sou · GRB36d1 · 2004-01-01 00:00:00 — (Konferensen finns dokumenterad i rapporten in Union, Final Report EU Equus 2001, and , .) är ett av EU:s hästtätaste länder med cirka 28 hästar per 1 000 invånare.40 Beräkningen utgår från en hästpopulation på 250 000 hästar, vilket är en siffra som SCB vid närmare beräkning finner vara för låg. En exakt siffra kan inte anges, men de 159 000 hästar som var försäkrade kan utgöra ett säkert minimiantal. I den rapport som tagits fram på uppdrag av anges att 285 000 +/- 20 000 hästar torde vara en säker siffra.41 I vidare utvärderingar av rapporten bedömer SCB och Jord- bruksverket att siffran är i underkant och uppger att hästpopula- tionen snarare är cirka 300 000 djur, geografiskt fördelade enligt nedanstående tabell.42 39Källa: Hästpolitiska utredningen 2000:109. 40Källa: Final report, EU Equus 2001. 41Källa: Möjligheter att uppskatta hästpopulationens storlek och struktur, , SCB 2000. 42Källa: SCB. Transportströmmar för olika djurslag med mera SOU 2003:6 Uppskattning av antal hästar i Ingående län/område ,,, , , , , , , , , , Uppgifterna har SCB i huvudsak inhämtat genom kontakter med landets länsveterinärer. I vissa fall har dessa hänvisat vidare till andra i sin tur. För ett län erhölls uppgifterna i stället genom kon- takt med samtliga kommuner. I en doktorsavhandling av , Longevity and of Performance in Swedish Horses, SLU , diskuteras medellivslängden hos hästar. Avhandlingen utgår från undersökningar av totalt 8 399 hästar. Av dessa var 204 kallblod och resten var stamboksförda svenska halvblodshästar. 344 av dessa, liksom de 204 kallbloden, var uttagna som remonter och var födda . 481 var ston som fölat och resten – 7 370 hästar – hade deltagit som 4-åringar i kvalitetstester. Resultatet visar att valackerna i genomsnitt blev cirka och stona cirka . Det är av detta material svårt att dra några generella slutsatser. Här saknas helt travhästar, hästar som inte stamboksförs, ponnyer och hästar av andra raser. De svenska halvblod som finns med är dessutom en selekterad skara bestående av remonter (arméns ung- hästar), 4-åringar som visas på kvalitetsbedömningar och avelsston. Slutsatsen för del är att en medelålder på kan användas i beräkningen av antalet hästar som dör . Dock kan noteras att hästar till slakt kan vara unga och friska – enbart priset avgör. Transportströmmar för olika djurslag med mera Statistik över slakt och export av hästar uppger 17 av de 26 stora slakterierna att man tar emot häst för slakt. Av de cirka 40 småskaliga slakterierna slaktar ett tiotal hästar då och då. Självdöda hästar eller hästar som avlivas på annat ställe än på slakterier skall gå till destruktion. Den största anlägg- ningen för detta finns i och drivs av . Nedanstående tabell visar avräkningspriset för häst till slakteri, antalet slaktade hästar och antalet destruerade hästar. Statistik för antal destruerade hästar finns dock inte att tillgå . Avräkningspris kr/kg kött och antal slaktade respek- tive destruerade hästar – 2001 Avräkningspris kr/kg hästkött Källa: Slakterier och . = ingen uppgift. Avräkningspriset varierar över tiden och angivelserna får ses som ett cirkavärde. Något marknadsstöd för hästkött finns inte. Stati- stiken visar att avräkningspriset är lågt och har sjunkit över tiden. Om man räknar med att av en levande häst blir kött ger det ett kilopris för levande häst på . Antalet hästar till slakt sjunker. Att antalet som destruerats där- emot ökar kan tolkas som att allt fler väljer så kallad trotjänaravliv- ning, det vill säga slakt hemmavid i den välkända miljön, vilket innebär att hästen inte kan bli livsmedel. Det kan också bero på att MRL-värden (Maximum Residue Limit) saknas för många veteri- Transportströmmar för olika djurslag med mera nära läkemedel, vilket gör att hästar som tidigare gick till livsmedel nu måste kasseras. Utan MRL-värde finns ingen karenstid för medlet, och om hästen fått ett sådant kan den aldrig användas som livsmedel. Vissa preparat som används ofta, till exempel vissa anti- inflammatoriska medel, saknar MRL-värde.43 En del hästar blir säkert begravda hemmavid i stället för att sän- das till slakt eller destruktion. Skälen kan vara ekonomiska eller känslomässiga. För att göra detta krävs tillstånd av länsveterinär på respektive länsstyrelse, och undersökningar visar att 575 sådana till- stånd lämnades . var siffran 287, för- delade länsvis enligt nedan. Hästar nedgrävda med dispens per län, –2001 1 Vissa kommuner ger själva tillstånd. Källa: Länsveterinärer på resp. länsstyrelse. 