sou · GRB320 · 2004-01-01 00:00:00 — Den huvudsakliga förklaringen är den kraftigt ökade förvärvsfrekvensen bland kvinnor som medförde att andelen kvinnor utan egen förvärvsinkomst minskade kraftigt. Detta förklarar en stor del av den totala inkomstutjämning Världens jämlikaste land utmanat? Bilaga 8 till LU 2003 Den sammantagna effekten för män och kvinnor är en minskad ojämnhet, från 0,54 1951 till 0,403 1976. Gini-koefficienten 1951–1976 för sammanräknad Anm: 1958–1970 avser sammanräknad nettoinkomst, 1971–1976 avser sammanräknad inkomst. förmåner som blev skattepliktiga 1974 ingår inte. Åren 1974–1976 avser 20–. Källa: Spånt [1979]. 3.2.2Den svenska löneutvecklingen –2000 Den svenska löneutjämningen inträffade till betydande del i vad som i de flesta fördelningspolitiska sammanhang skulle betraktas som – innan det fanns några HINK- och HEK- databaser. Den i mannaminne stora löneutjämningen skedde och första delen av , dvs. fortfarande under pre-HINK eran. Vi har valt att illustrera vad som då och därefter skett med data från Välfärdsbokslutet. Bilaga 8 till LU 2003 Världens jämlikaste land utmanat? Tabell 3.3 Spridning i timlön Källa: SOU 2001:53, sid. 130. Tabellen omspänner en period av . Detta är den längsta tidsserie vi funnit med anspråk på att ge jämförbarhet över tiden för de löneskillnader som gällt på marknaderna. Den speglar på ett tydligt sätt dels den stora löneutjämningen –talet, dels den rekyl mot större löneskillnader som skedde och som vi i det följande i huvudsak skall koncentrera vårt intresse till. Här framgår också tydligt hur, vid en decilindelning av materialet, 1990-talets ökade löneskillnader till övervägande del förklaras med att lönerna i den högsta decil- gruppen vuxit i förhållande till medianlönen medan de allra lägsta inkomsterna hållit sin position i förhållande till samma median: Ett förhållande som speciellt framhävs i Välfärdsbokslutets slutrapport. Ett kompletterande perspektiv på samma datamaterial erhålls om jämförelsen görs utifrån de ingående individernas positioner i arbetslivet. Som bas för talen i nedanstående tabell används timlönen för Arbetare i okvalificerade yrken. Siffrorna i tabellen återger således med hur många procent genomsnittsinkomsten per arbetad timme under de beskrivna åren och för de redovisade kategorierna överstiger jämförelsegruppens genomsnittliga timlön. Världens jämlikaste land utmanat? Bilaga 8 till LU 2003 Diagram 3.6 Löneskillnader efter klass (procent i förhållande till arbetare i okvalificerade yrken) Källa: SOU 2001:53, sid. 159. Innan diagrammet kommenteras bör det antagligen sättas i samband med de omfattande strukturförändringar som skett på arbetsmarknaden under de dryga 3 decennier som belyses. Utbildningsnivån har höjts högst avsevärt. Den andel av arbetskraften som rubriceras som högre tjänstemän har vuxit kraftigt som jämförelsenormen Arbetare i okvalificerade yrken storleksmässigt minskat i relativ betydelse. Tabell 3.4 Andel av befolkningen i olika klasser Arbetare i kvalificerade yrken Arbetare i okvalificerade yrken Källa: SOU 2001:53, sid. 89. Bilaga 8 till LU 2003 Världens jämlikaste land utmanat? Det huvudintryck som diagram 3.6 ger handlar naturligtvis om den inkomstutjämning som skett i förhållande till situationen . Genomsnittslönen för, den visserligen kraftigt större, gruppen högre tjänstemän skiljer sig nu från de lägsta arbetar- lönerna mindre än vad som gällde för tjänstemännen på mellannivå. Den senare gruppens relativa fall är i sin tur extremt – från ett relativt löneläge i förhållande till de lägsta arbetarlönerna på till som lägst . Gruppen har visserligen också den vuxit i relativ storlek, men likväl ligger det nära till hands att spekulera kring eliminationen av en medelklass som i sina lönevillkor påtagligt höjer sig över arbetarnas. En uppenbar anledning till detta är naturligtvis utvecklingen inom offentlig sektor inom vilken det dels skett en stark sysselsättningsutveckling, dels en likaså stark löneutjämning. Fokuserar