sou · GRB320 · 2004-01-01 00:00:00 — Detta består definitions- mässigt av en eller två vuxna och hemmavarande barn . När kosthushållsbegreppet används räknas ungdomar som bor hemma till föräldrarnas hushåll. Även andra vuxna än gifta/samboende som lever tillsammans räknas till ett kosthushåll. När HINK-hushåll används räknas hemmaboende ungdomar som egna hushåll, vilket innebär att standarden hos dem och deras föräldrar inte beräknas på rimligt sätt. För att kunna jämföra konsumtionsmöjligheter i familjer med olika sammansättning måste man justera hushållets inkomst. Till det används en ekvivalensskala som ger varje hushåll en viss konsum- tionsvikt beroende på hur många vuxna och barn som lever tillsammans. Varje land använder sin egen skala, en del baserade på vad hushållen faktiskt konsumerar, andra på expertbedömningar vad olika hushåll behöver äta m.m. Den ekvivalensskala som används i officiella statistik ger jämfört med andra länder stor tyngd till barn och tar liten hänsyn till stordriftsfördelar. Den tar inte heller hänsyn till hur boendekostnader varierar med hushållsstorlek. Vid internationella jämförelser och i den akademiska världen används ofta den s.k. kvadratrotsskalan, konsumtionsvikten sätts helt enkelt till kvadratroten ur antalet hushållsmedlemmar. Den vanligaste kritiken mot denna skala är att den överdriver stordriftsfördelarna i stora familjer samt att den inte skiljer på konsumtionsvikt mellan barn och vuxna. Vad som kan anses vara en skälig lägsta standard för familjer med olika sammansättning beslutades av 1997 genom införandet av riksnormer för socialbidragen. Den nya innebär bl.a. att för familjen gemensamma belopp införs för olika kostnadsposter. Därmed tar mer hänsyn till stordrifts- fördelarna. Det kan vara rimligt att jämförelser av konsumtions- möjligheterna i familjer med olika sammansättning utgår från riksnormen. Genom sin komplicerade konstruktion med många olika belopp beroende på ålder, kostnadspost m.m. är det emellertid svårt att direkt översätta den nya riksnormen till en Bilaga 8 till LU 2003 Till vårpropositionen 20002 skapades en parametriserad skala utgående från riksnormen. För varje hushåll i HINK97 beräknades ett normbelopp inklusive en schablonmässig boendekostnad och inklusive schablonmässiga men normala utgifter utöver för kostnader för vård och möbler. Utifrån denna empiriska skala anpassades en modell med antal vuxna och antal barn som förklarande variabler. Följande ekvivalensskala avspeglar väl riksnormen. Hushållets konsumtionsvikt = (N+0,7*n)0,7 där N = antal vuxna, n = antal barn Jämförelser mellan den empiriska skalan och normbelopp beräknade enligt denna ekvivalensskala visar överlag en god anpassning för familjer med upp till fyra barn. Familjer med fler barn erhåller en något för låg relativ vikt (diagram A.1). Diagram A.1 Empirisk ekvivalensvikt enligt nya socialbidragsnormen jämfört med parametriserade värden, beräknade i HINK97 2 Regeringens proposition [1999/2000:100]. Bilaga 8 till LU 2003 Vi har, i likhet med rådande praxis inom såväl forskning som vid internationella jämförelser, valt att analysera individernas ekonomiska välfärd. Det innebär ett normativt ställningstagande att samtliga personer, barn som vuxna, ensamboende som samboende, skall ges lika stor tyngd när vi bedömer fördelningen av ekonomiska resurser. Den justerade disponibla inkomsten påförs samtliga familjemedlemmar. Den officiella statistiken som redovisas av SCB visar fördelningen bland hushåll. Det innebär exempelvis att man ger fem gånger större vikt till vad som händer en ensamboende person än vad som vad händer personerna i en familj med två vuxna och tre barn. Gini-koefficienten är det vanligaste måttet på ojämnheten i inkomstfördelningen och antar värdet 0 när inkomsten är lika för alla och värdet 1 vid maximal ojämnhet, dvs. när en person får alla inkomster. Gini-koefficienten definieras enklast utgående från den s.k. Lorenz-kurvan. För att definiera denna så rangordnas först alla individer efter inkomstens storlek så att den med lägst inkomst kommer först och den med högst inkomst kommer sist. Sedan beräknas den kumulativa inkomsten, dvs. i den första positionen placeras den fattigaste individens inkomst, på position 2 summan av de två fattigaste individernas inkomster, på position 3 summan av de tre fattigaste individernas inkomster osv. I den sista positionen placeras den totala summan av alla inkomster. I diagram A.2 nedan har två serier med kumulativa inkomster plottats för två påhittade länder. De streckade och prickade linjerna är Lorenz- kurvorna för de två påhittade länderna. Om perfekt jämlikhet råder så har alla exakt lika stora inkomster, Lorenz-kurvan sammanfaller då med den räta diagonallinjen. Ju mer kurvan avviker från diagonallinjen desto ojämnare är fördelningen, i exemplet nedan är alltså inkomsterna jämnare fördelade i land 1 än i land 2. Appendix Bilaga 8 till LU 2003 