sou · GRB357 · 2004-01-01 00:00:00 — Tar man hänsyn till hur många hushållsmedlemmarna är och deras ålder och slår ut den disponibla inkomsten på dessa får man jämförbar disponibel inkomst. Att ojämnheten då krymper med från den ur- sprungliga fördelningen av faktorinkomster betyder att de disponibla inkomsterna är förhållandevis bra anpassade till försörjningsbördan. Slutligen beräknas effekten av de mera betydande subventio- nerade offentliga tjänsterna – hälso- och sjukvård, barnomsorg, ut- bildning och äldreomsorg. Effekten bygger på hur stora kostnader olika inkomsttagare beräknas tillgodogöra sig ifråga om dessa tjänster. Inklusive värdet av dessa subventioner minskar ojämn- heten i fördelningen med (från den ur- sprungliga fördelningen av faktorinkomster). Studien gör en beräkning av hur mycket de subventionerade of- fentliga tjänsterna betyder för olika grupper av hushåll. Låginkomsthushåll får sin jämförbara disponibla inkomst ökad genom de subventionerade offentliga tjänsterna, höginkomsthushåll (se tabell 2.2). Offentliga tjänster och avgifter i Bilaga 7 till LU 2003 Tabell 2.2 Förändringen av jämförbar disponibel inkomst genom subventionerade offentliga tjänster (1000-tal kronor) Källa: , J. [1994], s. 44. En mer detaljerad bild av hur inkomstfördelningen påverkas av subventionerade tjänster ges i tabell 2.3. Tabell 2.3 Fördelning av jämförbar disponibel inkomst före och efter inkluderandet av subventionerade offentliga tjänster, 1991. Procentandel av de totala inkomsterna samt Gini- koefficient. Inkomstandelar, kvintilgrupper (efter respektive inkomstslag) + hälso- och sjukvård Källa: , J. [1994], s. 47. En påfallande stabilitet präglar inkomstfördelningen när subventionerade offentliga tjänster läggs till, den ena efter den andra. Hälso- och sjukvården ökar jämnheten. Den lägsta kvintilen (K1), som utgörs av den femtedel av hushållen med de lägsta in- komsterna med hänsyn tagen till hushållssammansättning och för- sörjningsbörda, ökar sin andel av inkomsterna om man till den disponibla inkomsten lägger konsumtionen av hälso- och sjukvård. Inkomsterna ökar från av de samlade inkomsterna till . Hushållen i den högsta kvintilen (K5) minskar sin an- Bilaga 7 till LU 2003 Offentliga tjänster och avgifter i Äldreomsorgen ökar framförallt den lägsta kvintilens andel. Barnomsorg och utbildning27 lämnar in- komstfördelningen i stort sett oförändrad. Emellertid döljer denna stabilitet delvis ganska stora förändringar för enskilda hushåll. Medan inkomstfördelningen totalt sett ser ungefär likadan ut innebär de subventionerade offentliga tjänsterna att hushållen kan flyttas från en del av inkomstfördelningen till en annan. Framför allt spelar det roll om hushållen är barnfamiljer eller inte – barnomsorg och utbildning flyttar upp vissa hushåll i högre inkomstklasser. Resultat liknande har presenterats i den fördelnings- politiska redogörelsen i budgetpropositionen 2000 (se tabell 2.4). justerade för försörjningsbörda, samt exkl. och inkl. fördelad på inkomstgrupper (kvintiler) i procent Disponibel inkomst justerad för Disponibel inkomst inkl. subvention Anm.: Hushållen är ordnade i kvintilgrupper efter den disponibla inkomsten justerad för försörjningsbörda. Källa: /2000:1, Fördelningspolitisk redogörelse, bilaga 4 till Budgetpropositionen , vol. I tabell 2.4 anges hur stor andel av den totala inkomstsumman som olika inkomstklasser erhöll 1997. Inkomsterna före skatt och bidrag (faktorinkomsterna) var mycket ojämnt fördelade. Hus- hållen i kvintilen med de högsta inkomsterna hade 11 gånger högre inkomster än hushållen i kvintilen med de lägsta inkomsterna. Efter skatt och bidrag (disponibel inkomst) och justerad för för- sörjningsbörda hade denna skillnad krympt kraftigt. Hushållen i kvintilen med de högsta inkomsterna hade då 3,2 gånger högre inkomst än hushållen i kvintilen med de lägsta inkomsterna. När sedan värdet (som uppskattas med kostnaden) av de subventio- nerade offentliga tjänsterna läggs till minskar skillnaden