sou · GRB369 · 2004-01-01 00:00:00 — En handling som strider mot alkohollagens regler om kommersi- ella annonser i radio- och TV-program kan medföra marknads- störningsavgift enligt marknadsföringslagen. Enligt marknadsföringslagen kan i vissa fall meddela förbud eller åläggande. Talan om vissa förbud eller ålägganden förs vid . Talan får bl.a. väckas av . I vissa fall skall talan dock istället väckas vid . Regler för alkoholreklam i tryckta skrifter väcks vid och förs som regel av Konsument- ombudsmannen. Talan om utdömande av vite förs vid tingsrätt. En sådan talan får dock alltid väckas vid . Kon- sumentombudsmannen får föra sådan talan. Tingsrätts beslut enligt lagen överklagas hos utom då fråga är om utdömande av vite. Då skall domar och beslut istället överklagas hos hovrätt. Vid huvudförhandling i mål enligt marknadsföringslagen skall som huvudregel bestå av fyra ledamöter, av vilka två skall vara lagfarna och två ekonomiska experter. Vid avgörande av mål utan huvudförhandling och vid prövning av frågor som hör till rättegången får ha denna sammansättning om det finns särskilda skäl för det med hänsyn till målets eller frågans beskaffenhet. I vissa fall skall dock rätten ha annan sammansättning, med eller utan ekonomiska experter. Reger- ingen förordnar ekonomiska experter. består enligt lagen (1970:417) om mark- nadsdomstol m.m. av en ordförande, en vice ordförande samt fem särskilda ledamöter. Samtliga utses av regeringen. Ordföranden, vice ordföranden och en av de särskilda ledamöterna skall vara jurister och ha erfarenhet som domare. De andra särskilda leda- möterna skall vara ekonomiska experter. är beslutsför när ordföranden och tre andra ledamöter är närvarande. Begreppet självreglering är ett samlingsbegrepp för de åtgärder som företag i en bransch, en organisation eller liknande vidtar för att skapa goda förhållanden inom det område där de verkar. Frivilliga åtgärder av olika slag är vanligt förekommande och beror ofta på en önskan att undvika lagstiftning. Den enklaste formen av självregler- ing är det enskilda företagets egna policy och val av vad det anser etiskt riktigt i en viss situation. I en mer utbyggd form kan själv- regleringen bestå i att många företag eller organisationer tillsam- mans kommer överens om gemensamma riktlinjer inom ett visst område och att sanktionsmöjligheter är knutna till brott mot dessa riktlinjer. Regler för alkoholreklam i tryckta skrifter Olika former av självreglering kan ge gott renommé till ett företag eller en bransch. Det finns dock också erfarenheter som talar för att incitamentet för självreglering för en bransch uppstår först när branschen själv upplever negativa ekonomiska konse- kvenser av bristande reglering. De flesta företag är känsliga för opinionsbildning inom deras område och en allmän opinion eller debatt kan påverka dem att utveckla nya självregleringar eller revi- dera innehållet i redan befintliga. Värt att uppmärksamma är också att självregleringar kan få konkurrenssnedvridande effekter på grund av att självregleringarna ofta beslutas av en inhemsk bransch som tenderar att skydda sina egna medlemmars produkter till för- fång för utländska företags och icke medlemmars produkter. I förekommer självregleringar inom många branscher och områden. Vad gäller marknadsföring av alkoholdrycker är det dock främst Svenska Bryggareföreningens överenskommelser som är av intresse. Svenska Bryggareföreningens medlemmar har haft överenskommelser om konsumentreklam för lättöl och andra alko- holhaltiga lättdrycker. har föreningen en överenskommel- se också om konsumentreklam av alkoholdrycker i tryckta medier. Även har för avsikt att skapa liknande överenskommelser för sina medlemmar. Den senaste av Svenska Bryggareföreningens överenskommelser beträffande lättdrycker gäller . Överens- kommelsen om alkoholdrycker avser starköl, öl, starkcider och blanddrycker med en alkoholstyrka som understiger 15 volym- procent och trädde i kraft . Enligt överenskommelsen beträffande lättdrycker skall det i marknadsföringen tydligt framgå att denna avser en alkoholhaltig lättdryck. Reklamen får inte associera till konsumtion av drycker med högre alkoholhalt och dess berusningseffekter. I reklamen får inte förekomma människor som uppenbart är påverkade av alko- hol; ord, skämt, bilder eller sånger som associerar till alkohol- drycker; bilder från situationer där det är uppenbart att konsum- tion av alkohol sker; modeller som är eller förefaller vara under ; interiörer, miljöer och situationer som kan väcka anstöt; för- klenande omdömen om alkoholfria drycker och antydningar om att Regler för alkoholreklam i tryckta skrifter den sexuella förmågan stimuleras av konsumtion av alkohol. Rekla- men får endast återge förpackningar som finns producerade i minst 25 000 exemplar, är presenterade i företagets prislista eller mot- svarande och som finns att beställa i hela det område där reklamen exponeras. Reklamen får inte visa situationer då det enligt allmänt vedertagen uppfattning inte skall förekomma alkoholkonsumtion. Enligt överenskommelsen beträffande alkoholdrycker får reklam för de drycker som omfattas av överenskommelsen endast före- komma i tidningar och tidskrifter. I marknadsföringen skall det tydligt framgå att den avser en alkoholdryck. Även vid en flyktig och oengagerad kontakt med reklamen skall konsumenten kunna uppfatta vilken alkoholstyrka reklamen avser och annonser får inte förekomma i tidningar och tidskrifter vars huvudsakliga målgrupp understiger . Reklamen skall vara måttfullt utformad och inte uppmuntra till överkonsumtion. Den skall inte vara påträngande eller uppsökande. Mänskliga modeller får inte förekomma på bild. Reklamen skall inte rikta sig till eller attrahera barn och ungdomar. Reklamen får inte heller associera till alkoholens berusningseffekt- er. I reklamen får inte förekomma ord, skämt, bilder eller avbildade sånger som associerar till hög konsumtion av alkohol; bilder från situationer där det är uppenbart att överkonsumtion av alkohol sker; interiörer, miljöer och situationer som kan väcka anstöt; förklenande uttryck och omdömen om alkoholfria drycker; antyd- ningar om att den sexuella förmågan stimuleras av konsumtion av alkohol och situationer då det enligt allmänt vedertagen uppfatt- ning inte skall förekomma alkoholkonsumtion, t.ex. vid bilkörning, graviditet, arbete och under sportutövning. Medlemsföretag har möjlighet att rådgöra med föreningen eller av föreningen utsedd rättslig expertis angående reklam enligt överens- kommelserna. Beträffande överenskommelsen om alkoholdrycker finns det i överenskommelsen inget sanktionssystem för över- trädelser av reglerna. Beträffande lättdryckerna har Svenska Bryggare- föreningens granskningsnämnd till uppgift att granska ärenden och anmälningar om brott mot överenskommelsen. Om en marknads- föringsåtgärd brutit mot överenskommelsen skall nämnden ålägga det företag som förbrutit sig att dels vidta rättelse, dels till betala en bot om högst . , som är oberoende, skapades och består av en ordförande, en ledamot och en sekreterare. Ordföranden och sekreteraren är inte knutna till alkoholbranschen. Regler för alkoholreklam i tryckta skrifter I alla EU:s medlemsstater finns frivilliga branschöverenskommelser om alkoholreklam. Hur omfattande de är beror i hög grad på om det finns en lagstiftning på området och hur den i så fall är utform- ad. I avsitt 9.3 redogörs för den omfattande brittiska överens- kommelsen. Erfarenheterna av de olika formerna för kontroll av alkohol- reklam är skiftande. Vetenskapliga studier i andra länder har visat att självreglering har fungerat bäst där media samt reklam- och alkoholbranschen arbetar tillsammans och en oberoende aktör har att bedöma om reglerna efterlevs och påföra sanktioner om de inte gör det. Erfarenheterna av enbart självreglering är dock att det är ett bräckligt instrument som i praktiken inte är särskilt effektivt för att skydda folkhälsan. 