prot · GR09103 · 2004-04-27 00:00:00 — Vi har ju gränser mellan våra nordiska länder på flera olika håll, och det arbete som pågår inom det nordiska ministerrådet inkluderar naturligtvis alla gränsområden. Vi har förstärkt resurserna inom Hallå , ett organ som syftar till att förbättra informationen för framför allt våra gränspendlare. Vi har tagit initiativ till att lösa en rad praktiska svårigheter med hjälp av en del avtal mellan våra olika länder. Vi har också slutit avtal som omfattar alla nordiska länder. Det gäller framför allt den sociala tryggheten. Vi håller på och utvecklar samarbetet mellan myndigheterna. Det sker genom Grensetjänsten, såsom här har påpekats. Där har samarbetet utvecklats mycket positivt, enligt min uppfattning men inte bara där utan också vid de andra kontor som vi har vid de andra gränserna mellan våra nordiska länder. Vi har också utvecklat samarbeten direkt mellan olika handläggare. Jag tycker att man utifrån detta har en mycket god grund att arbeta vidare på. Det som också är ett faktum är ju att verkligheten förändras och att det ständigt kommer att dyka upp nya gränshindersproblem. Då handlar det naturligtvis om att ha ett fungerande samarbete så att vi kan lösa de problemen på bästa möjliga sätt utifrån den enskildes perspektiv. Detta arbete är nu på gång. När det gäller de konkreta frågor som nu och också har rest i fråga om gränspendlingen är jag förhindrad, som mycket väl vet, att uttala mig om enskilda personer eller enskilda ärenden. Jag kan dock säga så mycket som att jag vet att det har gjorts betydande ansträngningar från myndigheternas sida för att lösa de problem som här nämner. Detta har tagits på allra största allvar. Det är också myndigheternas uppgift att gripa sig an de problem som här nämns. Låt mig också säga att arbetet går vidare med att utveckla samarbetet genom den nordiska socialförsäkringsgruppen. När det gäller Grensetjänstens framtid träffade jag dem . Jag är väl medveten om situationen och den vilja som finns att fortsätta arbetet. 22 (): Det var bra att vi blev tre som ville diskutera den här frågan. Jag återkommer naturligtvis till min fråga om innan jag ger mig, men först vill jag ta upp en annan sak så att jag inte glömmer bort det. När vi träffades i hade vi en diskussion i näringsutskottet om min motion om det så kallade nordiska skattekontoret, något som vi i den svenska delegationen tror skulle vara en lösning för att återigen se framåt. Svaret vi fick från skatteminister var att vi ska inrätta nordiska skattekontor i . Den svenska delegationen i har sedan tagit beslut, i enlighet med innehållet i min motion, om att nordiska skattekontor bör startas. Min fråga är: Hur långt uppe på agendan hos Nordenministern är den frågan? Detta är något som jag kanske tror är snäppet mer än Grensetjänsten. Jag har dock aldrig kritiserat Grensetjänstens arbete för dem som vill ta ett arbete i till exempel . blir det mycket Norgefixerat här. Jag är klar över att Nordenministern har alla länder och att vi har problem även vid och mot . Jag har varit uppåt Karesuandohållet och känner till den problematiken. Men vi kan väl använda Norgegränsen eftersom vi alla tre som är här nu har bäst kunskap om problematiken gentemot , herr talman. Ungefär 40 000 människor pendlar till denna arbetsmarknad. Jag skulle vilja se hur arbetslöshetssiffrorna för min del av skulle se ut, herr talman, om vi inte hade pendlingen till . Det är alltså fråga om ca 200 av mina grannar och vänner som åker över till den norska arbetsmarknaden och som har problem med vissa delar. En sak som jag vill föra in, som jag också tror att Nordenministern skriver på sitt papper, är om vi ska ha kvar gränspendlarbeslutet. Min kommun heter och på norska sidan heter den Marker kommune och går ungefär en och in i landet på den norska sidan medan går in på den svenska. Om man bor i en gränskommun som har man ett annat regelverk om man jobbar den milen längre in på den norska sidan. Det där skapar lite problem. Skriv upp ordet gränspendlare och att vi ska se över det. En sak har Nordenminister sagt och det är att det