sou · GRB3127d2 · 2004-01-01 00:00:00 — 1Delegationens uppdrag och dess genomförande I betänkandet – företrädare för barn och ung- domar (SOU 1999:65) konstateras att barnsäkerhet är det enda område som , enligt sin instruktion, har myndig- hetsansvar för. Betänkandet pekar på att () dubbla roller, ombudsman och myndighet, är svåra att förena och menar därför att det samordnande myndighetsansvaret för barn och ungas säkerhet bör förtydligas och överflyttas till någon annan myndighet. I propositionen 2001/02:96 En förstärkt som överlämnades till föreslogs att som ett led i renodlingen av BO ska verksamhetsområdet barnsäkerhet över- föras till någon annan myndighet. I propositionen konstaterades även att frågan om barns lek- och utemiljö inte överfördes till BO från det dåvarande eller till någon annan myndig- het. Regeringen hade också uppmärksammat forskningsresultat som pekade på sociala skillnader i barns och ungas skaderisker. Mot denna bakgrund tillsatte regeringen en Barn- säkerhetsdelegation med uppgift att arbeta med frågor som rör barns och ungdomars miljöer med fokus på säkerhet, skadeförebyggande arbete och rätt till lek och rekreation (S 2001:05). Direktivet återges i sin helhet i bilaga 1. Delegationen skall slutredovisa sitt uppdrag . Barnsäkerhetsdelegationen hade i uppdrag att kartlägga vilka skador och olycksfall som drabbar barn och ungdomar samt vilka barn och ungdomar som drabbas med hänsyn till ålder, kön och bostads- form. Delegationen skulle vidare arbeta för att höja medvetenheten om metoder för skadeförebyggande åtgärder samt förbättra sam- arbetet mellan olika aktörer på nationell och lokal nivå. Det låg också i delegationens uppdrag att lämna förslag till förbättringar Delegationens uppdrag och dess genomförande när det gäller statistik och annan kunskapsinhämtning samt över- väga förändringar av lagstiftningen för att stärka barns och ung- domars skydd och säkerhet. Delegationen skulle vidare finna former för hur barn och ungdomar kan involveras i det lokala före- byggande arbetet för att ta till vara deras synpunkter på hur detta arbete kan bedrivas. Delegationen har också haft det samordnande myndighetsansvaret för barns och ungas säkerhet. I delegationens direktiv skrevs vidare att frågor som kan beskrivas som sjukdomsförebyggande verksamheter skulle ligga utanför dele- gationens arbetsområde. Detsamma gäller skador som uppstått på grund av brott. Eventuella förslag till ökade kostnader förutsätter motsvarande förslag till finansiering. Delegationen skulle enligt direktivet redovisa uppdraget om vilken myndighet som ska ha det övergripande ansvaret för barnsäkerhetsfrågorna . överlämnades delbetänkandet Barns rätt till säkra och utvecklande miljöer. (SOU 2003:19). Sekretariatet har tagit del av utredningar, rapporter och forskning inom området samt bjudit in forskare och företrädare från olika verksamheter till delegationens sammanträden för att dels bredda den allmänna kunskapen, dels ge information om en specifik verksamhet. Vidare har vi under arbetets gång gjort studiebesök i olika verksamheter samt samrått med myndigheter och organisationer. Sekretariatet har tagit del av närliggande kommittéers och utredningars arbete, såsom (U 1999:15), av plan- och bygglagstiftningen (M 2002:05), regeringens uppdrag till att utreda förutsättningarna för ett nationellt informationssystem för att följa personskadeutvecklingen (Beslut 58, )). Vi har också haft ett flertal enskilda samtal med olika verksamhetsföreträdare. Det krävs en bred ansats för att främja barns rätt till en säker och utvecklande miljö. Vi har i betänkandet lyft fram förslag på åtgärder som vi bedömt som mest angelägna för att bidra till detta. Våra förslag utgår huvudsakligen från miljöer där barn och unga vistas och omfattar såväl författningsändringar som miljöförändrande åtgärder och insatser som är riktade mot individen. Det finns naturligtvis ytterligare områden som inte tagits upp i betänkandet, Delegationens uppdrag och dess