prot · GS0941 · 2004-12-01 00:00:00 — Vi står bakom det internationellt formulerade målet om att av BNI ska gå till de minst utvecklade länderna, de så kallade MUL-länderna. Korruptionen har tagits upp i debatten, och det är ett problem. Korruption äter upp viktiga resurser och förvrider samhällsutvecklingen. Korruption är ett utvecklingshinder. Men vi måste våga att verka också i dessa svåra miljöer. Vi måste gå in där vårt bistånd behövs mest, även om vi vet att korruptionen finns där. Men vi ska vara mycket tydliga om att korruption är något som vi inte kan acceptera. Vi måste också peka på, inte bara på korruption som är långt borta utan även på korruption som finns nära. Vi vet att det finns korruption även i , inom och internationellt. Det handlar om att bygga strukturer, vara tydlig och peka på öppenhet som ett instrument för att motarbeta korruption. Men många samarbetsländer har utformat sina egna fattigdomsbekämpningsstrategier som också är ett instrument mot korruption. Den metodiken kan säkert utvecklas, men förutom att utskottet ser värdet i att öka det folkliga deltagandet vill vi också se att det parlamentariska deltagandet ökar. Jag besökte , och det är ett positivt exempel för mig. Där gick politikerna ut i byarna och diskuterade konkreta prioriteringar med rwandierna. Män och kvinnor förde fram synpunkter som senare kom att påverka slutsatserna i parlamentet i . Jag ska inte säga att det systemet är perfekt, men det var ändå positivt att se att detta förekom. Vid mitt andra besök i såg jag också att det hade skett en förändring när det gäller agerande. hade kontakter och arbetade tillsammans med parlamentet. Vid mitt tidigare besök framfördes kritiken att det inte förekom några sådana kontakter. hade man fått det till stånd. Det är roligt att se att det finns goda exempel och att det hjälper att lyfta fram frågor. Biståndet betalar soldaternas löner det är en rubrik i Omvärldens senaste nummer. Det handlar om EU:s bistånd till . Vidare i texten kan man läsa att det finns en gråzon, och att det har skett en glidning mot bakgrund av det akuta läget i . talar om att det är svårt att hävda principen för biståndets integritet som det pågår en svår humanitär katastrof. Detta är mycket bekymmersamt och otillfredsställande att läsa. Utskottet skriver däremot att truppkostnader inte är långsiktigt utvecklingsbistånd. Att det finns länder som vill vidga kriterierna vet vi, och att man kan hamna i en svår situation när man står mellan två principer. Vi är också i en klar minoritet. Men detta är ingen utveckling som vi kan bejaka tvärtom. Det är positivt att utskottet är så pass tydligt här. De partinära organisationerna har bland annat gjort följande kommentarer: Med anledning av den översyn som gjort på uppdrag av Sida vill vi härmed meddela att ingen av de partinära biståndsorganisationerna ställer sig bakom översynens avsnitt om huvudmannaskapet för verksamheten eller är intresserade av att inleda en process om förändring och inriktning av stödet. Det finns mycket engagemang på den här punkten, men utskottet avvaktar för sin del behandlingen till dess att utredningen är klar. Sedan kommer man att arbeta med frågan på sedvanligt sätt. Men visst har vi kunskaper om att demokratiutveckling hänger ihop med ett fungerande partiväsende, visst finns det ett brett stöd för och visst utgår vi ifrån att de partinära organisationerna i ännu högre grad är beredda att bidra till att stärka svaga partiväsenden i samarbetsländer. Jag ser fram emot den fortsatta debatten. 