sou · GRB3100 · 2004-01-01 00:00:00 — Frågan uppkommer om kompe- internationellt räcker till ifall allt fler länder försummar eller drar ned på sin kompetensuppbyggnad. Om så sker på många håll uppstår en risk för konkurrens inom vissa mycket speci- fika och strategiska områden. Detta kan visa sig svårare att tackla för länder med begränsad kärnteknisk verksamhet än för länder med stora kärnkraftsprogram. Atom har stått för en stor del av kompetensen i beträffande reaktorkonstruktionerna. Företagets verksamhet i har emellertid minskat , och därmed tillgången inom landet till den speciella kompe- tens som kan behövas för just den reaktorkonstruktion som har levererats av Atom. Även om har avsevärd kärnteknisk kompetens utomlands är den alltså inte i alla delar tillräcklig för de svenska kärntekniska verk- samheterna, och det finns nu en risk att strategisk kompetens kan gå förlorad när äldre generationer går i pension. Det finns dock två andra stora leverantörer av kokarreaktorer, det fransktyska och , , som kan anlitas av svenska kärnkraftsföretag även om ingen av dem i alla stycken har den kompetens som finns hos Atom. Kraftföretagen har identifierat problemet och som en följd satsat på att bygga upp egen kompetens inom konstruktionsområdet. Detta görs inte enbart i kompetensbevarande syfte utan baseras också på ekonomiska motiv: man vill inte vara beroende av en enda leverantör av tjänster. Utvecklingen kan ändå vara ett hot mot kompetensförsörjningen inom konstruktionsområdet efter- som det krävs en viss minsta volym av kvalificerad kompetens för att upprätthålla en hög kvalitet och vidareutveckla kunskap. Den här aspekten bör beaktas när in-sourcing övervägs som ett alter- nativ till upphandling av tjänster. Som nämnts liknar myndigheternas kompetensbehov industrins i fråga om ämnesområden, men har i allmänhet en mer akademisk karaktär. Det som tagits upp tidigare i kapitlet beträffande ett vikande intresse för teknisk och naturvetenskaplig utbildning kan även påverka myndigheternas kompetensförsörjning efter- som merparten av de anställda har sådan utbildning. Den här typen av fluktuationer är dock svår för myndigheterna att göra något åt förutom att sträva efter att vara en attraktiv arbetsplats. Av SKI:s totala personalstyrka på 120 anställda utgör 78 personer myndighetens så kallade kärnkompetens, dvs. personal som har sin arbetsuppgift inom någon av SKI:s centrala verksamheter och som inte är chefs- eller stödfunktionskompetens. Flertalet av dem har universitets- eller högskoleutbildning, dock inte alltid inom kärn- teknikområdet. 18 personer har licentiat- eller doktorsexamen1. Den strategiska kompetensen utvecklas dels genom erfarenhets- uppbyggnad, dels genom kurser och internationellt samarbete m.m. En betydande del av kärnkompetensen rekryteras från kärnkrafts- branschen. Åldersstrukturen är tämligen normalfördelad och antal anställda som går i pension är 4–5 . Därefter stiger antalet årliga pensionsavgångar. Arbetsmarknadsläget är gynnsamt beträffande rekrytering till myndigheten och SKI upplever inga rekryterings- problem. Inte heller ser myndigheten några nämnvärda problem. I enstaka fall där särskild branscherfarenhet krävs kan det dock uppstå svårigheter. Den inventering som gjorts av behovet av strategisk kompetens inom kärnteknisk verksamhet omfattade som nämnts även SKI. Samarbetet enligt bör, enligt SKI, leda till att tillgången på utbildningsplatser inom för SKI viktiga kompetensområden kommer att motsvara de kompetensbehov som förutses fram till ca 2010. I och med att myndigheten hämtar en betydande del av sin kärn- kompetens från industrin måste man också konkurrera med indu- strin i fråga om löner Det finns en risk att anläggningarnas planer 1 Årsskiftet 2002/03. på effekthöjningar och moderniseringar kommer att leda till ökad efterfrågan på strategisk kompetens och därmed hård konkurrens. Av SSI:s 110 anställda utgör 60 kärnkompetens, varav dock ett tjugotal inom specialiteter som inte är relevanta