vi på de senare åren i diagrammet framstår, vid den aktuella jämförelsen mellan sociala grupper, periodens rekyl vad gäller löneskillnaderna som något närmast ointressant. För såväl högre tjänstemän som tjänstemän på mellannivå sker en fortsatt, om än långsam, relativ tillbakagång. Den enda grupp som löne- mässigt vinner i förhållande till de okvalificerade arbetaryrkena är överraskande nog de lägre tjänstemännen som annars brukar anges som den kategori som farit speciellt illa i den reala struktur- omvandlingen. Tvärtemot en allmänt förekommande bild har de kvalificerade arbetaryrkena sjunkit i förhållande till de s.k. okvalificerade yrkena. Med enbart diagram 3.6 som utgångspunkt skulle det knappast falla någon in att diskutera som en period präglad av ökande klasskillnader. Detta ger i sin tur anledning till en rad frågor. I vilken utsträckning har löneskillnaderna (spridningen i lönenivå) ökat inom respektive social-/arbetsmarknadsmässig grupp? I vilken utsträckning har de faktiska löneskillnaderna, vid sidan av timlönen, ökat som följd av skillnader i arbetstider m.m.? I vilken grad styrs den gängse bilden av ökade inkomstskillnader av de snabbt växande reavinsterna? På vad sätt skiljer sig utvecklingen inom privat- och offentlig sektor och vad betyder den offentliga sektorns relativa växt i sammanhanget? Världens jämlikaste land utmanat? Bilaga 8 till LU 2003 3.2.3Utvecklingen av Gini-koefficienten för justerad disponibel inkomst i –2000 Data med hög kvalitet över de svenska hushållens inkomster finns tillgängliga för åren 1975, 1978 och . Dessa data kommer från (SCB:s) inkomst- fördelningsundersökning (HINK/HEK).8 Perioden behandlades ovan med hjälp av taxeringsdata. I den svenska inkomststatistiken uppkommer två specifika problem vid jämförelser över tiden. För det första medförde skattereformen 1990/1991 att skattebaserna breddades, inkomstbegreppet innehåller därför förmåner och inkomster som inte räknades med. Dessa inkomster och förmåner är dessutom skevt fördelade mot toppen av inkomst- fördelningen varför ojämnheten ökade. Man skulle kunna säga att ojämnheten före skattereformen underskattades. För det andra kan inte det mer rättvisande hushållsbegreppet kosthushåll användas för åren . Då båda dessa brott i statistiken inträffar 1990/1991 bryts serien där. Värden före och efter dessa brott kan inte jämföras nivåmässigt. –1990 var inkomst- fördelningen på befolkningsnivå förhållandevis stabil. minskade ojämnheten från 0,21 till drygt 0,19. Därefter bröts trenden och 1990 var ojämnheten tillbaks på i stort sett samma nivå som 1975. Att exkludera reavinsterna har ingen större betydelse, det är först som dessa har någon som helst betydelse för inkomstfördelningen. 8 Se avsnitt 3.2.1. Bilaga 8 till LU 2003 Världens jämlikaste land utmanat? Diagram 3.7 Fördelning av justerad disponibel inkomst 1975–2000 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 00 Källa: HEK/HINK, SCB och beräkningar. påverkas däremot bilden av inkomst- fördelningens utveckling mycket starkt av reavinsterna. Nivån varierar kraftigt mellan enskilda år. Inkomstspridningen ökar de år då hushållen väljer att realisera stora nominella värdeökningar i aktier och andra tillgångar. Enligt denna serie ökade Gini- koefficienten från 0,228 till 0,287 . Ökningen med 0,058 enheter motsvarar . Detta mönster stämmer väl överens med vad som redovisas i offentlig statistik. Reavinsternas stora genomslag på inkomstspridningen beror på att de är mycket ojämnt fördelade. stod en procent av befolkningen för av reavinsterna och av befolkningen för av desamma. På individnivå är en okänd andel av reavinsterna en engångsföreteelse i livet, exempelvis vid en villaförsäljning, varför tolkningen satt i relation till ett årligt inkomstspridningsmått inte är helt okomplicerad. Reavinsternas omfattning har ökat trendmässigt men varierar kraftigt mellan åren, t.ex. uppgick de 1992 till jämfört med . Världens jämlikaste land utmanat? Bilaga 8 till LU 2003 data