sou · GRB360d2 · 2004-01-01 00:00:00 — EG:s koncentrationsförordning 4064/89 är tillämplig på kon- centrationer, bl.a. förvärv och sammanslagningar av företag, som har en gemenskapsdimension enligt en definition som bygger på de berörda företagens årsomsättning. har enligt förordningen exklusiv behörighet att pröva och kontrollera sådana ärenden. Förordningen ger kommissionen en rätt att i undantags- fall förbjuda sådana strukturella förändringar som leder till att företagen ifråga uppnår en dominerande ställning på marknaden, som långsiktigt och påtagligt befaras begränsa konkurrensen. Motsvarande regler om företagskoncentrationer finns i den svenska konkurrenslagen. presenterade kommissionen ett förslag till ändrad koncentrationsförordning. Förslaget syftar till att anpassa förordningen till det ökade antalet globala koncentrationer, den monetära unionen, unionsutvidgningen och behovet av samarbete mellan olika rättsinstanser. Förslagen till nya regler innebär bl.a. EU:s förslag till handel med utsläppsrätter Ett nytt system införs för att säkerställa att den bäst lämpade myndigheten – eller en nationell myn- dighet – handlägger ett specifikt ärende, och för att företagen på ett tidigt stadium själva skall kunna fastställa vilken myndighet som är bäst lämpad att pröva deras ärende. Definitionen av begreppet koncentration ändras för att förtydliga vilka transaktioner som skall omfattas av begreppet. Vidare görs ett tillägg till begreppet dominerande ställning, som används som den materiella vid prövningen av koncentrationer. En rad förändringar införs även för att göra förfarandereglerna mer enkla och flexibla och kommissionens utredningsbefogenheter ökas. Rådsarbetsgruppen arbete beräknas pågå . Kommissionen bedömer att rådet kan anta förordningen . Förordningen bör i så fall kunna träda i kraft som planerat . Vad gäller produktmarknaden för utsläppsrätter i form av CO2- ekvivalenter är möjligheterna för en varierande marknadsdefinition obefintlig. På samma sätt är den geografiska marknaden lätt att ange. I ett system som enbart omfattar skulle marknaden vara . Om systemet omfattar hela EU skulle marknaden vara att betrakta som EU. Möjligheterna för ett enskilt företag att uppnå en dominerande ställning på en marknad för utsläppsrätter får anses vara begrän- sade. Detta gäller i synnerhet om man väljer ett system med ned- strömsansats. Skulle ett eller flera företag trots allt komma att befinna sig i en dominerande ställning är leveransvägran och över- prissättning i första hand de typer av missbruk som kan komma i fråga. Enligt direktivet för handel med utsläppsrätter skall berörda anläggningar i den första omgången tilldelas utsläppsrätterna gratis. Tilldelningen skall dock vara förenlig med vissa kriterier som anges i bilaga III till direktivförslaget. Kommissionen skall också godkänna medlemsländernas fördelningsplaner. Den tilldelning medlemsländerna väljer får heller inte strida mot . Dessa regler återfinns i artiklarna 87-89 i EG-fördraget. EU:s förslag till handel med utsläppsrätter Statsstödsreglerna skall tillämpas om inte annat föreskrivs i fördraget. Enligt artikel 87 är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den gemensamma marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna. För att en åtgärd skall betecknas som stöd måste den uppfylla följande kriterier: åtgärden måste ge mottagarna en fördel som minskar de kost- nader som normalt belastar deras ekonomi, fördelen måste beviljas av staten eller med hjälp av statliga medel, åtgärden måste påverka konkurrensen och handeln mellan medlemsstaterna, och åtgärden måste vara specifik eller selektiv i det att den gynnar vissa företag eller viss produktion. Det bör noteras att såväl som kommissionen har gett begreppet stöd en vidsträckt tolkning. Det är inte åtgärdens form utan dess verkan som är avgörande. Således betraktas inte endast direkta monetära bidrag som stöd, utan även skattelättnader, fördelaktiga räntesatser, andra