sou · GRB3103 · 2004-01-01 00:00:00 — För det andra finns bestämmelser i 14 kap. skollagen, som bl.a. reglerar verksamhetens ändamål samt kravet på återkommande hälsokontroller. Till skill- nad från den övriga skolverksamheten står skolhälsovården och dess personal – det skall enligt skollagen finnas både skolläkare och skolsköterska – under såväl som tillsyn. Personalen har också ett särskilt yrkesansvar enligt hälso- och sjuk- vårdslagstiftningen. Ofta medverkar skolhälsovårdens personal i det löpande elevvårdande arbetet i skolorna, även om det synes vara ovanligt att skolläkare deltar i elevvårdskonferenser (se avsnitt 3.2.1). Av 14 kap. skollagen framgår att skolhälsovård skall anordnas för elever i förskoleklassen, , gymnasieskolan, särskolan, specialskolan och sameskolan. Vården skall i första hand vara före- byggande och den har till ändamål att följa elevernas utveckling och hälsa samt verka för sunda levnadsvanor. Skolhälsovården skall om- fatta hälsokontroller och enkla sjukvårdsinsatser, t.ex. vid olycks- fall eller akuta insjuknanden. Elever i och motsvarande skolformer skall erbjudas att genomgå minst tre allmänna hälso- kontroller jämnt fördelade . De skall därutöver er- bjudas kontroller av syn och hörsel. För elever i gymnasieskolan gäller att de skall ha möjlighet att genomgå minst en allmän hälso- kontroll. I princip är hälsokontrollerna frivilliga, men för elever i grund- skolan gäller att tvångsvisa undersökningar kan bli aktuella om skolläkaren på förekommen anledning, t.ex. för att hindra spridning av smittsamma sjukdomar, anser att en elev behöver undersökas särskilt. I praktiken är det dock mycket sällsynt att undersökningar sker med tvång. Sekretess inom skolhälsovården regleras i 7 kap. 1, 3 och 6 §§ sekretesslagen, dvs. samma bestämmelser som gäller för hälso- och sjukvård i allmänhet. För skolverksamheten i övrigt – och då även för psykologisk utredning, trots att legitimerade skolpsykologer i det avseendet lyder under hälso- och sjukvårdslagstiftningen – gäller bestämmelserna om skolsekretess i 7 kap. 9 §. Skolhälsovården ut- gör också ett eget verksamhetsområde inom skolan, vilket innebär att sekretess gäller mellan å ena sidan skolläkare/skolsköterska och å andra sidan annan skolpersonal. Frågor om sekretess inom skol- hälsovården behandlas mer utförligt i avsnitt 5.2 och 8.1.2. I skolverksamhet är elevvård ett begrepp som omfattar ett stort antal åtgärder och aktiviteter vid sidan av den vanliga och egentliga undervisningen. Någon legaldefinition av begreppet finns inte och det saknas också uttryckliga bestämmelser om vilka personalgrup- per som har elevvårdande uppgifter. I 1 kap. 2 § skollagen anges emellertid att skolan skall främja elevernas harmoniska utveckling till ansvarskännande människor och samhällsmedborgare. I direk- tiven till uttalade regeringen att elevvården i vid mening är en pedagogisk fråga som är skolans angelägenhet och som innefattar alla insatser som görs för att eleven skall må bra.2 I mer utvidgad betydelse torde elevvård kunna sägas innefatta samtliga de åtgärder som, vid sidan av den vanliga pedagogiska under- visningen, vidtas från skolans sida för att stödja elevernas utveckling i fråga om teoretisk eller praktisk ämneskunskap och social samvaro samt deras allmänna psykiska och fysiska välmående. En kort redo- görelse för den medicinska vård och behandling som åligger den författningsmässigt avgränsade skolhälsovården finns i avsnitt 3.1. läroplan för angavs följande om elevvård (mot- svarande skrivningar finns inte , men det torde fortfarande kunna vara en i många stycken relevant beskrivning av elevvården): 3 Allmänt innebär elevvård att skolan skall söka hjälpa varje elev att lära känna sig själv, att på egen hand bilda sig en uppfattning om de uppgif- ter som skola och samhälle ställer, att komma till rätta med personliga problem och så långt möjligt utveckla sina olika egenskaper. (---) I mer avgränsad mening innefattar elevvården skolans