för redovisas heter träffande nog Rekordåret 2000.9 Ser vi framåt finns det anledning att räkna med avsevärt lägre värden. När reavinsterna exkluderas tydliggörs att fördelningen av övriga inkomster varit i stort sett helt oförändrad , därefter ökar ojämnheten något. Denna ökning beror främst på att de med högst inkomst har ökat sin inkomst, framför allt arbetsinkomst, snabbare än övriga . Enligt preliminär statistik från bryts trenden mot ökad ojämnhet 2001, oberoende om reavinsterna exkluderas eller ej. Minskningen är dock betydligt kraftigare då hänsyn till reavinsterna tas. De förändringar i inkomstfördelningen som skett under 1990- talet kan alltså till största delen förklaras av reavinster, både den kraftiga variationen och den ökade spridningen. Anmärkningsvärt är att inkomstfördelningen i stort tycks vara helt opåverkad av den ekonomiska krisen och den höga arbetslösheten . Alla förändringar kan i princip förklaras med den extrema börs- utvecklingen och den överhettning som denna medförde i vissa sektorer. Aktiekursernas utveckling var sannolikt också, som vi diskuterar i kapitel 5, en delförklaring till att vissa topplöner drevs upp . Att så lite har hänt med inkomst- fördelningen i stort betyder inte att enskilda hushåll och individer inte har drabbats hårt av den ekonomiska nedgången och arbets- lösheten . Det kan ske stora förändringar inom en given fördelning genom att hushåll byter plats med varandra, utan att fördelningens sammantagna utseende påverkas. En förändring i Gini-koefficienten, säg en ökning, kan såväl bero på att de med låga inkomster halkar efter som att de med höga drar ifrån. Ett annat alternativ till att använda Gini-koefficienten (eller något annat spridningsmått) för att bedöma vad som skett med inkomsternas fördelning i befolkningen är att visuellt se på fördelningen. På detta sätt kan man avgöra var i fördelningen som förändringen skett. I diagram 3.8–3.12 nedan visas hur fördel- ningens utseende förändrats i femårssteg. Inkomsten anges prisnivå. 9 SCB [2002b] Bilaga 8 till LU 2003 Världens jämlikaste land utmanat? Diagram 3.8 Fördelningen av justerad disponibel inkomst (exklusive reavinster) 1975–1980 Källa: HINK, SCB och beräkningar. minskade Gini-koefficienten från 0,210 till 0,194 och genomsnittsinkomsten ökade (prisnivå). Vi ser att andelen individer i hushåll med en justerad disponibel inkomst på mellan ungefär 25 000 och minskar och att andelen ökar i intervallet ovanför upp till runt . Inkomstutjämningen har alltså i första hand skett genom att fördelningen pressats samman underifrån. Världens jämlikaste land utmanat? Bilaga 8 till LU 2003 Diagram 3.9 Fördelningen av justerad disponibel inkomst (exklusive reavinster) 1980–1985 Källa: HINK, SCB och beräkningar. ökade Gini-koefficienten från 0,194 till 0,203 och genomsnittsinkomsten ökade (prisnivå). Den sammanpressning underifrån som var tydlig i föregående period fortgår om än inte i fullt samma omfattning. Här tillkommer två processer som förklarar den ökande ojämnheten: Dels ökar andelen med mycket låga inkomster () något, dels ökar andelen med förhållandevis höga inkomster (145 000–). Vi ser här de första tecknen på en återhämtning av andelen inkomsttagare i de högre inkomstskikten. Bilaga 8 till LU 2003 Världens jämlikaste land utmanat? Diagram 3.10 Fördelningen av justerad disponibel inkomst (exklusive reavinster) 1985–1990 Källa: HINK, SCB och beräkningar. Också ökade Gini-koefficienten, nu från 0,203 till 0,208. Detta skedde genom att fördelningen plattades ut som inkomsterna ökade kraftigt. Medelinkomsten ökade (prisnivå). Visuellt kan detta tolkas som en kraftigare ökning av inkomstspridningen än . Att Gini-koefficientens numeriska ökning likväl blir lägre förklaras av andelen inkomsttagare i intervallet 25 000 till minskade kraftigt. Andelen med högre inkomster ökade i ett betydligt bredare intervall än tidigare, upp till . Den minskade före- komsten av förhållandevis låga inkomster förklaras i sin tur av att deltidsarbetet