art. 13.1 PLT samt R 14.1 och 14.3 PLT (jfr Motsvarande ändringar bör göras i PL Kravet på obligatorisk översättning av prioritetsgrundande ansökan (regleras nu i art. 88.1 EPC 1973) har mjukats upp för överensstämmelse med R 4.4 PLT Verkan av rätt till prioritet Prövning för ingivningsdag och formaliaprövning Artikeln har tillförts bestämmelser från art. 91 EPC 1973 om Gäller prövning av a) om förutsättning finns för att åsätta ingivningsdag och b) om ansökan uppfyller formaliakrav i Enligt punkt 5 gäller att ansökan avslås, om brister i ansökan inte rättas. Dock gäller att en underlåtenhet att avhjälpa brister som avser rätten till prioritet föranleder att denna rätt går Motsvarande ändring i PL bör övervägas. Introducerar, i enlighet med art. 5.3 PLT och R 2.1 PLT, en särskild rättelsefrist för rättelse av brister som förhindrar tilldelning av ingivningsdag. I R 39a.1 introduceras, i enlighet med art. 5.5 PLT, en särskild Motsvarande ändring i PL bör övervägas. kompletteringsfrist för det fall prövningen av frågan om ingivningsdag ger vid handen att det saknas delar av beskrivningen eller av ritningar, vartill hänvisas i beskrivningen. I förekommande fall ska, enligt R 39a.2, dagen då komplettering sker gälla som ansökningsdag, allt i överensstämmelse med art. 5.6 PLT och R 2.3 PLT (jfr bestämmelsen om löpdagsförskjutning i 14 § PL). R 39a.3 motsvarar den särskilda bestämmelsen i art. 5.6.b PLT om att ursprunglig ingivningsdag kan räddas, om utelämnade delar av beskrivning resp. ritningar återfinns i en tidigare ansökan, från vilken prioritet åberopas. Gäller formaliagranskning, väsentligen motsvarande art. 91.1 Gäller föreläggande om två månaders komplettering av Gäller föreläggande om komplettering, inom en diskretionärt bestämd frist, av vissa uppgifter om tidigare ansökan, från vilken Ändringen följer av PLT-anpassning i R 38 och R 38a Gäller föreläggande om 16 månaders frist för komplettering av 91 (upphävd) Bestämmelserna om formaliagranskning i art. 91 EPC 1973 förs till dels art. 90, dels R 40; se ovan Upprättande av europeisk nyhetsgranskningsrapport Publicering av europeisk ansökan Jfr kommentarer till art. 67 ovan. Innehåller allmänna bestämmelser om materiell prövning av I artikel 94 EPC 2000 har införlivats även bestämmelser i artikel 96 EPC 1973, som upphävs 95 (upphävd) Art. 95 EPC 1973 innehåller bestämmelser om möjlighet att förlänga fristen för begäran om patenterbarhetsprövning. Bestämmelsen har blivit överflödig till följd av bemyndigande i art 94.1 EPC 2000 96 (upphävd) Bestämmelserna om patenterbarhetsprövning i art. 96 EPC 2000 har förts till dels art. 94 EPC 2000, dels IR (R 50a.1) Bifall eller avslag av ansökan Publicering av den europeiska patentskriften Allmänna bestämmelser om invändningsförfarandet I artikel 101 EPC 2000 har införlivats även bestämmelser i artikel 102 EPC 1973, som upphävs Bestämmelser i art.102 EPC 1973 om upphävande eller upprätthållande i ändrad form av patent har förts till art. 101 Publicering av ny patentskrift Inträde i invändningsförfarande av påstådd intrångsgörare Begränsning eller upphävande av patent i administrativ ordning patentprocessutredning har i SOU 2001:33 lämnat förslag till en svensk ordning för patentbegränsning, avsedd att spegla bestämmelserna i art. 105a-105c EPC 2000. i sitt förslag till nya bestämmelser i 40a – 40 e PL tagit fasta på begränsningsfallet endast. behöva övervägas om även upphävande ska kunna begäras med stöd av samma bestämmelser. Frågan om vilandeförklaring av en svensk begränsningsbegäran i det fall en sådan begäran redan gjorts hos EPO, bör också behandlas. Därutöver krävs, för att EPO:s beslut om patentbegränsning ska få verkan i , ändringar i 11 kap. PL (särskilt 85, 92 §§). En nyhet är att det i IR ska kunna föreskrivas begränsningar i rätten att överklaga beslut som gäller fördelning av kostnader. Tidsfrist och form för överklagande Beslut i anledning av överklaganden Beslut av Stora besvärskammaren Nytt extraordinärt