ytterligare 27 Observera att studerande behandlas som egna hushåll. Se anmärkning till tabell 2.1. Offentliga tjänster och avgifter i Bilaga 7 till LU 2003 något, till 2,3 gånger.28 Det är framför allt i de lägsta och högsta kvintilerna som inkomstandelarna påverkas. Den bild som träder fram i dessa undersökningar är att efter det att skatter och bidrag utjämnat faktorinkomsterna har subventio- nerade offentliga tjänster totalt sett en ganska begränsad utjäm- ningseffekt. Vi kan jämföra med hur situationen såg ut (se tabell 2.5). Tabell 2.5 Offentliga sektorns inkomstomfördelningseffekt 1970 Ökar med 1/4 3–4 gånger större I stort sett oförändrad I stort sett oförändrad Minskar med 1/4 1/4 mindre Anm.:Tabellen visar hur mycket den disponibla inkomsten förändras av skatter och bidrag respektive av subventionerade nyttigheter jämfört med om skatter, bidrag och subventionerade offentliga tjänster skulle fördelats proportionellt mot sammanräknad nettoinkomst (inkomst före skatt och bidrag). *(25-40.000 kr/). Källa: , , , K. & , I. [1976]. Den inkomstomfördelande effekten av subventionerade privata och sociala nyttigheter bedömdes vara avsevärt större än av skatter och bidrag. Studien är gjord på grova antaganden rörande utnytt- jandet av offentliga tjänster. Studierna från senare tid kan bygga på mera förfinade uppgifter om vilka som utnyttjar offentliga tjänster. Denna studie är inte direkt jämförbar med de tidigare refererade, men torde ändå ge en god uppfattning om hur situationen föränd- rats. Mellan denna studie och de båda tidigare refererade har 21 respektive förflutit. Observera att de senare studierna avser förhållandena efter den stora skattereformen 1990. Trots olikheter i beräkningen av de inkomstomfördelande effekterna är det uppen- bart att offentliga tjänsters omfördelningseffekt i förhållande till inkomsterna efter skatt och bidrag har minskat. Det är dels en effekt av att fördelningen av jämförbara disponibla inkomster efter 28 I denna och den föregående studien av inkomstfördelningen påverkas resultatet av i vilken ordning bidraget från skatter, transfereringar och offentliga utgifter till inkomstutjämningen beräknas. Den faktor som förs in först får störst effekt. För våra syften är det av intresse att se hur mycket subventionerade offentliga tjänster påverkar inkomstfördelningen efter det att skatter och bidrag utjämnat faktorinkomsterna, eftersom vi vill kunna bedöma hur avgiftsfinansiering påverkar inkomstfördelningen givet de skatter och bidrag som finns . Bilaga 7 till LU 2003 Offentliga tjänster och avgifter i skatt och bidrag blivit jämnare sedan 197029, vilket gör att den omfördelande effekten som subventionerade offentliga tjänsterna åstadkommer därutöver minskar30. Det är dels en effekt av den omfattande utbyggnaden av offentliga tjänster.31 Situationen kan, med stöd av de två tidigare refererade studierna, beskrivas så att skatter och bidrag skapar en relativt jämn fördelning av disponibla inkomster32. Fördelningen av offentliga tjänster minskar inkomstfördelningen ytterligare något, men inte så mycket. Det betyder att om de offentliga tjänsterna i stället finansierats av avgifter som motsvarat vars och ens förbrukning av offentliga tjänster så skulle inkomstfördelningen i stort sett vara oförändrad, eller bara bli något mindre jämn. Detta gäller inkomst- fördelningen i stort. För enskilda hushåll kan effekterna ändå bli stora. 2.4Avgiftsfinansieringen har ökat långsiktigt men är ännu obetydlig Det är svårt att beräkna avgiftsfinansieringens omfattning. Den enda heltäckande redovisning som är möjlig bygger på national- räkenskaperna. I nationalräkenskaperna redovisas offentlig produk- tion. Av denna produktion finansieras en del med avgifter. Reste- rande produktion är vad som brukar kallas offentlig konsumtion. Den finansieras med skatt. 29SOU 2003:20, s. 62 ff. 30Om subventionerade offentliga tjänster fördelas förhållandevis jämnt och jämförbar disp- onibel inkomst också är relativt jämt fördelad medför de subventionerade offentliga tjänsterna ingen större förändring av den sammanlagda fördelningen. 