sou · GRB338d3 · 2004-01-01 00:00:00 — Denna fråga, som företrädesvis blir aktuell för fastighetsägare, har behandlats i avsnitt 11.6.2. Paragrafen motsvarar vad som föreslås gälla beträffande el. Se kommentaren till 11 kap. 15 §. I paragrafen anges att taxeringslagens (1990:324) bestämmelser skall gälla för återbetalning, eller återföring enligt 7–9 §§. Återbetalning, eller återföring skall således hanteras genom redo- visning i självdeklaration. 17.2Förslaget till lag om ändring i skattebetalningslagen (1997:483) Inledningsvis bör vissa klargöranden göras beträffande hur återbetalningsrätten för energiskatt enligt 9 kap. 5 §, 11 kap. 13 § och 12 kap. 7 § LSE förhåller sig till punktskatter generellt. Den som är återbetalningsberättigad är inte skattskyldig för punktskatt och skall således inte lämna någon punktskatte- deklaration. I stället skall återbetalningen redovisas i själv- deklarationen. Att återbetalningen skall redovisas i självdeklaration innebär att det blir den skattemyndighet som fattar beslut om t.ex. mervärdes- skatt, som också kommer att fatta beslut i fråga om återbetal- ningen. Regeln i 2 kap. 3 § om att RSV fattar beslut om punkt- skatter är alltså inte tillämplig på de nu aktuella återbetalningarna av energi- och koldioxidskatt. Genom komplettering av punkten 9 i tredje stycket skall den som får återbetalning av energiskatt enligt 9 kap. 5 §, 11 kap. 13 § och 12 kap. 7 § LSE likställas med skattskyldig, vid tillämpning av skattebetalningslagen. Punkten 7 h) i första stycket kompletteras med en bestämmelse om att även den som enligt 12 kap. 3 § 1 eller 2 LSE är skattskyldig för energiskatt på värme skall registreras av skattemyndigheten. Punkten 6 i andra stycket ändras eftersom beslut om återbetalning enligt 9 kap. 5 § i fortsättningen skall omfattas av skattemyndig- hetens grundläggande beslut om årlig taxering enligt taxeringslagen (1990:324). Beslut om återbetalning enligt 9 kap. 5 § LSE skall således inte längre utgöra beskattningsbeslut enligt skattebetal- ningslagen. Punkten 8 i paragrafen är ny. I punkten framgår att sådan energi- och koldioxidskatt som återbetalas enligt 9 kap. 5 §, 11 kap. 13 § och 12 kap. 7 § ingår i slutlig skatt. Detta är av stor vikt då det bland annat möjliggör att hänsyn tas till dessa återbetalningar vid beräkning av F-skatt enligt preliminär taxering. Härigenom kan alltså den återbetalningsberättigade, genom att lämna en preliminär självdeklaration få till stånd ett löpande lägre F-skatteuttag, vilket för vissa näringsidkare kan vara viktigt ur likviditetssynpunkt. Syftet bakom ändringen i punkten 4 är att undanta dem som redovisar energi- och koldioxidskatt i självdeklaration från skattebetalningslagens regler om skatterevision. För denna kategori tillämpas i stället reglerna i 3 kap. 8 § taxeringslagen (1990:324). Tekniskt har punkten ändrats genom att, i stället för att hänvisa till uppräkningen i 1 kap. 4 tredje stycket 9, i stället ange de kategorier som lyder under skattebetalningslagens regler. är att uppräkningen i 1 kap. 4 tredje stycket 9 även omfattar den kategori som skall redovisa energi- och koldioxidskatt i självdeklaration. 17.3Förslaget till lag om ändring i taxeringslagen (1990:324) I det nya fjärde stycket har återbetalning eller återföring av energi- och koldioxidskatt förts in. Det framgår således att taxeringslagens regler skall tillämpas när återbetalning eller återföring skall redovisas i självdeklaration. För att procentsatserna för skattetillägg i samband med redovisning av återbetalning, eller återföring av energi- och koldioxidskatt, skall överensstämma med vad som gäller enligt skattebetalningslagen har sista stycket lagts till. 17.4Förslaget till lag om ändring i lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontrolluppgifter Ändringen är föranledd av att återbetalning eller återföring av energiskatt i vissa fall skall redovisas i självdeklaration. Även denna ändring är föranledd av att återbetalning eller åter- föring av energiskatt