rättsmedel (petition for review) De nya bestämmelserna om ett nytt resningsinstitut kan sägas Innebär att Stora besvärskammaren på särskild begäran kan återförvisa ärenden för prövning av besvärskammare i vissa fall innebära att EPO får ökad beslutsbehörighet, och att det i så fall då grova förfarandefel förekommit eller då brottslig gärning blir fråga om att överföra ytterligare nationell suveränitet på inverkat på beslut. Rätt att bli hörd och underlag för beslut Erinran från tredje man Nytt är ett bemyndigande att i IR föreskriva tidsfrister som inte är bestämda i någon artikel. Bemyndigandet har bl.a. utnyttjats så att det i R 84.1 EPC 2000 anges att EPO (Office) ska bestämma (diskretionärt, i enskilda fall) tidsfristen, då det i en artikel eller en regel hänvisas till a period to be specified). Återupptagande av handläggning (further processing) Ändringen tillgodoser PLT men går längre, så till vida att art. 121 Ändringen innebär en väsentlig utvidgning av bestämmelsens EPC 2000 ställer upp en huvudregel om att återupptagande ska vara möjlig med avseende på alla frister som försuttits, inte bara sådana frister som diskretionärt bestäms av EPO (jfr art. 11 PLT: time limit fixed by the Office). Endast frister som uttryckligen angivits i art. 121.4 EPC 2000 eller i R 85a.2 EPC 2000 är En viktig fråga för utredningen är hur långt man här bör följa Återställande av försutten tid (restitutio in integrum) Ändringarna i art. 121 och 122, som delvis är föranledda av PLT, syftar särskilt till att utvidga möjligheterna att få handläggning återupptagen (art. 121) men att inskränka de fall då återställande av försutten tid (restitutio in integrum) enligt art. 122 ska vara möjlig. Enligt R 85b.3 ska det inte gå att få försutten tid återställd beträffande en frist för vilken återupptagande enligt art. 121 är möjligt. Detta ska förstås så att tillämpning av art. 122 är utesluten inte bara i de fall fristen för att begära återupptagande alltjämt löper, utan även i de fall den I den senare situationen ska det emellertid vara möjligt att begära återställande av just fristen för begäran av återupptagande. Även här får övervägas hur långt en anpassning till EPC bör gå. Upplysningar om tidigare känd teknik Tillämpning av allmänna rättsprinciper finansiell bestämmelse, vars innehåll ska flyttas till Handlingars offentlighet (aktinsyn) Enligt art. 128.4 (oförändrad) ska, efter det att ansökan publicerats, akter i ärenden vara öppna för insyn med de inskränkningar som anges i IR. Sådana bestämmelser finns i R I art 128.5 EPC 1973 föreskrivs att EPO även före publicering får lämna ut vissa uppgifter ur akten till tredje man. det gäller framgår explicit av artikeltexten. Den ändring som nu gjorts av art. 128.5 innebär att listan över uppgifter tagits bort och att det nu anges att uppgifterna ska specificeras i IR. sådan bestämmelse har dock inte tagits in i IR 2000. bl.a. från svensk sida, påpekats vid har EPO gett den förklaringen att aktinsyn före publicering inte medgetts och att en särskild tillämpningsföreskrift skulle Någon ändring i PL är inte aktuell. Administrativt och rättsligt samarbete Allmänna principer för representation Punkt 8 har brutits ut för att bilda en ny art. 134a om epi. Av punkt 1 d framgår att förvaltningsrådet bemyndigats att Bestämmelsen om tystnadsplikt är formellt betydelselös, besluta föreskrifter om tystnadsplikt för ombud i förfaranden hos eftersom EPO inte har några tvångsmedel att avtvinga ombuden EPO beträffande förtrolig information som erhållits från Föreskriften har till ändamål att ge uppdragsgivare eller andra. Sådana bestämmelser om Attorney domstolar i underlag för bedömning att europeiska ombud evidentiary privilege har tagits in i en ny R 101a. inte ska behöva åläggas obegränsad vittnesplikt. bedömningen kan göras att de nya sekretessbestämmelserna i art 134a resp. R 101a kan få avsett genomslag först sedan EPC:s medlemsstater införlivat motsvarande bestämmelser i nationell Frågan får därmed