sou · GRB391d1 · 2004-01-01 00:00:00 — I anslutning till slutbetänkandet ger vi också ut en kortversion som sammanfattar våra överväganden, bedömningar och förslag. Inga framtidsprognoser är säkra, det vet alla. Men samma prognos- makare, planerare och framtidsforskare som ständigt betonar det osäkra i allt som har med framtiden att göra, är sedan ofta snabba med säkra prognoser. De inleder framtidsseminarierna med några skämt- Vårt uppdrag och arbetssätt samma ord om hur osäkert allt är. Det är svårt att sia, särskilt om framtiden, säger de, och då skrattar alla, det lättar upp stämningen, och ger en mänsklig touche åt det hela. Men sedan dröjer det inte länge så börjar de visa diagram i overheadprojektorn. Så skriver i essäsamlingen . arbetade vid Sekretariatet för framtidsstudier, och myntade då begreppet 40-talister om 1940-talsgenerationen. Citatet pekar på grundläggande svårigheter vid framtidsstudier av det slag som SENIOR 2005 arbetar med. Vårt arbetssätt bygger, i förenklad form, på en metod som kallas backcasting. Backcasting innebär att man först beskriver en önsk- värd framtid och därefter stakar ut en väg för att förverkliga den: Vad behöver göras? Hur kan det genomföras? När behöver olika åtgärder vidtas? Vem ska genomföra dem? Metoden är vanlig bl.a. vid långsiktigt arbete för ekologisk hållbarhet. Den skiljer sig både från scenariometoden (se nedan) och från prognosmetoden, som bygger på kvantifierande framskrivningar av nuvarande trender och förhållanden, ofta uträknade med matematisk exakthet. Det som kännetecknar backcasting är inte någon särskild upp- sättning tekniker utan att framtidsbilden och andra förslag knyts till en tydlig vilja att forma framtiden. Backcastingtekniken be- skrivs så här i anslutning till ett projekt som Miljövårdsbered- ningen bedrivit (SOU 2001:20): Backcasting som metod är bland annat lämplig att använda när de problem som ska studeras är komplexa och berör flera sektorer och nivåer i samhället samt när problemen orsakas av yttre faktorer som marknaden inte på ett tillfredsställande sätt kan hantera. Vidare är backcasting lämplig att använda när tidshorisonten är tillräckligt lång för att i tillräcklig omfattning möjliggöra frivilliga val. Backcastingmetoden har även fått kritik. Ansatsen vid back- casting har anklagats för att lätt bli endimensionell (IVA 1999a). Därmed försvåras möjligheterna att undersöka bra och dåliga fram- tider och att fundera över vilka konsekvenser som en effektiv respektive utebliven anpassning till omvärldsutvecklingen kan innebära. Vi försöker undvika problemen genom att uppmärk- samma risker och bedömningar som experter inom olika områden har gjort. Vårt uppdrag och arbetssätt Backcasting är nära besläktat med visionsarbete. Någon allmänt vedertagen definition av ordet vision vid arbete med framtids- bilder finns inte, trots att ordet används flitigt i t.ex. samhällsplane- ring. Ett par gemensamma drag kan dock urskiljas. Det som visionen beskriver bör vara eftersträvansvärt och visionen bör inspirera till handling. Visionen bör också vara möjlig att för- verkliga (SOU 1986:34). Dessa båda drag präglar också vår fram- tidsbild. När det gäller vård och omsorg om äldre människor har vi valt att komplettera bilden av en önskvärd framtida situation med scenarier över möjliga vägar att uppnå denna situation. Att arbeta med scena- rier tillåter att man målar upp framtiden på ett sätt som gör valmöjligheter begripliga och visar på sambanden mellan orsak och verkan, reaktioner och motreaktioner. Scenariometoden beskrivs i Att analysera omvärlden och fram- tiden (Ds 1994:116), utgiven av det dåvarande . Där konstateras att ett scenario, i likhet med ett skådespel, ska beskriva ett skeende i tiden. Scenariot bygger på vissa förenklade antaganden som måste redovisas i klartext. Det får inte vara osannolikt utan måste vara begripligt, logiskt sammanhängande och möjligt att förstå. Vidare bör ett scenario innehålla fem huvud- ingredienser: aktörer, dvs. personer, organisationer, institutioner, partier eller företag handlingar av olika slag utförda av aktörerna och som påverkar den framtida utvecklingen material, dvs. realkapital, kunskap, infrastruktur, arbete m.m. som behövs för att utföra dessa handlingar beskrivning av rum och tid beskrivning av hur processen fortgår från början till slut. I rapporten för Teknisk Framsyn – Huvudrapport (1999), skriven av på uppdrag av Ingenjörsveten- skapsakademiens projekt , finns en beskrivning av scenariometoden som vi utgått ifrån i vårt arbete. Rapportens för- fattare ansluter sig till den tradition som kallas scenarioplanering eller användning av scenarier som skräddarsydda verktyg för strate- Vårt uppdrag och arbetssätt Ett syfte med att använda scenarier är, enligt denna tradition, att utveckla strategier som är robusta i förhållande till osäkra omvärldsfaktorer. FOA Försvarsanalys skriver att scenarier inte är någon slut- produkt utan något man använder för att, förhoppningsvis, fatta klokare beslut. Scenarier beskriver mer eller mindre avlägsna fram- tider, även om det är nu eller som de ska användas för att på bästa sätt förbereda oss . Scenarierna ska vara relevanta, genom att belysa s.k. nyckeldrivkrafter som är osäkra men viktiga för de ställningstaganden som scenarierna ska ligga till grund för. ska scenarierna vara trovärdiga och utmanan- de. Vid utformningen av scenarierna bör man först formulera det problem som de ska belysa i en s.k. fokusfråga. Man bör också undvika att ha för många scenarier eller bara två eller tre stycken, vilket kan leda till överdriven polarisering eller en tendens att välja mittalternativet. Överhuvudtaget bör man undvika katastrof- och lyckoscenarier; varje scenario bör tvärtom innehålla såväl fördelar som nackdelar med en viss utveckling. Vad kan man veta om framtiden? De amerikanska forskarna har angivit några vetbara ut- gångspunkter för framtidsstudier som fångar in merparten av de källor som vi använder (Ds 1994:116): Människors nuvarande föreställningar om en möjlig framtid Människors förväntningar på en trolig framtid Människors preferenser för olika framtidsalternativ Människors nuvarande avsikter att handla i en bestämd rikt- ning, t.ex. hur de tänker rösta, investera etc. Människors skyldigheter och åtaganden gentemot varandra Människors historia, traditioner, erfarenheter och deras tidigare beslut i en speciell fråga Mycket av det underlag som vi använder beskrivs i anslutning till andras framtidsbilder. Det handlar bl.a. om scenarier och prognoser som myndigheter, forskare och andra kommittéer gjort av effekter- na av en åldrande befolkning. Även de mest seriösa studierna rym- Vårt uppdrag och arbetssätt mer dock mer eller mindre omfattande osäkerhet. När vi belyser de samhällsekonomiska konsekvenserna av en åldrande befolkning är det möjliga framtidsbilder som vi ser konturerna av, inte någon säker förutsägelse . Även den till synes exakta prognosmetoden har sina fallgropar. Nya idéer, ny teknik och plötsliga politiska händelser ligger ofta utanför prognosernas räckvidd (IVA 1999b). Ett exempel är den prognos för den framtida trafiksituationen i som gjordes kring . Prognosen angav med stor exakthet när stadens gator skulle bli igenkorkade av hästpillning, men hade inte mycket att säga om bilismens effekter (Sekretariatet för Framtids- studier ). Osäkerheten är också betydande i de studier som bygger på enkätsvar om hur människor ser på sitt eget åldrande och liv som äldre. 