31Givet ett skattesystem och en fördelning av offentliga utgifter som ger mer åt lägre in- komsttagare och mindre åt högre inkomsttagare än vad de betalar innebär en större offentlig sektor – allt annat lika – att omfördelningen av inkomster ökar, se , R. [1998]. De refererade resultaten tyder på att allt annat inte är lika. 32Ännu jämnare blir den om inkomster över jämförs, se , A. [1992]. Innefattas även fritiden i inkomsten minskar spridningen än mer, se , A., , M. & , I. [1995]. Offentliga tjänster och avgifter i Bilaga 7 till LU 2003 Tabell 2.6 Avgiftsfinansiering av offentlig produktion i stat och kommun 1960 till 2000 enligt nationalräkenskaperna. Avgiftsintäkternas andel av det totala produktionsvärdet i procent Anm.: Anledningen till de två siffrorna är att nationalräkenskaperna lagts om vilket påverkat offentlig produktion och avgiftsintäkter. Den mycket högre andelen avgiftsintäkter i den nya redovisningen förklaras helt och hållet av interna debiteringar inom och mellan kommuner, landsting och staten, som förut räknats bort. Det gäller i mycket stor utsträckning hyror för lokaler. Observera att s.k. socialförsäkringsavgifter, arbetsgivar- avgifter etc. inte ingår i vad som här kallas avgifter. Här ingår enbart avgifter som är frivilliga. Källa: Nationalräkenskaperna. Avgifternas andel av produktionsvärdet kan förändras av olika skäl. Ett skäl är naturligtvis att de avgifter som tas ut höjs eller sänks. Ett annat skäl är att sammansättningen av produktionen förändras, så att mer avgiftsfinansierad produktion ökar eller minskar i andel. Ett tredje skäl är att verksamheter, som avgiftsfinansieras i allt högre grad, från en viss tidpunkt inte längre räknas till offentlig sektor i nationalräkenskaperna utan till näringslivet. Således räknas järnvägar, post och tele, , kommunala el- och vattenverk m.m. inte till offentlig produktion. I vilken utsträckning detta förändrar bilden av avgiftsfinansieringens ut- veckling är omöjligt att avgöra utan en omfattande utredning. Den iakttagelsen kan man dock våga att i takt med att den offentliga sektorn vuxit och socialiserat många hushållstjänster 33så har den också successivt privatiserat många verksamheter genom att till fullo avgiftsfinansiera dem, därefter eventuellt bolagisera dem och slutligen ibland också sälja ut dem. Men omfattningen av båda dessa tendenser finns ännu inte sammanfattad. ökade den andel av offentliga sektorns produktion som finansierades med avgifter. Därefter har andelen minskat något. Avgifterna i andel av 33 , E. [1962]. Bilaga 7 till LU 2003 Offentliga tjänster och avgifter i den totala produktionen har i det närmaste fördubblats 34. Eftersom kommunernas andel av offentlig konsumtion och produktion ökat kraftigt och avgiftsfinansieringen haft en större omfattning i kommunerna har detta dragit upp genomsnittet för den offentliga sektorn. Staten ökade avgiftsfinansieringen . Det ser ut som om staten därefter minskat dess omfattning. Det beror emellertid på att vissa verksamheter med hög avgiftsfinansiering bolagiserats och överförts till näringslivet i nationalräkenskaperna. AMU- gruppen bolagiserades 1994, vilket förklarar minskningen i avgifts- finansieringen 1995 35. Kommunerna minskade sin avgiftsfinansiering men har därefter ökat den så att den nu ligger något över nivån . Den ekonomiska krisen gjorde att kommunerna ökade avgiftsfinansieringen något. Även för kom- munerna har bolagisering – av energidistribution, sjukhus, bygg- och fastighetsförvaltningar – medfört en minskad avgiftsfinansie- ring så som den redovisas i nationalräkenskaperna och i tabell 2.6. Avgiftsfinansieringens betydelse på olika primärkommunala om- råden framgår av diagram 2.3 och tabell 2.7. 34Av tabell 2.6 framgår att av den offentliga produktionen finansierades med avgifter . Detta utgör emellertid av de offentliga utgifterna totalt. 