i vissa fall skall redovisas i självdeklaration. Reservationer, särskilda yttranden och bilagor av ledamoten () har pläderat för en sådan hållbar och stabil energibeskattning som innebär att energiprodu- center och näringsliv kan planera långsiktigt och investera för framtiden. En sådan politik skulle gynna företagande och tillväxt i vårt land. I förlängningen gynnar denna politik också den enskilde energikonsumenten. EG-rättens tolkning av statsstödsreglerna har varit en utgångs- punkt för kommitténs arbete. Den generella näringslivsmodell som föreslås bör rimligen uppfylla den rätt som gäller. Den svenska energiskattelagstiftningen måste, utifrån kommitténs förslag, utformas så att den med god marginal ryms inom statsstöds- reglerna så som dessa tolkas av EG-rätten. Detta för att undvika ekonomiska påföljder för svensk del. Sammantaget är förslagen i föreliggande betänkande ett steg på vägen mot ett mer logiskt och konsekvent skattesystem. Jag tillstyrker därför huvudförslag vad avser den generella näringslivsmodellen. Denna modell bör utgöra modell för en reformerad energiskattelagstiftning. Trots kommitténs strävan att se helheten är det dock oundvikligt att det i vissa delar kan slå fel, det gäller exempelvis den del av finansieringen där en höjning av dieselskatten föreslås. Från sida har vi målmedvetet hävdat att jordbrukets arbetsmaskiner måste få nedsättning av diesel- skatten för att man ska uppnå rättvisa konkurrensvillkor med omvärlden. Också åkerinäringen måste ges rimliga konkurrens- villkor. Dessa krav kvarstår givetvis i ett läge där dieselskatten höjs generellt. I riksdagsarbetet har också finansierat en sådan riktad nedsättning av dieselskatten. Inom energi- och miljöskatteområdet är det energiomvand- lingssektorn som utgör det mest problematiska området. Det finns i värme- och energiresurser som på grund av skevheter i skattesystemet förblir outnyttjade. Det skulle exempelvis vara miljömässigt försvarbart att tilldela naturgasbaserad kraftvärme- produktion en certifikatsandel i det nya elcertifikatssystemet som fattat beslut om. Denna andel skulle kunna uppgå till en tredjedel eller en fjärdedel. Detta skulle innebära att naturgasen får en förbättrad ekonomisk kalkyl vilket skulle öka den importerade volymen och därmed uppnås också en justering av importpriset på naturgas. Näringslivet möjlighet att konkurrera med företag i omvärlden är i mycket hög grad beroende av energipriset. Det är därför viktigt att vi inte skapar skattekilar som tvingar bort svenska företag från marknaden. Det i utredningen föreslagna taket på är en nödvändighet för att den energiintensiva industrin ska kunna verka. ser inte jag några problem att på relativt kort sikt sänka taket till . De fiskala kostnaderna ter sig i sammanhanget försumbara. Den föreslagna ökningen av dieselskatten ter sig mycket olycklig ur ett konkurrensperspektiv för lantbrukare och svenska åkerier som redan under nuvarande skatteförhållanden har svårt att hävda sig. I denna del kvarstår förslag om en riktad sänkning av dieselskatten vilket också finansierats i riksdags- motioner. Ur miljösynpunkt är näringslivsmodellen relativt neutral vilket för mig är ett minimikrav. Konkurrenskraften förskjuts generellt något till fördel för tjänsteföretagen som de mest bränsle- intensiva företagen tjänar på begränsningsregeln. Utredningens förslag beräknas kosta statskassan och kommittén har lämnat förslag på hur uppkomna inkomst- minskningar skall finansieras. Förslaget visar på en möjlig väg som dock innebär negativa konsekvenser på några områden. Det har bedömts vara rimligt att en betydande andel av kostnaden betalas genom en ökad löneavgift då just tjänsteföretagen är en av de sektorer som tjänar mycket på reformen i övrigt. Jag anser dock att detta är en principiellt felaktig inriktning då skatten på arbete i snarare bör sänkas än höjas. Det är mycket olyckligt att tillverkningsindustrin delvis finansierar tjänsteföretagens skattesänkning då tillverknings- industrin