sou · GRB332d1 · 2004-01-01 00:00:00 — Försvarsmakten tillägger att det dock är möjligt för militär personal att bevaka ett skydds- objekt som har tillkommit för att bereda skydd i en situation som anges i 4 § 6 skyddslagen. I säkerhetsskyddslagen (1996:627, SL) och säkerhetsskyddsförord- ningen (1996:633, SF) finns regler om säkerhetsskydd. Bestämmel- serna gäller vid verksamhet hos 1) staten, kommunerna och lands- tingen, 2) aktiebolag, handelsbolag, föreningar och stiftelser över vilka det allmänna utövar ett rättsligt bestämmande inflytande25 samt 3) enskilda som bedriver verksamhet av betydelse för rikets säkerhet eller som särskilt behöver skyddas mot terrorism (1 § SL). 24Enligt Försvarsmakten fanns det inte stöd i förordningen (1986:1111) om militär med- verkan i civil verksamhet för denna att biträda en annan myndighet eller en enskild med bevakning. Nämnda förordning ersattes av förordningen (2002:375) om Försvarsmaktens stöd till civil verksamhet. 25När det allmänna skall anses utöva ett rättsligt bestämmande inflytande framgår av 4 § SL. Vissa författningar m.m. av betydelse För och dess myndigheter gäller endast bestämmel- serna om säkerhetsprövning (2 § SL). För gäller vidare lagen (1983:953) om säkerhetsskydd i . Med säkerhetsskydd menas skydd mot spioneri, sabotage och andra brott som kan hota rikets säkerhet, skydd i andra fall av upp- gifter som omfattas av sekretess enligt sekretesslagen (1980:100) och som rör rikets säkerhet samt skydd mot brott som innebär användning av våld, hot eller tvång för politiska syften (terrorism enligt säkerhetsskyddslagens terminologi), även om brotten inte hotar rikets säkerhet (6 §26 SL). Säkerhetsskyddet skall enligt säkerhetsskyddslagen förebygga att uppgifter som omfattas av sekretess och som rör rikets säkerhet obehörigen röjs, ändras eller förstörs (informationssäkerhet), att obehöriga får tillträde till platser där de kan få tillgång till sådana uppgifter eller där verksamhet som har betydelse för rikets säkerhet bedrivs (tillträdesbegränsning) och att personer som inte är pålitliga från säkerhetssynpunkt deltar i verksamhet som har betydelse för rikets säkerhet (säkerhetsprövning). Säkerhetsskyddet skall även i övrigt förebygga terrorism (7 § SL). När staten avser att begära in anbud eller träffa avtal om upp- handling där det förekommer uppgifter som med hänsyn till rikets säkerhet omfattas av sekretess, skall staten träffa ett skriftligt avtal med anbudsgivaren eller leverantören om det säkerhetsskydd som behövs (säkerhetsskyddsavtal). Detta gäller även kommuner och landsting (8 § SL). Innan en person anställs eller på annat sätt får delta i verksamhet som är av betydelse för rikets säkerhet eller anlitas för sysslor som är viktiga för skyddet mot terrorism skall en säkerhetsprövning av personen göras. Prövningen skall klarlägga om personen kan antas vara lojal mot de intressen som skyddas i SL och om han eller hon i övrigt är pålitlig från säkerhetssynpunkt. I de från säkerhets- synpunkt känsligaste fallen skall säkerhetsprövningen innefatta 26 Regeringen har i proposition 2002/03:38 Straffansvar för terroristbrott föreslagit att antar en lag om straff för terroristbrott, som syftar till att genomföra ett av Europeiska unionen antaget rambeslut om bekämpande av terrorism. I propositionen har regeringen dessutom föreslagit att den i denna paragraf och i annan lagstiftning använda beskrivningen av terrorism – dvs. våld, hot eller tvång för politiska syften – ersätts med en hänvisning till sådan brottslighet som omfattas av den föreslagna lagen om straff för terroristbrott, se vidare avsnitt 5.3. Vissa författningar m.m. av betydelse registerkontroll – den kontroll som tidigare benämndes personal- kontroll (11 §). Registerkontroll och placering i säkerhetsklass Med registerkontroll avses att uppgifter hämtas från register som omfattas av lagen (1998:620) om belastningsregister, lagen (1998:621) om misstankeregister eller polisdatalagen (1998:622). Med