43 Se bilaga 6. Transportströmmar för olika djurslag med mera Det är intressant att konstatera att antalet hästar som grävs ner med dispens fördubblats mellan . Skälet sägs vara ökad kännedom om att det är tillåtet, och att hästägare och myn- digheter så gott som alltid hittar en lämplig plats som man kan enas om. Hur många hästar som grävs ned utan tillstånd är däremot mycket svårt att uppskatta. Landets länsveterinärer uppger vid för- frågan att antalet är mycket litet. För vissa kommuner i , till exempel , räcker ett godkännande från kommunens miljö- och . Vissa tippar i landet tar även emot hästkadaver. Ett antal hästar exporteras ur landet . Det är hästar av hög kvalitet för sport. Även travhästar exporteras, varav en del till län- der i södra där åldersgränsen för att få starta i travlopp inte är lika låg som i . Totalt exporterade hästar från enligt utfärdade Animo-meddelanden – 2001 Den stora ökningen av hästar exporterade till tredje land beror främst på en växande export till . Den var 550 hästar , 915 hästar och 1 270 hästar . Antalet totalt importerade hästar till överstiger antalet totalt exporterade hästar. Transportströmmar för olika djurslag med mera Totalt importerade hästar till enligt Animo- meddelanden – 2001 Även importen från tredje land domineras av , som sände 1 331 hästar till . var siffran 1 851 hästar. I vissa fall transiteras hästar från genom på väg till . Hur många hästar slaktas och var? Med en population på cirka 300 000 hästar i , och en beräk- nad medellivslängd , borde cirka 20 000 hästar försvinna ur livet . () uppger att cirka 5 000 travhästar avregistreras . Vad som händer med dessa är inte känt, men troligen slaktas ungefär detta antal travhäs- tar . Beräkning av antal slaktade, antal destruerade, antal nedgrävda och antal uförda/exporterade hästar i – 2001 Om det enligt antagandet borde ha avlidit cirka 20 000 hästar detta år betyder detta att 8 136 hästar försvann ur statistiken , och deras öde är okänt. ger liknande beräkning ett Transportströmmar för olika djurslag med mera underskott på 5 355 hästar. Det kan inte uteslutas att en del av de hästar som finns uppförda under utförda/exporterade är hästar som sänds till slakt direkt till slakterier eller via handlare i andra länder. sänds 825 av de exporterade hästarna till , 513 till och 187 till . Siffran för antalet totalt exporterade hästar ökar och är nästan högre än 1998. Det måste framhållas att det inte finns någon redovisning eller undersökning som visar åldersfördelningen bland dagens hästar. Det skulle kunna vara så att en stor andel av hästpopulationen är yngre hästar och att antagandet att 20 000 hästar dör därför är felaktigt. Siffran är alltså osäker. Å andra sidan är de hästar som går till slakt nödvändigtvis inte gamla, utan de är billiga. Det har spekulerats om att hästar försvinner ur landet för slakt till länder där priset på slakthäst är högre än i . kunde dansk tv visa att en stor hästhandlare i sålde hästar till en italiensk transportör, som hämtade hästarna på . Danska kunde dokumentera en transport som, trots en godkänd färdplan innehållande vila , körde hästarna direkt till ett italienskt slakteri i södra . På den transporten visades exempel på samma djurplågeri som på transporter från , med total brist på vatten och foder till hästarna, ingen vila mer än vad chauffören behövde och hästar som utmattade gav upp och kollapsade i transporten. Enligt uppgift innehöll