frs · GR12817 · 2004-03-10 00:00:00 — Svar på frågorna 2003/04:816 om hatbrott mot homosexuella och 817 om rättssäkerhet för homosexuella har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att stävja hatbrotten och det ökande våldet mot homosexuella. Hon har också frågat vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkerställa att det svenska rättsväsendet lever upp till kravet om likhet inför lagen oavsett sexuell identitet. Det demokratiska samhället vilar på en grundsyn som utgår från alla människors lika värde och att varje individ ska behandlas med samma hänsyn och respekt. Rätten till likabehandling är också en mänsklig rättighet och en rättsligt bindande princip som uttrycks på flera ställen i vår lagstiftning. Regeringen har också i olika sammanhang konstaterat att arbetet för att motverka rasism, främlingsfientlighet och homofobi är en av de viktigaste samhällsfrågorna över huvud taget. Det är därför mycket oroväckande att antalet anmälda brott med homofobiska motiv har ökat . Det är emellertid svårt att säga om det ökande antalet anmälningar hänger samman med en ökad anmälningsbenägenhet i förening med att polisen är alltmer uppmärksam på eventuella homofobiska motiv, eller om de homofobiska brotten helt enkelt blivit fler och allvarligare. Troligen är det en kombination, precis som skriver. Att öka kunskapen och medvetandet inom rättsväsendet är en av de viktigaste insatserna för att bekämpa hatbrott och olika former av diskriminering. Regeringen gav därför i uppdrag till , , och att upprätta kompetensstrategier i diskrimineringsfrågor. Strategierna skulle särskilt uppmärksamma diskriminering på grund av sexuell läggning. Uppdragen redovisades till regeringen och har därefter följts upp med återrapporteringskrav i regleringsbreven om de åtgärder som vidtagits med anledning av strategierna. Ett annat exempel på insatser mot hatbrotten är de årliga utvecklingskonferenser med information och utbildning om homofobi, antisemitism och främlingsfientlighet med mera som anordnar i samverkan med bland annat Säkerhetspolisen, Riksåklagarens speciellt utsedda åklagare, och de särskilda kontaktpersoner som finns ute på landets polismyndigheter. Vid polismyndigheterna har olika utbildnings- och informationsinsatser genomförts. Samarbete och kontakt med minoritetsgrupper sker regelmässigt i alltfler myndigheter. För att hatbrotten tidigt ska uppmärksammas och straffskärpningsgrunden beaktas har tjänsteföreskrifter och lokala bestämmelser upprättats vid vissa myndigheter. På så sätt skapas rutiner vid anmälningsupptagning, handläggning och kontakt med åklagare så att dessa brott får rätt prioritet. har Brottsförebyggande rådets rapport (rapport 2002:9) sänts ut till alla polismyndigheter. Bland annat utifrån den rapporten har sett flera positiva effekter i det lokala arbetet mot hatbrott. Riksåklagaren bedriver också ett aktivt arbete på detta område. Exempelvis finns det vid varje åklagarkammare särskilt utsedda åklagare för att handlägga ärenden rörande hatbrott. Slutligen vill jag nämna att tillämpningsområdet för hets mot folkgrupp utvidgades till att även omfatta hets med anspelning på sexuell läggning. förtydligades också reglerna om vilka försvårande omständigheter som påverkar straffvärdet och sedan den 1juli 2002 anges det uttryckligen att det ska ses som en försvårande omständighet om ett motiv för brottet har varit att kränka en person på grund av sexuell läggning. Det är inte osannolikt att dessa lagstiftningsåtgärder också bidragit till att anmälningsbenägenheten har ökat. Mot bakgrund av de omfattande insatser som görs på det här området tycker jag inte att man @ som @ kan påstå att rättsväsendet tar alltför lätt på hatbrotten. Tvärtom är detta mycket högt prioriterat.