9Regler om alkoholreklam i tryckta skrifter i några andra EU- länder Särskilda regler för alkoholreklam som riktar sig till konsumenter finns alkohollag. Reglerna är medieneutrala och gäller alla typer av media och reklambärare, som film, , annonspelare och annonser i tidningar och tidskrifter. I lagen görs skillnad mellan svaga alkoholdrycker, som innehåller mer än 2,8 men mindre än 22 volymprocent alkohol, och starka alkoholdrycker, som innehåller mer än 22 volymprocent alkohol. Reklam och indirekt reklam för starka alkoholdrycker och annan verksamhet för främjandet av för- säljningen av starka alkoholdrycker är förbjuden. Som indirekt reklam för starka alkoholdrycker räknas bl.a. reklam för svaga alkoholdrycker som associeras med de starka genom kännetecken som t.ex. varumärken. I är det således inte tillåtet att göra reklam för färdigblandade drinkar som Smirnoff Ice (som förknip- pas med vodka) och Breezer (som förknippas med rom). Båda produkterna innehåller omkring 5 volymprocent alkohol. Reklam och annan säljfrämjande verksamhet för starka alkohol- drycker är dock tillåten i av produkttillsynscentralen godkända fack- publikationer och på serverings- detaljhandels- och tillverkningsställen för starka alkoholdrycker. Produkttillsynscentralen kan återkalla tillstånd bl.a. om missbruk har skett vid publiceringen. Reklam och indirekt reklam för svaga alkoholdrycker och andra drycker som innehåller minst 1,2 volymprocent alkohol samt på konsumenterna inriktad annan verksamhet för främjandet av för- säljningen av sådana alkoholdrycker och sammankoppling av sådant säljfrämjande med reklam eller säljfrämjande verksamhet för en annan produkt eller tjänst är förbjuden i de fall som räknas upp i sju punkter enligt följande. Regler om alkoholreklam i tryckta skrifter i några andra EU-länder 1)om den riktar sig till minderåriga eller andra personer, till vilka alkoholdrycker enligt 16 § inte får säljas eller om sådana perso- ner framställs i den, 2)om alkoholkonsumtion i den kopplas samman med fram- förande av fordon, 3)om en alkoholdrycks alkoholhalt i den framhävs som en positiv egenskap, 4)om stor alkoholkonsumtion i den framställs på ett positivt sätt eller nykterhet eller skälig konsumtion av alkohol på ett nega- tivt sätt, 5)om den skapar en bild av att alkoholkonsumtion ökar presta- tionsförmågan eller främjar social eller sexuell framgång, 6)om den ger ett intryck av att alkohol har medicinska eller tera- peutiska egenskaper eller att alkohol piggar upp, lugnar ned eller är en metod för att lösa konflikter samt 7)om den står i strid med god sed, i den används metoder som är opassande med tanke på konsumenten eller om den annars ger osanna eller vilseledande uppgifter om alkohol, alkoholkonsum- tion, dess verkningar eller andra egenskaper. I andra fall än de sju som räknas upp är reklam och säljfrämjande verksamhet för svaga alkoholdrycker tillåten, för såvitt inte förbudet mot marknadsföring för starka alkoholdrycker överträds. De första sex punkterna sammanfaller i huvudsak med vad som föreskrivs för TV-reklam i artikel 15 i TV-direktivet, se avsnitt 4.2.1. I praktiken har i ofta någon av de sex första punkterna tillsammans med den sjunde använts i de bedömningar som rätts- tillämparen gjort. Det är värt att anmärka att den finländske rätts- tillämparen tolkar punkterna betydligt striktare än vad som görs i andra länder. Det har således förekommit att TV-reklam som i andra EU-länder inte väckt någon särskild uppmärksamhet har förbjudits i . Social- och hälsovårdens produkttillsynscentral (Produkttillsyns- centralen) har utfärdat anvisningar som är tillämpliga på alla former av reklam och försäljningsfrämjande av alkoholdrycker. Anvisning- arna är detaljerade och skall möjliggöra skapandet av en enhetlig tillsynspraxis över hela landet. Regler om alkoholreklam i tryckta skrifter i några andra EU-länder myndighet på nationell nivå. I övrigt