register- kontroll avses även inhämtande av andra personuppgifter som eller Säkerhetspolisen behandlar. Med register- kontroll avses dock inte att uppgifter hämtas från en förundersök- ning eller särskild undersökning i kriminalunderrättelseverksamhet (12 §). Registerkontroll skall genomföras beträffande anställningar, upp- drag och annat deltagande i verksamhet, om deltagandet i verksam- heten har placerats i en säkerhetsklass (13 § första stycket SL). Beroende på i vilken omfattning deltagaren förväntas få ta del av sekretessbelagda uppgifter och på vilken betydelse uppgifterna har för rikets säkerhet placeras deltagandet i förekommande fall i någon av säkerhetsklasserna 1–3, där klass 1 är den känsligaste (17 § SL). Kontrollen är olika långtgående beroende på vilken säkerhetsklass den avser. I de känsligaste fallen kan, om det är oundgängligen nödvändigt, även uppgifter om den kontrollerades make eller sambo lämnas ut från registren (21 § SL). En ny registerkontroll skall göras minst var femte år av den som deltar i säkerhetsklass 1 eller 2. I övrigt skall en ny kontroll göras när det finns särskild anledning till det (25 § SF). Kontroll får underlåtas, om det står klart att någon kontroll inte behövs, därför att den som säkerhetsprövningen avser har kontrollerats på motsvarande sätt (16 § SL). Registerkontroll skall inte göras när det gäller uppdrag som offentlig försvarare, ombud inför domstol eller ledamot i eller i fullmäktige eller när det gäller liknande uppdrag (13 § andra stycket SL). Registerkontroll får göras även i andra fall om det behövs för skyddet mot terrorism och det finns särskilda skäl. Föreskrifter om detta meddelas av regeringen, utom såvitt gäller och dess myndigheter (14 § SL). Regeringen har i SF föreskrivit att register- kontroll till skydd mot terrorism får göras i fråga om den som skall anställas eller på annat sätt delta i verksamhet vid civila flygplatser, Vissa författningar m.m. av betydelse flygstationer och flygpassagerarterminaler, vid statschefens residens och bostäder samt statsministerns bostäder, vid byggnader samt vid annat som förklarats vara skyddsobjekt enligt lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. (26 och 27 §§ SF). Om det finns särskilda skäl får registerkontroll till skydd mot terrorism ske även i andra fall. Regeringen beslutar i varje enskilt fall om en sådan kontroll (26 a § SF). Registerkontroll enligt 26 och 27 §§ SF får göras endast om skyddsbehovet inte kan tillgodoses på något annat sätt. Registerkontrollen till skydd mot terrorism är inte knuten till säkerhetsklasser (prop. 1995/96:129 s. 79). Registerkontroll får vidare göras efter framställan från en annan stat, om den person som framställan gäller har eller har haft hemvist i , personen skall delta i en verksamhet på det sätt som beskrivs i 13 § första stycket SL och det för deltagandet gäller regler i den andra staten om registerkontroll som motsvarar reglerna i SL (15 § första stycket SL). Av lydelsen framställan från en annan stat, framgår att framställan inte behöver göras av statsledningen i den främmande staten. När en framställan om registerkontroll har gjorts från en främmande stat är det Riks- polisstyrelsen som beslutar om registerkontrollen och prövar om de olika förutsättningarna är uppfyllda (22 § SF och prop. 1997/98:97 s. 182). Skall en person som har eller har haft hemvist i delta i en säkerhetskänslig verksamhet hos en mellanfolklig organisation där är medlem, såsom Europeiska unionen, får registerkontroll göras efter beslut av regeringen, om organisationen har gjort en framställan om kontroll (15 § andra stycket SL). I de från säkerhetssynpunkt känsligaste fallen skall även en särskild personutredning göras inom ramen för säkerhetsprövningen. Detta gäller om registerkontrollen avser sådant deltagande i verksamhet som har placerats i säkerhetsklass 1 eller 2. Det gäller vidare när en framställan om kontroll har gjort från en annan stat eller av en mellanfolklig organisation. skall