för kärnkrafts- området. Den formella utbildningsnivån är hög. 23 personer ur kärnkompetensen har licentiat- eller doktorsexamen2. Den personal som har tidigare erfarenhet av strålskydd kommer oftast från sjuk- vården. Ett fåtal har rekryterats från kärnkraftsbranschen. Övrig personal saknar ofta tidigare erfarenhet inom strålskyddssektorn och tillägnar sig sådan kompetens genom sedvanlig fortbildning (interna och externa kurser samt deltagande i internationellt sam- arbete). Åldersstrukturen för kärnkompetensen visar en överrepresenta- tion i de högre ålderskategorierna. En tredjedel är vilket innebär att SSI står inför ett tämligen stort antal pensionsav- gångar . Myndigheten är medveten om detta och kommer i den mån det är ekonomiskt möjligt att låta nyanställda introduceras i arbetet av den personal som går i ålderspension. SSI har inlett en systematisk kompetensinventering. SSI anser sig inte ha några egentliga kompetensförsörjnings- problem . Enstaka rekryteringsproblem har dock före- kommit. Inom radiokemi har myndigheten sökt efter specialistkompetens utan framgång. Den kompetens på området som finns i består av en handfull personer. Även interna- tionellt består området av ett relativt litet antal personer varför det också varit svårt att locka utländsk kompetens till myndigheten. Ett annat exempel är att efterfrågan på radiofysiker inom sjuk- vården ökat markant vilket påverkat SSI:s rekryteringsmöjligheter negativt. SSI har i vissa specialistfunk- tioner haft svårt att konkurrera lönemässigt. Signaler från radio- fysikutbildningarna och sjukhusen visar emellertid att detta är ett övergående fenomen förorsakat bl.a. av ett stort antal pensions- avgångar i yrkeskategorin sjukhusfysiker. bör det under- strykas att kompetensuppbyggnaden tar för både sjukhus- fysiker och övriga kvalificerade strålskyddsexperter vilket innebär 2 Årsskiftet 2002/03. att det inom den närmaste tioårsperioden finns stor risk för brist på kompetens både vid myndigheten och hos tillståndshavarna. Det finns en nära koppling mellan forskning och tillgång på strategisk kompetens. På strålskyddsområdet är forskningen i viss utsträckning beroende av anslag från universiteten, men framför allt av den finansiering som kommer från SSI och myndighetens förvaltningsanslag. Något samarbete mellan olika parter av typen SKC förekommer inte. Utredningen återkommer i kapitel 8 till frågor om vilka hot pågående nedrustning av vissa typer av strål- ningsrelaterad forskning kan innebära för SSI:s försörjning med strategisk kompetens. Till skillnad från de farhågor som förts fram i olika sammanhang, t.ex. av arbetsgruppen för kompetens- och sysselsättningsfrågor (betänkandet Kärnkraftsavveckling – kompetens och sysselsättning SOU 1990:40), har utredningen inte kunnat finna kompetensför- sörjningsproblem som kräver omedelbara åtgärder. Även har fortfarande lätt att rekrytera personal. I ett längre perspektiv finns det enligt utredningens mening anledning för både myndigheterna och industrin att vara vaksamma på utvecklingen när fler reaktorer avvecklas och övriga går mot slutet av sin livslängd. Kärnkraftsföretagen är också medvetna om vikten av att behålla kompetens och arbetar aktivt med strategisk kompetensplanering. För återväxt av kompetens inom det kärntekniska området delar utredningen bedömning att och den samordnade satsning som görs på forskning och utbildning inom det området ger en struktur som har förutsättningar att täcka SKI:s och branschens behov av strategisk kompetens . Några farhågor om brist på generell kompetens förekommer inte såvida inte tillströmningen av studerande till tekniska och natur- vetenskapliga utbildningar minskar radikalt. Det är dock utred- ningens uppfattning att tillståndet beträffande de kompetens- områden som ingick i SKI:s inventering är bräckligt och behöver bevakas noga . Vidare krävs vaksamhet på den kompetensåterväxt som är unik för de svenska reaktorerna. Atom som leverantör har skurit ned kraftigt, något som