fördelaktiga lånearrangemang e.d., och därtill även åtgärder som mildrar de kostnader ett företag normalt skulle ha, exempelvis leverans av varor till förmånliga vill- kor. Artikel 87 anger också ett antal undantagsfall där en viss stödåtgärd inte skall betraktas som statsstöd. Undantagen är av två slag: Stödåtgärder som utan föregående prövning anses förenliga med den gemensamma marknaden. Tre sådana tas upp i artikel 87: a) stöd av social karaktär som ges till enskilda konsumenter, under förutsättning att stödet ges utan diskriminering med avseende på varornas ursprung, b) stöd för att avhjälpa skador som orsakats av naturkatastrofer eller andra exceptionella händelser, samt c) stöd som ges till näringslivet i vissa av de områden i som påverkats genom delning i den utsträckning stödet är nödvändigt för EU:s förslag till handel med utsläppsrätter att uppväga de ekonomiska nackdelar som uppkommit genom denna delning. Stödåtgärder som efter prövning av kommissionen kan bedömas vara förenliga med den gemensamma marknaden. Fem sådana tas upp i artikel 87: a) stöd för att främja den eko- nomiska utvecklingen i regioner där levnadsstandarden är onormalt låg eller där det råder allvarlig brist på sysselsättning, b)stöd för att främja genomförandet av viktiga projekt av gemensamt europeiskt intresse eller för att avhjälpa en allvarlig störning i en medlemsstats ekonomi, c) stöd för att underlätta utveckling av vissa näringsverksamheter eller vissa regioner, när det inte påverkar handeln i negativ riktning i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset, d) stöd för att främja kultur och bevara kulturarvet, om sådant stöd inte påverkar handelsvillkoren och konkurrensen inom gemen- skapen i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset, samt e) stöd av annat slag i enlighet med vad rådet på förslag från kommissionen kan komma att bestämma genom beslut med kvalificerad majoritet. Ytterst är det kommissionen som ansvarar för tillämpningen av och kommissionen skall i samarbete med medlemsstaterna fortlöpande granska alla stödprogram som förekommer i dessa stater. Ett medlemsland kan heller inte själv- ständigt avgöra om en viss åtgärd är förenlig med den gemensamma marknaden, utan alla planer på att vidta eller ändra stödåtgärder skall anmälas till kommissionen för godkännande. Om kommissionen finner att stöd som lämnas av en stat eller med statliga medel inte är förenligt med den gemensamma mark- naden enligt artikel 87, eller att sådant stöd missbrukas, skall den besluta om att staten i fråga skall upphäva eller ändra dessa stöd- åtgärder inom den tidsfrist som kommissionen fastställer. Kommissionen har även utfärdat riktlinjer för statligt stöd till skydd för miljön – de nu gällande antogs vid års- skiftet 2000/200114. Dessa riktlinjer gäller stöd som syftar till att säkerställa miljöskydd inom alla sektorer som berörs av EG-för- draget. Riktlinjerna visar att vissa typer av stöd som ges av miljö- skäl kan accepteras, även om de till sin karaktär påminner om statsstöd, t.ex. investeringsstöd som möjliggör för företag att gå 14 Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till skydd för miljön (2001/C 37/03). EU:s förslag till handel med utsläppsrätter längre än vad som föreskrivs i tillämpliga EG-normer avseende miljöskydd, eller vissa typer av investeringsstöd till förnybara energikällor. Det finns dock inte skäl att tro att en tilldelning av utsläppsrätter som särskilt subventionerar vissa sektorer eller branscher i ett medlemsland skulle kunna godtas enbart med hänvisning till att åtgärden av medlemslandet anses ske av miljöskäl. 