sou · GRB36d2 · 2004-01-01 00:00:00 — transportera djur mycket långa sträckor eller tidsintervaller, med för hög beläggning, i för dåligt ventilerade fordon eller att det är tillåtet att transportera högdräktiga djur och mycket unga djur. I det underlag som redovisas i detta betänkande visas att alla problemgrupperna är av stor betydelse för att bättre djurskydd i samband med transport skall kunna uppnås. I fall av överträdelser krävs ökade insatser av kontroll och tillsyn. I fall av oklar reglering i fråga om djurskydd vid transport krävs större detaljeringsgrad i regelverket och i fall där befintliga regler inte garanterar djurens välfärd måste skärpningar göras. Eftersom transporttidens längd spelar roll för hus pass påfres- tande transporten är för djuren, och vilka åtgärder som måste vid- tas för att minimera negativ inverkan, diskuteras detta inlednings- vis. Utredningen bedömer även att en begränsning av transport- tidens längd påverkar övriga krav som bör ställas på transportör och transportfordon. Transporttidens längd, vilotid, vattning och utfodring med mera vid sjö- och järnvägstransporter Enligt har sjö- och järnvägstransporter mindre negativ påverkan på djur än vägtransporter, under förut- sättning att djuren lastats av vägfordonet. Sjötransporter utsätter inte djuren för samma vibrationsnivåer och samma instabilitet som vägtransporter gör, under förutsättningen att sjögången inte är alltför hård. Eftersom sjötransporter för långväga transport av djur ofta varar så ställs dock höga krav på transportutrym- mena ifråga om beläggningsgrad, möjlighet till att hålla rent, med mera. Om transportförhållandena är ansträngda kan detta dock ge fatala konsekvenser. Internationell erfarenhet visar vad som kan hända om transportutrymmet håller för hög temperatur, om djuren inte ges tillräckligt att dricka med mera. Till exempel kan nämnas att cirka 15 000 får dog till följd av för höga temperaturer i last- utrymmet, vid en sjötransport från till . För sjötransporter finns över huvud taget ingen maximal transporttid, vilket är problematiskt eftersom prognoser om Rättslig reglering kring djurtransporter väderförhållandena för långa transporter på omkring blir mycket osäkra. Det finns därför risk för att sjötransporter av djur sker under olämpliga väderförhållanden som ger kraftig sjögång. Under sådana förhållanden ökar risken för skador på djuren. Järn- vägstransporter ger en mindre negativ belastning än vägtransporter, och flera av de faktorer som bidrar till negativ påverkan på djuren vid vägtransporter saknas. Liksom för sjö- och vägtransporter är det dock viktigt att djuren transporteras under goda förhållanden. Utredningen föreslår att sjötransporter och järnvägstransporter som innebär att djuren lastas fritt i fartyg eller järnvägsvagn, begränsas för alla djur som omfattas av djur- transportdirektivet. I skall inkluderas transport till och från fartyg eller tåg samt samtliga av- och pålastningar om dessa företas inom samma treveckorsperiod. Transporttidens längd, vilotid, vattning och utfodring med mera vid Vägtransporter Transporternas längd har särskilt stått i fokus för den debatt som rasat om djurskydd under transport, givetvis kopplat till de förhållanden som transporten utförs under. Det finns uppenbara oklarheter i dagens bestämmelser angående transporttidens längd, vilotid, vattning och utfodring, vilket dess- värre utnyttjats till djurens nackdel i vissa fall. Till exempel anges i djurtransportdirektivet att djur som transporteras med vägfordon efter maximal transporttid (i följd) skall ges en viloperiod med avlastning, utfodring med mera. Efter denna vilo- period kan en ny transportperiod genomföras. Det är dock anmärkningsvärt att det inte står hur detta får upprepas, vilket innebär att djur i praktiken kan transpor- teras hur länge som helst så länge de får dygnslånga viloperioder emellan och om ingen veterinär ingriper och stoppar transporten av djurskyddsskäl. Utredningen finner att det är