2Åldrande, individ och samhälle utmaningar 2.1En del av livet Vårt uppdrag har utgått från den befolkningsförändring som inne- bär att antalet och andelen äldre människor ökar. Denna förändring har pågått länge, men under de närmaste decennierna kommer den enligt de prognoser vi tagit del av att få dramatiska effekter. Det innebär att många politikområden står inför nya utmaningar, inte minst äldrepolitiken. Utmaningarna handlar både om hur samhället organiseras och om förutsättningarna för enskilda människor att själva formar sitt liv. I båda dessa sammanhang måste kunskaper om åldrandet få större betydelse. De demografiska förändringarna beskrivs ibland som en åld- ringsbomb eller en äldrechock. Det finns flera skäl att se på förändringar i den grupp människor som är t.ex. , både när det gäller deras antal och deras möjligheter och behov i olika sammanhang. (Även om formuleringarna ovan varken bidrar till ökad klarhet eller bottnar i något respektfullt förhållande till äldre människor.) Detta får dock inte dölja att den kanske största utmaning som följer av befolkningsförändringarna är att se de indi- viduella variationerna mellan människor i alla åldrar och de faktorer som påverkar dessa under olika delar av livet. Kanske är det just den ekonomiska, sociala och politiska kategoriseringen av män- niskor i olika åldrar, som fick särskild tyngd under 1800- och 1900- talen, som är det största hindret för en allsidig diskussion om både möjligheter och hotbilder till följd av befolkningsföränd- ringarna. I det här kapitlet summerar vi en del av de kunskaper som vi tagit del av om åldrandets innebörder och konsekvenser för individ och samhälle. I vårt diskussionsbetänkande Riv ålderstrappan! (SOU 2002:29) behandlar vi framför allt de aspekter av åldrandet Åldrande, individ och samhälle utmaningar och en åldrande befolkningen som inte direkt berör vård- och omsorgsbehov. Här kompletterar vi bilden genom att även beröra dessa behov. Utförligare redovisningar av frågor som gäller äldre människors behov av vård och omsorg finns i bilagedel C av detta slutbetänkande. Både när det gäller åldrandet och en åldrande befolkning för- bättras kunskaperna successivt, men vi tvingas konstatera att kun- skapsläget inom många områden är otillfredsställande när det gäller åldrandets biologiska, psykiska, kulturella och sociala innebörder för den enskilda individen. De prognoser och scenarier som finns om effekterna av en åldrande befolkning måste dessutom tolkas med viss försiktighet, inte minst när det handlar om eko- nomiska effekter. 2.1.2Vad är åldrande?1 Åldrandet är en långsam process utan bestämda gränser och med en stor variation mellan olika människor. Det finns stora möjligheter att påverka den del av åldrandet som har att göra med att män- niskor lever eller har levt i en viss miljö. Ofta påverkar miljö- faktorer även sådana förändringar som ger intryck av att bero på biologiska förhållanden. De biologiska processerna och miljön påverkar människor på olika sätt och gör att människor under åld- randet blir mer och mer olika varandra alltmer unika. Man blir, lite tillspetsat, mer lik sig själv ju äldre man blir. Det vanligaste sättet att ange ålder är den kronologiska åldern, dvs. hur en person levt och dagar. Sedan antiken har det varit en vanlig uppfattning i västvärlden att ålderdomen börjar vid ungefär (Minois 1988). Denna uppfattning finns fort- farande kvar. Men att 60-årsgränsen numera inte enbart förknippas med ålderdom anar man av svaren på ett par frågor som vid ställt på uppdrag av oss i sina undersökningar bland personer i åldersgruppen 15 (se rapport i bilagedel B). Det är först efter som en majoritet kryssar i alternativen på övre halvan av en skala från 0 till 10, där 0 står för mycket ung och 10 för mycket gammal. väljer nästan hälften av personerna i åldersgruppen 65 att hålla sig i 1 Professor vid vid i har bidragit med underlag för detta avsnitt där inte annat anges. För ytterligare referenser se 1996. Åldrande, individ och samhälle utmaningar eller omkring mitten av denna skala, dvs. i praktiken beskriva sig själva som medelålders (se figur 2.1). har också ställt en öppen fråga om när en människa bedöms bli medelålders. Medeltalet för alla svarande i gruppen 15 var . Bland de yngsta sattes gränsen dock lägre, vid , medan de äldsta satte den högre, vid . Andel i procent som betraktar sig som medelålders Källa: (se bilagedel B). Men kronologisk ålder säger inte mycket om hur en människa är