genomförande men som på olika sätt påverkar risken för barn och unga att skadas, exempelvis alkohol och droger, men där vi konstaterat att det på regeringens initiativ pågår verksamhet som fokuserar detta. Delegationens undersökningar och rapporter Enligt direktivet skulle delegationen kartlägga vilka skador och olycks- fall som drabbar barn och ungdomar. På uppdrag av delegationen har professor och medicine doktor , , folkhälsovetenskapliga institutionen, social- medicinska avdelningen utarbetat rapporten i (SOU 2002:99). Vidare har professor och forskningsassistent presenterat rapporten som skadats i förskola, rapport 117 från Olycks- och analysgruppen, . Rapporten finns i sin helhet i bilagedelen. Delegationen skulle också kartlägga vilka barn och ungdomar som drabbas beroende på bland annat ålder, kön och bostadsform. Docent , , folkhälsovetenskapliga institu- tionen, socialmedicinska avdelningen har på delegationens uppdrag utarbetat rapporterna Sociala skillnader i skaderisker (SOU 2002:68) och Två läsår 10–15 åringar i län. Inblick i skademönster, skade- omständigheter och skolliv (SOU 2003:79). I direktivet står att delegationen ska påbörja ett arbete för att höja medvetenheten om metoder för skadeförebyggande åtgärder kring barn och ungdomar samt sprida goda exempel på sådant som fungerat bra i olika kommuner i . Tillsammans med har delegationen gett ut rapporten barn- säkert. I rapporten beskrivs goda exempel på hur man på kommun- nivå kan skapa stimulerande, trygga och säkra miljöer. Exemplen samlades in genom ett gemensamt upprop till alla kommuner. Delegationen ansåg att det skulle vara värdefullt för utredningen som helhet, men också för uppdraget att finna former för hur barn och ungdomar kan involveras i det lokala förebyggande arbetet att få ta del av barns och ungas egna uppfattningar om risker och risk- uppfattning. skrev på vårt uppdrag rapporten barn upplever olycksfall, olyckstillbud, skador och risker. Rapporten finns i sin helhet i bilagedelen. Enligt direktivet ska delegationen beskriva och analysera hur olycksfallsmönstren i olika delar av bostadsbeståndet ser ut. Delegationens uppdrag och dess genomförande funnit att det i princip saknas kunskap om detta i . Delegationen uppdrog därför åt docent , , folkhälsovetenskapliga institutionen, socialmedicinska avdelningen att göra en kunskapssammanställning om vad vi vet Närmiljö och skaderisk bland barn och unga – en kunskapssammanställning. I direktivet står att delegationen skall särskilt uppmärksamma och beakta olika förutsättningar och behov med avseende på bland annat barns och ungdomars funktionshinder. Arkitekt har därför på delegationens uppdrag utarbetat rapporten En studie om lekplatsen för barn med funktionshinder. Rapporten finns i sin helhet i bilagedelen. I syfte att få ett medicinsk perspektiv på barns och ungas säker- het och utveckling utarbetade professor rapporten och hur skadas barn? Rapporten beskriver huvudsakligen barns kroppsliga och psykomotoriska utveckling och vad det betyder för både samspelet med omgivningen och hur skadebilden kommer att se ut. Rapporten finns i sin helhet i bilagedelen. Delegationen har i sin kartläggning av vad barn och unga skadas av konstaterat att självdestruktiva skador som leder till död eller allvarlig sjukdom är förhållandevis vanligt förekommande bland ungdomar. Journalisten har sammanställt rapporten Självdestruktiva handlingar bland barn och unga. Rapporten finns i sin helhet i bilagedelen. Inom skadeforskningen för man en diskussion om vilka begrepp som ska användas för att beskriva händelsen som orsakar avsiktliga och oavsiktliga skador. Professor har därför skrivit rapporten , skador och säkerhet – Vad ligger i begreppen? som ett underlag för delegationens arbete. Rapporten finns i sin helhet i bilagedelen. Delegationen behövde för sitt arbete få en uppdatering av var forskningen om barn och unga står . har därför skrivit rapporten nytt paradigm i synen på barn och barndom och docent för