kärnkraftsföretagen möter genom att bygga upp egen kompetens om de olika reaktor- konstruktionerna. Detta behöver inte vara negativt för kompetens- återväxten, men det bör understrykas att kvalificerad verksamhet av detta slag kräver inte bara en hög nivå på kompetensen utan också en viss mängd anställda för att vara livskraftig. En fortsatt nedrust- ning hos leverantörer inom strategiska och för kärnkraften speci- fika områden kan kräva att kärnkraftverken tar initiativ till tätare samverkan för att säkra tillgången på kompetens. För "kärnkraftsteknisk" vidareutbildning tas nya initiativ internationellt och intressanta öppningar för personalen skapas genom ökade utländska kontakter i internationella kraft- koncerner, IAEA- samarbete, m.m. Företagen ser också möjlig- heter att köpa/låna kompetens utomlands. Det är ändå enligt utredningens uppfattning inte otänkbart att branschen för speciella fall, eller för viss kvalificerad intern vidareutbildning, kommer att behöva skapa gemensamma resurser, t.ex. med SKB som principiell förebild. Ett fortsatt engagemang kräver att resurser avsätts för interna- kontakter och samarbete, huvudsakligen som personal men även i form av medel för forskningsprojekt och för medverkan i studier och utredningar. Det förutsätts också att de svenska parterna bidrar till arbetet med kunskaper och erfarenheter från verksamhet i . Eftersom den kärntekniska verksamheten i är begränsad jämfört med länder som eller Stor- bör vi inrikta oss på speciella segment där vi har särskilda förutsättningar. Exempel på områden, där utredningen bedömer att ligger långt framme och kan bidra, är sam- spelet människa-teknik-organisation, hantering av använt kärn- bränsle samt det radiologiska miljöskyddet. Utredningen ser återväxten av strålskyddskompetens som mer bekymmersam. Kärnkraftverkens framtida kompetensbehov inom strålskyddet ser visserligen ut att kunna tillgodoses, förutsatt att tillströmning till relevanta kurser och utbildningar inte minskar radikalt jämfört med , men SSI har pekat på problem när det gäller vissa högre utbildningar och delar av den spetskompetens som myndigheten är beroende av. Forskningsverksamheten på området, och därmed antalet professurer, har dragits ned . Återväxten i de bolag som anlitas av kärnkraftverken för strål- skyddsuppgifter är också hotad i och med att ett generationsskifte pågår. En eventuell brist på strålskyddskompetens kan visa sig bekym- mersam med tiden, när den kärntekniska verksamheten i alltmer får betoning på strålskyddskraven vid avfallshantering - sanering - rivning av anläggningar. Å andra sidan ligger den verk- samheten bort. Än så länge finns tid att bygga upp nöd- vändig kompetens. Utredningen föreslår mot denna bakgrund att regeringen uppdrar åt SSI att kartlägga det strategiska kompetens- behovet inom strålskyddsområdet på lång sikt för den kärntekniska verksamheten i landet och lämna förslag till åtgärder för att säker- ställa återväxten av kompetens. För tillsynsmyndigheternas del konstaterar utredningen att en rad pensionsavgångar kommer att ske , som liknande sker i många små konsultföretag som myndigheterna kunnat anlita. För myndigheternas del är det väsentligt för trovärdigheten att ha tillgång till "fristående" kompetens, dvs. kompetens som inte är knuten till kärnkraftverken, något som är svårt att upprätthålla i ett litet land och ännu svårare om landets kärntekniska verksamhet krymper. Det kan därför även för myndigheternas del bli fråga om att i fortsättningen oftare köpa/låna expertis utomlands, framförallt inom avfallsområdet. Att satsa på internutbildning är däremot i allmänhet knappast tänkbart i myndigheternas fall eftersom expertgranskningar m.m. före- kommer bara intermittent och på olika specialområden olika gånger. En viktig faktor fortsätter att vara det internationella sam- arbetet mellan expertmyndigheterna, vilket kommer att kräva såväl ekonomiska och personella resursinsatser som egna FoU-projekt. SSI är här mer sårbart än SKI genom