omfatta en undersökning av den kontrollerades ekonomiska förhållanden. I övrigt skall utredningen ha den omfattning som behövs (18 § SL). Utredningen skall genomföras av (34 § SF). Vissa författningar m.m. av betydelse det är Säkerhetspolisen som fullgör de uppgifter som Rikspolis- styrelsen har att utföra enligt SL och SF följer av 3 § 1 förord- ningen (2002:1050) med instruktion för Säkerhetspolisen. För att registerkontroll och särskild personutredning skall få genom- föras krävs samtycke från den som skall kontrolleras. Kravet på samtycke gäller oberoende av om registerkontrollen sker med stöd av 13, 14 eller 15 § SL. Samtycke krävs inte från en anhörig som kan träffas av uppgifter. (Den anhörige kan dock ha rätt att yttra sig över sådana uppgifter; se i det följande.) Ett lämnat samtycke skall anses gälla förnyade kontroller och utredningar med avseende på samma deltagande. Samtycket bör normalt ges skriftligen. Något uttryckligt krav på detta finns dock inte (19 § SL och prop. 1995/96:129 s. 54 f och 82). Beslut om registerkontroll och placering i säkerhetsklass Utöver den nämnda regeln i 15 § SL finns det en mer allmän bestämmelse i SL om vilka myndigheter som beslutar om register- kontroll och placering i säkerhetsklass. Enligt 20 § SL är det och dess myndigheter som beslutar i dessa frågor på förvaltningsområde. I övrigt skall enligt huvudregeln regeringen besluta om placering i säkerhetsklass och register- kontroll. Regeringen kan vidare överlåta åt myndigheter och andra som lagen gäller för att fatta vissa sådan beslut. Vilka myndigheter och andra som av regeringen har fått en viss sådan beslutanderätt framgår av 18-20 och 22 §§ SF samt bilagan till SF. Som tidigare nämnts beslutar exempelvis om registerkontroll när en framställan om sådan kontroll har gjorts från en annan stat (22 § SF). Vissa författningar m.m. av betydelse Prövningen av vilka uppgifter som skall lämnas ut Registernämnden27 avgör vilka uppgifter från en registerkontroll eller en särskild personutredning som skall lämnas ut till den som beslutat om kontrollen (31 och 37 §§ SF). En uppgift får lämnas ut endast om den kan antas ha betydelse för prövningen av den kontrollerades pålitlighet från säkerhetssynpunkt (24 § SL). Innan uppgiften får lämnas ut skall den som uppgiften avser i princip ges tillfälle att yttra sig över uppgiften28 (25 § SL). Av bestämmelsens lydelse och uttalanden i förarbetena framgår att denna rätt att yttra sig gäller även en anhörig till den kontrollerade, om den anhörige avses med uppgiften (a. prop. s. 85). prövar om de nu nämnda förutsättningarna är uppfyllda (32 och 37 §§ SF). Prövningen av de utlämnade uppgifterna Den som har beslutat om registerkontrollen avgör självständigt om den som prövas skall få delta i den säkerhetskänsliga verksamheten (27 § SL). Krav på svenskt medborgarskap En säkerhetsklassad anställning vid staten, en kommun eller ett landsting får innehas endast av den som är svensk medborgare (29 § första och andra styckena SL). Eftersom kravet gäller endast för anställningar som har placerats i säkerhetsklass är det inget som hindrar att utländska medborgare har sådana befattningar som på grund av bestämmelserna om registerkontroll till skydd mot terro- rism kan bli föremål för registerkontroll. Det kan sålunda bli aktu- ellt med registerkontroll till skydd mot terrorism även såvitt avser utländska medborgare (prop. 1995/96:129 s. 68 och 88). Kravet på svenskt medborgarskap gäller inte annat deltagande än anställning, även om deltagandet har placerats i säkerhetsklass (29 § andra stycket SL). Något krav på svenskt medborgarskap ställs inte heller upp när det gäller anställningar i företag eller andra rätts- subjekt som inte nämns i bestämmelsen (a. prop. s. 88). 27Bestämmelser om uppgifter och organisation m.m. finns i förordningen (1996:730) med instruktion för . 