ungdom. Rapporterna finns i sin helhet i bilagedelen. Delegationens uppdrag och dess genomförande Konferenser initierade av Barnsäkerhetsdelegationen Delegationen har anordnat två utfrågningar; kring evidensbaserad skadeprevention och hur barns lek och utveckling beaktas i den fysiska planeringen samt ett arbetsmöte om indikatorer för utvecklande miljöer. Se kap. 16. Vidare har delegationen genomfört fyra konferenser kring rapporten i (SOU 2002:99). Två av konferenserna skedde i samarbete med Stiftelsen , en i samarbete med samt en tillsammans med läns landsting. Se kap. 16. Vidare har vi haft en konferens skillnader i skador bland barn och ungdomar i . Utgångspunkt var rapporten i skaderisker (SOU 2002:68). I nära samarbete med har delegationen genom- fört en konferens kallad Hur kan vi förebygga våldet i samhället – Lansering av WHO:s världsrapport om våld och hälsa. Vid konferensen medverkade , WHO. Delegationen har i nära samarbete med haft ett arbetsmöte med representanter för idrottsrörelsen för att bli informerad om hur det idrottsskadeförebyggande arbete ser ut samt hur det skulle kunna förbättras. Seminarier, föreläsningar, konferenser, nätverk m.m. Sekretariatet har medverkat i ett flertal semi- narier, föreläsningar och konferenser om barnsäkerhet och utvecklande miljöer. Som exempel på arrangörer kan nämnas , Räddnings- verket, , , kommun och olika ideella organisationer. Syftet med vår medverkan har varit att få en inblick i det praktiska arbetet, fånga upp synpunkter och reaktioner på delegationens arbete samt förmedla kunskap. Sekretariatet deltog i den sjätte internationella konferensen om skadeförebyggande arbete kallad Injury prevention and control i , . Delegationen hade en poster samt medverkade i olika workshops. Vidare har sekretariatet medverkat i internationella kurser om skadeprevention vid , folkhälsovetenskapliga institutionen, socialmedicinska avdelningen. Delegationens uppdrag och dess genomförande Delegationen har också deltagit i arbetet inom , en europeisk organisation som huvudsakligen arbetar med produktsäkerhet. Sekretariatet har deltagit i för utredningsarbetet angelägna konfer- enser och seminarier som exempel för ökad trafik- säkerhet , , Samverkansgrupp för skadepreventiva frågor (SAMS-gruppen) , Nätverket enskilda människan och referensgrupp för barnkonsekvensanalyser. Till sekretariatet har knutits följande fyra referensgrupper; referens- gruppen för barn och unga, referensgruppen för frivilligorganisationer, referensgruppen för utvecklande miljöer och referensgruppen för skaderegistrering. Grupperna har diskuterat till utredningen hörande frågor. Grupperna har även tagit del av utredningens förslag samt haft möjligheter att lämna synpunkter. Se kap. 16. Sekretariatet har i ett flertal frågor samrått med exempelvis , folkhälsovetenskapliga institutionen, social- medicinska avdelningen, Statens väg- och transportforsknings- institut (VTI) och Movium vid . Delegationens förslag har även diskuterats med berörda departement, myndigheter och frivillig organisationer. Delegationen har genomfört fyra presskonferenser; vid överlämnandet av delbetänkandet om Barns rätt till säkra och utvecklande miljöer. (SOU 2003:19), för att presentera rapporterna Barns skador i (SOU 2002:99), Sociala skillnader i skaderisker (SOU 2002:68) och Två läsår 10–15 åringar i län. Inblick i skademönster, skadeomständigheter och skolliv (SOU 2003:79). I sam- band med överlämnandet av detta betänkande äger ett presseminarium rum. Delegationens uppdrag och dess genomförande Barnsäkerhetsdelegationen har avgett följande remissvar; Skollags- kommitténs betänkande Skollag för kvalitet och likvärdighet (SOU 2002:121), regeringsuppdrag att utreda förut- sättningarna för ett nationellt informationssystem för att följa personskadeutvecklingen, program Agenda för staden, till föreskrifter om elevmedverkan i skolans arbetsmiljöarbete genom elevskyddsombud och analys av en cykelhjälmslag för barn. gjorde sekretariatet och ordföranden