transporten 24 hästar, och det var den elfte kända transporten av samma slag . Inslaget har mött starka reaktioner i . Från en säker källa har utredningen vetskap om två andra danska hästhandlare som exporterar slakthäst så gott som , i dessa fall till . I betalar en hästhandlare per kg levandevikt för slakthäst. I är priset det dubbla.44 Utbytet av hästar mellan och är stort. Många hästar för ridskolor och ridlägerverksamhet kommer från , och kontakterna mellan svenska och danska hästhandlare är väl etablerade. Man byter hästar, vilket innebär att hästar som inte passar för eller klarar behoven i byts mot bättre danska hästar. Danska hästhandlare säljer slakthäst till och Italien.45 Det finns därför goda skäl att anta att hästar från kan finnas på 44Källa: Muntliga uppgifter, kontakter. 45Källa: Danska djurskyddsorganisationer och dansk TV. Transportströmmar för olika djurslag med mera slakttransporterna till såväl som . Danska häst- handlare köper även hästar direkt i för slakt. Direkta transporter från till och med slakthästar har dock inte kunnat dokumenteras. Viss extern export av hästar till förekommer. Såväl STC som har uppmärksammat problemet med transporter av slakthästar till andra länder. STC tar upp problemet i rapporten användning av travhästar (2002). I rapporten föreslås att travhästar skall omskolas efter avslutad karriär på landets travbanor. Syftet är att ge travhästen ett värde efter karriärens slut; därmed minskar risken för att travhästar sänds till slakt i andra länder. I Ridskolehästen i fokus (2002) kartläggs varifrån ridskolor köper sina hästar och vad som händer med dem den dag de inte längre passar som ridskolehästar. Det importeras såväl färskt/kylt som fruset hästkött till – totalt . Det mesta, , importera- des från , kom från , från och från . Endast var färskt/kylt, allt från , resten var fryst kött.46 Om man räknar med en levandevikt på och slaktutnyttjande ger det vid handen att importerar hästkött motsvarande cirka 3 680 levande hästar. I stati- stik över konsumtion av livsmedel finns dock inte hästkött med alls. Uppfödning av tamkanin förekommer mycket varierade i EU:s medlemsstater och även konsumtionen av kaninkött varierar. Dock redovisar samtliga medlemsstater export och/eller import av kanin i . 46 Källa: . Transportströmmar för olika djurslag med mera För tamkaniner finns ett eget direktiv, direktiv /495/EEG av om frågor om livsmedelshygien och djur- hälsa som påverkar produktion och utsläppande på marknaden av kaninkött och kött från vilda djur i hägn, vilket framför allt reglerar slakt och försäljning. Det är enligt direktivet tillåtet att sälja hem- slaktade kaniner på lokal marknad. Direktivet reglerar också kontroller av tamkaniner och annat hägnat vilt. För närmare beskrivning av EG:rättens bestämmelser angående slakt av djur, se kapitel 5. 2.7.2Antal tamkaniner – levande och slaktade Uppgifter om antalet slaktade kaniner liksom antalet kaniner totalt i olika medlemsstater finns redovisade i FAO:s statistik. Eftersom handeln med länder utanför EU är ytterst begränsad redovisas enbart förhållandena inom EU i detta avsnitt. uppges en slakt av cirka 351 miljoner kaniner. Stati- stiken tycks dock inte fullständig, eftersom endast sex länder har lämnat uppgifter. Det är dock tillåtet att slakta kanin vid uppföd- ningsplatsen och sälja färskt kaninkött, och detta kan vara förkla– ringen till att betydligt fler länder uppger produktion av kaninkött än antal slaktade kaniner. Här redovisas därför såväl antal slaktade kaniner som produktionen av kaninkött. Det skall noteras att uppgifterna inte är från , men uppgifterna ger ändå en bild av verkligheten och för det transport- mönster som resovisas i kommande avsnitt. Antalet slaktade kaniner är imponerande – totalt 351 miljoner djur. Slakt av kanin inom EU, 2000 Slaktade tamkaniner i miljoner Källa: FAO, 2000. Transportströmmar för olika djurslag med mera SOU 2003:6 Enligt (via franska MHR Viande) konsumerades kaninkött 1998. Samma länder