35Myndigheterna (ej statliga bolag) redovisar externa avgiftsintäkter motsvarande av förvaltningskostnaderna för [2002]. Nivån är således densamma som i nationalräkenskaperna. Offentliga tjänster och avgifter i Bilaga 7 till LU 2003 Diagram 2.3 Finansiering av olika kategorier av primärkommunala tjänster 2001, procent av driftkostnader Energi, vatten o avfall Infrastruktur, skydd m.m. Skatter, generella statsbidr. Externa bostads- och lokalhyror Källa: SCB [2002 a]. Utvecklingen på olika områden är mycket svår att redovisa. Bilaga 7 till LU 2003 Offentliga tjänster och avgifter i Tabell 2.7 Avgifternas kostnadstäckning för vissa primärkommunala verksamheter 1972, 1991 och 2001, procent 124,9* Vård och omsorg om äldre Bad/idrotts/-fritidsanläggningar Anm.: * Avser både el och gas. Källa: , B-C. [1979], s. 98, SOU 1995:4, s. 416, och SCB [2002 a]. Se också Edebalk, P. & , J. [1985], s. 20, för jämförelser avseende . Inom affärsverksamheter som vatten och avlopp, kommunikationer m.m. är avgiftsfinansieringen relativt hög. Dock subventioneras kommunikationer kraftigt – avgifterna utgör av driftkostnaderna inklusive avskrivningar och räntor. Även fjärr- värme, vatten och avlopp och avfallshantering tycks subventioneras i viss mån och i vissa fall i ökande grad. Inom området näringsliv och bostäder finns, förutom en del bostäder, hamnar, arbetsområden och lokaler och kommersiell verksamhet. Avgifter och hyror utgör av driftkostnaderna – är övriga externa intäkter, vilket bl.a. är statsbidrag. Inom den övriga tjänsteverksamheten är avgiftsfinansieringen relativt ringa och varierar mellan . På vissa områden – färdtjänst, bad/idrotts/-fritidsanläggningar – har avgiftsfinansieringen minskat. Enligt har avgifterna inom äldreomsorgen minskat kraftigt i betydelse, från av kostnaderna 1993. Därefter har de ökat något till 1994.36 Detta har att göra med att sammansättningen av tjänsterna förändrats. De äldre bor kvar hemma och får hemtjänst med lägre avgift i stället för att bo på ålderdomshem med 36 , [1994] och [1996]. Offentliga tjänster och avgifter i Bilaga 7 till LU 2003 Maxtaxorna inom barnomsorg och äldreomsorg slår igenom först och sänker då andelen avgiftsfinansiering. Inom barnomsorgen bedöms avgifterna ungefär ha halverats37, inom äldreomsorgen ännu mer.38 Återigen måste vi framhålla att en del verksamheter som avgifts- finansieras ligger utanför den kommunala redovisningen och att denna andel ökat. Kommunerna gör numera en koncernredo- visning som innefattar kommunägda bolag. Dessa utökar den kom- munala verksamheten med 2001 och är full- ständigt avgiftsfinansierade som helhet. Patientavgifterna står för av landstingens kost- nader för hälso- och sjukvård exklusive tandvård, medan tandvårds- avgifterna utgör en dryg tredjedel av kostnaderna 39. När det gäller socialförsäkringarna är det svårare att betrakta det som betalas av löntagare respektive arbetsgivare som avgifter. Avgifterna är obligatoriska och på så sätt lika en skatt. Men om det finns en tydlig koppling mellan inbetalda avgifter och erhållna för- säkringsersättningar kan avgifterna, trots obligatoriet, ändå be- traktas som genuina avgifter. Den som är försäkrad är löntagaren, vilket betyder att det är det som löntagarna betalar in som kan räknas som avgifter i egentlig mening. står arbetsgivarna för största delen av kostnaderna för socialförsäkringarna, , medan löntagarna svarar för . Se diagram 2.5. Resten finansieras genom allmänna skatter. Går vi stod löntagarna för dryga 50 pro- cent. Avgiftsfinansieringen har således minskat kraftigt. En liten uppgång har ägt rum genom återinförande av egen- avgifter. Dessa är avdragsgilla mot inkomstskatten, vilket kompli- cerar beräkningen av avgiftens storlek för den enskilde löntagaren. 2.5Avgiftsfinansieringen låg och privata köp av välfärdstjänster få i internationell jämförelse Om det är svårt att redovisa avgiftsfinansieringens omfattning i är detta ingenting mot svårigheterna att jämföra denna med andra länder. I appendix 2 har samlats några olika uppgifter, huvud- sakligen från , som påbörjat ett arbete med att få till stånd 37Skolverket [2003]. 