ska vara lika för alla. Det blir det faktiskt inte. Det blir en hel del större problem för dem som skulle ha det lättare, tycker man. Men kommer jag tillbaka till problematiken för dem som sitter på läktaren. Vi har plockat hit en person som är välkänd, inte för att lösa endast hans eget problem utan för att är en symbol för alla dessa som borde få sina problem lösta av en tillsatt av Nordenminister med experter på arbetsmarknadsfrågor och försäkringsfrågor. Den skulle kunna lösa de problem som kom till och . De är surdegar i det nordiska arbetet som gör att människor är rädda för att åka över gränsen och ta arbete. När vi, precis som säger, är på väg att gå framåt i den här frågan och lösa surdegen kommer att bli känd som den Nordenminister som fixade till gränsarbetet i . 23 (): Till statsrådet vill jag säga att jag i min senaste motion har föreslagit att hemlandets regler bör utgöra någon form av skyddsnät när enskilda drabbas av problem med de här gränshindren. Jag kan inte låta bli att kommentera när min kollega från , , föreslår en . Jag är väldigt tveksam till det. Jag tror inte att man ska tillsätta fler kommissioner eller grupper utan ta vara på dem som redan finns . Jag känner också att finns viljan fixar man de problem som gränspendlarna har . Sedan vill jag återkomma till några saker. Jag vet att EES-överenskommelserna, i och med att inte är EU-land, stökar till det och gör det speciellt svårt. Men huvudregeln att det alltid är arbetslandets regler som ska ligga till grund kan faktiskt också ställa till väldigt många problem för den som är deltidsarbetande och av olika orsaker ramlar ut från sitt arbete. Det finns en hel del att göra här. Jag kan inte heller låta bli att kommentera den sociala tryggheten. Det fanns redan en konvention . Jag antar att den har uppdaterats. Men vad har egentligen hänt? Bara ordet social trygghet utlovar i botten en form av social trygghet för gränspendlarna. Gäller inte den? Har den inte hängt med i utvecklingen så att den inte fungerar ? Jag skulle vara tacksam för ett svar på den frågan. 24 (): Det är som och flera har sagt att det är väldigt många som pendlar mellan och . kom med siffror för någon vecka sedan som visade hur många det är som pendlar. Jag känner också att ministern förstår frågan och är väl insatt i problematiken. Inte minst har ministern drivit det här inom nordiska ministerrådet. Det har hänt en hel del. Att man utvecklar samarbetet mellan ländernas myndigheter tror jag är väldigt viktigt. Som jag sade kan man se att det har hänt en hel del om man ser tillbaka på de som jag har varit med. Men det finns fortfarande väldigt mycket kvar att göra. Där är Grensetjänsten en viktig pusselbit. Jag vill bara avsluta med att be ministern att ha detta i åtanke inför det framtida arbetet. Dessutom vill jag hälsa välkommen till och . 25 Statsrådet (): Låt mig inledningsvis instämma i det säger. Det har hänt otroligt mycket när det gäller gränshindersfrågorna. Inte minst, och det tror jag faktiskt att håller med mig om, hände det en del . Vi har lyft upp frågorna på dagordningen på ett sätt som inte var fallet tidigare. Dessutom har vi fått en extra skjuts i arbetet med att utveckla detta vidare. Jag ska besöka och ser mycket fram emot det besöket för att på plats få träffa företrädare för länet men också från Grensetjänsten. Låt mig också säga att det egentligen är samma lagstiftning som ligger i botten, även för . Även om de inte är med i EU omfattas de också av den förordning som egentligen styr vad som ska betraktas som arbetsland och bosättningsland och vilka regler som ska gälla, nämligen förordningen 1408. Den omfattas vi av. Det den förordningen reglerar är hur man ska samordna de sociala rättigheterna. Till detta kommer en konvention om sociala rättigheter. Vi fick en uppdaterad sådan som skrevs under av de nordiska länderna. Den har blivit moderniserad och anpassad till dagens verklighet. Men i grunden handlar detta om att vi samordnar genom det vi kallar 1408, den förordning som ligger i grunden. Men låt mig också säga, framför allt till som var inne på att det ska