8Svenska anläggningar som omfattas av EU-direktivet Syftet med detta kapitel är att beskriva hur många svenska an- läggningar som kan antas komma att omfattas av direktivet samt hur stora utsläpp av koldioxid dessa anläggningar står för. Först ges en översiktlig beskrivning av berörda anläggningar och deras CO2- utsläpp (avsnitt 8.1). Därefter beskrivs respektive sektor i tur och ordning (avsnitten 8.2 8.5). Kapitlet bygger på arbete som utfört på upp- drag av FlexMex2-utredningen1 samt, beträffande utsläppsdata, på arbete som IVL utfört på uppdrag av delegationen2. De kvantitativa uppgifter som redovisas i kapitlet härrör från dessa källor. Det bör noteras att sammanställningen av utsläppsdata bygger på en något tidigare version av arbete, och därför utgått från knappt tio anläggningar färre än vad som framkommit i den slutgiltiga uppdateringen av antalet anläggningar. Sett ur ett ut- släppsperspektiv på nationell nivå torde detta dock sakna betydelse. Enligt Energimyndigheten3 finns det inte något register för förbränningsanläggningar som utan modifieringar kan användas i samband med ett system för handel med utsläppsrätter enligt kom- missionens direktivförslag. I sitt arbete har där- för fått förlita sig på kontakter med berörda myndigheter, företag och branschföreningar, , tidigare egna erfarenheter, m.m. 1ÅF-Energikonsults arbete har redovisats i rapporterna Kartläggning av svenska anlägg- ningar som omfattas av ett system för handel med utsläppsrätter (), Den handlande sektorns konkurrenssituation () samt Kartläggning av svenska an- läggningar som omfattas av ett system för handel med utsläppsrätter – revision och upp- datering (). 2Zetterberg, , av utsläppsrätter på anläggningsnivå baserat på SMED-data () med tillägg för senare gjorda uppdateringar avseende torv. 3Se rapporten för av gränsen 20 MW (ER 13:2002). Svenska anläggningar som omfattas av EU-direktivet Av arbete åt delegationen framgår att ca 300 svenska anläggningar kommer att omfattas av handelsdirektivet. Det totala antalet berörda anläggningar och deras fördelning mellan olika sektorer framgår av tabell 8.1 nedan. Sammanställning av samtliga berörda anläggningar Produktion och bearbetning av järnmetaller varav enbart papper och papp Det bör påpekas att det inom industrin finns ett antal pann- anläggningar för värme- eller ångproduktion. Inom främst massa- och pappersindustrin finns också anläggningar för samtidig kraft- och värmeproduktion. Den senare anläggningstypen är ofta inte- grerad i processen. Mot denna bakgrund betraktas i tabell 8.1 kraftproduktionen inom massa- och pappersindustrin som en del av den process den försörjer, och redovisas under annan verk- samhet. Pannanläggningar inom annan industri redovisas däremot under energisektorn. I tabell 8.2 nedan redovisas de samlade utsläppen för respektive verksamhetsområde . Sammanställningen är gjord av IVL. Data som använts är levererade av Naturvårds- verket som i sin tur beställt underlaget från det s.k. SMED-pro- jektet. är ett konsortium bestående av IVL, SCB och . har sammanställt uppgifter om de anläggningar som kommer att ingå i handelssystemet. Upp- gifterna har dels inhämtats från energistatistiken som drivs av SCB, dels från miljörapporter inlämnade till länsstyrelser. Uppgifterna har kvalitetsgranskats och osäkerheten har uppskattats i redovisade Svenska anläggningar som omfattas av EU-direktivet uppskattar den möjliga felmarginalen i redovisade värden till . Koldioxidutsläpp från berörda anläggningar (miljoner ton CO2, avrundningsfel kan förekomma) 1)Inkluderar industripannor. Det bör noteras att utsläppen från dessa inte går att få särredovisade för den enskilda pannan, utan endast för hela anläggningen som den står i, vilket innebär att CO2-utsläppen för industripannorna är något överskattade. Vidare inräknas i energisektorn i detta fall masugnsgas och LD-gas som säljer för förbränning i kraftvärmeverken Lukab () och OK2/OK3 (). inte koksverk, och heller inte CO2-utsläpp från förbränning av torv m.h.t. den bedömning delegationen gör avseende torv (se avsnitt 1.5.3). 2)redovisar inte värden för raffinaderierna för åren 1991 1993. De i tabellen angivna värdena för raffinaderierna åren 1991 1993 är beräknade som tidsviktade medelvärden (interpolation) av värdena . 