frs · GR121310 · 2004-06-09 00:00:00 — Svar på fråga 2003/04:1310 om omförhandlingen av EU:s cirkulationsdirektiv har frågat mig om jag avser att ställa mig bakom en uppgörelse i ministerrådet om ett förändrat cirkulationsdirektiv även om inte ges möjlighet att införa mer restriktiva införselkvoter för alkohol eller om jag kommer att använda det veto har i frågan. presenterade kommissionen en rapport med direktivändringsförslag angående artikel 7 @ 10 i direktiv /12/EEG, det så kallade cirkulationsdirektivet. Rapporten behandlar beskattningsregler för harmoniserade punktskattepliktiga varor som har beskattats i en medlemsstat och förs in till en annan medlemsstat. Det är positivt att kommissionen nu har kommit med en översyn av dessa artiklar i direktivet eftersom dessa är otydliga och svårtillämpade. Ändringsförslagen förtydligar reglerna. Dessutom föreslår kommissionen bland annat att de så kallade indikativa nivåerna som anges i cirkulationsdirektivet för privat införsel av alkohol och tobak ska slopas. Enligt de regler som allmänt gäller inom EU ska privata inköp av alkohol beskattas i inköpslandet. Kommersiell handel med dessa varor ska beskattas i den medlemsstat där varorna slutligen konsumeras. En privatperson har således rätt att ta med sig alkoholdrycker, avsedda för eget bruk, inköpta i en annan medlemsstat utan att någon ytterligare punktskatt tas ut i hemlandet. Om varorna tas in för kommersiella ändamål i hemlandet ska däremot punktskatt alltid betalas där. För att avgöra om det är fråga om införsel för kommersiella ändamål ska enligt cirkulationsdirektivet bland annat mängden varor beaktas. Medlemsstaterna får använda sig av indikativa nivåer uteslutande till ledning för bedömningen av om varorna är avsedda för kommersiella ändamål. De indikativa nivåerna beträffande alkoholvaror får då inte sättas lägre än spritdrycker, mellanklassprodukter, vin (varav högst mousserande) och öl. De indikativa nivåerna är inga tillåtna kvoter för privatinförsel utan ett hjälpmedel till ledning för att avgöra om införseln är privat eller kommersiell och därmed i vilken medlemsstat beskattningen ska ske. Dessa nivåer är alltså rättsligt inga införselkvoter som alltid medför rätt att obeskattat ta in dessa mängder alkohol i landet, vilket ibland påstås. Om en tullmyndighet fastställer att införsel av mindre kvantiteter är avsedd för kommersiella ändamål ska beskattning ske i införsellandet. Är införseln avsedd för privat bruk ska varorna inte beskattas i hemlandet utan endast i inköpslandet. Det avgörande för beskattningen är om det är en kommersiell eller privat införsel, vilket också överensstämmer med den inställning som accepterats av , och svenska domstolar. Det införselundantag som hade innebar att en privatperson hade rätt att för privat bruk ta in angivna mängder alkohol utan att skatt togs ut även i . Om en privatperson tog in större mängder alkohol än angivna kvoter för privat bruk hade rätt att även ta ut svensk skatt på dessa varor. Detta var den reella innebörden av vårt införselundantag. Införsel för privat bruk var inte begränsad men hade möjlighet att över de angivna kvoterna beskatta en vara som redan var beskattad i en annan medlemsstat. För att ska kunna få ett nytt undantag från gällande EU-regler om privatinförsel av alkohol krävs att kommissionen lägger fram ett sådant förslag om ändring i cirkulationsdirektivet samt att medlemsstaterna enhälligt beslutar om ett sådant undantag. Min bedömning är att detta inte är realistiskt. Om , såsom vill, i strid mot EG-rätten ensidigt skulle återinföra de ursprungliga införselkvoterna som vi hade i vårt införselundantag skulle fällas av med eventuella skadeståndsanspråk som följd. Vi skulle då inte ha vunnit något. Med en sådan åtgärd tar man enligt min mening inte något ansvar. Det är emellertid av yttersta vikt att vi får till stånd en gemensam europeisk syn på alkoholfrågan @ att alkoholen inte är vilken vara som helst. Det är därför viktigt att diskutera en gemenskapsstrategi för att minska alkoholrelaterade skador inom unionen. Alkoholfrågan måste få mera tonvikt på konsekvenser för folkhälsan och mindre på konsekvenser för jordbruks- och näringspolitiken.