står länsstyrelserna för tillsynen. Vid överträdelse av ett förbud kan anvisningar för avhjälpande eller förbud mot fortsatt användning av marknads- föringsåtgärderna utfärdas. Anvisningar och förbud kan förenas med vite. Även avhjälpande på egen bekostnad kan förekomma. Produkttillsynscentralen kan också återkalla givna tillstånd som en följd av en överträdelse. I räknas drycker som innehåller mer än 1,2 volym- procent alkohol som alkoholdrycker. Marknadsföring av alkohol- drycker är tillåten men starkt reglerad. Vilka reklambärare som är tillåtna räknas uttömmande upp i lag (). All reklam skall vara försedd med ett hälsobudskap som anger att alkohol är skad- ligt för hälsan, alltså ett slags varningstext. Motsvarande hälso- budskap krävs dock inte på förpackningar, t.ex. etiketter på flaskor. Alkoholreklam i press riktad till ungdom är förbjuden. Det är ock- så förbjudet att i reklamen skildra unga som konsumerar alkohol. All direkt eller indirekt reklam för ett organ, en tjänst, verksamhet, produkt eller föremål liksom reklam som använder särskilda känne- tecken som för tankarna till en alkoholdryck är förbjuden. Företag knutna till alkoholområdet får dock sponsra olika verksamheter. Det är därvid endast tillåtet för dem att visa sina namn eller firma- beteckningar, och dessa måste, vad gäller färgställningar och graf- iska presentationer, skilja sig från dem som används vid reklam för alkoholdrycker. I de flesta EU-länder finns frivilliga branschöverenskommelse av- seende marknadsföring av alkohol, så också i . I är alkoholreklam i princip tillåten men dess innehåll och utformning har blivit föremål för frivilliga restriktioner. I den brittiska överenskommelsen avses med alkoholdrycker drycker som innehåller mer än 1,2 volymprocent alkohol. Riktlinjerna tillämpas på marknadsföring i bl.a. tidningar och tidskrifter. Reglerna för marknadsföring av alkoholdrycker finns i The British Codes of Advertising and . Den elfte och senaste Regler om alkoholreklam i tryckta skrifter i några andra EU-länder utgåvan av dessa regler trädde i kraft . Om en marknadsföringsåtgärd står i överensstämmelse med reglerna eller inte bedöms med utgångspunkt i åtgärdens troliga verkan sett i sin helhet och sitt sammanhang. Bedömningen är beroende av vilket media som använts, vilken målgruppen är och den troliga reaktio- nen på den, arten hos den produkt åtgärden avser och om ytter- ligare material distribuerats till konsumenterna. All marknadsföring skall vara lagenlig, tillbörlig och sanningsenlig. Den skall också företas under ansvarstagande gentemot konsumenterna och sam- hället. Reglerna skall tillämpas inte endast bokstavligen utan också enligt sin anda. Konsumenter får inte uppmanas att köra motorfordon efter att ha druckit alkohol men alkoholkonsumtion får framställas som socialt och törstsläckande och reklamen får vara humoristisk. Reklamen får inte uppmuntra överdriven alkoholkonsumtion eller antyda att alkoholkonsumtion kan vara ett sätt att övervinna trist- ess, ensamhet eller andra problem. Aktsamhet skall iakttas så att unga, omogna eller mentalt eller socialt sårbara personer inte utnyttjas. Marknadsföring av alkoholdrycker får inte genom valet av media, presentationssätt, innehåll eller sammanhang i vilket den förekommer riktas till den som är . Media vars publik till består av personer får inte användas för alkoholreklam. Människor som i reklamen visas dricka alkohol får inte vara, eller synes vara, under . Verkliga eller fiktiva karaktärer som kan antas särskilt tilltala personer får inte användas på ett sätt som kan uppmuntra dem att dricka alkohol. Marknadsföringen får inte antyda att alkoholdrycker har medicinska kvaliteter eller kan förhöja den mentala, fysiska eller sexuella förmågan, öka en persons popularitet, attraktivitet, manlig- het, kvinnlighet eller sportsliga förmåga. Reklamen får innehålla en upplysning om alkoholstyrka, men det får inte vara det domineran- de temat. Alkoholdrycker