direkt koppling till utredningens uppdrag att överväga sekretessprivilegium för svenska ombud i – Ändringen innebär bl.a. att till artikeln har förts delar av artikel 136, som upphävts Ingivande och översändande av begäran – Delar av artikeln har förts till art. 135; se ovan Formella krav för omvandling Upphävande av europeiska patent (Ny rubrik) – Ändringen innebär bl.a. att det i en ny punkt 3 uttryckligen har patentprocessutredning har i betänkandet SOU 2001:33 föreskrivits att innehavaren av ett patent ska ha rätt att i tvister föreslagit ett tillägg i 52 § PL för syftet att tydliggöra vid nationella domstolar ändra patentet genom att begränsa överensstämmelse med art. 138.3 EPC 2000. Äldre rätt o rätt vid samma ansöknings- eller prioritetsdag Årsavgift för europeiskt patent Särskilda överenskommelser mellan (vissa) medlemsstater I artikeln klargörs att EPC inte lägger hinder i vägen för exempelvis sådana avtal som avses med den s.k. Londonöverenskommelsen och EPLA om en gemensam Betr. art. 160.2, se art. 11 EPC 2000. Utdrag ur betänkande Patentprocessen m.m. (SOU 2001:33) Lagtext (ändringar i patentlagen) Var och en får göra invändning Den som vill göra invändning mot ett meddelat patent. mot ett meddelat patent skall invändning skall göras skriftligen göra det skriftligen hos patent- från den dag då från den dag då patentet med- skall underrätta patenthavaren om invänd- ningen och ge denne tillfälle att yttra sig. Återkallas invändningen, får invändningsförfarandet ändå full- följas om det finns särskilda skäl. 4 a kap. Patentbegränsning En patenthavare får hos patent- myndigheten begära att patentkrav och, om så behövs, beskrivning ändras så att skyddsomfånget för patentet begränsas (patentbegräns- ning). En begäran om patentbegräns- ning skall göras skriftligen. En så- dan begäran får inte göras, om det gjorts invändning enligt 24 § eller väckts talan om ogiltighet enligt 52 §. Är patentet utmätt, belagt med kvarstad eller taget i anspråk ge- nom betalningssäkring eller är tvist om överföring anhängig, får begä- ran om patentbegränsning inte gö- ras så länge utmätningen, kvarsta- den eller betalningssäkringen be- står eller tvisten inte blivit slutligt avgjord. För en begäran om patentbe- gränsning skall patenthavaren betala en särskild avgift. Har patenthavaren inte iakttagit vad som är föreskrivet i 40 a § om en begäran om patentbegränsning eller är begäran inte förenlig med bestämmelserna i 52 § första stycket 2–4 om ogiltighet, skall patent- havaren föreläggas att avge yttrande eller vidta rättelse. Avhörs inte patenthavaren eller finns det även efter det att yttrande avgetts hinder mot att bifalla begä- ran och har patenthavaren haft tillfälle att yttra sig över hindret, skall begäran avslås, om det inte finns anledning att ge patenthava- ren ett nytt föreläggande. Om patentmyndigheten finner att det inte finns några hinder för att bifalla en begäran om patentbe- gränsning, skall patentet begränsas i enlighet med begäran. Patent- myndigheten skall kungöra beslutet och utfärda ett nytt patentbrev. En ny patentskrift skall hållas till- gänglig hos patentmyndigheten. Begränsning av ett patent får verkan från den dag patentansök- ningen gjordes. I mål om patentintrång eller patents ogiltighet är patenthavaren skyldig att till domstolen lämna uppgift om att en begäran om begränsning av patentet gjorts hos patentmyndigheten. Ett slutligt beslut enligt 40 b § att avslå en begäran om patentbe- gränsning får överklagas av patenthavaren i enlighet med 75 §. På talan om det skall rätten förklara patentet ogiltigt, om 1)patentet har meddelats trots att villkoren i 1 och 2 §§ inte är uppfyllda, 2)patentet avser en uppfinning som inte är så tydligt angiven att en fackman med ledning därav kan utöva den, 3)patentet omfattar något som inte framgick av ansökningen när den gjordes, eller 4)patentskyddets omfattning har utvidgats efter det att patentet meddelats. Är patentet ogiltigt endast till en viss del, skall, om