sina begränsade möjligheter att finansiera forskning. Utredningen anser att det är angeläget att myndigheterna ytterligare förstärker sin strategiska kompetens- och personal- planering och föreslår att regeringen uppdrar åt dem att återkom- mande rapportera om tillståndet för den strategiska kompetens som de är beroende av och även ge en översikt över tillståndet i branschen. Förslagsvis skulle detta göras i samband med den rapportering som sker i samband med utarbetandet av den svenska nationalrapporten till Kärnsäkerhetskonventionens partsmöten. Därvid bör också kunna beaktas den påverkan på kompetensförsörjningen som kan följa när resultat föreligger av de pågående förhandlingarna mellan staten och industrin om den fort- satta kärnkraftsavvecklingen. 8 Forskning och utveckling Forskning är en viktig komponent i säkerhets- och strålskydds- arbetet. Den bidrar inte bara till vidareutveckling av teknik och framtagande av nya lösningar utan också till uppbyggnad av kunskaper och strategisk kompetens. Begreppet forskning är inte entydigt. Många förknippar det med universitetsinstitutioner, doktorander och professorer. Men en betydande del av svensk forskning bedrivs vid företag eller inom andra organisationer utan att vara ett led i en forskarutbildning eller knuten till något universitet eller högskola. Forsknings- begreppet kan också vidgas till att omfatta utvecklingsarbete, t.ex. utredningsuppdrag, undersökningar, analyser och liknande. Forskningen kan i princip vara av två slag: grundforskning eller tillämpad forskning. Med grundforskning avses i detta samman- hang dels sådan forskning som i förlängningen kan ge tillämpningar på säkerhets- och strålskyddsområdena, dels sådan forskning som är utan restriktioner beträffande forskningens inriktning. Med tillämpad forskning avser utredningen sådan forskning som söker efter ny kunskap och nya metoder med en bestämd tillämpning i sikte. För SKI och SSI är den tillämpade forskningen ett mycket betydelsefullt verktyg i myndigheternas tillsynsarbete och för att kunna vidmakthålla tillsynsverksamheten på en hög nivå. Säker- hetsforskningen är nästan uteslutande tillämpad forskning medan strålskyddsforskningen kan delas upp i grundforskning, t.ex. strål- ningsbiologi, och tillämpad forskning, t.ex. dosimetri. Generellt har forskningsinstitutionerna i under 1990- talet i allt högre utsträckning blivit beroende av extern finansiering och den del som finansieras genom fakultetsanslag, dvs. statliga medel till universitet och högskolor, blivit allt mindre. För de forskningsinstitutioner som avses i detta betänkande är fakultets- anslagen ofta små. Fakultetsanslagen är främst kopplade till antal studerande och antal kurser, men finns i viss mån kvar som finansi- ering för sådana professors- och lektorstjänster som tillsattes innan den senaste forskningspolitiska reformen trädde ikraft. De avgränsningar av uppdraget som utredningen valt att göra innebär att hantering och slutförvar av kärnavfall, liksom frågor som rör nukleär icke-spridning och transporter, inte behandlas i detta betänkande. Avsnitt 8.1, som beskriver situationen för säker- hetsforskningen i , är följaktligen i huvudsak inriktat på säkerhet i relation till driften av kärnkraftverk. Strålskyddsforskningen är tvärvetenskaplig och befinner sig ofta i gränslandet mellan olika vetenskapliga discipliner vilket gör det svårt att dra en tydlig skiljelinje mellan vad som är kärnkrafts- relaterad forskning och vad som inte är det. Det gäller i synnerhet grundforskningen som till sin karaktär inte går att hänföra till ett särskilt tillämpningsområde. Områden av särskild relevans för kärnkraftsområdet är radioekologi, dosimetri, mätteknik och radiokemi (en inriktning inom kärnkemi). Utredningen har därför valt att låta resonemangen om strål- skyddsforskning omfatta alla delar av strålskyddsforskningen, exklusive den del som vänder sig till icke-kärnkraftsanknuten verk- samhet som exempelvis rent medicinska tillämpningar. I fråga