sou · GRB375d1 · 2004-01-01 00:00:00 — får med vårt förslag ett ansvar för bosättningen och starten på planeringsperioden som kräver en förstärkning av verkets resurser. När det gäller förslaget till en förlängd dag- ersättning har vi utgått från att förlängningen inte i nämnvärd ut- sträckning påverkar de totala kostnaderna för utredningens förslag utan att det handlar om en reglering mellan stat och kommuner. skulle bli normalt för alla f.d. asylsökande och om det av synnerliga skäl skulle vara nödvändigt att utsträcka plan- eringsperioden för stora grupper av personer, skulle däremot kostnaderna öka. Som vi tar upp i avsnitt 3.3 Kost- nader för en förlängd dagersättning, räknar vi med att våra förslag tillsammans bland annat bör kunna leda till en effektivare bo- sättningsprocess där kostnaderna blir lägre än kostnaderna enligt den ordning som gäller . Slutligen behövs också resurser för att utveckla ett regional och interregionalt samarbete. Hur stora resurser som behövs för att få igång och stödja det arbetet har utredningen inte lagt fast. Vi anser att storleken på den pott som bör finnas för utvecklingsarbetet bör bestämmas när det står klart vilka resurser som behövs för utredningens övriga förslag. Två av utredningens förslag innebär att uppgifter som ligger på bör flyttas till andra myndigheter. Det gäller ansvaret för vissa delar av den statliga ersättningen för flykting- mottagandet respektive bosättningsarbetet. Det betyder att de resurser som används för att handlägga ersättnings- och bo- sättningsfrågorna på bör överföras till respektive . Som vi tagit upp tidigare, anser vi att det finns anledning be- gränsa kommunernas möjligheter att ansöka om särskilda kost- nader för åldersgruppen 60–. En sådan begränsning skulle kunna frigöra . Ekonomiska konsekvenser och behov av författningsändringar om man, som vi föreslår, avskaffar bostadsersättningen till asyl- sökande. betalades sammanlagt 73 miljoner ut i bostadser- sättning till asylsökande som valt eget boende. sänktes bostadsersättningen, vilket minskar beloppet. Om vi antar att avskaffandet av bostadsersättningen får en måttlig effekt på andelen som väljer eget boende och tar nya bostadsersättnings- belopp som utgångspunkt skulle 40–kunna användas på annat sätt. Dessa ca bör, efter ytterligare kartläggning och precisering av kostnaderna, användas för att finansiera utred- ningens förslag enligt ovan. Medlen bör således kunna användas för att täcka merkostnaderna för etableringsersättningen och utveckla ett system för utbetalning av den. Därutöver bör de kunna bidra till finansieringen av behov av resurser för att medverka under asyltid och planeringsperiod samt tillhandahålla ett arbetsmarknadspolitiskt program för nyanlända. Medel bör också avsättas för att utveckla det regionala och interregionala arbetet. Flera av utredningens förslag kräver författningsändringar. I kapitel 2 föreslår vi att den särskilda bostadsersättningen till asylsökande som ordnar sitt eget boende avskaffas. Detta kräver en ändring i lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. i 10§, 13§ och 16§. Utredningens föreslag att ska betala ut dag- ersättning efter det att permanent uppe- hållstillstånd beviljats kräver dessutom en ändring i 8§. Det måste vidare framgå av lagen att dagersättning utgår tills dess att en hand- lingsplan är upprättad och undertecknad, dock längst . En precisering av vad som avses med en handlingsplan bör förordningsregleras. I kapitel 2 föreslår vi att regelbundet ska underrätta kommunerna om vilka asylsökande barn som bor i kom- munen så att de kan erbjudas skolgång och landstingen om vilka asylsökande som bor inom landstingsområdet så att de kan erbjud- as hälsoundersökning. För att undanröja de problem som är för- knippade med att lämna ut personuppgifter föreslår Utlännings- datautredningen att får en förordningsreglerad skyldighet att lämna nödvändiga personuppgifter. Ekonomiska konsekvenser och behov av författningsändringar ser att detta inte är tillräckligt och föreslår att en konsek- vensändring av sekretesslagen (1980:100) bör övervägas. I kapitel 3 föreslår utredningen att en statlig skattefri etab- leringsersättning införs som kan betalas ut direkt till flyktingar och vissa andra invandrare, som efter en planeringsperiod har en handlingsplan. Syftet med handlingsplanen och etableringsersättningen är att ge individen professionellt stöd och möjligheter att etablera sig i . Etableringsersättningen ska vara individbaserad och kunna reduceras för den som avviker från handlingsplanen. Beslut om reducering sker på grundval av avvikel- serapporter. Den lägre ersättningen bör garantera en skälig levnads- nivå. Ersättningen ska betalas ut under maximalt med staten som utbetalare. Vi föreslår vidare att en kommun ska ha möjlighet att med kommunala medel betala ut en ersättning motsvarande den statliga, till andra än de invandrare som har rätt att få den statliga ersättningen. Förslaget till etableringsersättning kräver ny lagstiftning. Den nya lagen ska reglera de grundläggande bestämmelserna om etab- leringsersättning. Av lagen bör det framgå vilket syftet är med etableringsersättningen, vem som har rätt till den och på vilken grunder den ska utbetalas. Handlingsplanens syfte och formella status måste också framgå av lagen. När det gäller ersättnings- nivåerna bör lagen utformas så att yttersta ansvar för den grundläggande försörjningen inte aktualiseras. Även rätten att överklaga bör lagregleras. Även förutsättningarna för återkrav av utbetald ersättning bör framgå av lagen. Närmare bestämmelser om handläggning m.m. bör finnas i en särskild förordning. Lagen om etableringsersättning bör även innehålla ett bemyndig- ande som gör det möjligt för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela de ytterligare föreskrifter som behövs. Utredningens förslag till ny lag innebär att Lag (1992:1068) om introduktionsersättning för flyktingar och vissa andra upphör att gälla. Vidare bör konsekvensändringar göras i förordningen (1990:927) om statlig ersättning för flyktingmottagande m.m.