som uppger stort antal slaktade kaniner uppger också stor produktion av kaninkött. Produktion av kaninkött i EU, i tusen ton Mängd i tusen ton 2.7.3Stora gränsöverskridande transportströmmar av tamkanin Antalet kaniner som transporteras mellan medlemsstaterna och till/från tredje land är stort. Transporten mellan medlemsstater är den i särklass största. Gränsöverskridande transporter av tamkaniner, 2000 Eftersom de interna export- och importsiffrorna skiljer sig åt mycket har i det följande den högsta siffran valts. Som exempel redovisar en intern import av cirka 1,4 miljoner tamkaniner Transportströmmar för olika djurslag med mera redovisar dock en intern export till av enbart cirka 37 900 djur. De stora strömmarna av tamkanin år 200 var: till 275 000 kaniner 2.7.4Handel mellan länder av tamkanin Fyra länder dominerar den totala importen av levande kaniner – , , och . De fyra länderna importe- rar totalt tillsammans av den redovisade importen av tamkanin i , vilket motsvarar cirka 3 522 000 kaniner. Transportströmmar för olika djurslag med mera Total import av tamkanin till vissa medlemsstater, 2000 Den externa importen utgörs av endast 18 400 djur, och den största exportören till EU är med 14 400 tamkaniner. och är de länder som totalt exporterar flest kani- ner. Total export av tamkaniner från vissa länder, 2000 Den externa exporten motsvarar cirka 40 000 djur och sker till så avlägsna länder som , , och . Det största antalet, knappt 30 000 djur, exporteras dock till närmare länder, som till exempel och länder i . Transportströmmar för olika djurslag med mera Total export till tredje land av tamkaniner, 2000 Under var det vanligt att folk höll kaniner för köttets skull. Kaniner var lätta att föda upp, förökade sig snabbt och villigt, och de utgjorde därför ett välkommet tillskott i när köttet var ransonerat. är kanin en ovanlighet i i handeln, och ytterst få föder upp kanin hemmavid för köttets skull. Dock ökar intresset bland jordbrukare, och den ras som används är en köttras med namn där ungarna blir slaktfärdiga . Uppfödningen sker i bur, men än finns inga före- skrifter som reglerar uppfödningen till livsmedel. Det finns dock bestämmelser för hur sällskapskaniner ska hållas. finns cirka 100 kaninfarmer i Sverige.47 Det finns sex slakterier som är godkända för kaninslakt och två är under uppbyggnad. Cirka 220 000 kaniner slaktas i per år.48 47Källa: Tidskriften nr 1/02. 48Källa: Tidskriften nr 1/02. Transportströmmar för olika djurslag med mera Hållande av ren skiljer sig radikalt från all annan tamdjurshantering i EU. Djuren kan betraktas som halvtama (semidomesticerade) och hanteras bara i samband med märkning, skilj- ning och slakt. Däremellan bevakas de på de olika delarna av betes- området, som ligger geografiskt långt åtskilda. finns renarna i fjällen och i skogslandet. 2.8.2Antal levande och antal slaktade renar i EU Renar hålls som tamdjur endast i två av EU:s medlemsstater: och . Antalet renar är i cirka 220 000 djur och i cirka 250 000 djur. Slakten av ren regleras i rådets direktiv /495/EEG. I förekommer slakt dels i mobila slakterier vid renskiljningsplatsen, dels efter transport till stationära slakterier. Cirka 50 000 renar slaktades 1998/99 i Sverige.49 Medelslaktvikten var . Mest slaktas kalvar, , med en medelvikt på . Vajor stod för av slakten, och dessa hade en medelvikt på . Antalet tjurar uppgick till , och dessa vägde i snitt slaktad vikt. 2.8.3Transporter och förflyttningar av renar Renar har en naturlig förmåga att förflytta sig långa sträckor utan att hindras av vare sig snö eller vatten. Med stora klövar har de en utmärkt bärighet i snö, och de luftfyllda hårstråna i pälsen ger en utmärkt flytförmåga vid passage av öppet vatten. Vid djup snö kan tusentals renar gå på rad i exakt samma fotspår för att spara energi. Den nordamerikanska renen cariboun företar de längsta vandringarna på mer än , vilket är de längsta vandringar som uppmätts hos något landlevande djur. Svalbard- renen är dess motsats, med årsförflyttningar på som . Den eurasiska tundrarenen, Rangifer tarandus tarandus, som vi har i , företar flyttningar mellan årstidsbetena på som mest . 