54 () replik: talar sig varm för kvinnors situation inom biståndet och hon talar om hur tillståndet är i de olika länderna. Hon försvarar också kvinnornas situation väldigt mycket. tycker att bistånd som riktas till kvinnor och barn måste stå i främsta ledet eftersom de drabbas hårdast av fattigdom, krig och sjukdomar. Vi vet att det finns många exempel på att ett riktat bistånd till kvinnor ger effektiva samhällsekonomiska resultat. nämnde kvinnojourer och våldtäkt som vapen. Vi vet också att våld och hiv/aids-spridning hör ihop. Min fråga till är: Vad hindrade och majoriteten att bifalla det yrkande som har när det gäller ett riktat bistånd till kvinnor och barn? 55 () replik: Jag tycker att det är angeläget att pekar på kvinnors utsatthet och kvinnors brist på makt över sitt eget liv. Det gäller också deras brist på makt över samhällsutvecklingen på många områden. Det måste beaktas när vi utformar biståndet. Det kan finnas områden där man skulle kunna utveckla ett samarbete när det gäller biståndet. Jag pekade på ett sådant i den rapport som utskottet har tagit fram och som finns bilagd betänkandet. Det gäller kvinnojourerna. Det är klart att ett sådant bistånd och samarbete i praktiken skulle handla om stöd huvudsakligen till kvinnor. Men frågan är vad vi som utskott och som riksdag ska fatta beslut om. Finns det situationer där detta är praktiskt lämpligt så tycker jag att det kan vara en väg. Men generellt jobbar vi med att arbeta in helhetsperspektivet i de biståndsprojekt som vi är en del av. Vi detaljreglerar inte härifrån, men som jag sade tidigare så utesluter jag inte att det i praktiken, på marken, kan resultera i den typ av insatser som är riktade huvudsakligen till kvinnor eller till män. Jag tror att både och jag har exempel från studiebesök där vi har sett att man ofta kan nå mycket långt när man jobbar med hela familjer eller hela byar. Det finns nog ingen färdig modell, och det kan se lite olika ut i olika kulturområden som har olika traditioner. 56 () replik: säger generellt och att det kan arbetas in i texten. har vi ju den ordningen i vårt utskott att det blir ett avslag. Jag tycker att det är fegt av majoriteten att inte våga tala om att man riktar biståndet till kvinnor. Enligt mitt och sätt att se når vi det bästa resultatet så. När det gäller våldtäkt som vapen så tror jag att det är viktigt att vi i vår biståndspolitik går ut och säger att vi stöder kvinnor och barn i krig och konflikter. Det väger tungt om vi från riksdag vågar tala om att vi i törs rikta biståndet till dem. Vi måste våga rikta bistånd till dem som är utsatta för hiv/aids, för vi vet att våld och hiv/aids-spridning har ett samband som vi inte kan bortse ifrån. Frågan kvarstår: Vad hindrade från att bifalla yrkande om att biståndet i högre grad skulle riktas till kvinnor och barn? 57 () replik: Jag trodde att jag hade förstått vad syftade till med sitt inlägg och sina tidigare skrivningar, men blir det lite oklart för mig. verkar det som att om vi skulle skriva att vi plockade ut en summa och riktade den direkt till kvinnor någonstans i världen så skulle det fixa hiv/aids och övergrepp mot kvinnor i krigssituationer ja, det skulle lösa det mesta! Så är det inte. Det kommer i stället i så fall att vara en del av helheten. Jag tror att det bästa är att vi ser till att kvinnors rättigheter och villkor finns med i det generella biståndet, men att vi ska ha en särskild vaksamhet. Om det i en konkret situation är den enda metoden för att lyfta fram kvinnors rätt så ska vi inte dra oss för att göra så här. Men jag tror inte att vi ska skriva in det som en del av vår biståndspolitik. Den ska vila på det som vi fattade beslut om förra året PGU. 58 () replik: säger att det finns en bred enighet i betänkandet i många fall. Det finns total enighet, och det finns bred enighet i många saker. Det gäller målen och det gäller att svenskt bistånd ska ha hög prioritet. Det gäller jämställdhet, feminism, kvinnors rätt till abort och mycket annat. Men det finns också skillnader. Det gäller skillnader i takten, effektivitet och inriktningen på biståndet. Hur konkreta ska vi till exempel vara när vi ska bekämpa aids som en del av biståndet? Det handlar om jordbrukets roll i utvecklingsländerna och om att bygga upp byråkratin för utvärdering och sådant när det gäller biståndet. Det gäller hjälpen till flyktingar och vikten av stöd till UNHCR:s verksamhet och viktiga roll. säger vidare att det är viktigt att hålla ihop tänkandet. Det för mig till den fråga som jag har. Varför har då majoriteten avslagit förslag om att prioritera en del av biståndet till miljöbistånd för att just kunna få in helheten i synen på bistånd? Det är det som vi motiverar miljöbiståndet med. Det gäller rätten till friskt vatten, till mat och så vidare. 