minskade. Andelen kvinnor som arbetade heltid ökade från . Världens jämlikaste land utmanat? Bilaga 8 till LU 2003 Diagram 3.11 Fördelningen av justerad disponibel inkomst (exklusive reavinster) 1991–1995 Källa: HINK, SCB och beräkningar. Gini-koefficienten låg stilla på 0,210 och medel- inkomsten ökade . Inte mycket hände alltså med inkomstfördelningen under denna för övrigt ganska dramatiska period. Troligen var det många som bytte plats i fördelningen men på totalnivå varken ökade eller minskade ojämnheten. På sätt och vis kan utvecklingen beskrivas som att de flesta drabbades av den ekonomiska krisen i början av 1990-talets första hälft. Sammanpressningen underifrån dämpades avsevärt, som den pågående framväxten av en ökande andel hushåll med relativt höga inkomster (tillfälligt) kom att brytas. Två negativa saker resulterade i något som ser bra ut, nämligen att tendensen till ökande ojämlikhet bröts. Bilaga 8 till LU 2003 Världens jämlikaste land utmanat? Diagram 3.12 Fördelningen av justerad disponibel inkomst (exklusive reavinster) 1995–2000 Källa: HINK/HEK, SCB och beräkningar. Utvecklingen kan ses som en återgång till vad som gällde . Inkomsterna och ojämnheten ökade parallellt , även plattades fördelningen ut genom att det låginkomstintervall som minskade var smalare än det höginkomstintervall som ökade. Återigen påverkas den vänstra delen av fördelningen av minskat deltids- arbete. Andelen heltidsarbetande kvinnor ökade från . Värt att notera är också att andelen med mycket låga inkomster minskade, ökningen i Gini-koefficienten från 0,210 till 0,233 drevs av att förhållandevis höga inkomster ökade. Den genomsnittliga inkomsten ökade . Sammanfattningsvis inleddes perioden (1975–1985) med att inkomstfördelningen pressades samman underifrån som inkomstnivån ökade långsamt. Därefter följde en period (1985– 1990) då inkomstnivån och ojämnheten ökade genom att fler blev rika. Denna trend bröts av lågkonjunkturen och förändrades inte inkomstfördelning nämnvärt. tycks utvecklingen fortsätta med ökade inkomster och ökad ojämnhet driven av vad som händer i toppen av fördelningen. Om denna trend kommer att fortsätta, Världens jämlikaste land utmanat? Bilaga 8 till LU 2003 mattas av eller vända är naturligtvis omöjligt att med säkerhet uttala sig om. Vad vi i skrivande stund vet är att de branscher som var drivande i topplöneutvecklingen , framför- allt it- och finansbranscherna, dras med stora problem och att ett fortsatt löne- och bonusrally är mindre sannolikt. Detta talar för att utvecklingen förmodligen kommer att se annorlunda ut men vi gör här inga prognoser. I kapitel 5 resoneras däremot kring vad som kan tänkas driva lönefördelningen och vilka utmaningar fördelningspolitiken därigenom har att hantera. Ett centralt mål för välfärdspolitiken är att så långt möjligt minska risken att medborgare får så låga inkomster att de kan anses som fattiga. Ett vanligt sätt att mäta detta är att räkna andelen individer respektive år som har en disponibel inkomst som är lägre än någon viss nivå. I den ovan nämnda (kapitel 3.1) redovisas andelen med inkomst under 40, av medianinkomsten för hela befolkningen. Dessa nivåer kallas relativa fattigdomsnivåer, använder också absoluta fattig- domsnivåer och det s.k. Sen-indexet som tar hänsyn till genomsnittsinkomst och inkomstfördelning bland de under fattig- domsstrecket. I tabell 3.5 nedan redovisas det vanligaste måttet på låg inkomst, andelen med en disponibel inkomst under halva medianinkomsten, vid mitten av 1970-, för 20 av de länder som ingår i undersökningen. Med detta relativa fattigdomsmått framstår de nordiska länderna, med undantag för , och som länder med låg fattigdom . Som tidigare påpekats betraktas ungdomar som bor kvar hos sina föräldrar, i det svenska materialet, som egna hushåll.10 Detta medför att andelen fattiga i överskattas i jämförelse med de övriga länderna. Detta faktum understryks av att halkar neråt på listan över andelen fattiga om ett lägre