eller fungerar i varje fall inte sedan hon uppnått vuxen ålder. Eftersom åldrandet skiljer sig mellan olika individer och i olika funktioner kan man istället tala om tre olika typer av ålder. Bio- logisk ålder utgör ett mått på hur en individ fungerar fysiologiskt, dvs. den kapacitet som viktiga organ och organsystem har, t.ex. hjärtkapacitet och njurfunktion. Psykologisk ålder anger en persons förmåga att anpassa sig till sin miljö och förändringar i denna. Viktiga aspekter av den psykologiska åldern är intelligens, minne, inlärningsförmåga och personlighet. Social ålder definieras som en människas kontakter med andra människor samt hennes positioner i samhället som helhet och i olika grupper. En viktig indikator för social ålder är pensionering. En vanlig föreställning är att den tidiga vuxenåldern är den bästa tiden när det gäller fysisk och psykisk förmåga och att det därefter bara går utför med prestationerna. Möjligen gäller detta för en del funktioner. Men det finns exempel på att toppunkten för intelli- gens, problemlösning, kreativitet och skaparförmåga ligger i medel- Åldrande, individ och samhälle utmaningar åldern eller ännu senare i livet. Mycket tyder på att utvecklingen under livet innehåller stora delar av dynamik och såväl positiva som negativa variationer. Ett sätt att uttrycka detta är att beskriva livet som fyra olika faser: Mognadsfasen under barndomen och ungdomen då det mesta grundläggs och utvecklas. Platåfasen under den dominerande delen av livet med stabila funktioner och befästande av den livsstil som kan få effekter senare i livet. Återgångsfasen relativt sent i livet då en del funktioner börjar att försämras som andra funktioner både fysiska och psykiska kan utvecklas positivt genom träning. Slutfasen då de flesta funktioner snabbt försämras och reserv- kapaciteten i olika organ inte räcker till för att upprätthålla livet. Åldrande är något normalt och inte någon sjukdom. Tillsammans med miljöpåverkan kan emellertid de förändringar som kommer med stigande ålder göra att marginalerna krymper och att man lättare drabbas av sjukdom. Inom åldrandeforskningen har det förts en omfattande diskussion om hur man ska definiera sjukdomar under åldrandet och hur de skiljer sig från det normala åldrandet, dvs. vad som är hälsa eller ohälsa. Det kan vara svårt att skilja mellan normalt åldrande och sjukdom. Exempel på biologiska åld- randeförändringar är att immunförsvaret förändras, möjligheterna till celldelning minskar, lungfunktionen blir mindre effektiv, njur- funktionen går ned, muskelmassan och skelettätheten minskar och hjärtats prestationer förändras. Med åldrandet följer ofta funktionsnedsättningar och sjukdomar. De flesta sjukdomar är åldersrelaterade i den meningen att de oftast förekommer hos personer som fyllt 75 . Särskilt bland de allra äldsta finns det personer som har flera olika diagnoser och/eller symtom som leder till behov av vård och omsorg. Be- tydelsen av att tillgodose de äldres behov lyfts ofta fram i studier och diskussioner om vård och omsorg om äldre människor. De äldres behov kommer dock att variera oerhört mycket när det gäller antalet problem, deras grad av allvar och utvecklingen , precis som de varierar . Ett alternativ till grupperspek- tivet är att bättre specificera vilka problem som bör behandlas med Åldrande, individ och samhälle utmaningar vilka åtgärder hos varje enskild äldre person som behöver vård och omsorg. 