Diagram A.2 Lorenz-kurvor för Diagram A.3 Lorenz-kurvan och I diagram A.3 ovan har en Lorenz-kurva ritats. Gini-koefficienten definieras som den skuggade arean i förhållande till arean av triangeln ABC. Vid perfekt jämlikhet är den skuggade arean noll och Gini-koefficienten blir 0. Vid maximal ojämnhet, dvs. när en individ har alla inkomster täcker den skuggade arean hela triangeln och Gini-koefficienten blir 1. För att översätta denna något abstrakta definition till mer konkreta siffror kan Gini-koefficienten sägas visa hur stor förväntad inkomstskillnad det är mellan två slumpmässigt valda individer/hushåll. Om Gini-koefficienten är 0,250 och medelinkomsten för alla är skall man vänta sig att den genomsnittliga skillnaden är 2*0,250 *90 000, dvs. Ytterligare ett sätt att beskriva måttet är att det anger den andel av inkomstsumman som måste omfördelas för att total jämnhet i fördelningen skall uppnås. , L. m.fl. [2000], Renovera – agenda för en ny tid, . & , J. [1992], Inkomstfördelningens utveckling, Bilaga 8 till , Allmänna förlaget, . & , R. [1994], Generation Equality and Liminating Poverty, the Swedish way, Wolking Paper No. 4945, , Inc. Bröms, J. [1992], Lönebildning under kontroll?, Bilaga 14 till , Allmänna förlaget, . Bröms, J. [2002a], Systemstress, . Bröms, J. [2002b] SACO-modellen – Våra skatter?, Expert- rapport 13, vol. B, till SOU 2002:47. Bröms, J. & Rundfelt, R. [1974], Inflationsredovisning – ett förslag till prisjusterad årsredovisning, . Ds 1994:81, En Social Försäkring, Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi (). Ds 1994:135, Skatter och socialförsäkringar över livscykeln – En simuleringsmodell, Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi (). Ds 2001:42, Rättsvisa och effektivitet – en idéanalys, Expert- gruppen för studier i offentlig ekonomi (). Economist [2002] . & , B. [1995], The Swedish Wage Structure: The and Fall of Solidarity Wage Policy? i , R. B., , L. F., Differences and Changes in Wage Policy, NBER, . Bilaga 8 till LU 2003 [2002] Why do graduates live longer? Education, occupation, family and mortality during the 1990s i , J. O. & Mills, C. ), Cradle to : Life- Course Change in Modern , Sociologypress, April. Frennberg, P. & , B. [1992], Computation of a Monthly Index for Swedish Stock Returns 1919–1989, , (uppdaterad). Förster, M. [2000], Trends and Driving factors in Income Distribution and Poverty in the Area, Labour Market and Social Policy Occasional Papers No. 42., , & , M. [1998] Cross-national Differences in the in Earnings Inequality – Market and Institutional Factors, Review of Economics and Statistics, vol. 80 (4):489–502 (11/1998). [2000], Barnens födelse och ålderdomens hädanfärd, Forum 50+. [2000], har jämnast inkomstfördelning, Välfärdsbulletinen, 1/2000, SCB. [2002],(red. ), Vem skall äga ? Krugman, P. [2002] For Richer, , . LO [2002], Näringslivet ökar takten – en studie av inkomstutvecklingen för makteliten . [1996], Employment Outlook, juli. Regeringens proposition 1996/97:1, Förslag till statsbudget för , Bilaga 4. Regeringens proposition 1997/98:1, Budgetpropositionen för , Bilaga 7. Regeringens proposition 1998/99:1, Budgetpropositionen för , Bilaga 5. Regeringens proposition 1999/2000:100, ekonomiska vårproposition, Bilaga 3. Regeringens proposition [1999/2000:1], Budgetpropositionen för , Bilaga 4. Regeringens proposition [2000/01:100], ekonomiska Vårproposition, bilaga 4 Regeringens proposition [2001/2002:100], ekonomiska Vårproposition, Bilaga 3. RFV [2001], 2001. [2002], Kunskapens läge. Bilaga 8 till LU 2003 SCB [2000], Förmögenhetsfördelningen i . SCB [2002a], Inkomstfördelningsundersökningen 2000, HE 21 . SCB [2002b], , Reavinster och reaförluster, Förmögenhet, Rapport 2002. SCB, Arbetskraftsundersökning, olika årgångar. Sen, A. [2002], Utveckling som frihet, Bokförlaget . Smeeding, T. & Rainwater, L. [2002] Comparing Living Standards Across Nations: Real Incomes at the Top, the Bottom and the Middle, No. SOU 2000:7, /2000, huvud- betänkandet, , . SOU 2001:24, Ur fattigdomsfällan, slutbetänkande från kom- mittén familjeutredningen, , . SOU 2001:53, Välfärd och arbete i arbetslöshetens årtionde, betänkande från Kommittén Välfärdsbokslut. SOU 2001:57, Välfärdens finansiering och fördelning, forskar- antologi från Kommittén Välfärdsbokslut, , . SOU 2001:79, Välfärdsbokslut för 1990-talet, slutbetänkande från kommittén Välfärdsbokslut, , . Spånt, R. [1979], Den svenska inkomsfördelningens utveckling –1976 (Ds 1997:4), underlagsmaterial till Långtids- utredningen . [2002], Kommunala framtider – en långtidsutredning om behov och resurser , United Nations [2002], , , . Bilagorna kommer att publiceras . För närmare information, se: /lu2003 utmaningen – en strategi Migration och integration – Kan vi räkna med de äldre? fördelar för export och Fördelning ur ett livscykel- Bilagor till Bilaga 8 till LU 2003 en fråga om klass? Tid och pengar – dela lika?