59 () replik: Jag vill än en gång peka på att vi når av BNI när det gäller vad vi sätter av till biståndet. Trots att vi har nått detta mål och trots att vi har höga ambitioner för vad summan ska räcka till så kommer den naturligtvis inte att räcka till allt vad vi vill. Vi får göra prioriteringar. Det kan vi göra på ett ganska tryggt sätt när vi har en majoritet bakom oss när det gäller enprocentsmålet. kan inte på samma sätt peka på att han har en majoritet bakom sig för vad han för fram här från talarstolen. Det finns ibland i luften en förväntan på att svenskt bistånd ska kunna täcka alla tillkortakommanden som andra har. Vore vi fler länder som levde av BNI eller åtminstone skulle pengarna räcka till så mycket mer. Då kanske vi också skulle kunna göra andra prioriteringar. har vi också känt att vi är tvungna att gå in där andra aktörer har dragit tillbaka stora summor. Jag tycker att det är viktigt att man ser det. Det är också en del av helheten. pekar på uppföljningen. Den ställer vi, som många andra, ökade krav på. tror jag att vi har en mer internationellt intresserad riksdag. Vi har större möjlighet att följa utvecklingen globalt. Det kommer också att bidra till en informell form av uppföljning. pekar också på jordbrukspolitiken. Den är angelägen. Det är en viktig fråga. Vi skriver om jordbruket, och vi skriver också om vikten av tillgång till rent och friskt vatten men också att vatten kan vara konfliktdrivande. Vattenfrågan i sig rymmer ju så många aspekter. En del faller inom utrikesutskottets biståndsområdet, och andra faller inom det säkerhetspolitiska området. Jordbruk och vatten är viktigt, liksom miljön. Värnar vi inte om miljön, värnar vi ju inte om vår framtid. 60 () replik: Jag tackar för den slutsatsen. Jag delar den. Vi är i stort sett ense om enprocentsmålet. Jag tror också att det är viktigt att vi i kan täcka upp för andras tillkortakommanden i vissa fall. Men det är också en fråga om att ge viktiga och rätta signaler till omvärlden i ett heltäckande biståndsarbete. Det gäller inte minst mot bakgrund av den höga profil som är känt för internationellt och som jag har mött i några sammanhang. Jag är inte nöjd på miljöområdet. Men jag tror att det är viktigt att vi inom ramen vi vill inte heller öka ramen prioriterar en del av det totala biståndet som en direkt specialsatsning på miljön, eftersom vi anser att den är så viktig. Därför tror och hoppas jag att vi framöver ska kunna ge den signalen till omvärlden att en del av det svenska biståndet går direkt till att förbättra miljön i utvecklingsländerna. Det är min önskan, och jag hoppas att den slutsats som drog ska ge avsättning i de skrivningar som utskottet ska göra i fortsättningen på det här området. 61 () replik: Det är väldigt spännande att fundera på vad vi kan göra inom biståndet och vad vi kan göra genom att samarbeta med andra. Jag vill gärna peka på ett exempel som jag för min egen del tyckte var väldigt intressant. Jag träffade en kvinna som jobbade med rymdfrågor. Hon berättade varför hon jobbade så hårt på det här området. Hon hade bott i och sett de här megastädernas miljöproblem och att det krävs en annan resurshushållning. Det krävs ett smartare sätt att ta hand om vatten och avlopp. I den extrema situation som är i en rymdfarkost måste man verkligen hushålla med alla resurser. Hon menade att hennes erfarenheter från arbetet med kretsloppstänkandet i de här rymdmaskinerna skulle kunna återföras till ett arbete inom biståndet när det gäller de här megastädernas stora miljöproblem. Sedan kan vi alltid önska att vi skulle kunna bromsa upp inflyttningen till de här jättestäderna som i sig är en konsekvens av livsvillkoren på landsbygden och människors förhoppning att skapa sig en bättre tillvaro i städerna. Men i de här jättestäderna som vi ser växer fram skapas ju också nya problem, och framtiden blir inte alltid så ljus som man hoppas. 