patent- havaren yrkar det, patentskyddets omfattning begränsas i mot- svarande utsträckning genom en ändring av patentkraven. Ett patent får inte förklaras ogiltigt på den grund att den som har fått patentet har haft rätt till bara en viss andel i det. Utom i fall som avses i fjärde Utom i fall som avses i femte stycket får talan föras av var och stycket får talan föras av var och en som lider förfång av patentet en som lider förfång av patentet och, om det är påkallat ur allmän och, om det är påkallat ur allmän synpunkt, av den myndighet som synpunkt, av den myndighet som En talan, som grundas på att patentet har meddelats någon annan än den som har rätt att få patentet enligt 1 §, får föras endast av den som påstår sig ha sådan rätt. En talan skall väckas efter erhållen kännedom om patentets meddelande och de övriga omständigheter på vilka talan grundas. Om patenthavaren var i god tro när patentet meddelades eller när det övergick på honom, får talan inte väckas senare än efter patentets meddelande. Har patent meddelats annan än Har patent meddelats annan än den som är berättigad till patentet den som är berättigad till patentet enligt 1 §, skall rätten på talan av enligt 1 §, skall rätten på talan av den berättigade överföra patentet den berättigade överföra patentet I fråga om den tid I fråga om den tid inom vilken talan skall väckas äga inom vilken talan skall väckas äga bestämmelserna i 52 § fjärde bestämmelserna i 52 § femte Har den som frånkännes patentet i god tro börjat utnyttja uppfinningen yrkesmässigt här i riket eller vidtagit väsentliga åtgärder därför, äger han mot skäligt vederlag och på skäliga villkor i övrigt fortsätta det påbörjade eller igångsätta det tillämnade utnyttjandet med bibehållande av dess allmänna art. Sådan rätt tillkommer under motsvarande förutsättningar även innehavare av licens som är antecknad i patentregistret. Rätt enligt andra stycket må övergå till annan endast tillsammans med rörelse, vari den utnyttjas eller utnyttjandet avsetts skola ske. Regeringen eller, efter regeringens ansökan om patent, kungörelser i patentärende, tryckning av ansök- utfärdar de närmare föreskrifter som behövs för tillämpningen av och dess förande samt patentmyn- myndigheten skall vara tillgäng- eller i den omfattning regeringen liga för allmänheten i den ut- bestämmer av patentmyndigheten. sträckning regeringen föreskriver. skola vara tillgängliga för all- Regeringen äger förordna, att handlingar i ärenden angående ansökan om patent må utlämnas till myndighet i annan stat. Regeringen äger även förordna att granskning av ansökningar om patent, efter framställning av patentmyndigheten, må äga rum hos myndighet i annan stat eller hos internationell institution samt att den som söker patent på uppfinning, varå han sökt patent i annan stat, skall vara skyldig att redovisa vad patentmyndigheten i den staten delgivit honom rörande prövningen av uppfinningens patenterbarhet. Förordnande om sådan redovisningsskyldighet må dock ej ges i fråga om patentansökan som avses i 3 kap., om den varit föremål för internationell förberedande patenterbarhets- prövning och rapport rörande denna prövning ingivits till patent- myndigheten. 1.Denna lag träder i kraft den ... 2.I fråga om beslut av Patentbesvärsrätten som har meddelats före ikraftträdandet skall äldre bestämmelser tillämpas. 3.Mål i enligt 65 § som har avgjorts före ikraftträdandet eller där huvudförhandling har påbörjats före den tidpunkten skall handläggas enligt äldre bestämmelser. Övriga mål skall överlämnas till Patentdomstolen och handläggas enligt de nya bestämmelserna. 