direkt olämpligt att tillåta djur- transporter i återkommande perioder, eftersom det inte finns någon övre gräns för hur detta får upprepas och påfrestningen på djuren därmed kan bli plågsamt stor. Vidare sak- nas en effektiv kontroll av gränsöverskridande djurtranspor- ter, för att komma tillrätta med missförhållanden och överträdelser av gällande reglering. Dessutom finns en uppenbar risk för smitt- Rättslig reglering kring djurtransporter spridning med transporter – något som inte bara gäller det fordon som används eller att sjukdomar sprids med djuren vid marknader och mellanstationer, utan också att påfrestande transporter kan aktivera latenta sjukdomar hos djur. Det har också visat sig att av- och pålastningar för många djurslag upplevs som mycket stressande. Utredningen förordar därför att en transportperiod inte får vara längre än . Tidsintervallet mellan en transport och nästföljande transport skall dessutom vara tillräckligt långt för att djuren skall hinna återhämta sig fullständigt från resan och för att minimera risken för spridning av smittsamma sjukdomar. Utredningen föreslår att skall vara . Den gräns som föreslår, det vill säga , anser utredningen för kort. var också den tidsgräns som fastställdes efter utbrottet av mul- och klövsjuka i ; tidsgränsen har därigenom visat sig vara praktiskt möjlig att genomföra. Utredningen anser vidare att en transport skall anses påbörjad när första djuret lastas ombord vid avsändningsorten och avslutad när sista djuret lastas av transporten vid destinationsorten. Dagens bestämmelser innehåller otydligheter i detta avseende. Vetenskap- liga veterinärkommitténs förslag överensstämmer i denna del med utredningens förslag. Utredningen är också medveten om att vissa länder redan nu gör denna tolkning, men menar att detta bör för- tydligas för att alternativa tolkningar inte skall vara möjliga. Det har påpekats från flera håll att det inte är ovanligt att en resa för ett djur inte redovisas i ett sammanhang, utan att den delas upp i flera delar. När djuren till exempel passerar genom en marknad eller på annat sätt byter ägare under resa ges de nya transporthand- lingar. Detta kan sedan utnyttjas så att gällande bestämmelser om transporttider, vilotider, vattning och utfodring inte respekteras. Så sker enligt säker uppgift vad gäller transport av får från till länder i södra . Konstaterade överträdelse av djurtransportdirektivets bestäm- melser är också transporter från norra till södra och från till södra . I flera sådana fall har bestämmel- serna inte respekterats och i vissa fall har färdplaner manipulerats. Utredningen anser att bestämmelserna måste vara så detaljerade så att det blir omöjligt att fuska med djurtransportens handlingar. Utredningen anser också att de tilläggsbestämmelser som gäller för vägtransporter som överskrider , vilka regleras genom Rättslig reglering kring djurtransporter rådets förordning (EG) nr 411/98,249 inte följs i tillräckligt hög utsträckning. Tvärtom pekar information från NGO:s och andra dokumenterade undersökningar på att efterlevnaden i detta avseende är låg. Detta är särskilt beklagligt eftersom det är vid de riktigt långa transporterna som djurens intressen särskilt borde till- varatas. I många dokumenterade fall har djur transporterats i fordon som inte varit utrustade för att transpor- tera djur längre än . I sammanhanget har särskilt framhållits djur som fraktas från norra till södra , djur som fraktas från EU till , djur som fraktas från till EU:s medlemsstater och djur som fraktas från de till södra . Särskild upp- märksamhet har riktats till de hästtransporter som beskrivs i avsnittet om hästar, se kapitel 2. Vid fastställande av transporttidens längd, vilotid, vattning och utfodring är det av största vikt att hänsyn tas till varje djurslags biologiska karakteristika, eftersom olika djurslag har olika möjlig- heter att uthärda långa transporter. Frågan om transporttidens längd och dess inverkan på djurens hälsa och välfärd