redan verkar under ett relativt hårt energiskattetryck. Utredningens val av finansiering av sina förslag är inte optimal och jag har redan pekat på ett område där riktade sänkningar av dieselskatten måste göras. En förutsättning för att finansieringen skall kunna genomföras är att sådana riktade sänkningar genom- förs. Finansieringsfrågan måste därmed enligt min uppfattning hanteras i ett bredare statsfinansiellt sammanhang. I sådana vidgade överväganden kan andra faktorer, utanför denna kommittés uppdrag, beaktas och vägas in. Mot denna bakgrund kan jag inte ställa mig bakom kommitténs förslag till finansiering och jag anmäler min reservation mot detsamma. av ledamoten () Regeringen tillsatte en kommitté med parlamen- tarisk sammansättning som haft till uppgift att utreda utform- ningen av regler för nedsättning av skatt på energi som förbrukas för uppvärmning och drift av stationära motorer inom sektorer som är utsatta för internationell konkurrens. I direktiven för kommitténs uppdrag framgår att beskattningen av energi bör vara så likartad som möjligt inom olika samhällssektorer. Undantagen för denna regel skall inte vara större än vad som är motiverat av konkurrensskäl och av globala miljöhänsyn och vad som krävs för att uppnå ett hanterbart system. Vidare har kommittén haft till uppgift att beakta riktlinjerna för energibeskattningen energiöverenskommelse och de av fastställda nationella miljökvalitetsmålen samt verka för att förslagen ligger i linje med regeringens strävan mot att skapa en socialt, ekonomiskt och ekologiskt hållbar utveckling i . Jag anser att kommittén inte fullt ut tagit hänsyn till de direktiv som givits. Detta gäller framförallt direktivet om att beakta riktlinjerna för energibeskattningen energiöverens- kommelse. utgjorde tillsammans med och Socialdemokraterna underlag för överenskommelsen om omställningen av det svenska energisystemet till ett uthålligt och förnyelsebart energisystem. Jag anser att kommitténs förslag till finansiering av kommitténs modell för energibeskattning frångår överenskommelsens riktlinjer om att förnyelsebar el- och värme- produktion ska stimuleras. Kommittén lägger för stor vikt vid att stärka näringslivets konkurrenskraft och bortser i stort från effekterna av miljöstyr- ande skatter inom energiområdet. Resultatet blir att miljöstyr- ningen inom energibeskattningen i stort urholkas vilket är ett misslyckande från kommitténs sida. Detta hade kunnat kompens- eras inom ramen för den föreslagna modellen om kommittén valt en annan modell för att finansiera förändringarna av energi- beskattningen. Klimatfrågan är en avgörande viktig framtidsfråga för livet på jorden. Att komma tillrätta med utsläppen av växthusgaser är en enorm global utmaning. Mänsklighetens påverkan på den naturliga växthuseffekten kan få ödesdigra konsekvenser för såväl nu levande som framtida generationer. För att miljöfrågorna ska ges utrymme på den globala politiska agendan är det framförallt viktigt med följande två utgångspunkter. Miljöfrågor måste dels diskuteras och lösas i ett internationellt perspektiv, dels sättas i fokus för att tillväxt och utveckling ska kunna svara upp till en hållbar utveckling. Globalt miljösamarbete måste börja inom de egna gränserna. ska, genom eget agerande, utgöra en pådrivande miljönation som lyfter upp dessa frågor på den internationella politiska agendan. är en föregångare inom miljöområdet. Detta avspeglas inte minst i form av de skatter som finns inom energiområdet. Energiskatten på el och koldioxidskatten har haft stor betydelse för en ökad användning av biobränslen i det svenska energisystemet. har fjärrvärmen vuxit från 20 till . Fossila bränslen har minskat från till . Biobränsle, torv och avfall har ökat från till . Så gott som samtliga svenska kommuner har under byggt nya fjärrvärmeverk för de inhemska förnyelse- bara bränslena. Inriktningen har varit tydlig och konsekvent och givit avsedda resultat. Enligt Fjärrvärmeföreningens senaste prognos