3)Inkluderar koksverk, men inte masugnsgas och LD-gas som säljer för förbränning i kraftvärmeverken Lukab () och OK2/OK3 (). Trots det står för av verksamhetsområdets utsläpp. Vidare är utsläpp från valsning (som inte omfattas av handelsdirektivet) inkluderade då de inte kan särskiljas i underlaget, vilket kan innebära att utsläppen överskattats med ca 0,2 0,3 Mton/år. Som framgår av tabellen är det i första hand inom energisektorn som det kan förekomma relativt stora variationer i koldioxid- utsläppen mellan olika år. Detta beror på utomhustemperaturen och behovet av elproduktion i landet. Sålunda var det år som i tabellen har det högsta utsläppstalen i energisektorn, 1996, ett torrår med lägre tillgång på vattenkraft än under ett normalt år. Under sådana år är behovet av elproduktion från kraftvärme-, kon- dens- och andra anläggningar ovanligt högt. Svenska anläggningar som omfattas av EU-direktivet Inom energisektorn omfattar handelsdirektivet förbrännings- anläggningar med en tillförd effekt på mer än 20 MW (med undan- tag för anläggningar för hantering av farligt avfall och kommunalt avfall) samt mineraloljeraffinaderier och koksverk. Som framgått av kapitel 7 menar dock att handelsdirektivet beträffande förbränningsanläggningar torde avse installerad tillförd effekt, mot bakgrund av att den engelska ver- sionen av handelsdirektivet talar om rated thermal input4. Den installerade effekten blir då den bränsleeffekt som behöver tillföras för att anläggningen skall ge den installerade panneffekten. I samband med redovisningen av berörda anläggningar inom energisektorn finns skäl att påpeka att tolkningen av anläggnings- begreppet beträffande fjärrvärmenät har förändrats inom EU-sys- temet sedan framlade sitt förslag till direktiv. Enligt det ursprungliga direktivförslaget skulle varje till ett fjärrvärmenät ansluten central betraktas som en separat anläggning, förutsatt att centralen hade en installerad tillförd effekt över 20 MW och den inte befann sig på samma geografiska plats som övriga centraler i nätet. Som framgått av kapitel 7 bygger dock den gemensamma stånd- punkt rörande innehållet i direktivet som Europeiska Unionens Råd (miljöministrarna) enades om på en annan definition av begreppet anläggning5. Enligt denna definition skall ett fjärrvärmenät betraktas som en anläggning, dvs. alla centraler i ett och samma nät skall räknas samman. Av lätt förstådda skäl innebär den ursprungliga definitionen att antalet anläggningar blir större än den senare gjorda definitionen. Således bedömer att den ursprungliga defini- tionen skulle innebära att antalet berörda, svenska anläggningar skulle bli ca 100 stycken fler än med den senare definitionen. Med den tolkning som gjordes av rådet kan antas att 207 svenska anläggningar inom energisektorn kommer att omfattas av handelsdirektivet. Av tabell 8.3 nedan framgår hur berörda förbränningsanläggningar fördelas mellan olika produk- 4Se för av gränsen 20 MW (ER 13:2002). 5Definitionen av anläggning lyder: En fast, teknisk enhet där en eller flera av de verksam- heter som anges i bilaga I bedrivs, liksom all annan därmed förknippad verksamhet, som tekniskt sett är knuten till de verksamheter som bedrivs på platsen och som kan påverka utsläpp och föroreningar. Se Ändrat förslag till och Rådets direktiv om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgas inom gemenskapen och om ändring av rådets direktiv /61/EG (). Svenska anläggningar som omfattas av EU-direktivet tionskällor, samt hur många mineraloljeraffinaderier och koksverk som antas komma att omfattas av direktivet. Antal anläggningar som omfattas inom energisektorn1 Fjärrvärmeproduktion (88 st)/Kraft- och värmeproduktion (43 st) Gasturbiner (exkl. gasturbinkraftvärme)2 Kemiindustrin (exkl. raffinaderier) Metallindustrin (exkl. de som redovisas under särskilt verksamhetsområde, 1)Eventuellt medräknas i tabellen något fåtal anläggningar som bara eldar med torv och som därmed inte skall ingå m.h.t. den bedömning delegationen gör avseende torv (se avsnitt 1.5.3). 