62 SERMIN ÖZÜRKÜT (v) replik: I mitt anförande sade jag att i grunden instämmer i det som står i betänkandet. Jag instämmer i vad sade. Anledningen till att jag begärde replik handlar om vänliga uppmuntran till oss i att vara med på vattenreservationen med . Jag tänkte förklara vad vi menar med regeringens långtgående åtaganden framöver i vattenfrågan. Jag är ledsen för den här rättsordningen. Via sin representant i IMF och röstar den för de lånevillkor som ställs på utvecklingsländerna. Inte har röstat emot ett vattenprojekt som ska privatiseras. Officiellt är den svenska linjen att det är självklart att lånevillkoren ska anpassas ur utvecklingsländernas perspektiv, men i praktiken verkar det inte ske någon styrning av representanten i den nordisk-baltiska kretsen. Vi tycker att bör agera i IMF och för att privatiseringar inom vattensektorn inte ska vara ett krav för att man ska beviljas lån. kan kanske berätta för oss vilken utveckling som sker på det området. 63 () replik: Sermin Özürküt lyfter upp en fråga som ofta kommer upp i debatten. Det är inte lika lätt att hitta belägg för de fakta som Sermin Özürküt här lyfter fram om hur har agerat och om hur förslagen har kommit upp. Jag får hålla mig till de principer som vi gång på gång har uttalat. Det här måste vara någonting som länderna själva fattar beslut om på samma sätt som vi i vill fatta beslut om ifall vi ska ha ett kommunalt vattenledningssystem, en djupborrad brunn, en privat brunn på tomten eller ett mer kommersiellt baserat system som i andra länder. Det här är ingenting som ska fattas beslut om på någon annan nivå än den nationella enligt mitt förmenande. Hur man hushållar med vatten i ett land hänger ofta samman med hur MR-situationen, demokratiutvecklingen och hänsynen till miljön generellt ser ut. När internationella organisationer ska gå in och stödja investeringar på vattenområdet är det viktigt att man tittar på hållbarhet rent byggtekniskt, men också hållbarhet när det gäller att finansiera det här långsiktigt på ett sätt som man själv har valt. Det måste finnas en långsiktighet i investeringarna. Det måste vara det ena som man har att utgå ifrån. Det andra måste vara att nationen i fråga själv fattar beslut om detta. 64 SERMIN ÖZÜRKÜT (v) replik: Utvecklingsländerna har själva huvudansvaret för millennieutvecklingen nationellt. Det vet vi. Det handlar om vattenfrågor och så vidare. När det gäller en nationell strategi har också ett nationellt ansvar, precis som jag tog upp i mitt anförande. Det är därför vi har en myndighet som jobbar med den nationella strategin. Det var det jag syftade på med vattenfrågan. 65 () replik: Jag får nog upprepa att ska hävda den här linjen. Den information jag har är att man också gör det. Det är landet självt som har de här besluten i sin hand. Jag kan inte utesluta, och det skulle inte förvåna mig, att det finns någon som driver helt andra linjer, men har till uppgift att hävda varje lands självbestämmande över detta. Sedan ska vi bevaka att de investeringar som görs och som vi är med och fattar beslut om leder till en långsiktig försäkran om vattenförsörjning av god kvalitet. Jag utgår ifrån att det är friskt vatten för det dagliga behovet som vi talar om. Det ska vi fatta beslut om. I den delen har jag inte samma rapporter om att har agerat på ett annat sätt, men det kan finnas länder som har haft en annan uppfattning än vad Sermin Özürküt har. Då har kanske stött en sådan linje. Det kan jag inte utesluta, men jag vill förklara hur vi agerar och hur vi får rapporterat och tillåts att reagera. 