strävanden att före- bygga uppkomsten av skolsvårigheter och andra personliga problem för den enskilde. I de fall sådana situationer ändå uppstår, omfattar den därjämte mera speciella åtgärder i avsikt att komma tillrätta med skol- svårigheterna. Bortsett från skolläkare och skolsköterskor, kan den egentliga elev- vårdande personalen sägas utgöras av främst skolpsykologer och kuratorer, men också av specialpedagoger. Även andra personalka- tegorier ingår emellertid ofta, eller till och med regelmässigt, som en del i den faktiska elevvården. Såväl rektor och klassföreståndare som övrig skolpersonal har elevvårdande uppgifter i de fall deras kontakter med elever, som i något avseende har problem i skolan, handlar om annat än den vanliga undervisningen, t.ex. i samband 2Regeringens kommittédirektiv Utredning om elevvård – skolhälsovård (dir. 1998:59) 3Jfr SOU 2002:121, s. 352 med åtgärder för särskilt undervisningsstöd och i fall av mobbning m.m. Den närmare författningsregleringen av elevvårdande verk- samhet inskränker sig till bestämmelser om elevvårdskonferenser, åtgärdsprogram för elever i behov av särskilt stöd och skolhälso- vårdens uppgifter. Som nämns ovan ingår ett flertal personalkategorier i den elevvår- dande verksamheten. I mer vidsträckt mening kan elevvården i princip komma innefatta alla som arbetar med elever vid en skola. De yrkeskategorier som främst är aktuella är dock följande:4 skol- sköterskor som utreder somatiska och psykosomatiska svårigheter och ansvarar för övriga medicinska kontakter, skolläkare som gör medicinska undersökningar och utredningar och ordinerar behand- ling, skolpsykologer som utreder elever med psykologiska problem och utför vissa psykologiska tester, skolkuratorer som utreder och hjälper elever med sociala och känslomässiga problem, specialpeda- goger som utreder elever med pedagogiska svårigheter och som utför pedagogiska tester, samt studie- och yrkesvägledare som väg- leder elever i studievalsfrågor. Förutom dessa arbetsuppgifter med enskilda elever utför samtliga yrkeskategorier också arbete med elever på gruppnivå samt mer strukturella uppgifter avseende t.ex. den allmänna lärandemiljön i skolan. Utöver de nu nämnda yrkesgrupperna är rektor, i egenskap av högsta ansvarig för den faktiska verksamheten, regelmässigt invol- verad i all elevvårdande verksamhet vid en skola. Dessutom är klass- föreståndare och annan personal med daglig och nära kontakt med eleverna ofta direkt berörda i olika elevvårdsfrågor. Det kan noteras att vid framtagning av statistik för elevvårdens kostnader utgår från lönekostnaderna för skolläkare, skolsköterska, skolpsykolog och skolkurator. I det sammanhanget anses alltså specialpedagoger och studie- och yrkesvägledare inte ingå i elevvårdens personal. Värt att nämna i detta sammanhang är också att skolläkare och skolsköterskor alltid bedriver sin verksamhet inom ramen för två skilda regelverk, nämligen skollagstiftningen och lagstiftningen om hälso- och sjukvård. Detsamma gäller dessutom för legitimerade psykologer och psykoterapeuter, till den del de utreder, vårdar eller 4 SOU 2000:19, s. 115 f För den övriga skolpersonalen är det endast skol- lagstiftningen som är aktuell i den elevvårdande verksamheten. Av 3 kap. grundskoleförordningen framgår att det för behandling av elevvårdsfrågor skall finnas en elevvårdskonferens för rektorns arbetsområde. Som ledamöter i konferensen skall rektor, företräda- re för elevvården samt berörd klassföreståndare och annan berörd personal ingå. Rektor beslutar om den närmare sammansättningen och även andra än ledamöter kan få närvara och yttra sig. Motsva- rande bestämmelser om elevvårdskonferens finns även för särskolan, specialskolan, gymnasieskolan och gymnasiesärskolan. Vid elevvårdskonferensen skall följaktligen elevvårdsfrågor dis- kuteras, beslutas och på annat sätt behandlas. Det kan i detta sam- manhang noteras att kollektivt beslutsfattande av konferensen inte är tillåtet i ärenden som efter delegation