får inte framställas som åtråvärda på grund av hög alkoholhalt eller berusningseffekt. Reklam får inte framställa intag av alkohol som det huvudsakliga skälet för fram- gång i ett förhållande eller vid en social tilldragelse. Att en konsum- ent föredrar ett visst varumärke får presenteras som ett utslag av dennes goda smak och omdöme. Alkoholkonsumtion får inte ut- målas som en utmaning och personer som dricker alkohol får inte framställas som modiga, tuffa eller djärva på grund av detta. Reklamen får inte skildra aktiviteter eller platser där det vore osäkert eller oklokt att dricka alkohol. Särskilt får i reklamen inte Regler om alkoholreklam i tryckta skrifter i några andra EU-länder alkoholkonsumtion förknippas med användande av maskinell utrustning, framförande av motorfordon, aktiviteter med anknyt- ning till vatten eller höjder eller någon annan sysselsättning som kräver koncentration får att kunna utföras på ett säkert sätt. Reglerna övervakas av The Advertising Standards Authority (). är ett oberoende organ, grundat , som har till uppgift att se till att marknadsföringen håller en hög standard, att utreda anmälningar och att bevaka marknaden. uppmanar det ansvariga företaget att ändra eller dra tillbaka reklam som det anser strider mot riktlinjerna. Som sanktioner räknas att medierna kan vägra lämna publiceringsutrymme för annonser, att organisationer kan utfärda handels- eller ekonomiska sanktioner, att företaget kan förlora stimulansåtgärder eller ekonomiska stöd och att företaget får negativ publicitet genom att ASA:s bedömning offentliggörs på ASA:s hemsida på internet. kan också, som en sista utväg, begära att en domstol förbjuder en marknadsföringsåtgärd. 10Regler för tobak och läkemedel samt behov av regler för alkohol Marknadsföring av tobak är, i huvudsak, inte ett harmoniserat område inom EU även om försök har gjorts att skapa gemensamma bestämmelser. Gemensamma minimiregler finns dock i TV- direktivet, enligt vilket alla former av TV-reklam för cigarretter och andra tobaksvaror är förbjudna. Harmonisering av medlemsstater- nas lagar eller andra författningar för att skydda och förbättra människors hälsa är undantagna från det gemensamma kompetens- området (artikel 152 EG). Människors hälsa skall dock alltid beaktas vid harmoniseringar som görs av andra anledningar. Genom dom i mål C-376/98 ogiltigförklarades och rådets direktiv /43/EG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om reklam för och sponsring till förmån för tobaksvaror. fann i domen att gemenskapslagstift- aren inte kunde åberopa att det var nödvändigt att undanröja sned- vridningar av konkurrensen inom reklambranschen eller inom tobaksvarubranschen som grund för att anta direktivet med stöd av vissa artiklar. Dessa artiklar utgjorde inte en korrekt rättslig grund för direktivet. Enligt uppgift har ett nytt direktiv beslutats men det har i skrivande stund ännu inte publicerats. Nedan redogörs därför för det upphävda direktivet. I direktivets ingress uttalades att hänsyn borde tas till skyddet av människors, och särskilt ungdomars, hälsa samt att för ungdomar spelar reklam en viktig roll när det gäller att främja tobaksbruk. Det uttalades också att alla typer av indirekt reklam och sponsring, liksom gratisutdelning, har samma verkan som direkt reklam och att det därför finns anledning att, utan att det inkräktar på den grundläggande principen om yttrandefrihet, införa bestämmelser om dessa, inbegripet reklam som, fastän den inte direkt omnämner tobaksvaran, använder ett namn, ett varumärke, en symbol eller Regler för tobak och läkemedel samt behov av regler för alkohol något annat utmärkande kännetecken som används för tobaks- varor. I artikel 3 stadgades att varje form av reklam eller sponsring skulle vara förbjuden i gemenskapen, liksom all gratis utdelning vars syfte eller direkta eller indirekta verkan var att främja en tobaksvara. Direktivet skulle dock inte gälla meddelanden