4.Har någon före ikraftträdandet av 40 a–40 e §§ eller 52 § andra stycket i god tro börjat att yrkesmässigt utnyttja en uppfinning, för vilken meddelats ett patent vars skyddsomfång begränsas med tillämpning av nämnda bestämmelser, och utgör utnyttjandet intrång i patentet till följd av att de ändrade patentkraven tillförts uppgifter som inte framgick av kraven i deras lydelse före begränsningen, får utnyttjandet med bibehållande av dess allmänna art fortsättas utan hinder av patentet. Detsamma gäller för den som före ikraftträdandet har vidtagit väsentliga förberedelser för ett utnyttjande av uppfinningen. Rätten att fortsätta utnyttjandet får övergå till någon annan endast tillsammans med den rörelse där den har uppkommit eller utnyttjandet avsetts komma att ske. 13 Begränsning av patent i administrativ ordning m.m. I PL bör införas regler som gör det möjligt för en patenthavare att hos PRV begära begränsning av patentet. Tredje man bör inte ges en sådan möjlighet. Begränsning av ett patent bör ges verkan ex tunc. Som skydd för tredje man föreslås att bestämmelserna i 58 § andra stycket PL tillämpas i vissa fall då skadestånd yrkas för tiden före begränsningen av ett patent. I 52 § PL bör införas en bestämmelse om begränsning av patent vid partiell ogiltighet. I flera länders patentlagstiftning finns – exempelvis i sedan – regler om administrativ begränsning av patent som innebär att en patenthavare har möjlighet att hos patentmyndigheten begära att patentet begränsas, dvs. ändras så att patentets skyddsomfång inskränks. Syftet härmed är främst att tillhandahålla patenthavaren ett enkelt sätt att avgränsa patentet mot teknik som inte har kommit fram under beviljande- eller invändningsförfarandet utan som upptäckts först därefter. Härigenom kan patenthavaren i vissa fall undvika att dras in i en kostsam och tidsödande process i domstol om giltigheten av patentet och han kan rätta till patentet inför en talan om intrång. Vissa länder – t.ex. , och – har infört regler om begränsning av patent i administrativ ordning som ger även tredje man rätt att begära en sådan åtgärd. Också här är syftet att spara tid och kostnader. 1975 antagna – men aldrig ikraftträdda – konventionen om ett EG-patent ingick ett begränsningsförfarande av det först- nämnda slaget. I det förslag till förordning om ett gemen- skapspatent som kommissionen lade fram finns motsvarande bestämmelser (se avsnitt 6.3.1). 13.1.2Situationen i de nordiska grannländerna De i () införda reglerna om administrativ omprövning av patent ger som tidigare nämnts såväl patenthavaren som tredje man rätt att begära omprövning. De danska erfarenheterna av att ge tredje man en sådan rätt har emellertid visat sig vara negativa (se NIR 1996, s. 69 ff.). En arbetsgrupp som tillsatts för en utvärdering av systemet har i en rapport rekommenderat att tredje man avskärs från denna rätt. Också i har man () infört regler om administrativ omprövning. Man har där valt att inte medge tredje man möjlighet att begära en sådan åtgärd. Från finsk sida föreligger inte något initiativ i frågan. 13.1.3Grunddragen i PRV:s förslag Med hänvisning främst till situationen i och lade PRV fram det av regeringen till utredningen överlämnade förslaget om att regler om begränsning av patent i administrativ ordning skall införas också i den svenska patentlagen (se avsnitt 1.2). Förslaget bygger på den norska modellen och är således inte öppet för tredje man. Vidare utgår förslaget – i likhet med den danska och norska regleringen – från att en materiell prövning av nyhet och uppfinningshöjd skall göras av det begränsade patentkravet och från att begränsningen får verkan endast för framtiden (ex nunc). Är begränsningen otillräcklig, skall den avslås. En begäran om begränsning får enligt förslaget inte göras under invändningsfristen och heller inte innan ett påbörjat invändningsförfarande har avslutats. Därefter kan en begränsning begäras när som helst under patentets livstid. Förslaget innebär att bestämmelser om patentbegränsning förs in i PL som ett nytt 4 a kap. innefattande fem paragrafer. PRV:s lagförslag finns intaget i bilaga 6. 