har diskuterats av och i de artiklar som bilagts detta betänkande. Med hänvisning till svårigheten att kontrollera långväga transporter och mycket bred och väl dokumenterad erfarenhet av att djur påverkas särskilt negativt av vägtransport föreslår utred- ningen alltså en maximal tidsgräns för alla djur för vilka djurtransportdirektivet är tillämpligt. Stress och negativ påverkan av transporten kan påvisas ännu tidigare, men vid en sammanvägd bedömning av vatten- och fodertillgång samt djurens naturliga beteende och behov har utredningen ändå sträckt sig . Det finns några biologiska förutsättningar som bör framhållas som särskilda skäl och som har beaktats i den riskanalys som utredningen gjort. Eftersom de biologiska förutsättningarna inte skiljer sig åt mellan slaktdjur och livdjur, har ingen åtskillnad gjorts mellan dessa kategorier i nedanstående analys, inte heller i bedöm- ningen av lämplig maximal transporttid. 249 EGT L 52, 21.2.21998, s.8. Rättslig reglering kring djurtransporter Analys angående transporttidens längd, vägtransporter för vuxna grisar, nötkreatur, får och hästar samt unga djur I nedanstående analys har endast de djurslag tagits med för vilka omfattande forskning finns och omfattande handel sker. Det har ifrågasatts huruvida en gräns skulle ha vetenskaplig grund. Frågan om djurs välfärd definieras bland annat av D.M. Broom som ett djurs förmåga att i en given situation kunna klara av den miljö det befinner sig i.250 Med tanke på det stora antalet faktorer som påverkar ett djurs välfärd under transport är det inte möjligt att för varje individuellt djur kunna förutse den exakta graden av välfärd som det kommer att ha under transport. Däremot kan man vidta åtgärder för att minska det obehag av transport som på förhand är känt genom vetenskapliga studier. Grisar bör ha regelbunden tillgång till vatten. Dock visar studier att grisar dricker förvånansvärt lite, även om de har tillgång till vatten under transport, med tanke på normalt vattenintag och med hänsyn till vätskeförlusten i samband med transport.251 Under förutsättning att temperaturförhållandena (med hänsyn till luft- fuktighet och vindhastighet) håller sig på en acceptabel nivå kan grisar klara sig utan vatten utan problem. Där- efter ökar dock risken för uttorkning och värmestress. Risken för att grisar skall drabbas av skador eller hög dödlighet till följd av en transport bedöms däremot generellt sett som låg. Detta gäller dock friska och vuxna djur; för gamla suggor bör särskilda hänsyn tas under transporten för att minimera riskerna för skador och lidande. Sambandet mellan långa transporttider och hög dödlighet är inte helt klarlagda och inte heller på vilket sätt höga temperaturer leder till ökad dödlighet, även om ett samband mellan hög temperatur och ökad dödlighet klart påvisats. Studier som gjorts i visar tydligt på en säsongsvariation vid dödlighet, men studier gjorda i , under höga temperaturer, har visat på andra resultat.252 Det bör framhållas att det saknas tillräcklig forskning om långa 250Broom, D.M. Welfare Assessment and Welfare Problem Areas During Handling and Transport; i Grandin, T (ed) Livestock handling and transport 2nd edition. 251Warriss, P.D. (1998): The welfare of slaughter pigs during transport Animal Welfare 7: 365–381. 252Warriss (1998), Guardia MD, Gispert, M. & Diestre A (1996) La mortalidad en ganado porcino durante el período previo al sacrificio en mataderos comerciales. Investigación Agraria; Producción y Sanidad Animales 11: 171–179. Rättslig reglering kring djurtransporter transporter (|). har dels rekommenderat att man skall stanna fordonet och ge grisar vatten , dels fastslagit att grisar, om fordonet inte körs mycket varsamt, upplever det som stressande att fordonet stannar för att sedan starta igen. Den bästa lösningen tycks således vara att grisar inte transporte- ras längre än . Ett annat skäl till att begränsa transport- tiden är att det har visat sig att grisar blir åksjuka.253 För att