66 () replik: talade väldigt mycket om kvinnor och feminism i sitt anförande. Jag ska börja med att säga att även om också jag är kvinna, kommer jag inte att definiera mig som feminist, snarare som individualist. Jag har två frågor. För det första: Anser att också hiv är en kvinnofråga? För det andra: Varför är det så svårt att vara delaktig i någonting som gör? Jag reagerar väldigt kraftigt när börjar diskutera den globala fonden och säger att hon har fått en försäkran om att inte har inflytande och att vi då kan bidra till den. Inser inte att bidrar med väldigt stora resurser? För varje euro som EU bidrar med tillskjuter 16 gånger mer. Dessutom har nästan alla stora framsteg när det gäller hivforskning, vaccin, antivirala medel och så vidare gjorts i , där man har en blomstrande forskning som stimuleras på alla upptänkliga sätt. Det kan väl ändå inte vara så att det är viktigare att visa att vi inte gillar dem än att vara med om att bidra på alla möjliga sätt till ett vaccin mot hiv. Det är ändå det enda vapen som i längden kan utrota hiv på riktigt. 67 () replik: Jag tror att ett vaccin är oerhört viktigt. Vi vet att det kommer att vara ett avgörande instrument för bekämpning av hiv/aids. Vi hörde på nyheterna att man från svenskt håll är klar för att göra en första studie på individer. Vi vet att arbetet med detta har genomförts tillsammans med samarbetsländer och i länder som är hårdare drabbade än . Det finns alltså inget tvivel om vikten av ett vaccin, och vi ska naturligtvis samarbeta med på alla de områden där det är konstruktivt, men jag menar att vi inte generellt ska blanda ihop med Bush. Jag är alldeles övertygad om och har sett många exempel på att vi sedan Bush första gången kom till makten som president har sett en omsvängning på den internationella agendan. Det har blivit svårare att jobba för kvinnors rättigheter, inte minst i SRHR-frågor och när det gäller rätt till abort och bekämpandet av hiv/aids. Det gäller dock inte om det är fråga om avhållsamhet, för då skulle vi få ett stort stöd. Jag menar att det inte är denna ensidiga politik som vi behöver bedriva, för det är inte den politiken som fungerar. Det har inte visats någonstans. Jag menar att Bushs politik rentav är farlig i kampen mot hiv/aids, och det måste vi orka se i vitögat. Det finns andra politikområden där vi säkerligen kan ha ett gott samarbete, men det kan inte vara så att vi bara därför att det är fråga om ska svälja vad som sägs. Vi har i uppgift att stå upp och tala om att det här inte är någon framgångsrik politik. Jag vill än en gång peka på den debatt som jag hade möjlighet att lyssna på i med anledning av + 10. Jag var djupt oroad efter att ha lyssnat på FN-ambassadörs anförande. Han hade plockat bort kondom som ett instrument för bekämpning av hiv/aids. Det fanns inte längre med. Det har funnits med tidigare, men var C:t borta. Det är klart att man måste reagera när man i en så allvarlig situation hör så alarmerande politiska signaler. 68 () replik: Jag har fortfarande inte fått svar på min fråga: Definierar hiv som en kvinnofråga? Angående Bush håller jag med i väldigt stora delar, och det vet redan. Det är en helt felaktig politik som han för på området avhållsamhet, abort och så vidare. Men det gäller också att hålla isär begreppen. Man talar om att Bush är emot fri abort. Vi har inte heller i fri abort, och det som man har infört i är ett förbud mot en så kallad late abortion, och det är något som vi aldrig ens har haft. Däremot har Bush numera en annan inställning till pro life, det vill säga att abort över huvud taget inte ska tillåtas, och det är jag självklart emot. Jag stöder absolut inte Bush på den punkten. Men det var den globala fondens innehåll och vaccinfrågan som vi diskuterade, och därvidlag bidrar . Det var det som jag explicit frågade om och om ifall hiv är en kvinnofråga. 