fattigdomsstreck används och har minst andel fattiga om en högre nivå används. Anledningen till att har en hög andel med mycket låga 10 När OECD-undersökningen genomfördes fanns inte HINK-data från SCB med kosthushåll tillgängligt. Bilaga 8 till LU 2003 Världens jämlikaste land utmanat? inkomster beror på att kvarboende ungdomar ofta inte har några inkomster alls utan försörjs av sina föräldrar. Tabell 3.5 Andel under fattigomsstrecket (halva medianinkomsten) Förändring (PE) -4,8 -0,2 -2,0 -0,8 -1,3 -0,5 -2,8 -2,9 -3,9 -1,3 -4,4 -0,2 -1,2 -3,4 Källa: Förster [2000]. I har andelen individer under det här använda relativa fattigdomsstrecket inte förändrats nämnvärt – talet. Andelen har ökat i hälften av de jämförda länderna och utveckling är ganska genomsnittlig. Andelen under fattigdomsstrecket har ökat mest i , och . Problemet med de kvarboende ungdomarna påverkar även utvecklingen över tiden. Analyser inom Finans- departementet har visat att antalet ungdomar som bor kvar hos sina föräldrar efter fyllda har ökat . Om hänsyn tas till detta minskar snarare än ökar andelen med låg inkomst i också . Världens jämlikaste land utmanat? Bilaga 8 till LU 2003 andelen under det relativa fattigdomsstrecket är likartad även när ett 40- eller 60-procents streck används. Andelen individer under ett relativt fattigdomsstreck är i sig ett slags fördelningsmått. Det är fullt möjligt att välståndet ökar i hela samhället som den relativa fattigdomen ökar. För att få en uppfattning om absoluta förändringar i respektive land kan man relatera inkomsterna till inkomsterna under det första undersökningsåret. Ett sådant mått fångar effekter både av den allmänna tillväxten och fördelningen av välståndet. Med ett absolut fattigdomsstreck definierat utifrån medianinkomsterna har fattigdomen minskat i sex (däribland ) av de åtta länder för vilka data finns tillgänglig. För övriga länder definieras fattigdomsstrecket utifrån medianinkomsten , för dessa länder minskade fattigdomen i sex och ökade i fyra länder. Kraftigast ökning av absolut fattigdom står för, där ökade andelen med inkomster under halva medianinkomsten 1991 med . Man kan på goda grunder, och det görs på flera ställen i denna rapport, argumentera för att den ekonomiska eller materiella dimensionen endast är en av många som avgör människors väl- befinnande. När levnadsnivåer mellan länder jämförs baseras analysen oftast på köpkraftskorrigerad bruttonationalprodukt per capita. Ett försök att vidga begreppet levnadsnivå eller välfärd görs av FN i . Där kompletteras värdet av den ekonomiska aktiviteten med den förväntade livslängden och ett mått på utbildningsnivån i landet. För vart och ett av dessa mått på välfärd skapas ett index som kan anta värden mellan 0 och 1, vägs de tre måtten samman till ett Human Development Index. I den senaste utgåvan hamnar på en andraplats efter . I de tre delområdena placerar sig på andra plats efter när det gäller förväntad livslängd, i topp tillsammans med ett antal andra länder när det gäller utbildning11 och lite sämre vad gäller BNP-måttet. 11 Alla ingående index är konstruerade så att de antar värde 1 om ett maxvärde uppnås och 0 om ett minimivärde ej uppnås. Utbildningsindexets maxvärde är satt så att flera länder, däribland , uppnår värde 0,99. Bilaga 8 till LU 2003 Världens jämlikaste land utmanat? Det ovan beskrivna indexvärdet anger bara en nivå för ländernas sammantagna utveckling enligt de uppställda kriterierna, det säger inget om fördelningen av densamma. För detta ändamål har FN utvecklat ett Human Poverty Index. Detta finns i två versioner, ett för utvecklingsländer (HPI-1) och ett för mer utvecklade länder (HPI-2). Då tillhör den andra gruppen koncentrerar vi oss här på HPI-2. Detta index har fyra delkomponenter; sannolikheten (vid födseln) att inte uppnå , andel vuxna (16 – ) som saknar grundläggande läs- och skrivförmåga, andel med justerad disponibel inkomst under halva medianen samt andelen långtidsarbetslösa (). Sannolikheten att inte uppleva