vara lika för alla, att det är lika för alla såtillvida att man omfattas av arbetslandets lagstiftning. Det ligger en likabehandlingsprincip till grund för alla oss som är med i Europeiska unionen och även . Det är det som styr detta. Men det innebär inte att vår lagstiftning därmed harmoniseras. Det finns ingen sådan önskan och det kommer inte heller att bli verklighet. Vi kommer inte att få en harmoniserad skattelagstiftning, inte heller någon harmoniserad föräldraförsäkring. De ser olika ut. Som jag har redogjort för bland annat i svaret skiljer sig reglerna åt när det gäller arbetsskadelagstiftning, när det gäller sjukförsäkringslagstiftning. Men det som är väldigt viktigt för dem som rör sig över gränserna är att veta vilka regler som gäller. Undersökning på undersökning visar att vi måste bli bättre på detta. Vi gör allt vi kan för att bygga ut informationen och även bistå enskilda personer med råd och information genom till exempel Grensetjänsten. 16 000 personer fick stöd och service genom Grensetjänsten. Det är ett utomordentligt bra arbete som sker där. Men inte bara där utan också i de andra gränsregionerna som vi har mellan de nordiska länderna. För enskilda personer finns det också en möjlighet att få stöd och service genom de myndigheter vi har. Vi har och vi har arbetsmarknadsmyndigheten. De samarbetar på den svenska sidan men också med sina motsvarigheter på den norska sidan. Där kan arbetet naturligtvis utvecklas och bli bättre. Det är också viktigt att enskilda tjänstemän inom de olika myndigheterna har tillräcklig kunskap för att kunna hantera de enskilda ärendena på ett bra sätt. Jag är av den uppfattningen att detta arbete har utvecklats betydligt. Det går naturligtvis att göra bättre. Men jag har en stark tilltro till att våra myndigheter har förmåga och kunskap att hantera enskilda ärenden även när det gäller gränspendlare. Låt mig när det gäller det nordiska skattekontoret bara säga att det ligger högt upp på dagordningen, och vi arbetar just med att inrätta ett virtuellt skattekontor. 26 (): Jag vill göra ett kort avslutande inlägg. Det betyder att och jag inte är överens i frågan. Jag är fortfarande fullständigt på det klara med att enda möjligheten att lösa de här problemen som uppstått bakåt i tiden är att tillsätta en kommission som får till uppdrag att jobba med de myndigheter som är berörda. Den arbetskraft som och ramlade mellan stolarna har fortfarande inte fått någon hjälp, . Hur mycket du än har jobbat med det här befinner de sig faktiskt fortfarande i samma situation. , min skolelev, möter jag på . Han har inte fått en krona . Han far väldigt illa. är inne i . Han har en belastningsskada. Vi har glömt den frågan. Det framgick av svaret att belastningsskador inte behandlas. Vem ska ta hand om dem? Problemet är hur de, när vi har skickat in dem i norska systemet med tvång, ska få något att leva av. De får inte stämpla i om de inte tar ett norskt jobb. Deras hem är i , eller i , och de måste sluta att jobba för tillfället på grund av en belastningsskada. Vem ska ta hand om dem? Jo, en sak är fullständigt klar: Tillsätt en som tar hand om dem som är drabbade. Det är en enkel grej att ordna för Nordenministern. Då kan hon bli av med frågan och ytterligare interpellationer, och hon kan bli den Nordenminister som har löst problemet. Se till att problemet med ett nordiskt skattekontor blir en uppgradering av Grensetjänsten. kan den ta hand om de handlingar som finns vid beskattning i , och låt , , och få vad dem tillhör. 27 Statsrådet (): Låt mig avslutningsvis säga att den har prioriterat och prioriterar att utveckla gränshinderssamarbetet mellan de nordiska länderna. Vi gav det prioritet . Vi gjorde särskilda ansträngningar för att ge en ny skjuts i arbetet och lyfta upp det högre upp på den nordiska dagordningen. Vi uppnådde också vad jag kan se mycket goda resultat. Det säger inte bara jag utan det säger framför allt våra kolleger i de andra nordiska länderna även , får jag nu höra. Jag tycker att vi kan göra betydligt mycket mer för att få det här att fungera smidigt. Det handlar om mycket information, och det handlar om att utveckla våra gränskontor, Grensetjänsten, Öresundskontoret eller vilket kontor det än kan vara mellan de nordiska länderna, just för att göra det så enkelt och lätt som möjligt för våra medborgare att röra sig över gränserna så att de inte hamnar mellan stolarna. Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2003/04:426 om våld mot kvinnor som drabbar barnen 28 Statsrådet (): har frågat statsrådet vad hon planerar ytterligare att göra för att särskilt förbättra barnens situation i familjer där det förekommer våld. Arbetet i regeringen är så fördelat att det är jag som ska besvara frågan. Barn har rätt till en trygg uppväxt. Barn som lever i familjer där det förekommer våld har rätt till hjälp och stöd därom är vi alla överens. Det måste finnas starka vuxna runt barn som lever i en utsatt situation. Det kan handla om en stark socialtjänst men också andra starka vuxna i barnets omgivning, ideella krafter eller andra som kan fånga upp det utsatta barnet. Under en följd av år har regeringen uppmärksammat och vidtagit åtgärder för att stärka skyddet för barn som lever i utsatta situationer både när det gäller lagstiftning och medel till utvecklingsarbete. Barn som upplever våld i sin egen familj omfattas givetvis av dessa satsningar. Bland annat finns det referenser till anmälningsskyldigheten enligt socialtjänstlagen i till exempel polislagen, skollagen och hälso- och sjukvårdslagen, och har fått ett tydligare ansvar för att myndigheter samverkar när barn misstänks fara illa. En särskild straffskärpningsgrund infördes också i för sådana fall där brottet varit ägnat att skada tryggheten och tilliten hos ett barn i dess förhållande till en närstående person. Vi vet att barn som ser eller hör hur en av föräldrarna misshandlar den andra påverkas mycket starkt av upplevelsen och berövas sin trygghet inte bara till förövaren utan också i förhållande till den som blir slagen. Det finns, enligt , ett antal verksamheter i landet som erbjuder hjälp och behandling för dessa barn. De har sin bas i barn- och ungdomspsykiatri, socialtjänst, kvinnojourer med flera organisationer. Tio av dessa verksamheter följs av inom ramen för ett regeringsuppdrag om stöd till unga brottsoffer. En rapport, som till en del blir en kunskapssammanställning, kommer /05. Verksamheterna har valts ut för att beskriva den bredd som finns inom området. Det är vanligt att kommuner samverkar med varandra och att barn får hjälp både genom gruppverksamheter och i individuella samtal. Som en följd av bestämmelsen i socialtjänstlagen om skyldigheten att samverka har tillsammans med och Myndigheten för skolutveckling fått ett regeringsuppdrag att ta fram en övergripande strategi för samverkan när det gäller barn som far illa eller riskerar att fara illa. Samråd ska ske med berörda myndigheter och med barnorganisationer. Uppdraget ska redovisas . Länsstyrelserna fördelade i statliga utvecklingsmedel till olika kommuner för insatser för barn som lever i familjer där det förekommer missbruk och barn som lever i familjer där det förekommer partnerrelaterat våld. 92 verksamheter inriktade på barn i familjer där barnen bevittnat våld har fått bidrag. Ett viktigt inslag i detta arbete är att de verksamheter som får projektstöd ska bli permanenta. förekommer i mycket hög utsträckning som samarbetspartner i detta sammanhang. Polisen spelar en viktig roll i arbetet med att upptäcka barn som blir vittne till våld i sin familj eftersom polisen ofta är först på plats när det är bråk i en familj. Det är därför viktigt att polisen utvecklar rutiner så att de berörda barnen verkligen kommer till kännedom. Då först kan komma in med sina insatser. Ett annat sätt att stödja barn som bevittnar våld i sin hemmiljö är att ge dem ekonomisk ersättning. utreder förutsättningar för att ge barn ett slags brottsskadeersättning. Men det är viktigt att komma ihåg att en sådan ersättning aldrig kan frånta samhällets olika verksamheter ansvaret att ge barnen olika former av stöd och hjälp som de behöver. Avslutningsvis vill jag nämna Sociala barn- och ungdomsvårdskommittén. Det är en parlamentarisk kommitté med uppdrag att ta fram ett underlag till en nationell handlingsplan för den sociala barn- och ungdomsvården. Kommittén har ett brett uppdrag att analysera den nuvarande vårdens mål, innehåll, resultat och organisation. Med utgångspunkt i det arbetet ska utredningen föreslå eventuella förändringar i målens innehåll och utformning och hur den sociala barn- och ungdomsvården bäst kan organiseras för att kunna uppnå dessa mål. Frågor om hur kompetens och kvalitet kan bibehållas och utvecklas ska också anges. 