kommer fjärrvärme att kunna öka från dagens till ca . Fjärrvärmens andel av totala värmemarknaden är i det närmaste och beräkningar visar att den kan nå till . Det finns en potential att ansluta ytterligare ca 800 000 småhus och utvecklingsarbetet inriktas nu på att underlätta och sänka kostnaderna för detta. Detta är en utveckling som bör bejakas. Fjärrvärmeverken kan kompletteras till kraftvärmeverk genom att förses med ångpannor och turbiner för el-generering. Kombinationen ger hög verkningsgrad i el-genereringen och totalt genom att en större del av energiinnehållet i bränslet kan tas tillvara. Fjärrvärmen erbjuder sålunda underlaget och förutsätt- ningarna för effektiv el-produktion. Produktionsapparaten är regional och bränsleförsörjningen kan ske från närområdet. ligger fjärrvärmens andra nyckel för omställning av det svenska energisystemet till långsiktigt hållbar och säker energiförsörjning. I jämförelse med andra länder har det svenska fjärrvärme- underlagt endast använts i liten omfattning för kombination med el-produktion. Den rikliga tillgången på el från vatten- och kärnkraft har gjort att kraftvärmeverkens lönsamhet varit svag. Regeringen har emellertid nu lagt fram förslag till justering av kraftvärmens beskattning så att lönsamheten förstärks. Det finns en risk att de av regeringen föreslagna skattelättnad- erna för all producerad kraftvärme kommer att gynna använd- ningen av fossila bränslen framför biobränslen. Ett sätt att mota denna risk är att begränsa skatteavdraget för bränsle som använts för värmeproduktion i ett kraftvärmeverk genom att ange att den mängd bränsle som berättigar till nedsättning högst får utgöra en viss del av mängden producerad elenergi. En sådan begränsning skulle gynna effektiva kraftvärmeverk. Den kan t.ex. utformas på ett sådant sätt att den ger fullt eller nästan fullt industriavdrag för värmeproduktionen i effektiva naturgaseldade kraftvärmeverk med kombicykel, som mindre effektiva ångkraftvärmeverk som använder kol, olja eller naturgas bara får dra av skatt för ungefär hälften av den totala bränslemängd som allokerats till värmeproduktionen. Skattestimulansens verkningsområde skulle på detta sätt kunna begränsas och de negativa effekterna på bio- bränslenas konkurrensförmåga skulle minska. Även om utgångspunkten för såväl energiskatten på el som koldioxidskatten i ett initialt skede kan sägas vara av fiskal art har det miljörelaterade inslaget efterhand kommit att dominera. För den enskilde konsumenten är det inte namnet på skatten som är det avgörande utan det totala skattetrycket på energi som skapar incitament för besparingar i energikonsumtionen. Teknikutvecklingen inom processindustrin har även den bidragit till en effektivare energianvändning som till stor del kan härledas till såväl energiskatten på el som koldioxidskatten. Den tekniska utvecklingen och företagens egna initiativ för att minska den egna verksamhetens miljöpåverkan har härigenom gett svensk basindustri en framskjuten position på marknaden också konkur- rensmässigt. Denna utveckling bör inte störas utan uppmuntras. Av särskild vikt i detta sammanhang är långsiktigheten i svensk energipolitik där energibeskattningen ingår som en naturlig del. Implementeringen av EU:s energibeskattningsdirektiv, motsvar- ande en minimiskatt på el motsvarande per kWh, innebär en höjning för vissa sektorer inom det svenska näringslivet som andra delar får en kraftig sänkning. Detta leder enligt mitt synsätt, som uppenbarligen inte delas av kommittén, att de positiva miljöstyrande effekterna av energiskatten på el i form av minskad konsumtion av el minskar och därmed bland annat minskade koldioxidutsläpp i det europeiska elsystemet. För att möta detta bör näringslivets nedsättning av koldioxidskatten minska i motsvarande grad för att upprätthålla den miljöstyrande delen av beskattningen. Att finna en modell som är hanterbar och som pedagogiskt förklarar för konsumenten utformningen av systemet har av kom- mittén konstaterats