2.1.3Medvetna och omedvetna attityder frodas många myter om vad åldrandet innebär och vad äldre människor kan och bör göra. På olika sätt påverkar de äldre människors beteende och handlingsmöjligheter, inte minst genom att sätta gränser för vad människor i olika åldrar tror är möjligt. Dessa myter har varit seglivade, trots att högen av vetenskapliga studier som slår hål på dem vuxit . Myterna av- speglas bl.a. i förenklade föreställningar om äldre människors intressen och förmåga, s.k. negativa stereotyper. Sociologen vid har tolkat myterna som uttryck för ett dolt förakt för svaghet i ett prestationsinriktat samhälle, där var och en förväntas vara stark, produktiv och självständig (Torn- stam 1998). Andra menar att myterna mera bottnar i människors egen skräck för åldrandet eller i okunskap och slentriantänkande. Bilden av äldre bestäms till stora delar av samhällets struktur och maktförhållanden. överväger de negativa bilderna i vår del av världen. En av de mest använda synonymordböckerna i ger t.ex. inte några positivt laddade synonymer till att åldras (2002). Istället ges bl.a. alternativen att avtyna, bli senil, vissna, ha sett sina bästa dagar, överleva sig själv, tackla av, gubba till sig, bli gammal och att komma upp . Även i statens, kommunernas och landstingens eget språkbruk finns en liknande tendens att enbart använda ordet äldre i sammanhang som gäller behov av vård och omsorg. blir det vanligare i bl.a. mass- medier och reklam med positiva bilder av äldre som konsumenter av varor och tjänster och som aktiva i olika fritidsverksamheter. Bilder av äldre människor som producenter saknas däremot fortfarande nästan helt. Negativa och positiva attityder till äldre människor kan före- komma . visade genom några studier att en generellt positiv värdering av äldre människor kan förekomma som det finns en utbredd motvilja mot t.ex. att personer skulle vara politiska beslutsfattare (1998). Bakom den generellt positiva bilden går det att spåra en utbredd okunskap om äldre människors levnadsförhållanden. En följd av detta blir att äldre människor tillskrivs fler och allvarligare Åldrande, individ och samhälle utmaningar problem än vad de själva anser sig ha. Särskilt gäller detta ensamhet, sjuklighet och beroende av vård och omsorg. vid har på vårt uppdrag studerat vissa attityder till äldre människor (se rapport i bilage- del B). Institutet har upprepat några av de frågor som Tornstam ställde till ett större urval personer i åldern 15 . Resultaten visar samma tendens som Tornstam fann, även om styrkan i denna förefaller vara svagare än två decennier tidi- gare. finns det dock en överdriven föreställning om att äldre människor mår sämre än de själva uppger och avviker mer från befolkningen i övrigt när det gäller t.ex. boende och ekonomi än de gör. finns det en stor majoritet i de flesta ålders- grupper för att en större andel av samhällets resurser ska gå till att tillgodose äldre människors behov. Resultaten från Tornstams och studier ger vid handen att det finns en domine- rande föreställning om äldre människor som svaga och utsatta, men i hög grad värda vårt gemensamma stöd. Så till vida påminner resul- taten om den dominerande stereotypen av äldre människor som forskare pekat på i : att de lite nedlåtande ses som stappliga men rara (doddering but dear) (Cuddy & Fiske 2002). Om man ställer samman några olika svar från studier så framträder dock ett mindre entydigt mönster när det gäller attityder till äldre människors roll i samhället. I flertalet stu- derade åldersgrupper instämmer en majoritet i det allmänt hållna påståendet att äldre människors erfarenheter inte tas till vara i , en uppfattning som tycks växa i styrka med kronologisk ålder. tycks det finnas en utbredd uppfattning att äldre människor själva inte är särskilt intresserade av att engagera sig i politik och samhälle, också bland äldre människor. Tydliga ålders- skillnader ser man i uppfattningarna om huruvida äldre människor är underrepresenterade i svensk politik och om andelen ålderspen- sionärer bör öka bland politiska beslutsfattare i . En utbredd okunskap om äldre människors underrepresentation, som är tydlig i t.ex. riksdag, landsting och kommuner (se avsnitt 4.3), kan delvis förklara varför så få i dessa åldersgrupper anser att andelen äldre beslutsfattare bör öka. Mer förvånande är kanske att de minsta skillnaderna mellan olika åldersgrupper finns i synen på om riks- dagsledamöter ska få vara . Åldrande, individ och samhälle utmaningar Andel i procent som instämmer i påståenden