28Undantag görs dock för vissa fall av sekretess, se 25 § SL. Vissa författningar m.m. av betydelse Regeringen får i enskilda fall medge undantag från kravet på svenskt medborgarskap (29 § tredje stycket SL). SL och SF innehåller vidare bestämmelser om sådan som tillsyn och meddelande av verkställighetsföreskrifter. Ansvaret för tillsynen över säkerhetsskyddet enligt SL har fördelats på en rad olika myndigheter. och Försvarsmakten har dock det största tillsynsansvaret (39-42 §§ SF). Som har nämnts är det Säkerhetspolisen som fullgör de uppgifter som Rikspolis- styrelsen har att utföra enligt SL och SF. 3.9Utlänningslagen och lagen om särskild utlänningskontroll I utlänningslagen (1989:529) finns regler om utlänningars inresa, utresa, vistelse i och arbete i som anställd samt om rätten till asyl här. Lagen innehåller bl.a. huvudregler om krav i vissa fall på pass, visering, uppehållstillstånd och arbetstillstånd. I lagen anges också sådant som under vilka förutsättningar en utlän- ning kan avvisas eller utvisas ur och när en utlänning kan tas i förvar eller bli föremål för andra tvångsåtgärder. En utlänning får enligt reglerna i utlänningslagen avvisas bl.a. om han på grund av tidigare ådömt frihetsstraff eller någon annan särskild omständighet kan antas komma att begå brott i eller i något annat nordiskt land, eller om det med hänsyn till hans tidigare verksamhet eller i övrigt kan antas att han kommer att bedriva sabotage, spioneri eller olovlig underrättelseverksamhet i eller i något annat nordiskt land. Även utvisning får i vissa fall ske på grund av brott (4 kap. 2 och 7 §§). Beslut om utvisning på grund av brott meddelas av den domstol som handlägger brottmålet (4 kap. 8 § utlänningslagen). När det gäller utvisning av hänsyn till rikets säkerhet och på grund av befarad brottslighet som innefattar våld, hot eller tvång för politiska syften hänvisar utlänningslagen (4 kap. 11 §29) till lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. 29 Regeringen har i proposition 2002/03:38 Straffansvar för terroristbrott föreslagit att riks- dagen antar en lag om straff för terroristbrott, som syftar till att genomföra ett av Euro- peiska unionen antaget rambeslut om bekämpande av terrorism. I propositionen har rege- Vissa författningar m.m. av betydelse Lagen om särskild utlänningskontroll ersatte, när den trädde i kraft , som särskild terroristlagstiftning dels den då gällande lagen (1989:530) om åtgärder för att förebygga våldsdåd med internationell bakgrund (terroristlagen), dels en bestämmelse i utlänningslagen om utvisning med hänsyn till rikets säkerhet. Enligt lagen om särskild utlänningskontroll får en utlänning som inte avvisas eller utvisas enligt utlänningslagen utvisas ur landet om det 1)behövs av hänsyn till rikets säkerhet, eller 2)med hänsyn till vad som är känt om utlänningens tidigare verksamhet och övriga omständigheter kan befaras att han kommer att begå eller medverka till brottslig gärning som innefattar våld, hot eller tvång för politiska syften. Det som sägs i 2) gäller inte om fara föreligger för sådan gärning i annan stat som har övervägande karaktär av politiskt brott (1 §30). När det gäller förhållandet mellan avvisning eller utvisning enligt utlänningslagens vanliga regler å den ena sidan och utvisning enligt denna terroristlagstiftning å den andra sidan uttalades i förarbetena till lagen att åtgärder enligt det förra regelsystemet i princip bör ha företräde. Detta ligger i linje med uppfattningen att det innebär fördelar både för de berörda och för det åsyftade resultatet att man så långt som möjligt undviker att peka ut en person som presumtiv terrorist och därmed försvårar verkställigheten av ett utvisningsbeslut. Skall en utlänning avvisas eller utvisas enligt utlänningslagens vanliga regler, saknas alltså skäl att ta upp frågan om tillämpning av terroristbestämmelserna. /---/ Vad som har sagts nu bör givetvis inte hindra att frågan om utvisning enligt terroristbestämmelserna tas upp i ett fall där det visserligen är möjligt att avvisning eller utvisning kan ske enligt utlänningslagens allmänna regler men frågan härom är svårbedömd eller fordrar tids- krävande utredning. I förarbetena till lagen om särskild utlänningskontroll framhölls vidare att 1 § endast innehåller lagens grundläggande regler om ringen dessutom föreslagit att den i denna paragraf och i annan lagstiftning använda beskriv- ningen av terrorism – dvs. våld, hot eller tvång för politiska syften – ersätts med en hän- visning till sådan brottslighet som omfattas av den föreslagna lagen om straff för terrorist- brott, se vidare avsnitt 5.3. 