2)Avser anläggningsplatser. 3)Koksverken är integrerade med stålproduktionen vid i och Oxelö- sund. Tabellen visar att det största antalet anläggningar finns inom fjärrvärmeproduktion/kraft- och värmeproduktion, med totalt 131 anläggningar. Flera industribranscher med relativt betydande utsläpp av kol- dioxid från sina processer omfattas inte av direktivet, t.ex. kemi- industrin. Ett antal av dessa industrier kvalificerar sig emellertid delvis ändå för systemet, eftersom de kopplat till den normala produktionen har energianläggningar vars tillförda bränsleeffekt är större än 20 MW. Som framgår av tabell 8.3 förekommer sådana pannanläggningar inom industrigrenarna kemi, livsmedel, metall och trä6. Det finns inom dessa industrigrenar även vissa anlägg- ningar som helt och hållet omfattas av direktivet, främst inom kemiindustrin (raffinaderier) och metallindustrin (vissa anlägg- ningar för produktion och bearbetning av järnmetaller). 6 Det går inte att utesluta att det kan finnas några ytterligare enskilda anläggningar inom branscherna i tabellen eller inom udda industrier som har en sammanlagd effekt som över- stiger 20 MW och som inte kunnat identifieras av . Svenska anläggningar som omfattas av EU-direktivet Som framgår av tabell 8.4 nedan står anläggningarna inom fjärr- värmeproduktion/kraft- och värmeproduktion för den största delen av energisektorns koldioxidutsläpp. Som sades i avsnitt 8.1 varierar utsläppen från dessa anläggningar relativt mycket mellan olika år beroende på utomhustemperaturen och behovet av elproduktion i landet. CO2-utsläpp från berörda anläggningar inom energisektorn (miljoner ton CO2)1 1)Med hänsyn till den bedömning delegationen gör avseende torv (se avsnitt 1.5.3) ingår inte CO2-utsläpp från sådan förbränning. 2)Som framgått ovan är de i tabellen angivna värdena för raffinaderierna åren 1991 1993 beräknade som tidsviktade medelvärden (interpolation) av värdena . 3)Koksverken är integrerade med stålproduktionen vid i och . Utsläppen från koksverken kan ej särskiljas i statistiken, utan redovisas i avsnitt 8.3 nedan. Till följd av i första hand goda förutsättningar för vattenkraft- produktion kombinerat med förhållandevis varmt väder har de svenska kondenskraft- och gasturbinanläggningarna haft mycket korta drifttider , vilket påverkat storleken på CO2- utsläppen. Drifttiden kan komma att öka avsevärt vid kallare väder och om annan elproduktionskapacitet tas ur drift tillfälligt eller permanent av olika skäl. Enligt är de svenska raffinaderierna, vilka har av världsmarknaden och av den euro- peiska raffinaderikapaciteten, mycket energieffektiva i en interna- tionell jämförelse. Raffinering av råolja medför koldioxidutsläpp i relation till energieffektiviteten, produktionsvolymen och graden Svenska anläggningar som omfattas av EU-direktivet av förädlade och renade produkter. Eftersom de svenska raffina- derierna ligger väl till i ett internationellt perspektiv beträffande energieffektivitet bedömer att möjligheten till ytterligare effektivisering är begränsad och förenad med höga kostnader. För att kunna tillmötesgå skärpningar av miljökraven inom EU, främst avseende krav på minskad svavelhalt i bensin och diesel7, måste också ytterligare investeringar göras. Nödvändiga reningsprocesser kommer att öka utsläppen av koldioxid i raffina- derierna. 8.3Produktion och bearbetning av järnmetaller Inom detta verksamhetsområde omfattar handelsdirektivet anlägg- ningar för rostning och sintring av metallhaltig malm (inklusive svavelhaltig malm), samt anläggningar för tackjärns- eller ståltill- verkning (primär- eller sekundärsmältning) inklusive stränggjut- ning, med en kapacitet som överstiger per timme.8 bedömer att totalt 14 svenska anläggningar omfattas av direktivet (se tabell 8.5). Eftersom samtliga svenska anläggningar inom verksamhetsområdet är förhållandevis stora torde få gränsfall förekomma inom denna sektor. Antal anläggningar som omfattas inom produktion och bearbetning av järnmetaller Tackjärns- eller ståltillverkning, inkl. stränggjutning Anläggningarna för rostning och sintring avser produktion i respektive . är i princip den enda järnmalmsproducenten på den europeiska marknaden och har en nästan hundraprocentig andel på den svenska marknaden. 