om äldre människor i politik och samhälle (med äldre menas här personer som är ) heter tas inte till vara i Äldre människor är intres- serade av att engagera sig i Äldre människor är under- representerade i svensk politik Ingen politiker i riks- dagen borde vara äldre än Källa: (se bilagedel B). En förklaring till att så många inte vill att riksdagsledamöter ska vara kan vara att många svarande utgått från att de som sitter i har gjort det och att det är dags att låta yngre krafter ta över vid det som brukar beskrivas som den allmänna pensionsåldern i yrkeslivet. Men svaren kan också spegla implicita eller omedvetna och självpåtagna attityder till åldrande och äldre människor. Eftersom människor ofta inför- livar sådana attityder med sina egna självbilder och bär med sig dem utan att formulera dem öppet kan detta också förklara varför så många som själva fyllt anser att detta bör vara den högsta tillåtna åldern i . Betydelsen av omedveten påverkan har länge diskuterats, och uppfattningen att den skulle ha bestående effekter är ännu inte helt accepterad. Den amerikanska forskaren , verksam vid , och hennes medarbetare har genomfört flera experiment som visar hur omedvetna attityder påverkar människors handlande under åldrandet. De har bl.a. visat att omedvetna åldersstereotyper påverkar de äldre försökspersoner- nas hjärt-kärlfunktion och kan leda till försämrat minne och lägre livsvilja (2002). Åldrande, individ och samhälle utmaningar pekar på att attityder till äldre människor skiljer sig från attityder till flera andra grupper i samhället. Till skillnad från nega- tiva attityder gentemot t.ex. etniska och religiösa grupper så odlas och exponeras negativa åldersstereotyper inte av någon särskild grupp i samhället. Tvärtom tycks de finnas hos människor i alla åldrar. Att även äldre människor kan hysa dessa föreställningar kan, menar , bero på att människor under tagit till sig negativa attityder till åldrandet och äldre människor innan de själva ingår i den grupp som dessa attityder avser. Eftersom det till stor del handlar om attityder som omedvetet förs vidare ifrågasätts de aldrig på allvar. När dessa attityder väl är etablerade minskar de i regel inte i styrka för att den som bär på dem möter argument eller exempel på att de är felaktiga. Möjligen, menar , kan sådana argument eller exempel accepteras som undantag från regeln, som t.ex. bilderna av astronauten som deltog i en rymdfärd . Att också människor i högre åldrar ser ungdomlighet som ett viktigt värde framgår för övrigt av ett par undersökningar om attityder till kroppen och det fysiska åldrandet som gjorts bland svenskar i åldern 20 (1999, 2001). Resultaten visar att ungdomlighet har ett starkt positivt värde i dagens . Sju av tio säger att de känner sig yngre än sin kronologiska ålder och att de ser yngre ut. Lika många uppger att de helst vill vara yngre än de är. Skillnaderna mellan åldersupplevelse och faktisk ålder var störst bland personer . Mer än hälften i åldern 75 uppgav att de såg yngre ut än vad de var, att de kände sig yngre och att de helst ville vara yngre. Oavsett om attityderna till åldrande och äldre människor är medvetna eller omedvetna, positiva eller negativa, så bygger de på ett kategoritänkande som leder till förenklade bilder av människor. Förekomsten av sådana bilder är i sig ett tecken på att äldre män- niskor uppfattas som avvikande från i samhället. En tydlig bild av t.ex. medelåldern existerar inte. Men enskilda individer lever sällan upp eller ned till samtliga uppfattningar om en grupp. Istället måste vi alla vara öppna för att människor oavsett ålder är olika och att de ska få kunna vara det även i högre åldrar. Detta är också utgångspunkten för det gemensamma ansvar som vi har för att forma och utveckla samhället. Åldrande, individ och samhälle utmaningar Ett alternativ till att enbart uppmärksamma äldre som grupp är att se åldrandet som en del av hela livet, lika sammansatt och värde- full som de andra delarna.