49 Källa: Svensk rennäring, publikation från Samid, , SLU och SCB. Transportströmmar för olika djurslag med mera De tidigaste transporterna av renar, där renarna inte med egen kraft förflytta sig, torde vara när skandinaviska renar transportera- des med fartyg till . Renar har även transporterats till med skepp – dels 1911, dels 1925 – när sammanlagt 22 renar fraktades dit för att etablera en renflock som skulle utgöra en köttreserv för norska valfångare. 1993 hade dessa renar utveck- lats till en renhjord på över 3 000 renar. I takt med att människan tog nya tranportsätt i bruk under 1900- talet kom också renar att transporteras med såväl båt, tåg och last- bil samt i enstaka fall med flyg. Den vanligaste metoden att transportera ren bestod fram –1967 av att renarna las- tades i stora öppna fordon, utan indelning i fållor. Detta ledde dock till problem, och 1967 började ett utvecklingsarbete som med smärre förändringar lett fram till dagens transportbestämmelser. I huvudsak transporteras renar i tre syften: mellan vinter- och barmarksbete, till slakteri och vid köp av livren. Transporterna sker med transportfordon på väg. Skälen till att renar transporteras mellan vinter- och barmarks- beten kan vara flera. Framkomligheten längs flyttvägarna kan ha försvårats. Samhällsutbyggnad i form av vägar, broar, kraftverk med dammar, skogavverkningar med mera har försvårat för renarna att vandra längs de traditionella flyttvägarna. Andra skäl för rentransporter kan vara att spara renarnas krafter inför den stundande vintern eller att kontrollen över hjorden blir större om renarna transporteras. Det kan också vara mindre kost- samt att transportera renarna jämfört med att driva och bevaka dem långa sträckor. Övergången från enkla fältslakterier till centralt belägna fasta slakterier har varit drivande för att utveckla och förfina transport- tekniken. För transporter av livren är det närmast tillgång och efterfrågan, samt i viss mån avelsarbete, som är styrande. I denna kategori kan de längsta transporterna komma ifråga. Såväl på- och avlastning som själva transporten ställer höga krav på anläggningarnas och transportfordonens utformning samt han- teringen av renarna. Eftersom det dominerande behovet av transport varit för att flytta renar mellan säsongbeten och det då framför allt är fråga om avelsrenar, har intresset från näringen varit stort att finna ett så skonsamt transportsätt som möjligt för renen. Genom att även en stor del slaktrenar transporteras har erfarenhe- Transportströmmar för olika djurslag med mera ter från skador som upptäckts och dokumenterats på slaktkroppar bidragit till att utforma reglerna för transport av renar. Det egentliga utvecklingsarbetet av transportfordon för ren började . AB Sameprodukter hade utfört ett flertal transporter med den gamla tekniken, det vill säga ett stort öppet lastflak med fri takhöjd, vilket gav många transportskador. användes en vanlig lastbil där lämmarna byggdes på . För att renarna inte skulle hoppa över, täcktes flaket med en presenning. Djuren var vid avlastningen i god kondition och slaktkropparna var väsentligt bättre än vid tidigare transporter. Ur detta föddes tanken på att utveckla ett speciellt transportfor- don för ren. Detta fordon skulle i princip ha flaket byggt i två våningar med en dryg meters takhöjd, och varje våning skulle i sin tur delas in i flexibla fållor. För att utröna om teorierna höll i praktiken byggdes en special- utrustad rentransportbil med flaket indelat i två våningar, där var- dera våningen var delad mitt itu med en längsgående vägg. Dessa båda våningshalvor delades sedan upp i vardera tre stycken fållor avsedda för 5–7 renar vardera, med öppningsbar grindförbindelse. När transporten anlände till slakteriet kördes fordonet till en specialbygd avlastningsbrygga. Genom en gång föstes renarna