mini- mera lidandet av detta bör alltså transporttiden förkortas. Nötkreatur klarar längre transporter i den mening att de inte uppvisar lika höga dödlighetsfrekvenser som till exempel grisar. Ny forskning har dock visat att stressnivåerna ökar snabbt efter sex timmars transport.254 Egentligen bör därför den maximala transporttiden för nötkreatur fastställas . Utred- ningen har dock inte funnit belägg för att transporttid medför ytterligare skador och allvarligt lidande hos djuren i påtaglig utsträckning. Bedömningen är att risken för hög negativ påverkan på djuren i form av skador eller annat lidande är låg, om än förhöjd, . Därför föreslås även för nötkreatur. Får ändrar sitt naturliga beteende på vissa väsentliga punkter vid långa transporter. I studier har man också visat ett samband mellan ökad dödlighetsfrekvens och ökad transporttid.255 Får skiljer sig också från andra djur i det avseendet att det inte är på- och avlastning som upplevs som mest stressande för dem. De påverkas mer av transporttidens längd. Efter femton timmars transport utan tillgång till foder eller vatten är tarmens innehåll av föda förlorat, vilket leder till att djuren prioriterar att äta framför att dricka trots att de vid detta stadium är uttorkade.256 För att undvika denna situation bör transporten inte vara längre än att djuren så fort som möjligt återhämtar sig efter transport och kan återuppta sitt natur- liga beteende. Här bör dock nämnas att får vid temperaturer under 20oC uthärdar att vara utan vatten under transporter.257 Återhämt- ningstiden ökar med transporttidens längd. Hästar dricker stora mängder vatten, och enligt gällande bestämmelser skall oregistrerade hästar vattnas och om nödvändigt 253Se (2002) s. 69 angående åksjuka hos grisar. 254Se bilaga 11, Gebresenbet. 255Se bilaga 10, . 256Se bilaga 10, . Det finns också studier som visar att får gärna vill äta, se Vetenskapliga veterinärkommitténs rapport (2002), s. 72. 257Se bilaga 10, . Rättslig reglering kring djurtransporter För registrerade hästar gäller ett tids- intervall . Studier har emellertid visat att hästar, antagligen på grund av hög stress, vanligtvis inte dricker under transport. Man har också påvisat att hästar även vid längre transporter väntar med att dricka. En gräns är därför befogad ur djurskyddssynpunkt med hänsyn till hästars naturliga beteende och behov ifråga om vattning och utfodring. Gränsen är också satt med beaktande av studier av stressindika- torer. Det är för utredningen känt att de studier som gjorts om stress under transport inte entydigt visar att hästar uppvisar fysio- logiska tecken på allvarlig stress ens vid längre transporter (>14 timmar), men det bör noteras att dessa studier gjorts på registrerade hästar, det vill säga hästar som används för sport, avel och rekreation och som kan förväntas ha vana vid transporter.258 Det har tidigare konstaterats att branschens förmåga till själv- sanering är beroende av djurens ekonomiska värde. För slakthästar med lågt ekonomiskt värde, till exempel hästar som transporteras från och till eller för slakt, är transportförhållandena och möjligheterna att uthärda transport helt annorlunda än för de mer värdefulla hästarna. Dokumenterad erfa- renhet har visat att slakthästar i många fall har farit mycket illa under transport. Utredningen noterar också att Vetenskapliga veterinärkommit- tén slår fast att man vid transporttider på 8–eller längre uppmätt högre värden på stressindikatorer. Man har också visat en ökad förekomst av sjukdomar vid ökade transportavstånd och att man vid transporter som understiger har konstaterat en avsevärt förminskad risk för transportrelaterade sjukdomar.259 Gränsen är därför också en säkerhetsgräns mot risk för stress och transportrelaterade sjukdomar. Registrerade hästar på väg till och från tävling kan undantas från begränsningen för transport. Sådana hästar bedöms vara vana vid tranporter och transporteras varsamt eftersom de för- väntas vara i gott fysiskt och psykiskt skick vid framkomst till täv- lingsplatsen. Utredningen menar att djurtransportdirektivets bilaga måste kompletteras med mer detaljerade bestämmelser om transport- och vilotider för fjäderfä. För fjäderfä skall transport- tiden kunna utsträckas . 