ett studiebesök i . Vi besökte Skadeforebyggende forum i , ett nationellt samarbetsorgan för barnsäkerhet och där vi tog del av det lokala förebyggande arbetet framför allt kring fysisk planering och barns och ungas delaktighet. Sekretariatet har också besökt myndigheter, ideella organisationer, och forskningsinstitutioner för att ta del av arbetet kring barns säkra och utvecklande miljöer i olika delar av landet. Tillsammans med Svenska organisationen för SuicidPrevention och efterlevandes stöd (SPES), Barnens Rätt I Samhället () har planerats en utåtriktad aktivitet kallad Barn och unga skriver för livet. Aktiviteten är tvåårig och kommer att påbörjas . (Se kap. 16) Ytterligare en utåtriktad aktivitet har planerats och då tillsam- mans med föreningen och musiker mot tinnitus (AMMOT) och () kallad Lyssna till vad du hör. Aktiviteten kommer att starta . (Se kap. 16) 2Barns rätt till säkerhet och utveckling 2.1Barnkonventionen en plattform för arbetet Genom att ratificera FN:s konvention om barnets rättigheter () har åtagit sig att till det yttersta av sin förmåga säkerställa barnets överlevnad och utveckling (art. 6). Enligt konventionen ska barnets bästa komma i första rummet vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller privata sociala välfärdsinstitutioner, domstolar, administrativa myndigheter eller lagstiftande organ (art. 3). Delegationen har i sitt arbete i första hand tagit hänsyn till barn- konventionens fyra huvudprinciper: barnets bästa i främsta rummet (art. 3); alla barn har samma rättigheter och lika värde (art. 2); rätt till liv och utveckling (art. 6) och rätt att uttrycka sina åsikter (art. 12). Delegationen anser att dessa principer, från vilka övriga artiklar i konventionen ska tolkas, utgör värdegrunden för arbetet med att skapa säkra och utvecklande miljöer för barn och unga, liksom för att involvera barn och unga i detta arbete och att de ges reellt inflytande. Vårt arbete omfattar i enlighet med barn . I betänkandet används i vissa fall barn och unga eller ungdomar för att ytterligare betona att ungdomsgruppen ingår i arbetet. I Barnsäkerhetsdelegationens direktiv betonas särskilt att vi ska beakta barns rätt till lek och rekreation (art. 31). Barn behöver leka och få utrymme för sina intressen, vänner och aktiviteter. Vi anser det särskilt betydelsefullt att barn och ungdomar engageras i och har möjlighet att påverka arbetet med säkra och utvecklande miljöer. I flera av artiklar framhålls att barns och ung- domars åsikter, rätt till information och kunskap ska respekteras. I konventionen uttrycks klart att föräldrar och barn har rätt till information om och tillgång till undervisning om förebyggande av olycksfall samt att de ges stöd vid användning av sådana grund- Från barnsäkerhet till barns säkerhet och utveckling läggande kunskaper (art. 24). Vidare ska konventionens bestäm- melser och principer aktivt göras allmänt kända bland såväl vuxna som barn. Konventionsstaterna ska respektera och främja barnets rätt att till fullo delta i det kulturella och konstnärliga livet och skall uppmuntra tillhandahållandet av lämpliga och lika möjligheter för kulturell och konstnärlig verksamhet samt för rekreations- och fritidsverksamhet. Barns och ungdomars rätt till liv och hälsa kan kännas som en självklarhet, men under sin uppväxt konfronteras de också med miljöer som i första hand prioriterar andra mål, vilket kan innebära ökade skaderisker och minskad rörelsefrihet. 