av ansvarig nämnd skall beslutas av tjänsteman, vanligtvis rektor.5 Vad som be- handlas av elevvårdskonferensen är frågor om enskilda elever eller grupper av elever avseende t.ex. stödundervisning, studiehandled- ning, specialpedagogiskt stöd, placering i särskild undervisnings- grupp, anpassad studiegång, stödsamtal hos kurator eller utredning hos psykolog. Vissa av de nämnda åtgärderna finns övergripande reglerade i skollagsförfattningarna, medan andra åtgärder inte alls regleras i författning. Praktiska erfarenheter har visat att skolorna arbetar mycket olika med elevvårdskonferenser i fråga om såväl när och hur ofta konferensen sammanträder, som vilka som deltar och vad som avhandlas.6 I den faktiska skolverksamheten förekommer regelbundna möten mellan elevvårdspersonal vid sidan av elevvårdskonferenserna. Fler- talet av skolornas elevvårdsteam synes ha återkommande elevvårds- gruppmöten med rektor, skolsköterska, specialpedagog, kurator, syo-funktionär och psykolog. Därutöver är det vanligt att klass- föreståndare och annan skolpersonal som ingår i olika arbetslag håller möten där enskilda elevers utveckling diskuteras.7 5Se 6 kap. 33 § kommunallagen samt t.ex. JO-beslut , dnr 848-2002 6SOU 2000:19, s. 110 f 7A.a, s. 112 f För gymnasieskolan, gymnasiesärskolan, , särskolan, specialskolan och sameskolan gäller att ett särskilt åtgärdsprogram under vissa förutsättningar skall upprättas avseende en enskild elev. Det är rektors ansvar att detta sker om det genom uppgifter från skolans personal, en elev, dennes vårdnadshavare eller på annat sätt har framkommit att eleven behöver särskilda stödåtgärder. I skolförfattningarna har särskilda åtgärdsprogram en framskjuten plats i den elevvårdande verksamheten. Undersökningar har emel- lertid visat att det i praktiken finns stora variationer mellan skolor i fråga om när och hur ofta åtgärdsprogram upprättas.8 En viktig del av det grundläggande elevvårdande arbetet utförs genom den relation till elever som t.ex. klassföreståndare och mentorer har. Det är ofta dessa personer, med en generell överblick över eleverna, som har ett grundläggande ansvar för att uppmärksamma svårigheter och tala med elever och andra berörda för att förhindra problem. I vissa fall kan detta arbete leda till upprättande av åtgärdsprogram. Personal inom offentlig skolhälsovård omfattas av sekretess för hälso- och sjukvårdspersonal enligt bl.a. 7 kap. 1 § sekretesslagen och utgör i sekretesshänseende ett eget verksamhetsområde (se avsnitt 3.1). För den övriga skolpersonalen i offentliga skolor finns gemensamma bestämmelser om sekretess i elevvårdande verksam- het i 7 kap. 9 § sekretesslagen. För psykologisk undersökning och behandling samt för annan verksamhet hos psykolog eller kurator gäller sträng sekretess, motsvarande den sekretess som gäller inom hälso- och sjukvården. I elevvårdande verksamhet i övrigt gäller en svagare sekretess. Att skolhälsovården utgör ett eget verksamhets- område inom skolan innebär att sekretess gäller mellan å ena sidan skolläkare/skolsköterska och å andra sidan annan skolpersonal, även om de ingår i ett och samma elevvårdsteam. Däremot gäller ingen sekretess inom skolhälsovården och inte heller mellan de personal- grupper som arbetar med övriga elevvårdsfrågor i en skola. Det bör noteras att sekretesslagens bestämmelser om elevvår- dande verksamhet enligt förarbetena9 endast avser elevvården i den 8A.a, s. 113 f 1979/80:2 del A, Förslag till ny sekretesslag, s. 194 f mer avgränsade mening som redovisades läroplan för (jfr under huvudrubriken till avsnitt 3.2). Sekretessen omfattar alltså uppgifter i skolans arbete med att förebygga upp- komsten av skolsvårigheter och andra personliga problem för den enskilde eleven och de särskilda åtgärder som kan vidtas för att komma tillrätta med skolsvårigheterna. Frågor om sekretess i elev- vårdande verksamhet behandlas mer utförligt i avsnitt 5.2 och 8.1.3. 