30Not som ovan. Regeringen har i samma proposition föreslagit att det nu beskrivna undan- taget upphävs. 31Proposition 1990/91:118 med förslag till lag om särskild kontroll av vissa utlänningar m.m. s. 36 f. Vissa författningar m.m. av betydelse utvisning, medan avvisning ansågs kunna ske i tillfredsställande utsträckning redan enligt utlänningslagen. Enligt utlänningslagen gäller ju att en utlänning får avvisas bl.a. om han på grund av tidiga- re ådömt frihetsstraff eller någon annan särskild omständighet kan antas komma att begå brott i eller i något annat nordiskt land. Detta i förening med de övriga reguljära grunderna för avvis- ning ansågs vara tillräckligt för att säkerställa att vi inte med öppna ögon skall behöva ta emot presumtiva terrorister som söker sig till . När det däremot gäller utvisning kunde man inte, vilket också uttalades i förarbetena, repliera på bestämmelserna i utlännings- lagen. Möjligheterna att utvisa en person på grund av brott var på ett annat sätt begränsade enligt utlänningslagen.32 Ännu finns vissa begränsningar i dessa möjligheter. När frågan om utvisning på grund av brott är föremål för prövning enligt utlänningslagen, skall nämligen hänsyn tas till utlänningens anknytning till det svenska samhället. Därvid skall man särskilt beakta utlänningens levnadsomständigheter och familjeförhållan- den samt hur länge utlänningen har vistats i . En utlänning som hade vistats i med permanent uppehållstillstånd när åtal väcktes eller som då var bosatt i , får utvisas endast om det finns synnerliga skäl. Det- samma gäller för en medborgare i ett annat nordiskt land som vid den angivna tidpunkten varit bosatt här . Vidare finns särskilda begränsningar när det gäller flyktingar och personer som kommit till innan de fyllt (4 kap. 10 §). Reglerna om utvisning i lagen om särskild utlänningskontroll har tillkommit för att utlänningar, som på goda grunder kan miss- tänkas för att planera terroristaktioner här, skall kunna utvisas från utan sådana begränsningar som gäller enligt utlännings- lagen. Beslut om utvisning enligt lagen om särskild utlänningskontroll meddelas av regeringen. Regeringen tar upp frågan på ansökan av eller självmant. Om en annan polismyndighet, en länsstyrelse eller finner anledning att anta att ett beslut om utvisning enligt 1 § bör meddelas, skall myndigheten anmäla detta till (2 § lagen om särskild utlännings- kontroll). Ett beslut om utvisning enligt lagen om särskild utlännings- kontroll skall förenas med förbud för utlänningen att utan tillstånd s. 34 f och 76. Vissa författningar m.m. av betydelse av regeringen återvända till (4 §). En utlänning som uppe- håller sig i , trots att han enligt ett verkställt beslut om utvisning enligt lagen, inte har haft rätt att återvända hit, döms till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter. Detta gäller dock inte om utlänningen har flytt hit för att undgå för- följelse på grund av sin ras, nationalitet, tillhörighet till en viss samhällsgrupp eller på grund av sin religiösa eller politiska upp- fattning. I ringa fall skall åtal för brott inte väckas annat än om det är påkallat från allmän synpunkt (24 § lagen om särskild utlän- ningskontroll). Den som hjälper en utlänning som är underkastad ett sådant förbud som nämnts att komma in i döms till fängelse i högst eller, när omständigheterna är mildrande, till böter (23 § lagen om särskild utlänningskontroll). Lagen om särskild utlänningskontroll innehåller vidare bestäm- melser om att en utlänning i