om fördelning och administration av resurser samt hur återväxt av kompetens skall säkras är det också lämpligast att behandla området som en helhet. Strålskyddsforskningen behandlas i avsnitt 8.2. Avsnitt 8.3 behandlar det internationella forskningssamarbetet inom både säkerhets- och strålskyddsområdet. Studsviks roll i sammanhanget beskrivs i avsnitt 8.4. Forskning och utveckling med inriktning på kärnteknisk verksam- het bedrivs både vid universitet och högskolor och vid företagen. Merparten av finansieringen kommer från kärnkraftsföretagen, direkt eller genom avgifter som via statsbudgeten omformas till forskningsanslag till SKI. En viktig del av SKI:s verksamhet är just finansiering och främjande av forskning och utveckling. Det här framgår av myndighetens instruktion (SFS 1988:523) som anger att SKI skall ta initiativ till sådan forskning och utveckling som rör säkerheten hos kärnkraftverk och andra kärntekniska anlägg- ningar. I regleringsbrevet för understryks detta ytterli- gare genom att ett av målen för myndigheten anges vara att verka för att nationell kompetens upprätthålls och utvecklas samt att använda forskningen till att utveckla tillsynen och driva på säker- hetsarbetet. Den särskilda årliga forskningsavgift som tas ut från kärnkrafts- företagen1 uppgår till per reaktor i drift och per reaktor som är avställd i syfte att inte återstartas, dvs. Totalbeloppet motsvarar de ca som SKI fick i forskningsanslag. SKI utför ingen egen forskning utan medlen fördelas till olika forsk- ningsprojekt eller ges som stöd till tjänster inom forskningen för att upprätthålla kompetens. Projekten initieras av SKI i samverkan med forskare, forskningsinstitutioner, industrin eller interna- aktörer, men dessa har också möjlighet att för egna initiativ söka medel från SKI. SKI:s forskning är uppdelad i 16 forskningsområden. fördelning av forskningsmedel mellan dessa områden framgår av figur 8.1. 1 Förordning (SFS 1991:739) om vissa avgifter till . Fördelning av SKI:s forskningsbudget på respektive forskningsområde, totalt Stöd högskolor, SKC, NKS Tillsynsstrategi/verks.utv. Källa: SKI. I syfte att ge kärnteknisk forskning bättre förutsättningar bildade kärnkraftsföretagen, SKI och Atom i samarbete med () ett kärntekniskt centrum som stött forskningsarbeten vid KTH, och i viss utsträckning även vid andra högskolor. tecknade parterna ett nytt avtal och samarbetet gäller nu forskning i hela landet. Det nya avtalet, som sträcker sig till och med , inne- bär att Svenskt Kärntekniskt Centrums (SKC) budget ökar från ca /år till /år. En tredjedel av budgeten kommer från SKI. Det nya avtalet omfattar även stöd till tjänster vid KTH, () och samt krav på dessa institutioner att erbjuda kurser i kärnsäkerhetsrelaterade ämnen. KTH och CTH har förbundit sig att bedriva grundutbildning i minst samma omfatt- ning som vid avtalstecknandet och förbinder sig att ge åtminstone en kurs på området. Satsningen på tjänster och kurser är ett led i att upprätthålla och utveckla den nationella kompetensen på området. Kärnkraftsföretagen satsar sammanlagt i storleksordningen på egen forskning och utveckling relaterad till driften av kärnkraftverken. I regel satsar kraft- företagen sina forsknings- och utvecklingsmedel i större projekt med flera parter inblandade. Dessa kan t.ex. vara övriga kärnkraft- verk, SKI, Atom eller utländska företag och forsk- ningsinstitut. Utöver sin del i förekommer det också att företagen finansierar olika forskningsprojekt vid universitet och högskolor. Företagen deltar även i EU:s forskningssamarbete. Vidare bör nämnas att SKB avsätter kring för forsknings- och utvecklingsarbete på avfallsområdet. Tabell 8.1 anger de institutioner eller avdelningar vid svenska universitet och högskolor där sådan forskning som är specifik för kärnkraften bedrivs. Tabellen gör inte anspråk på att vara heltäck- ande. Det förekommer också forskning av betydelse för kärn- kraften vid andra institutioner och avdelningar, men där är forsk- ningen av