258Se Vetenskapliga veterinärkommitténs rapport (2002), s. 64. 259Se Vetenskapliga veterinärkommitténs rapport (2002), s. 65. Rättslig reglering kring djurtransporter En stor mängd daggamla kycklingar transporteras. gäller att de får transporteras utan mat och vatten i , om de är timmar. Det anses att de klarar näringsbehovet upp till den åldern med gulesäcken. Enligt vissa uppgifter räcker näringen i denna två till tre dygn.260 I uppförandekod menas att det är tveksamt att sätta den övre tidsgränsen för transport vid , och man rekommenderar att transporter skall ske före en ålder av . Utredningen delar bedömning och föreslår att daggamla kycklingar får transporteras maximalt utan mat och vatten upp till en ålder av . Det finns en omfattande forskning om hur späd- grisar, kalvar, lamm och kycklingar påverkas av transport. Däremot finns det få studier av transporters inverkan på föl. En generell slut- sats är att riskerna för lidande, skador och dödlighet under och i samband med transport ökar ju yngre djuren är. Detta gäller fram- för allt risken för infektioner och skador, liksom för sekundär- infektioner som debuterar efter transport. Dessa är transportrelate- rade i så motto att ett stressat djur sämre klarar vilande infektioner eller nya smittämnen. För lamm, spädgrisar och kalvar är dödlig- heten generellt sett högre vid transporter än för äldre djur. En viktig förebyggande åtgärd är således att undvika att alltför unga djur transporteras. En annan viktig åtgärd är därför att ta större hänsyn i samband med transport som föreslås för äldre djur. Transporttiden bör vara lägre för unga djur än vad som ovan före- slås för vuxna djur. För unga djur har dessutom transporten ofta föregåtts av separation av modern och avvänjning, vilket i sig är faktorer som är stressande för de unga djuren. Generellt kan sägas att åtgärder, som exempelvis att minska transporttiden, naturligtvis innebär en initialkostnad som varje transportör och uppfödare – eller lagstiftare – måste ta ställning till. Frågan om vilken tidsgräns som skall gälla för transporter kan såle- des aldrig avgöras helt på vetenskaplig grund. Det krävs också ett etiskt ställningstagande om i vilken utsträckning man är beredd att minska kända risker och vilken ungefärlig grad av välfärd djuret kan tänkas ha under transport. Vid en välgrundad bedömning av att ris- ken ökar, bör ett alternativ väljas. Utredningen konstaterar att frågan om vetenskaplig grund inte bör användas som ett sätt att undslippa förändringar till förmån för 260 Se bilaga 10, . Rättslig reglering kring djurtransporter ökat djurskydd om det också finns vedertagen kunskap om transporters inverkan på djurens välfärd. Djur som kan – och inte kan – transporteras Gällande bestämmelser i djurtransportdirektivet fastslår att djur inte skall anses vara möjliga att transportera när de är sjuka eller skadade. Inte heller anses dräktiga djur som sannolikt kommer att föda under transporten, djur som har fött under de föregående (med undantag för fjäderfä, andra tamfåglar och kanin) eller nyfödda djur för vilka naveln ännu inte läkts ordentligt vara möjliga att transportera. Enligt finns det väl dokumenterad vetenskaplig och klinisk erfarenhet för de svenska bestämmelserna om förbud mot transporter av dräktiga och nyförlösta djur. Dessa bestämmelser säger att dräktiga nötkreatur, hästdjur, får, getter, renar, hjortdjur och grisar inte får transporteras före beräknad förlossning. Transport av dräktiga tikar och katter får inte ske, utom till veterinär, före beräknad förlossning. För övriga djurslag gäller en femtedel av dräktigheten som gräns. Moderdjur av nöt får transporteras tidigast efter förlossning och övriga ovan nämnda djurslag tidigast efter