2.2Hur har samhällets syn på barn och ungdomar förändrats? (bilaga till SOU 2003:127) konstaterar att synen på barn och barndom har genomgått ett paradigmskifte. Hon menar att det fanns stor tilltro till expertkunskap och till rationella lösningar i samhällsplaneringen. Forskare och professionella tänkte sig att man på ett objektivt sätt skulle kunna fastställa barns behov en gång för alla. Att fråga barnen själva föreföll otänkbart , då begreppet barnperspektiv började användas i vetenskapliga texter. har synen på barn successivt förändrats inom forskning, politik och andra områden. , nya teorier om barndom, barns utveckling och socialisation har tillsammans med de snabba samhällsför- ändringarna på olika sätt bidragit till att vi gått från objektsyn till en aktör- och subjektsyn på barn. Barn ses som sakkunniga och är inte bara föremål för vuxnas fostran och åtgärder. framhåller att det finns skäl att problematisera detta ganska ytliga konstaterande därför att det finns ett spännings- förhållande i synen på barn som både aktör och objekt. Enligt har de rätt till beskydd och omsorg som de har rätt till delaktighet och medbestämmande. Stadsbyggnadsideal, barnpolitikens och bostadspolitikens utform- ning, beslut som leder till förändringar i infrastrukturen eller utformningen av det nära grannskapet, bidrar på olika sätt till att konstruera den moderna barndomen. I diskussioner om barns och ungas inflytande reses flera frågor: Hur värderas barns unika kun- skaper och erfarenheter i olika led i planprocessen inför byggandet Från barnsäkerhet till barns säkerhet och utveckling av exempelvis ett nytt bostadsområde? Tillmäts barns subjektiva här och beskrivningar något egentligt värde? Vilka metoder använder vuxna för att ta reda på olika barns och barngruppers uppfattningar? Hur tolkas och redovisas resultaten i olika slag av beslutsunderlag? Ännu saknas kunskap om vad barnen egentligen tycker om alla välvilliga initiativ som tas av vuxna för att ge barn möjlighet till delaktighet och inflytande. Får barns och ungas åsikter något genomslag i den fysiska utformningen och leder detta i så fall till miljöer som främjar deras utveckling? avslutar sitt resonemang med att konstatera att vi har mer teoretisk kunskap om barn och barndom och att vi i större utsträckning tar del av barns kunskap och erfarenhet. Våra möjligheter att bestämma vad som karaktäriserar en säker, trygg och utvecklande miljö för barn har på en gång blivit både enklare och svårare. Genom att vända sig till barn som sakkunniga informanter om sina egna miljövillkor kan vi få kunskap om barns vardag så som de själva upplever den. Genom att se barn som aktörer och med- skapare av sin egen tillvaro framstår bostadsområdet, skolan och fritidshemmet, kamrater, , böcker, musik, gameboy, dataspel m.m. ur ett nytt perspektiv där dessa företeelser ges en ny och mer nyanserad innebörd. visade i sin avhandling om barns vardag i en modern förort (1998) att vuxnas föreställningar om att barnen bara sitter framför datorn är en förenkling. Visst spelar barnen dataspel, men de gör så mycket mer och genom att utgå från barnets eget perspektiv ges även denna aktivitet en ny mening. Hur har samhällets syn förändrats när det gäller ungdomarna? Docent (bilaga till SOU 2003:127) menar att ungdomar har fått en allt större plats i offentligheten och medierna. Ungdomarna uppträder i många olika miljöer och sociala sammanhang som skola, idrottssammanhang, föreningsliv, diskotek och stadens offentliga miljöer. framhåller att ungdomarna inte bara finns i dessa miljöer utan att de i allra högsta grad sätter sin prägel på dem och laddar dem med nytt innehåll och ny betydelse. De offentliga rummen och fritidsmiljöerna blir därmed de ungas arenor. När vuxna planerar barns och ungdomars miljöer utgår de ofta från sina egna referensramar. Men Lieberg konstaterar att det finns en inneboende konflikt mellan vuxnas och barns bilder av hur miljöer ska utformas. Vuxna har ett ansvar för att ungdoms- Från barnsäkerhet till barns säkerhet och utveckling miljöerna är säkra och trygga. behöver de unga spännande och utvecklande miljöer som ger dem frihet att utvecklas till själv- ständiga individer. Lieberg menar att unga växer upp i ett alltmer föränderligt sam- hälle. Det innebär att det är möjligt att ta över föräldra- generationens kulturer, livsmönster och identiteter. Identiteten söks i större utsträckning i kamratgänget, populärkulturen, konsum- tionsindustrin och medierna. De traditionella norm- och värderings- systemen