38SCB [2002a]. 39Socialstyrelsen [2001]. Bilaga 7 till LU 2003 Offentliga tjänster och avgifter i Dessa sporadiska uppgifter tyder på att avgifter spelar en mindre roll i än i anglosaxiska länder som , , och men också en mindre roll än i , , , och . Länder som har lägre avgifter än är och , ibland även och . Den enda systematiska och heltäckande jämförelse som gjorts innefattar, förutom avgifter för offentliga tjänster, även privata köp av välfärdstjänster40. Studien omfattar "sociala utgifter". Den sär- skiljer inte avgifter som betalning för offentligt tillhandahållna tjänster från privata köp. Jämförelsen ger alltså en bild av hur stor del av tjänsterna som är skattefinansierade och hur stor del som är privat finansierade (genom avgifter eller privata köp). "Sociala utgifter" står för en stor del av den offentliga sektorns tjänster. Dessa utgifter omfattar såväl privata som offentliga utgifter för socialförsäkringar, bidrag, utbildning, sjukvård och om- sorg. Utgifterna är beräknade netto – efter skatt – och angivna i förhållande till BNP till faktorpris för att få full jämförbarhet. I tabell 2.8 anges dels hur stora dessa utgifter är i förhållande till BNP till faktorpris, dels hur stor del som är skattefinansierad. Tabell 2.8 Sociala utgifter, netto i förhållande till BNP till faktorpris och andelen därav som är skattefinansierad, 1995 I andel av BNP Anm.: Skatteutgifter, dvs. nedsättning av skatter för sociala ändamål ingår, dock inte för pensioner. Källa: [2000]. 40 [2000]. Offentliga tjänster och avgifter i Bilaga 7 till LU 2003 har den största andelen sociala utgifter i förhållande till BNP, men ligger inte långt efter. Eftersom har en högre BNP per capita blir de sociala utgifterna per capita större i än i . Andelen av dessa utgifter som skattefinansieras är högst i och . , , , och har en markant lägre andel skattefinansiering. På motsvarande sätt kan vi se på finansieringen av hälso- och sjukvårdsutgifter. Diagram 2.4 Skattefinansierad andel av totala utgifter för hälso- och sjukvård, 1998 Källa: [2002]. Bilaga 7 till LU 2003 Offentliga tjänster och avgifter i har inte den allra största andelen skattefinansierad sjukvård. Några länder – , och – har en större andel. I var andelen 1998. Men huvuddelen av länderna har en betydligt lägre andel. De allra flesta länderna har på de ökat den skattefinansierade andelen och, lik- som , minskat den . har således både låga avgifter och en liten andel privata köp av sociala tjänster. Det innebär att låga avgifter hänger samman med att den privata marknaden för dessa tjänster är mycket svagt utvecklad i . Det finns skäl att tro att låga avgifter försvårar för privata tjänster att utvecklas. I vilken utsträckning kan vi tala om avgiftsfinansiering av socialförsäkringarna? Med ovan angivna reservationer för vad som kan betraktas som genuina avgifter jämförs i diagram 2.5, socialförsäkringarnas finansiering i och EU. Offentliga tjänster och avgifter i Bilaga 7 till LU 2003 Diagram 2.5 Socialförsäkringarnas finansiering i och i EU 1950–1998 Andel av utgifter i procent Anm. Med socialförsäkringar menas här ålderspensioner, arbetslöshetsförsäkring och sjukförsäkring. Källa: , O. [2001]. Löntagarna står i genomsnitt för av finansieringen av socialförsäkringarna inom EU sammantaget, i för 13 pro- cent. Stabiliteten i finansieringen på EU-nivå döljer dock stora skillnader och olika utveckling i olika länder (se tabell 2.9). Bilaga 7 till LU 2003 Offentliga tjänster och avgifter i Tabell 2.9 Finansieringen av socialförsäkringar 1960–1990 Källa: , O. [2001], s. 20. I har finansieringen successivt flyttats över från allmänna skatter och löntagaravgifter till arbetsgivaravgifter. I har utvecklingen varit densamma. har däremot gått mot en ökad finansiering via allmänna skatter. I och spelar löntagarnas avgifter alltjämt en betydande roll. Privatiseringsgraden för pensioner skiljer sig