ut i renhagen där renlav och ren snö fanns att tillgå. De visade som regel en god aptit, och efter avlastning stod många lugnt ätande. Sett mot bakgrunden att transporten ur dju- rens synpunkt blev smidigare och lugnare, samt att slaktresultatet verkade bli bättre, sanktionerades försöken. I fortsättningen granskades djuren mer ingående efter slakt. Ofta kunde man iaktta en viss upprepning av olika skador. Dessa för- sökte man spåra till transporthanteringen. Så kunde till exempel en viss vinkling i fångstlämmarna ge en viss typ av bogskada, en annan skada på höftbensknölen och så vidare. Detta ledde till ständiga resonemang som ofta ledde till ändringar i transportmetodiken. Som exempel sänktes takhöjden , och de svagaste vajorna separerades vid lastning till en egen fålla. Därigenom undveks ska- dor, eftersom svaga renar lade sig under transporten och riskerade att bli trampade. Transportströmmar för olika djurslag med mera Man uppger att djuren under själva transporten är mycket lugna, varför transportlängden tyckts vara av mindre betydelse. Problem uppstår dock om renarna störs av människor vid rastning. I enkätsammanställning /98 svarade renskötselföreta- gen att det var vanligare att renar transporterades med lastbil vid höstflyttning än vid vårflyttning. Rentransporter förekom i fyra av fem företag under höstflyttningarna; vid vårflyttningarna däremot transporterades renar endast av ett av tre företag. Ungefär 30 pro- cent av företagen transporterade samtliga renar och hälften så många, av företagen, transporterade samtliga sina renar vid vårflyttningen. Mycket få transporter överstiger . Någon uppgift om det totala antalet renar som transporte- ras föreligger inte. Sedan medlemskap i lyder renar under transportdirek- tivet. I föreskrifter (SJVFS 2000:133) föreskrivs följande för transport av ren: Transportfordonets fack skall ha följande storlek: höjd , bredd 120–och längd 200–. Renen skall kunna stå med huvudet lyft i naturlig kroppsställning. I varje fack får maximalt 4 fullvuxna sarvar med horn eller 5– 6 medelstora renar eller 6–8 små renar lastas. Vid transporter över skall maxtalen minskas med en enhet per fack. Takhöjden i transportfacken för rentransporter I samband med förändringar av reglerna vid medlemskap i har höjden i transportfacken ökats till från att tidigare ha varit 115–. Det var en ändring som starkt ifråga- sattes av samtliga remissinstanser som uttalade sig i frågan. () konstaterar att tidigare gällande måttbestämmelser är resultatet av en förvärvad kunskap och erfarenhet om lämpliga mått för att tillgodose säkra transporter, grundade på djurskyddshänsyn. SSR menar att det ändrade minimimåttet leder till ett försämrat djurskydd, genom att den ökade höjden möjliggör att renar klättrar upp på varandra med Transportströmmar för olika djurslag med mera skador som följd. Dessutom påpekades att en ren normalt inte har huvudet lyft, som andra hjortdjur. Den av redovisade grunden för de förändrade måtten hänförs enligt uppfattning till ett EG- direktiv med innebörd att djur skall kunna stå i naturlig ställning under transport, och att en EG-inspektör vid besök i ska ha uttalat uppfattningen att detta skulle förutsätta en höjning av minimihöjden för transportbehållare. De förändrade bestämmel- serna bygger i övrigt inte på någon undersökning eller motsvarande av erfarenheter av gällande bestämmelser. Intresset för kött av olika fjäderfä ökar i EU, inte bara för slakt- kyckling utan också av kalkon, anka, gås, vaktel och pärlhöns. Av fjäderfä för produktion är höns de allra vanligaste i . Konsumtionen av kycklingkött ökar starkt och detta avspeglas i statistiken. Aveln av fjäderfä, och då speciellt höns, har specialiserats och ett relativt liten antal avelsföretag världen över förser numera speciella anläggningar med mor- och farföräldradjur, så kallade Grand Parents. Vissa uppfödare bedriver sedan avelsuppfödning av dessa djur, och förser producenter av ägg respektive fjäderfän för slakt med djur.