som ute- slutande riktade sig till fackfolk inom tobaksbranschen; presenta- tion av tobaksvaror som försäljs och anslag om deras pris vid tobaksförsäljningsstället; reklam som riktar sig till köparen på för- säljningsställen som är specialiserade på tobaksvaror och i deras skyltning eller på platser reserverade för försäljning av tobaksvaror på andra försäljningsställen eller försäljning av publikationer som innehåller reklam för tobaksvaror och som är utgivna och tryckta i tredje land om dessa publikationer inte främst är avsedda för den gemensamma marknaden. Medlemsstaterna skulle se till att det fanns adekvata och effektiva metoder för att garantera och kont- rollera tillämpningen av de nationella bestämmelser som antogs inom ramen för direktivet. Direktivet utgjorde inte hinder för med- lemsstaterna att föreskriva strängare krav för att säkerställa skyddet för människors hälsa när det gäller reklam för eller sponsring till förmån för tobaksvaror. Bland de flesta av EU:s medlemsstater råder – som framgår av det upphävda direktivet – en samsyn kring att tobaksreklam i förlängningen är skadlig för folkhälsan och att den därför bör för- bjudas eller i vart fall strikt regleras. pekade i sin dom på att nationella lagar tenderar att bli alltmer inskränkande i fråga om reklam för tobaksvaror. Detta speglar uppfattningen att sådan reklam medför en märkbar ökning av tobakskonsumtionen. Flera av EU:s medlemsstater, bl.a. , , Dan- mark och har i sin nationella lagstiftning infört långtgående förbud mot både direkt och indirekt tobaksreklam. Enligt 14 § tobakslagen (1993:581) får en näringsidkare som marknadsför tobaksvaror till konsumenter inte använda kommersi- ella annonser i periodiska skrifter eller i andra jämförbara skrifter på vilka tryckfrihetsförordningen är tillämplig. Inte heller får kom- mersiella annonser förekomma i ljudradio- eller TV-program. Vid marknadsföring av tobaksvaror till konsumenter på något annat sätt skall en näringsidkare iaktta särskild måttfullhet. I synnerhet gäller att reklam eller annan marknadsföring inte får vara påträng- ande, uppsökande eller uppmana till bruk av tobak. Enligt 14 a § råder ett förbud också mot indirekt reklam. Detta förbud möjlig- gjordes genom en ändring i tryckfrihetsförordningen. Regler för tobak och läkemedel samt behov av regler för alkohol idkare som marknadsför en annan vara än en tobaksvara eller en tjänst till konsumenter får inte, med vissa smärre undantag, använ- da ett varutecken som helt eller delvis används för en tobaksvara eller enligt gällande bestämmelser om varumärken är registrerat eller inarbetat för en sådan vara, om marknadsföringen sker i kom- mersiella annonser i periodiska skrifter eller ljudradio- eller TV- program. Om näringsidkaren använder varukännetecknet vid marknadsföring till konsumenter på något annat sätt skall han iakt- ta den måttfullhet som är betingad av att kännetecknet också kan förknippas med tobaksvaran. har meddelat riktlinjer för marknadsföring av tobaksvaror till konsumenter (KOVFS 1998:7). Huvudsyftet med riktlinjerna är att precisera kravet på särskild måttfullhet vid mark- nadsföring av tobaksvaror och att främja en enhetlig tillämpning av 14 § andra stycket tobakslagen. I riktlinjerna uttalas bl.a. att åtgärd- er som är aggressiva, övertalande eller som väcker särskild upp- märksamhet inte får förekomma i marknadsföringen. Marknads- föringen som helhet skall präglas av stark återhållsamhet, relevans och saklighet. All marknadsföring skall begränsas till relevanta fakta om själva varan och dess egenskaper, presenterade i saklig form. Uppmaningar till tobaksbruk får inte förekomma. Fram- ställning i text får endast innehålla saklig information om varans beskaffenhet och egenskaper, varans/råvarans ursprung, tillverknings- ort/land, förpackningens beskaffenhet och egenskaper, pris samt tillverkare/importör/säljställe. Rubrik eller layout får inte vara sär- skilt framträdande eller slående.