kraftigt mellan länder. I diagram 2.6 redovisas den faktiskt erhållna pensionen och hur stor del därav som är skattefinansierad. Offentliga tjänster och avgifter i Bilaga 7 till LU 2003 Diagram 2.6 Den genomsnittliga disponibla inkomsten för äldre jämfört med yngre, uppdelad på offentliga transfere- ringar och övrigt, omkring 1995 Källa: , Statskontoret, [1999]. I är huvuddelen av pensionen offentligt tillhandahållen. I de jämförda länderna kommer pensionen till stor del från andra källor – avtalspensioner, privata pensioner, privat förmögenhet. Trots skillnader i finansiering är inkomststandarden ungefär densamma. I diagrammet anges inkomsten för ett pensionärshus- håll där mannen är kring i procent av inkomsten för ett hus- håll där mannen är kring . Inkomststandarden för nyblivna pensionärer i förhållande till yngre ligger kring i alla de jämförda länderna, något lägre i . Bilaga 7 till LU 2003 Offentliga tjänster och avgifter i Om den offentliga sektorn inte förmår ge människor de tjänster som de efterfrågar skulle man vänta sig att efterfrågan söker sig andra vägar och att privata alternativ uppstår. Det finns ännu så länge mycket litet som tyder på att en eventuellt otillfredsställd efterfrågan i tillgodosetts på privata marknader. SCB41 redovisar visserligen en markant ökad andel sysselsatta i privata företag, ideella föreningar, stiftelser m.m. som sysslar med välfärds- tjänster (barnomsorg, skola, vård- och omsorg samt hälso- och sjukvård) –talet. har deras andel ökat från av alla anställda som sysslar med välfärdstjänster. Men detta speglar främst entreprenader, privata företag som på uppdrag av den offentliga sektorn producerar och distribuerar offentliga tjänster. I stället för att producera tjänsterna själv köper den offentliga sektorn tjänsterna och finansierar detta med skatt och avgifter. Sammanlagt har antalet anställda i pro- duktion av välfärdstjänster minskat , vilket tyder på att privata köp av privat producerade välfärdstjänster inte medfört någon expansion av dessa tjänster. Den privatisering som i denna bilaga är av intresse är den som avser finansieringen. Vi har ovan försökt belysa betydelsen av avgifter för offentliga tjänster. Här ska vi försöka belysa omfatt- ningen av privat finansierade och privat producerade välfärds- tjänster, dvs. rent privata köp, på några områden. Det görs genom att ställa vad vi vet om avgiftsfinansieringen mot vad vi vet om pri- vat finansiering totalt på dessa områden. Vi skiljer alltså på avgifts- finansiering och privata köp, som tillsammans utgör privat finansie- ring. Andelen skattefinansiering av de totala hälso- och sjukvårds- utgifterna ökade . Därefter har andelen successivt minskat. Se tabell 2.10. Tabell 2.10 Andelen skattefinansiering (inkl. statsbidrag) av de totala hälso- och sjukvårdsutgifterna. Källa: [2002]. 41 SCB [2002 c]. Offentliga tjänster och avgifter i Bilaga 7 till LU 2003 Med kännedom om de mycket begränsade avgiftsuttagen på hälso- och sjukvårdens område (bortsett från tandvård) vågar vi påstå att den ökande andelen privat finansiering av dessa tjänster speglar en ökad andel privata köp. Ökningen verkar främst ha ägt rum första hälft. Den privatfinansierade delen av konsumtionen har ökat från 1990 till 16 pro- cent 1999. Också socialförsäkringarna tycks ha fått privata komplement i allt större utsträckning. Kommittén Välfärdsbokslutet – talet uppskattar att privata försäkringar på socialförsäkringarnas områden nära nog tredubblats i fråga om ersättningar (penningvärde) . Detta i kontrast till de sam- manlagda socialförsäkringsutbetalningarna som bara ökade i be- gränsad omfattning (se diagram 1.2 ovan). De privata ersättningarna, som härrör från avtalsförsäkringar, kollektiva försäkringar via fackföreningar och rent privata försäkringar, uppskattas utgöra dryga av socialförsäkringarna . I vilken mån ersätter de privata köpen ett minskat utbud av offentliga tjänster och i vilken mån medför de privata köpen ett komplement som ökar konsumtionen?