69 () replik: Att jag tog upp de tveksamheter som vi fått signaler om vad gäller den globala fondens prioriteringar när man väljer att ge sitt bistånd beror på att de kommer från länder som anser sig ha blivit påverkade på ett otillbörligt sätt i sin politik. Denna påverkan har legat i linje med president politik. Det är klart att det finns en oro för detta. Vem skulle bevaka de här frågorna om inte vi gör det? Jag tycker att det är viktigt att vi både här och på andra håll ger vårt stöd till styrelsen och inte minst till den svenske representanten i styrelsen för den inriktning som ligger i linje med en konstruktiv politik. Vi bör peka på att det här kan finnas en risk. Det är möjligt att den debatt som vi för och vår vaksamhet bidrar till att denna politik inte får genomslag. Jag tycker att det är självklart att länder som inser att SRHR-frågor är ett viktigt instrument för att bekämpa hiv/aids också ska få använda de instrumenten i sitt nationella arbete. När det gäller feminism sade jag inledningsvis att jag inte tycker att utskottet ska definiera vad vi lägger in i det ordet men att vi ska lyfta in det för att visa på att vi följer med i den debatt som förs inom och utom kammaren. Det är ett faktum att feminism är ett instrument för analyser, och ska vi också ta till oss det. Längre än så kan vi inte säga att vi har gått, men jag tycker att det är ett stort och viktigt steg att vi över huvud taget lyfter in detta i arbetet. Vad gäller om hiv/aids är en kvinnofråga vill jag säga att det är en mänsklig fråga, en fråga för oss alla, en fråga för lokalsamhället och för den enskilde liksom en fråga för säkerhetspolitiken. Däremot pekade jag i mitt anförande på att aids i större utsträckning och framför allt drabbar fattiga kvinnor. Fattigdom, utsatthet och maktlöshet är bidragande orsaker. Att man är kvinna gör det dessutom extra svårt att skydda sig själv och att hävda rätt att göra det liksom också att få tillgång till adekvat information. I den bemärkelsen är det mera en fråga för kvinnor. 70 () replik: Det gläder mig väldigt mycket att alltid lyfter fram frågor som rör kvinnors reproduktiva hälsa. I då abortmotståndarna växer sig starka inte bara i konservativa utan också i och i bör vi ta strid. Från sida är vi glada över att den här kammaren röstade ja till att det i svensk utrikespolitik är inskrivet att alla kvinnor har rätt till fria och säkra aborter. Det var ett stort steg framåt. Vi tycker också att det är bra att ger stöd till UNFPA, , för att främja sexualupplysning och den typen av frågor. Men jag undrar ändå om det inte vore klädsamt att och började med att sopa rent framför sin egen dörr. Varför har Socialdemokraterna alltid i röstat nej till att utländska kvinnor ska få komma till och köpa sig en fri abort? Om nu kvinnor ska ha rätt till fria och säkra aborter allmänt i världen, vore det inte bra om man fick göra det också i och på hemmaplan? 71 () replik: vet mycket väl att jag var den första riksdagsledamot som här lyfte fram frågan om kvinnors rätt att komma till för att göra abort. Sedan har jag följt upp detta i flera olika motioner, och jag är säker på att om vi skulle ha en omröstning skulle det finnas en majoritet för detta krav. Det som gör att de motioner som föreligger inte samlar en majoritet är att vi avvaktar resultatet av en utredning som är tillsatt. Jag tror också att den utredningens arbete är nödvändigt eftersom vi också måste ha en dialog och bland annat få in landstingens synpunkter. Jag har därför försökt föra en debatt med landstingspolitiker som tillhör mitt parti, men jag har utgått från att den diskussionen har nått utanför mitt parti. Jag vet att det finns åtminstone någon annan politiker dock icke från parti som har sagt att man ska ta upp frågan med sina landstingspolitiker. Jag tror att det också är en viktig åtgärd för att snabbt komma fram till så bra beslut som möjligt att frågan tas upp på olika politiska nivåer som kommer att vara involverade. Jag tycker att det är en viktig principfråga att utländska kvinnor har möjlighet att komma till för att få abort här. Vi brukar ofta peka på de möjligheter som svenska kvinnor en gång hade att åka till när vi hade ett förbud mot aborter i . Vi vet också att kvinnor reser från till och från länder där man inte på samma sätt som här lätt kan få information.