7Se KOM(2001) 241, förslag till och Rådets direk- tiv om kvaliteten på bensin och dieselbränslen och om ändring av direktiv /70/EG. 8I anslutning till tackjärns- och ståltillverkningen finns också energikrävande processer som varmvalsverk och gjuterier. tolkning, för vilken man fått stöd av branschföreträdare, är att varken valsverk eller gjuterier omfattas av direktivet. Svenska anläggningar som omfattas av EU-direktivet världsmarknaden dominerar tre företag (från , och ) med av världsexporten. Dessa tre före- tag är prissättande. har genom sin inriktning mot hög- förädlade malmprodukter en stark position i sin närmarknad (masugnspellets) samt i (direktreduktionspellets). Anläggningarna för tackjärns- eller ståltillverkning fördelar sig mellan ca 10 olika företag (t.ex. , , , och ). Svenska producenter av förädlade specialstål konkurrerar med stora koncerner på världsmarknaden. Inom de flesta specialstål- kvaliteter finns ett fåtal större världsomspännande företag. Stål- industrin globalt har genomgått omfattande omstruktureringar och specialiseringar , vilket gör att företagen inte har en speciell anknytning till enskilda länder. Beträffande produktionen av specialstål är det främst aktörer på den västeuropeiska mark- naden som är världsledande. Svenska ståltillverkare är världsledande eller tillhör de världsledande tillverkarna inom sina respektive produktsegment. Som exempel kan nämnas att är störst i världen på kullagerstål, att är världsledande på kylda stål, dvs. slitstål och höghållfasta konstruktionsstål, samt att Udde- holm är störst på verktygsstål inom ett flertal kvaliteter. Enligt bedöms järn- och stålindustrin fram- över ha en positiv ekonomisk utveckling i . Samtliga företag satsar på fortsatt specialisering och ökad förädlingsgrad. Generellt sett har företagen i en modern och konkurrenskraftig tillverkningsprocess genom de investeringar som genomförts . Investeringstakten bedöms bli lägre under . I tabell 8.6 nedan redovisas CO2-utsläppen för berörda an- läggningar. Tabellen inkluderar utsläpp från valsning, som inte omfattas av handelsdirektivet, eftersom de inte kan särskiljas i underlaget. Detta kan innebära att utsläppen överskattats med ca 0,2 0,3 Mton/år. SOU 2003:60 Svenska anläggningar som omfattas av EU-direktivet CO2-utsläpp 2001 från berörda anläggningar inom järn och stål (miljoner ton CO2) koksverk, men exkl Lukab/ OK2/OK3 Som framgår av tabellen står framställning av råjärn och råstål i och för en mycket stor del av CO2- utsläppen inom detta verksamhetsområde. Skälet till det är att som enda företag i baserar sin ståltillverkning på masugnsprocessen, vid sina två masugnar i respektive . Stål produceras antingen från järnmalm eller genom omsmält- ning av stålskrot. Järnmalm består av järnoxid och för att få fram råjärn måste syret tas bort (reduceras). Det sker genom en kemisk reaktion mellan järnoxid och kol varvid det bildas råjärn och koldioxid. Det finns olika reduktionsprocesser, men av världens produktion av reducerat järn sker i masugnar. I masugnen används både kol och koks av processtekniska skäl. Det pågår intensiv forskning för att finna alternativ till masugns- processen. På prototypstadiet görs försök att reducera järnmalm genom direkt förgasning av kol, men det är ännu inte någon kom- mersiell teknik. De svenska masugnarna har därför små möjligheter att byta ut kolet mot något annat reduktionsmedel. Utsläppen av koldioxidutsläpp står därmed i direkt relation till produktions- volymen. Storleken på utsläppen från anläggningar för tackjärns- eller ståltillverkning är således beroende av produktionsvolymen. ökade produktionen för råjärn och för råstål.