sin 60-årsdag är i det är den, tillsammans med , lägsta nivån. Andelen med läs- och skrivsvårigheter, enligt den här använda definitionen, är i vilket är lägst i världen. Andelen med inkomster under halva medianen är som vi redan tidigare redovisat låg i , i FN:s undersökning har dock , , och lägre nivåer. Långtidsarbetslösheten är i detta sammanhang sorgebarnet för del, nivån är kanske inte en alarmerande hög andel men 11 av de 27 utvecklade länder för vilka jämförbara data finns uppvisar lägre nivåer. När de fyra delkomponenterna vägs samman blir resultatet att , med detta sätt att mäta, är det land i världen som har lägst andel fattiga medborgare. Man kan naturligtvis ifrågasätta om det verkligen går att komprimera alla former av fattigdom eller deprivation i en enda siffra. Fattigdom är ett svårfångat och mångdimensionellt begrepp. Om man endast ser till den ekonomiska dimensionen, såsom i ovan nämnda OECD-undersökning eller i de flitigt använda materialen från Income Study, är fattigdom mycket ovanligt i . De svenska fattigdomsnivåerna är i alla sådana under- sökningar internationellt sett mycket låga, men inte alltid lägst. När andra dimensioner, som i FN:s HPI, vägs in kommer vi förmodligen inte hela vägen fram men dock närmre, till vad vi egentligen menar med fattigdom och då har den lägsta nivån. Världens jämlikaste land utmanat? Bilaga 8 till LU 2003 Barnens utsatthet har varit i fokus i debatten . Larmrapporter om utbredd barnfattigdom har varit vardagsmat i dagspressen. Många ställer sig nog undrande till om det verkligen kan vara så illa ställt med barnens materiella standard som vissa av rapporterna gör gällande. Vi har valt att belysa denna fråga genom att jämföra med några andra mer eller mindre utvecklade länder i första hand utgående från samma OECD-studie som . Genom att omfördela inkomster till barnfamiljer och skydda barnen från fattigdom vill man utjämna chanserna i livet och förebygga social utslagning. Alla har system för att gynna barnfamiljer, men de skiljer sig såväl i storlek som i utformning. Ett flertal studier har visat att de svenska barnen har en bättre relativ standard än vad som är vanligt i andra länder (se bl.a. , 1994). Den ekonomiska krisen och besparingarna i har dock träffat barnfamiljerna relativt hårt12. Barnfamiljernas relativa ekonomiska position försämrades fram , därefter bröts trenden13. Beräkningarna från visar emellertid att barnen i , fortfarande 1995 när deras situation var som sämst, hade en god relativ standard (tabell 3.6). Barn har i beräkningen antagits få samma ekonomiska standard som familjen i sin helhet. Barnens standard jämförs med genomsnittet för hela befolkningen. De svenska barnens relativa position i samhället hamnar i en sådan jämförelse på tredje plats efter barnen i och . 12Se Regeringens proposition [1997/98:1]. 13Se Regeringens proposition [2001/02:100]. Bilaga 8 till LU 2003 Världens jämlikaste land utmanat? Tabell 3.6 Barnens relativa disponibla inkomst Förändring (PE) -2,2 -2,5 -6,0 -2,6 -1,3 -1,1 -3,5 -4,1 -1,0 Källa: Förster [2000]. Barnen i har dock fått en relativ standardförsämring. Detsamma gäller i drygt hälften av övriga länder. Det är bara barnen i , , , och i vis mån som fått det relativt bättre. Det bör noteras att mätperioderna varierar. Ett annat viktigt mått på barnens ekonomiska situation är hur stor andel som lever i relativ fattigdom. Med detta mått bildar de nordiska länderna tillsammans med en grupp av länder med betydligt lägre barnfattigdom än de övriga (tabell 3.7). I botten återfinns och där över vart femte barn lever i relativ fattigdom. Världens jämlikaste land utmanat? Bilaga 8 till LU 2003 Tabell 3.7 Andelen barn som lever i relativ fattigdom Förändring (PE) -0,8 -0,3 -1,2 -4,6 -0,3 -1,6 -0,7 -2,7 Anm.: Tabellen avser andelen, angiven i procent, av barnen i respektive land som lever i ett hushåll vars inkomster understiger halva medianen av den justerade disponibla inkomsten för hela befolkningen. Källa: Förster [(2000].