som tidigare formade människors liv håller på att försvagas. Framtiden måste den unga människan själv skapa, vilket innebär ökade möjligheter, men också ökad social och psykologisk press att lyckas. Det kan tyckas som om alla valmöjligheter och en ökad individualisering innebär att alla har samma livschanser, men fortfarande finns stora skillnader i levnadsvillkor mellan unga med olika social bakgrund. Ungas ökade individualisering har betydelse för arbetet med barns och ungas rätt till en säker och utvecklande miljö. Det är viktigt att vara medveten om att ungdomar är en heterogen grupp med olika intressen och preferenser. Det innebär att vi inte kan planera och forma miljöer för gruppen ungdomar, utan vi måste tillsammans skapa platser och möjligheter där unga i samvaro med andra eller i enskildhet kan utvecklas och forma sin egen självkänsla och identitet. 2.3.1Skador – ett hot mot barns liv och hälsa Skador är den vanligaste dödsorsaken bland barn och unga i . Allvarliga skador leder ofta till långvarigt lidande och ned- satt funktionsförmåga. Även skador som inte uppfattas som all- varliga när de inträffar kan få långsiktiga konsekvenser för den enskilde individen. Skador delas ofta in i oavsiktliga och avsiktliga skador, där oavsiktliga skador beskriver en skada till följd av en plötslig händelse där det inte funnits någon uttalad intention att skadan skulle uppstå. Till skillnad från detta beskriver avsiktliga skador följden av en plötslig händelse där intentionen varit att skada en annan person (övergrepp/våld) eller att skada sig själv (självtillfogad skada/självmord). Från barnsäkerhet till barns säkerhet och utveckling En ytterligare diskussion kring begreppen återfinns i slutbetänkandets bilagedelen (2003). Barnsäkerhetsdelegationens arbete har främst fokuserat på oavsiktliga skador men tar också upp självtillfogade skador och skador till följd av våld. När det gäller oavsiktliga skador har vi inspirerats av nollvision, vars syfte är att förhindra allvarliga och dödliga konsekvenser av olycksfall genom att skapa en förlåtande miljö där människors misstag och felbedömningar inte ska få allvarliga konsekvenser. Vårt arbete har därför fokuserat på allvarliga och dödliga skador liksom skador som kan ge långvarigt lidande eller nedsatt funktionsförmåga. Att förebygga alla lindriga skador kan innebära alltför stora begränsningar i barns vardag. För våldsrelaterade och självtillfogade skador kan man naturligtvis inte föra samma resonemang utan då är det inte bara skadorna i sig som är viktiga att förhindra, utan också de bakomliggande orsakerna till skadorna exempelvis våld och psykisk ohälsa. 2.3.2Hur bedöms en skadas allvarlighetsgrad? För att kunna jämföra förekomsten av skador och mellan olika grupper i en befolkning är det viktigt att veta allvarlighets- graden på de skador man jämför. Ett mått på skadors allvarlig- hetsgrad kan också användas för att utvärdera det akuta omhänder- tagandet vid skadetillfället och vården på sjukhuset. En viktig anledning är också att orsakerna till allvarliga skador ofta inte överensstämmer med de vanligaste orsakerna till mindre allvarliga skador. Exempelvis är trafikolyckor orsak till en stor del av de allvarliga och dödliga skadorna, medan olika typer av fall är den främsta orsaken till mindre allvarliga skador. Ett vanligt sätt att klassificera skadors allvarlighetsgrad är att dela upp dem i skador som leder till dödsfall, skador som kräver vård på sjukhus och skador som behandlas i öppenvården. Att dela in skadorna efter vårdbehov är en både användbar och tillräcklig uppdelning. Inte minst för att uppgifter om detta finns att tillgå i nationella register. Vår kartläggning av hur barn skadar sig i kapitel 4 baseras framför allt på uppgifter från patient- registret och dödsorsaksregistret. Det finns dock vissa problem förknippade med denna avgräns- ning, exempelvis kan hälso- och sjukvårdens organisation under olika tidsperioder eller i olika delar av landet påverka om en skada