vissa fall kan tas i förvar eller bli föremål för anmälningsplikt eller andra tvångsåtgärder när det är aktuellt med utvisning (8, 9 och 14-22 §§). Exempelvis sägs i 19 § att utlänningen får underkastas husrannsakan, kroppsvisitation eller kroppsbesiktning, om det är av betydelse för att utröna om utlänningen, eller en organisation eller grupp som han tillhör eller verkar för, planlägger eller förbereder någon gärning som innebär våld, hot eller tvång för politiska syften34 och som innefattar brott för vilket lindrigare straff än fängelse inte är föreskrivet. Det är också tillåtet att ta fingeravtryck av utlänningen och fotografera honom. Förordnande om sådana åtgärder meddelas i förekommande fall av eller en annan polis- myndighet, dock först efter att regeringen eller en domstol i särskilt beslut har meddelat att sådana förordnanden får komma i fråga (18 §). Även hemlig teleavlyssning eller hemlig teleövervak- ning kan komma i fråga i vissa fall (18 och 20 §§). I lagen om särskild utlänningskontroll finns vidare regler om för- hållandet mellan terroristlagstiftningen och strafflagstiftningen. I 25 § sägs att, om regeringen handlägger ett ärende om utvisning enligt lagen om särskild utlänningskontroll, får åtal inte utan rege- ringens medgivande väckas mot utlänningen innan regeringen avgjort ärendet. I förarbetena till lagen anfördes bl.a. följande35. 34I proposition 2002/03:38 har regeringen, som tidigare anmärkts, föreslagit att den i viss lagstiftning använda beskrivningen av terrorism – dvs. våld, hot eller tvång för politiska syften – ersätts med en hänvisning till sådan brottslighet som omfattas av den föreslagna lagen om straff för terroristbrott, se vidare avsnitt 5.3. 35Proposition 1990/91:118, s. 73 f. SOU 2003:32 Vissa författningar m.m. av betydelse /---/Dessa frågor aktualiseras om en utlänning begår en allvarlig terrorist- handling i och skulle kunna bli föremål för utvisning enligt terroristbestämmelserna. Frågan uppkommer då om lagföring skall ske i eller om utlänningen i stället skall utvisas möjligt. Vidare uppstår spörsmål om fördelningen av beslutsbefogenheterna. Huvudprincipen i en sådan situation måste vara att lagföring sker i även om det i varje fall kortsiktigt skulle vara mest förenligt med våra säkerhetsintressen att utlänningen förpassades ur landet. Av hänsyn till intresset av internationell solidaritet på området bör man från svensk sida inte medverka till att ett allvarligt terrorist- dåd lämnas obeivrat. Och på skulle det självfallet vara till nackdel för våra egna säkerhetsintressen, om det skulle bli bekant att man utan påföljd kan föröva sådana handlingar i . Om, i enlighet med vad som sålunda får anses vara huvudprincipen, lagföring sker i , har man anledning utgå från att den svenska domstolen som utlänningen ådöms på följd – normalt fängelsestraff – utvisar honom ur riket. Utvisningen skall då verk- ställas sedan straffet har avtjänats eller villkorlig frigivning har ägt rum. Det kan emellertid då visa sig att utvisningen av asyl- rättsliga eller andra humanitära skäl inte kan verkställas. Från huvudprincipen om lagföring i måste emellertid ett viktigt undantag göras, nämligen för det fallet att man med säkerhet kan påräkna lagföring i något annat land. Inträffar ett terrordåd i bör det ankomma på regeringen att avgöra om omedelbar utvisning skall ske eller lagföring i äga rum. För övrigt bör anmärkas att arten av eventuella framtida händel- ser är svår att förutse, och man kan inte helt utesluta situationer då regeringen av säkerhetsskäl anser sig böra tillgripa omedelbar utvisning även utan att i beslutssituationen ha fullständiga garantier för att lag- föring kommer att ske i annat land. För åklagarmyndigheterna kan emellertid i de nu diskuterade situa- tionerna vissa problem uppkomma. Har en allvarlig terroristhandling begåtts i är det givetvis väsentligt att förundersökning omedel- bart påbörjas och att straffprocessuella åtgärder vidtas, om lagföring skall ske här i landet.