4Dokumentationsskyldighet avseende enskilda elever I skolverksamheten förekommer en omfattande dokumentation som rör enskilda elever. Till stora delar är det fråga om dokumenta- tion som skolorna inte direkt kan påverka, t.ex. handlingar från ut- omstående, eller som de inte enligt lagstiftning är skyldiga att upp- rätta, t.ex. anteckningar som klassföreståndare gör som ett led i den dagliga undervisningen. Det finns emellertid i såväl den särskilda skollagstiftningen som den mer allmänna förvaltningslagstiftningen vissa författningsreglerade och uttryckliga krav på skolor att do- kumentera handläggningen i verksamhet som rör enskilda elever. Nedan följer en kort redovisning av de viktigaste tvingande för- fattningsreglerna om skriftlig dokumentation avseende enskilda elever.1 De aktuella bestämmelserna återfinns i skollagstiftningen, kommunallagen (1991:900), förvaltningslagen (1986:223) och sek- retesslagen (1980:100). Bestämmelser som reglerar journalföring och annan dokumentation inom skolhälsovården och övrig skolre- laterad hälso- och sjukvård omfattas inte av redovisningen. En ut- förlig genomgång av den dokumentation som faktiskt förekommer i skolan, författningsreglerad eller inte, finns i kapitel 7. I skollagen (1985:1100) finns inga uttryckliga krav på skriftlig do- kumentation avseende enskilda elever, med undantag för reglerna om specialutformade eller individuella program i gymnasieskolan. I de skolformsförordningar m.m. som kompletterar skollagen finns 1 Se också t.ex. -/, Handläggning och dokumentation i förskoleverksamhet, skola och skolbarnomsorg (2002) -, Kommunalrättens grunder (2 uppl, 1999) -/, Förvaltningslagen med kommentarer (2003) -//, Sekretesslagen – En kommentar Dokumentationsskyldighet avseende enskilda elever sådana uttryckliga bestämmelser endast i begränsad omfattning. En redovisning av dessa regler lämnas nedan. Det är emellertid viktigt att påpeka att det med flera av de åtgärder som enligt skollagstift- ningen kan eller skall vidtas avseende enskilda elever, i praktiken ändå kan följa ett visst dokumentationskrav. Det kan framgå direkt av bestämmelser i t.ex. förvaltningslagen, men också av allmänt ve- dertagna förvaltningsrättsliga principer (se avsnitt 4.2.3). I prakti- ken finns det alltså dokumentationskrav utöver vad som regleras uttryckligen i de skolförfattningar som redovisas nedan. I 3 kap. grundskoleförordningen (1994:1194) finns bestämmelser om elevvårdskonferens för behandlig av elevvårdsfrågor. Det anges där uttryckligen att det vid sammanträde med elevvårdskonferen- sen skall föras protokoll. Av ett sådan protokoll skall i vart fall framgå vilka som varit närvarande, vilka ärenden som har behand- lats och vilka beslut som har fattats.2 Likalydande bestämmelser om skriftlig dokumentation vid elevvårdskonferenser finns även i skol- formsförordningarna för särskolan, specialskolan och sameskolan. Av 5 kap. grundskoleförordningen framgår att rektor skall se till att ett individuellt åtgärdsprogram utarbetas, om det genom upp- gifter från skolans personal, en elev, dennes vårdnadshavare eller på något annat sätt har framkommit att eleven behöver särskilda stöd- åtgärder. Ett sådant åtgärdsprogram måste av naturliga skäl vara skriftligt. Motsvarande bestämmelse finns även för specialskolan och särskolan. Grundskoleförordningen innehåller också bestämmelser om be- tygsättning av elever. Av 7 kap. framgår bl.a. att termins- och slut- betyg skall utfärdas skriftligen och dessutom antecknas i en be- tygskatalog (11 §). I stället för betyg i ett ämne, skall ett skriftligt omdöme utfärdas om en elev inte når de mål i ett ämne eller äm- nesblock som skall ha uppnåtts i slutet av det nionde skolåret (9 §). I samma kapitel finns också krav på att ett skriftligt intyg om av- gång skall utfärdas när en elev avgår från en grundskola utan att slutbetyg utfärdas (14 §). Vidare finns det en bestämmelse som säger att lärare skall lämna skriftlig information som komple- ment till utvecklingssamtal, om elevens vårdnadshavare begär det (2 §). Motsvarande bestämmelser om skriftlig dokumentation i 2 Se t.ex. JO-beslut , dnr 848-2002 Dokumentationsskyldighet avseende enskilda elever samband med betygssättning m.m. finns även i skolformsförord- ningarna för särskolan och specialskolan. har utfärdat närmare föreskrifter om utformningen av slutbetyg och samlat be- tygsdokument i , särskolan och specialskolan. För varje elev i gymnasieskolan skall det enligt 1 kap. gymnasieför- ordningen (1992:394) upprättas en individuell studieplan, som bl.a. skall innehålla information om elevens programval. På motsvarande sätt som för finns det i 4 kap. gymnasieförordningen krav på skriftliga protokoll vid elevvårdskonferensens sammanträ- den samt i 8 kap. krav på upprättande av individuella åtgärdspro- gram för elever i behov av särskilt stöd. Också för eleverna i gymnasieskolan skall betyg enligt 7 kap. gymnasieförordningen utfärdas skriftligt. I gymnasiesärskoleför- ordningen (1994:741) finns motsvarande bestämmelser om skrift- lighet vid elevvårdskonferenser och betygssättning. har utfärdat närmare föreskrifter om utformningen av slutbetyg och samlat betygsdokument i gymnasie- och gymnasiesärskolan. I förvaltningslagen finns bestämmelser om hur myndigheter skall agera i sina kontakter med enskilda, t.ex. vid handläggningen av ärenden (se närmare om ärendebegreppet i avsnitt 7.2.1). Från rättssäkerhetssynpunkt är det viktigt att det i efterhand går att konstatera hur en myndighet har agerat och på vilket underlag den bygger olika beslut som berör enskilda. Flera av bestämmelserna i förvaltningslagen påverkar därför på ett eller annat sätt vad som skall dokumenteras i t.ex. skolverksamheten. I fråga om kraven på dokumentation är förvaltningslagen emel- lertid endast tillämplig vid skolornas handläggning av ärenden som innebär myndighetsutövning mot någon enskild. Med myndighets- utövning avses utövning av befogenhet att för en enskild bestämma om förmån, rättighet, förpliktelse, disciplinär påföljd, avskedande och andra liknande förhållanden. Bestämmelserna om dokumenta- tion i förvaltningslagen är alltså inte direkt tillämpliga i den mycket omfattande del av skolverksamheten som utgörs av faktiskt hand- Dokumentationsskyldighet avseende enskilda elever lande, t.ex. undervisning (se avsnitt 7.2.1). Bestämmelserna i för- valtningslagen är inte heller tillämpliga om det i en annan lag eller förordning finns avvikande bestämmelser. De bestämmelser i förvaltningslagen som är av störst betydelse avseende skyldigheten att i fråga om enskilda elever dokumentera vad som händer i skolorna, är de som gäller myndigheternas an- teckningsskyldighet (15 §) samt deras skyldighet att ange skälen för ett beslut (20 §) och underrätta parter om beslutet (21 §). En närmare genomgång av dessa bestämmelser finns nedan i avsnitt 4.2.1–4.2.3 Förvaltningslagens bestämmelser om bl.a. dokumentationsskyl- dighet gäller även för kommunala myndigheter, t.ex. i skolverk- samhet. Av 31 § framgår emellertid att bestämmelserna inte gäller sådana ärenden där besluten kan överklagas enligt reglerna om s.k. laglighetsprövning i 10 kap. kommunallagen, dvs. det som tidigare kallades kommunalbesvär. Reglerna i 10 kap. kommunallagen om laglighetsprövning skall tillämpas på beslut som kommunernas eller landstingens nämnder fattar vid sammanträden och på beslut som ordföranden eller tjäns- temän fattar på nämndens vägnar med stöd av delegation (2 §). Det är endast kommunmedlemmar som enligt dessa bestämmelser har rätt att överklaga kommunala beslut. Reglerna om laglighetspröv- ning gäller subsidiärt, dvs. de skall inte tillämpas om det i lag eller annan författning finns särskilda föreskrifter om överklagande (3 §). Om det finns sådana särskilda föreskrifter skall förvaltnings- lagens bestämmelser om dokumentation m.m. tillämpas fullt ut hos nämnderna och deras förvaltningar, under förutsättning att ärendet rör myndighetsutövning mot någon enskild person. Detta innebär för skolans del att hos en och samma nämnd