frs · GR121597 · 2004-09-17 00:00:00 — Svar på fråga 2004/05:1597 om lika rätt till rehabilitering oavsett bostadsort har frågat statsrådet vilka åtgärder han avser att vidta för att säkerställa att sjukskrivna som är i behov av rehabilitering ska få det oavsett var i landet de bor. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på frågan. ansvarar för att samordna samhällets resurser för rehabilitering så att de tillsammans bildar en väl fungerande enhet. ska samordna och utöva tillsyn över de insatser som behövs för rehabiliteringsverksamheten enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL). ska också, om den försäkrade medger det, samverka med andra aktörer i rehabiliteringsarbetet. Hälso- och sjukvården ansvarar för den medicinska rehabiliteringen enligt hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), kommunen ansvarar för den sociala rehabiliteringen enligt socialtjänstlagen (2001:453) och ska enligt förordning (2000:628) om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten bedriva arbetslivsinriktad rehabilitering. Enligt 22 kap. 3§ AFL ska den försäkrades arbetsgivare i samråd med den försäkrade svara för att hans eller hennes behov av rehabilitering klarläggs och att de åtgärder vidtas som behövs för en effektiv rehabilitering. Arbetsgivarens finansieringsansvar är begränsat till åtgärder som kan vidtas inom eller i anslutning till den egna verksamheten. Enligt arbetsmiljölagen (1977:1160) ska arbetsgivaren se till att det i hans verksamhet finns en på lämpligt sätt organiserad arbetsanpassnings- och rehabiliteringsverksamhet. Arbetsgivarens ansvar för den anställdes rehabilitering är således centralt. För att förtydliga detta ansvar har reglerna ändrats så att arbetsgivaren alltid har skyldighet att utreda en arbetstagares behov av rehabiliteringsåtgärder. ska lämnas till senast när sjukfallet pågått . avser regeringen att lämna förslag som innebär att senast efter att rehabiliteringsutredningen inkommit ska utarbeta en rehabiliteringsplan eller kalla till ett avstämningsmöte om det är aktuellt med arbetslivsinriktad rehabilitering. Avstämningsmötet, där den sjukskrivne, , arbetsgivaren och läkaren möts, är av central betydelse för att klarlägga förutsättningarna för arbetsåtergång och planera nödvändiga insatser. Försäkringskassorna disponerar medel för köp av arbetslivsinriktade rehabiliteringstjänster. disponerar försäkringskassorna för detta ändamål. Försäkringskassorna har möjlighet att för dessa medel köpa de utredningar som behövs för att kunna ta ställning till rätten till sjukpenning och behovet av rehabilitering i de fall arbetsgivarens möjligheter är uttömda. har försäkringskassorna i ökad utsträckning använt dessa medel. De resurser som regeringen har tillfört försäkringskassorna för att anställa personer som kan arbeta med att samordna rehabiliteringen är en viktig förklaring till den ökade användningen av dessa medel. Den enskildes rättigheter och arbetsgivarens, och andra aktörers skyldigheter framgår således av nuvarande bestämmelser. Eventuellt kan det emellertid finnas anledning att ytterligare precisera respektive aktörs ansvar för den enskildes rehabilitering. Regeringen avser därför att ge en särskild utredare i uppdrag att göra en översyn av arbetsgivarens rehabiliteringsansvar. Syftet är att pröva möjligheten att förstärka arbetsgivarens ansvar för att göra en rehabiliteringsutredning och vidta nödvändiga rehabiliteringsåtgärder för den enskilde så snart det är medicinskt lämpligt. Avsikten är att i denna översyn även utreda i vilka fall som ska kunna köpa arbetslivsinriktade rehabiliteringstjänster. Det kan övervägas att medel endast får användas för köp av åtgärder till personer som inte antas kunna återgå till sin ordinarie arbetsgivare. Innan en sådan förändring genomförs behöver dock konsekvenserna för bland annat försäkrade och småföretagare klarläggas. En tydlig ansvarfördelning skapar förutsättningar för en enhetlig och likformig behandling av de sjukskrivna oavsett var i landet de bor. Att inrätta en sammanhållen statlig myndighet för socialförsäkringsadministrationen har regeringen föreslagit bland annat mot bakgrund av de brister och olikheter i tillämpningen som påtalats i olika sammanhang. En sammanhållen statlig myndighet bör således bidra till att skapa goda förutsättningar för en enhetlig tillämpning av bestämmelser och riktlinjer, bland annat avseende den enskildes rehabilitering.