förlossning. En sänkning av skadefrekvensen hos dräktiga och nyförlösta djur kunde påvisas när bestämmelserna infördes. Det uppges också att förmedlade kalvar i i regel är 6–, efter- som man menar att transporternas inverkan är negativ för hälsotill- ståndet hos unga kalvar.261 I artikel återfinns följande rekommendationer: För nötkreatur rekommenderas att det inte skall vara tillåtet att transportera kalvar som är yngre än eller som väger mindre än med hänsyn till dokumenterade fakta om skade- och sjukdomsfrekvens. Att så unga kalvar inte visat samma stress- reaktioner vid mätning av olika fysiologiska parametrar som äldre djur, beror på att dessa ännu inte har fullt fungerande system; till exempel är binjurarnas funktion ännu inte helt utvecklad. Det går alltså inte att sluta sig till att transporter inte inverkar skadligt på så pass unga djur genom att studera dessa parametrar, utan i stället 261 Se bilaga 10 . Rättslig reglering kring djurtransporter bör hänsyn tas till dokumenterade fakta om hur skade- och sjuk- domsbilden ser ut för så unga djur efter transport.262 För får rekommenderas att tackor inte bör transporteras de tre– fyra sista dräktighetsveckorna, beroende på risken för sjukdom utlöst bland annat av akuta ämnesomsättningsrubbningar.263 I de svenska bestämmelserna anges att transport även av dräktiga hästdjur, getter, renar, hjortdjur och svin inte får ske före beräknad förlossning.264 tar i sin rapport om djurens hälsa och välfärd i samband med transport också upp frågan om när djur inte är möjliga att transportera. Man avger i sina rekommen- dationer följande omdömen om vilka djur som med hänsyn till låg ålder inte skall anses vara möjliga att transportera: x spädgrisar < x lamm < x kalvar < . Vidare menar att transportför- hållandena bör förbättras för spädgrisar upp till 10 veckors ålder, lamm under , kalvar och föl . Man menar att för några av dessa djur är det dess- utom nödvändigt med extra värmekapacitet och mjölk. Vetenskap- liga veterinärkommittén framhåller även att yngre djur är känsligare för sjukdomssmitta än vad äldre djur är. Ur djurskyddssynpunkt är så höga dödlighetstal som , vilket redovisats i studier av transporter av kalvar,265 inte acceptabla. Nuvarande lydelse i djurtransport- direktivets bilaga om att djur skall anses vara möjliga att transpor- tera innan naveln läkt helt öppnar dessutom för olika tolknings- möjligheter. Det är därmed av stor vikt att fastställa absoluta grän- ser som dels tar hänsyn till djurskydd, dels till djurhälsa och smittorisk. Utredningen föreslår en skärpning av bestämmelserna enligt vad som följer nedan för vilka djur som inte skall anses vara möjliga att transportera: 262Se bilaga 10, . 263Se bilaga 10, . 264SJVFS 2000:133, 20 §. 265Se bilaga 10, . Rättslig reglering kring djurtransporter x grisar < x lamm < . Utredningen anser även att det finns fog för de svenska bestäm- melserna om att dräktiga och nyförlösta djur. På grund av risken för komplikationer bör därför djurtransportdirektivet ändras i enlighet med de svenska bestämmelserna på nedanstående punkter. x Dräktiga nötkreatur, hästdjur, får, getter, renar, hjortdjur och grisar får inte transporteras före beräknad förlossning. x Transport av dräktiga tikar och katter får inte ske, utom till veterinär, före beräknad förlossning. x För övriga djurslag gäller en femtedel av dräktigheten som gräns. x Moderdjur av nöt får transporteras tidigast efter för- lossning och övriga ovan nämnda djurslag tidigast efter förlossning. Utredningen förhåller sig skeptisk till den indelning enligt modell av FVE266 som ansluter sig till ifråga om när djur skall kunna anses vara möjliga att transportera. I stället bör en generell och tydlig gräns fortsätta att gälla, där det fastslås att djur som transporteras skall vara friska och i god kondi- tion. De skall bland annat kunna gå ohalt på alla ben och kunna stå i naturlig ställning. Detta är viktigt inte bara för det enskilda djuret utan även ur smittskyddssynpunkt.