vara svårt. Den av kommittén föreslagna näringslivsmodellen är visserligen hanterbar, även om den inte fullt ut likställer privat och offentligt finansierad näringsverksamhet och skapar gränsdragningsproblem inom energiomvandlingssektorn vilket kan bidra till snedvridningar, men har stora brister avseende de miljöstyrande delarna av beskattningen. Det finns stora förtjänster i att utforma en så rak modell för energibeskattningen som möjligt för att eliminera riskerna för snedvridning inom olika sektorer. Enligt min mening borde kommittén föreslagit en höjning av koldioxidskatten för näringslivet som helhet istället för att enbart inrikta sig på att sänka koldioxidskatten för den delen av närings- livet som tidigare ingått i övrigtsektorn till samma nivå som för tillverkningsindustrin. Ett sådant förslag hade, i kombination med möjligheten för nedsättning av koldioxidskatten för den elintensiva industrin som ingår långsiktiga avtal med staten samt en begränsningsregel som baseras på försäljningsvärdet, på ett bättre sätt tagit hänsyn till samtliga de direktiv som getts kommittén. Ett sådant förslag hade på ett positivt sätt bidragit till en förstärkning av svenskt näringslivs totala konkurrenskraft sam- tidigt som det på att positivt sätt hade bidragit till omställningen av det svenska energisystemet och skapat förutsättningar för en reell grön skatteväxling inom näringslivet. För mindre företag, särskilt inom växthusnäringen, kan utform- ningen av kommitténs modell skapa likviditetsproblem. Det är därför positivt att kommittén tagit hänsyn till detta genom att företag inom växthusnäringen kan ges möjlighet att beräkna en preliminär energiförbrukning och beskattas efter denna. Ur mitt perspektiv är det oroande att kommittén i sitt betänk- ande för ett resonemang om att det skulle vara olönsamt att vara föregångare inom miljöområdet. Utifrån en spelteoretisk ansats drar kommittén en slutsats om att , istället för att genom- föra åtgärder nationellt, bör vara en drivande kraft i det internationella förhandlingsarbetet. Detta tar kommittén, enligt min uppfattning, som intäkt för att vare sig energi- eller koldioxid- skatten skall höjas. Jag menar att det ena inte utesluter det andra. I takt med att hårdare internationella restriktioner gällande klimatpåverkan införs kommer det svenska näringslivet att ha en konkurrensfördel gentemot andra länders näringsliv genom att varit före- gångare på området. Till stor del kan detta härledas till energi- beskattningens utformning. Denna fördel kan emellertid komma att omintetgöras om , i det skede som ett omfattande internationellt tryck om åtgärder för att minska utsläppen av växthusgaser börjar få genomslag, väljer att gå i motsatt riktning. Detta skapar allt annat än de stabila investeringsvillkor som näringslivet och kommittén eftersträvar. Kommitténs förslag följer visserligen direktiven om att se över avgränsningen av området för energiskattenedsättning för de konkurrensutsatta sektorerna jämfört med vad som gäller . Däremot anser jag inte att kommittén i tillräcklig utsträckning tagit hänsyn till att beskattningen av energi ska vara så likartad som möjligt inom olika samhällssektorer. har i återkommande motionerat om att den skattenedsättning för industrin som finns successivt måste minska. Det är därför enligt min mening olyckligt att kommittén redovisar ett förslag som medför en ytterligare sänkning av nedsättningen för näringslivet totalt sett. Istället för att ha ansatsen att successivt fasa ut de nedsättningar som finns för industrin föreslår kommittén att nedsättningen skall omfatta en än större del av näringslivet. En höjning av koldioxidskatten för näringslivet hade utjämnat skillnaderna mellan hushåll och näringsliv. Detta kombinerat med möjligheten att låta energiintensiva företag ingå långsiktiga avtal med staten, och därigenom ta del av en nedsättning av beskattningen, hade gett förutsättningar att både stärka industrins konkurrenskraft internationellt som att minska