13.1.4Administrativ patentbegränsning i EPO Som framgått av avsnitt 6.3.3 antogs vid en diplomatkonferens vissa bestämmelser (artiklarna 105 a–c EPC) om administrativ begränsning av europeiska patent genom ett förfarande i EPO. I och med att den reviderade texten till träder i kraft kommer en innehavare av ett europeiskt patent att kunna få till stånd en begränsning av patentet genom ett sådant förfarande med verkan för samtliga länder som patentet omfattar. Utformningen av systemet avviker i ett par viktiga hänseenden från PRV:s förslag. Dels skall det inte göras någon materiell prövning av (ex tunc). Frågan om att införa administrativ patentbegränsning i svensk lagstiftning övervägdes redan i samband med patentlagens tillkomst (se NU 1963:6, s. 325 f.). Det anfördes emellertid då, att det visat sig mycket vanskligt att utforma ett sådant institut och att det med hänsyn till (det ringa) antalet fall i vilka patent förklarats helt eller delvis ogiltiga inte syntes föreligga något behov av ett begränsningsinstitut. Frågan övervägdes på nytt av patentprocessutredning med anledning av innehållet konvention om ett EG-patent (se SOU 1983:35, s. 105 ff.). Utredningen ansåg dock för sin del att patentkravens centrala roll i svensk rätt för bestämmandet av patentskyddets omfattning och tredje mans behov av förutsebarhet talade mot ett begränsnings- förfarande. Utrymmet för omformulering av patentkrav i samband med partiell ogiltighet var enligt gällande rätt mycket begränsat och från tredje mans synpunkt ansågs det vara principiellt utan betydelse, om en ändring av patentkraven kom till stånd på det ena eller andra sättet. Vidare befarade utredningen att tillgången till ett begränsningsförfarande kunde locka sökanden att formulera patentkraven alltför vitt i patentansökan och leda till att tillräcklig omsorg inte från början lades ned från sökandens och patent- myndighetens sida på kravens utformning. Det anfördes också att inte något av de övriga nordiska länderna då övervägde att införa ett begränsningsinstitut. Även intresset av nordisk rättslikhet talade därför mot ett införande av ett sådant institut i . Remissopinionen på utredningens ställningstagande var splittrad (se prop. 1985/86:86, s. 37). Av intresseorganisationerna uttalade sig och för ett begränsningsinstitut, medan och delade utredningens ståndpunkt. Chefen för valde, huvudsakligen på de grunder som utredningen hade anfört, att inte lägga fram något Han uteslöt dock inte att frågan kunde komma att tas upp på nytt. Frågan om en begränsning av patent i administrativ ordning – liksom sambandet mellan en sådan ordning och problemet i vilken utsträckning en domstol har möjlighet att vid partiell ogiltighet av ett patent omformulera patentkraven med begränsande verkan – diskuterades i olika sammanhang , bl.a. vid nordiska möte för industriellt rättsskydd (se NIR 1996, s. 442 ff.). 13.3Gällande rätt i fråga om ändring av patent Görs det invändning mot ett beviljat patent, har patenthavaren rätt att ändra patentkraven så att skyddsomfånget begränsas mot patenterbarhetshinder som framkommit under invändningsför- farandet. Patentet kan då upprätthållas i ändrad lydelse (25 § PL). Begränsningen får ske genom att preciserande bestämningar hämtas från beskrivningen. Enligt 54 § PL kan en patenthavare hos PRV avstå från sitt patent. Avståendet kan enligt förarbetena (NU 1963:6, s. 325) gälla även en viss del av patentet och kan ske genom strykning av ett eller flera patentkrav. Någon omformulering av enskilda patentkrav är dock inte möjlig vid avstående. Frågan om en omformulering av patentkraven kan uppkomma också i samband med att ett patent av en domstol förklaras delvis ogiltigt med stöd av 52 § PL. I det nordiska utredningsbetänkande (NU 1963:6) som låg till grund för PL anfördes att en omformu- lering borde vara tillåten, om endast vissa delar av patentkraven var hållbara. Det ansågs dock inte vara möjligt att hämta något från beskrivningen som inte tidigare funnits i kraven (se betänkandet s. 229 och s. 318). Vid remissbehandlingen av betänkande framhöll PRV bl.a. att ett fastställande av nya patentkrav från domstolens sida skulle medföra sådana praktiska och administrativa problem att det måste vara uteslutet.