med tillhörande förvaltningar, kan kommunallagens bestämmelser gälla för vissa ärenden och reglerna i förvaltningslagen för andra. Exem- pelvis skall beslut om skolskjuts enligt 4 kap. 7 § skollagen överkla- gas enligt bestämmelserna om laglighetsprövning, vilket innebär att 13–31 §§ förvaltningslagen om bl.a. dokumentation inte är tillämp- liga i sådana ärenden. Beslut enligt samma lagrum i skollagen om åtgärder för elever som inte bor hemma, skall i stället överklagas till genom förvaltningsbesvär, vil- ket medför att förvaltningslagens regler om skriftlig dokumenta- tion m.m. gäller i dessa ärenden. Även i sådana ärenden som avser myndighetsutövning mot någon enskild, men där beslutet över hu- Dokumentationsskyldighet avseende enskilda elever vud taget inte kan överklagas, är förvaltningslagen i princip tillämp- lig i sin helhet. För skolverksamhet är alltså förvaltningslagens tving- ande bestämmelser om dokumentation av direkt betydelse endast vid handläggning av ärenden som innefattar myndighetsutövning mot enskild och där beslut antingen skall överklagas genom för- valtningsbesvär eller inte kan överklagas alls. Även i kommunallagen finns det emellertid bestämmelser som förutsätter skriftlig dokumentation i ärenden. Av 6 kap. 30 § jäm- förd med 5 kap. 59 § framgår att ett beslut som fattas av en nämnd skall redovisas särskilt i ett protokoll. Ett nämndbeslut som rör en enskild elev skall alltså dokumenteras skriftligen. Däremot finns det inte något krav på att skälen för beslutet skall anges skriftligen. När ett beslut fattas av en anställd inom kommunen efter delega- tion av nämnden – t.ex. av en rektor – skall beslutet enligt 6 kap. 35 § anmälas till nämnden. Anmälningsskyldigheten gäller oavsett om beslutet får överklagas enligt 10 kap. kommunallagen eller en- ligt förvaltningslagen eller inte alls. För att ett delegationsbeslut skall kunna följas upp bör en beslutshandling sparas på skolan. Detta innebär i praktiken att även alla delegationsbeslut som rör enskilda elever bör dokumenteras skriftligen. Inom verksamhet kan det naturligtvis förekomma andra krav på dokumentation m.m. i ärendehantering än de som direkt manifesteras i kommunallagen. För skolan kan sådana regler finnas i exempelvis kommunala föreskrifter och skolplaner samt i generella eller särskilda arbetsordningar. Handläggningen av ärenden vid förvaltningsmyndigheter är som regel skriftlig, vilket innebär att information normalt inte utbyts mellan myndigheter och enskilda genom personliga samtal. Av 14 § förvaltningslagen följer emellertid att en part som regel skall få till- fälle att lämna uppgifter muntligt i ett ärende om han eller hon vill det. Myndigheter kan även i andra fall bestämma att handläggning- en skall vara muntlig. Inom skolverksamheten kan enskildas vilja att muntligen få framföra sina synpunkter till personalen ofta vara större än i annan myndighetsverksamhet. Av stor betydelse för skolorna är därför 15 § förvaltningslagen, som innebär att en myndighet är skyldig att anteckna alla uppgifter Dokumentationsskyldighet avseende enskilda elever som den får på annat sätt än genom en handling, dvs. Det krävs dock att uppgifterna kan antas ha betydelse för utgången i ett ärende som avser myndighetsutövning mot en en- skild och som inte kan överklagas enligt kommunallagens regler om laglighetsprövning. Denna skyldighet gäller inte bara för upp- gifter som har lämnats av en elev eller förälder som är part i ett ärende, utan också sådan information som lämnats muntligen av andra personer. Det spelar heller ingen roll om myndigheten har begärt att få uppgifterna i fråga eller om de lämnas på initiativ av utomstående. Skyldigheten att anteckna uppgifter måste också an- ses omfatta information som kommer myndigheten till del på annat sätt, t.ex. myndighetens egna iakttagelser som har betydelse för ärendet. I ett elevvårdsärende kan alltså anteckningsskyldighet föreligga för sådant som elevvårdspersonal observerar om elevens beteende.