mer allmängiltig karaktär. Det kan t.ex. röra sig om olika typer av materialforskning. Forskning och utveckling SOU 2003:100 Institutioner eller avdelningar som bedriver säkerhets- forskning Har bl.a. experimentell utrustning för mätning och arbetar även med säkerhetsbedömningar av drift vid ovanliga betingelser. Forskning på härdsmältor och hur dessa påverkar inneslutningen (termohydraulik). eventuellt komma att bli navet i ett Network of Excellence (se avsnitt 8.3). Forskning på transmutation. Forskar bl.a. på kärnbränsleupplösning. Forskning på effekter av härdoptimering och Forskar bl.a. på separationsteknik (en förut- sättning för transmutation) samt jodkemi vid Forskning inom mätteknik med inriktning mot reaktor- och bränsletekniska frågeställningar. Forskning på kärnreaktioner (transmutation). Forskning i ämnet kärnsäkerhet med inriktning på psykologiska aspekter på samspelet mellan Forskning inom MTO-området. Bedriver uppdragsforskning åt i första hand industrin, men även i viss mån SKI. om bränsleforskning i R2-reaktorn samt forsk- ning inom material och kemi, bl.a. datakoder utvärdering vid incidenter och haverier. Källa: SKI, SKC. För säkerhetsforskningen har inneburit att SKI och industrin säkerställt finansiering till de institu- tioner som parterna anser vara väsentliga för upprätthållandet av den nationella kompetensen på området. Hur utvecklingen kan te sig på är svårt att förutsäga. Av avtal om stöd som SKC sluter med respektive utbildningssäte framgår att KTH och CTH skall bilda kompetenscentra för kärnteknik vid respektive hög- skola, bl.a. för att uppnå samverkan mellan institutionerna beträf- fande exempelvis kursutbud. Forskningen har betydelse för upprätthållandet och återväxten av kompetens bl.a. genom att de avdelningar som bedriver forsk- ning har lättare att locka studenter till sina kurser. Ett förhållande som kan hämma kompetensuppbyggnaden i samband med kärn- teknisk forskning är tolkningen av 6 § kärntekniklagen. Paragrafen, som i sin helhet lyder: Ingen får utarbeta konstruktionsritningar, beräkna kostnader, beställa utrustning eller vidta andra sådana för- beredande åtgärder i syfte att inom landet uppföra en kärnkrafts- reaktor, har enligt forskningsansvariga och SKI felaktigt tolkats som att forskning på t.ex. reaktorsäkerhetsområdet inte skulle vara tillåtet. Sådana missförstånd hämmar nyrekrytering av forskningsstuderande och vidareutveckling av befintlig teknik. Som framgår av förarbetena till lagen har syftet varit att hindra för- beredelser för att bygga nya reaktorer i samt att klargöra att de energipolitiska riktlinjerna om kärnkraftens avveckling ligger fast. Däremot sägs inte att forsknings- och utvecklingsarbete som främjar säkerheten i befintliga anläggningar skulle vara förbjuden. Femte paragrafen i samma lag, som förbjuder regeringen att ge tillstånd för att uppföra en kärnkraftsreaktor, klargör dessutom att riktlinjerna ligger fast. avvecklades och grund- forskningen inom strålskyddsområdet därefter skulle finansieras via forskningsråden har forskningen på det här området haft det ekonomiskt bekymmersamt. Ansvaret för den tillämpade strål- skyddsforskningen lades då över på SSI som fortsatt ha ansvaret . Enligt sin instruktion har SSI ett centralt sam- ordnande ansvar för målinriktad strålskyddsforskning och skall bedriva ett målinriktat forsknings- och utvecklingsarbete inom strålskyddsområdet. För dessa ändamål erhöll SSI till att börja med särskilda medel som dock omformades till att bli en del av myndighetens förvaltningsanslag. SSI:s finansiering av denna typ av forskning har uppgått till 10– . tillsattes en utredning med uppdrag att kartlägga forskningsverksamheten inom strålskyddsområdet i och utreda strukturella frågor rörande grundforskning av betydelse för strålskyddet. De analyser och förslag som utred- ningen presenterade2 är i många avseenden fortfarande aktuella. Då var exempelvis fördelningen av den externa finansieringen, totalt ca , sådan att SSI stod för ca ,