klimatpåverkan från energianvändningen och därigenom bidra till en miljödriven tillväxt och teknikutveckling. Kommittén konstaterar att samtliga energiintensiva industri- sektorer utgör tillståndspliktig miljöfarlig verksamhet som bedrivs på koncession efter prövning av någon av de fem miljödomstolarna i landet. I samband med tillståndsprövningen bör de energiinten- siva företag som så önskar ges möjlighet att ingå långsiktiga avtal med staten om nedsättning av koldioxidskatten. Ett sådant förfarande skulle ge de företag som önskar minska sina kostnader som de gör investeringar i ur miljösynpunkt bästa teknik möjlighet att gå före i miljöarbetet utan att urholka sin konkurrens- kraft. En stor del av denna typ av företag återfinns inom den svenska bas- och processindustrin. Massaindustrin kan därmed ges möjlighet att upprätthålla sin konkurrenskraft som man kan fortsätta sina investeringar i miljögynnande teknik. Möjlig- heten att ingå denna typ av långsiktiga avtal bör införas. Den av kommittén föreslagna finansieringen av vald modell är inte tillfredsställande. Istället för att finansiera vald modell inom systemet har kommittén valt att höja den allmänna löneavgiften, förändra periodiseringsreglerna för företag, införa en generell värmeskatt på fjärrvärme, höja skatten på el för hushållen samt höja skatten på bensin och diesel. Flera av dessa åtgärder står i direkt motsats till den politik som driver varför jag mot- sätter mig dessa. Valet att sänka koldioxidskatten för stora delar av näringslivet som en höjning av löneavgiften sker är en direkt omvänd skatteväxling som inte kan accepteras. Förändringar av periodise- ringsreglerna för företag innebär försämringar för företag att skapa förutsättningar för expansion eller investeringar i företaget som i sig själv ofta bidrar till positiva miljöeffekter och bättre tillväxt. Införandet av en generell värmeskatt på fjärrvärme motsvarande har inget annat syfte än en ren fiskal beskattning av värme- sektorn och därigenom en försämring av biobränslets konkurrenskraft gentemot andra bränsleslag. Förslaget om värmeskatt är i sig märkligt då kommittén återkommande i betänkandet motsätter sig fiskala skatter inom energiområdet bortsett från det enligt kommittén tvingande energiskattedirektivet från EU. Jag anser att förslaget om en schablonskatt på fjärrvärme i grunden är fel och att det strider mot i stort sett alla de riktlinjer som angetts i utredningsdirektiven (skattväxling, energipolitikens inriktning, klimatpolitiken, budgetneutral skatteomläggning, bibe- hållen konkurrenskraft för bioenergi). Kommittén konstaterar att biobränsle förlorar konkurrenskraft vid generella näringslivsmodellen med schablonmässig fjärrvärme- skatt. I konsekvensbeskrivningen framgår av tabell 16.3 att utnyttj- andet av redan befintlig fjärrvärmekapacitet sjunker med – för biobränsle medan den ökar med + för olja, + för naturgas och + för el. Kommittén ger exempel på en lång rad tänkbara motåtgärder för att klara biobränslets konkurrenskraft. Den lösning som jag anser ligger närmast till hands är emellertid att göra fjärrvärmeskatten koldioxidrelaterad. Då blir skattesystemet i sig själv rationellt och det behövs inga kompletterande medel. Väljer man en sådan lösning får fjärrvärmeskatten rimliga praktiska konsekvenser vid tillämpning i den av kommittén valda näringslivsmodellen. En koldioxidrelaterad fjärrvärmeskatt skulle göra att bränsle till hushållens och offentlig förvaltnings värmebehov styrs på likvärdigt sätt både när värmeproduktionen sker genom fjärrvärme eller när den sker i mindre lokala pannor. Miljöstyrningen leder då inte till en konkurrenssnedvridning mellan olika uppvärmnings- system vilket däremot schablonmässig fjärrvärmeskatt skulle göra. En koldioxidrelaterad fjärrvärmeskatt bidrar även till att den del av fjärrvärmen som produceras med andra koldioxidfria eller koldioxidmagra alternativ, som spillvärme eller förbränning av avfall, ges incitament för att utvecklas ytterligare.