29 (): I morse vaknade jag av klockradion kl. 5. Jag skulle åka till . startade Radio , och jag fick höra det fruktansvärda att två barn, , hade mist sin mamma i . Hon var knivdödad av sin sambo. Man känner maktlöshet, och man känner att dessa barn får lida så fruktansvärt liksom naturligtvis denna kvinna har fått göra. Hon är inte ensam, och barnen är inte ensamma. Här i finns över 200 000 barn som växer upp i familjer där den ena föräldern slår den andra. Vi känner ofta maktlöshet. Det är fruktansvärt att det kan pågå. Jag vet att det händer mycket, och det är bra att här för kammaren har kunnat redogöra för vad som händer och är på gång så att vi från samhällets sida kan göra allt för att dessa barn inte ska behöva lida mer eller få en skev bild av vuxna. Det är också bra att har gått i bräschen för många av exemplen, till exempel att polis och socialtjänst uppmärksammar våldet tidigare. Varje gång vi hör talas om brotten vet vi att allt inte kommer till ytan. Det finns familjer som skyddar sig bra. De försöker ha en fin och vacker yta så att det inte syns utåt att pappa slår mamma. Man får hålla skenet uppe och kan inte ta hem kompisar och så vidare. Det finns många barn som far illa i . Jag är glad över att det händer mycket på området, men jag är också medveten om att vi måste belysa problemet och att vi måste vara medvetna om att vi kan göra mer. Vi kan både från samhällets sida, som privatpersoner och ideella organisationer till exempel Unga Örnar, som också ser barn i dessa situationer göra mer. Det är det jag vill ha en debatt om här . Jag vill veta om statsrådet har planer på att bryta barnens maktlöshet. Ska det till exempel tillsättas någon maktutredning för barn eller liknande? 30 (): har jag fått en ny pappa, men han är inte snäll mot mamma. dricker han för mycket och sedan slår han mamma, och vi barn är jätterädda. Så kunde det låta när fosterbarnet kom hem från ett besök hos sin biologiska mamma. Som fosterföräldrar försökte vi ge fosterpojken en trygg uppväxt, men vid besöket hos mamman fick han ständigt möta våldet och missbruket. Barn far illa av det våld som drabbar mamman. Det är en viktig interpellationsfråga som tar upp här . Hemmet är den farligaste platsen för kvinnor och barn. anmäldes 25 000 fall av kvinnomisshandel, men det finns ett stort mörkertal. av alla kvinnor som skiljer sig gör det på grund av misshandel. Vad kan vi då göra för att barn inte ska fara illa av detta våld mot en förälder? Ministern tar i sitt svar upp polisens roll. De ska rapportera till socialförvaltningen. Jag tror även att polisen skulle behöva mer utbildning för att sköta de förhör som hålls med barn efter våldsövergrepp. Jag undrar: Hur ser ministern på de polisiära insatserna i detta sammanhang? Vi har också föreningarnas betydelse. De kan få olika former av stöd. Det finns speciellt en förening som jobbar med de här frågorna, nämligen föreningen . Det är en förening för kvinnor som vill skydda sina barn mot övergrepp. Den bildades för att bevaka barns rättssäkerhet. Jag undrar om ministern känner till den föreningen och stöder den. Sedan är det lagstiftningen, i form av lagen om gemensam vårdnad, som kan ställa till situationen ytterligare. Jag har fått ett exempel. En ettåring hämtas från en kvinnojour av det sociala och polisen. Mamman hade flytt till jouren misshandel. När mannen förstod att kvinnan och barnet inte skulle komma tillbaka vände han sig till familjerätten. De talade om för kvinnan att hon borde lämna barnet till mannen för han saknade det väldigt mycket. Kvinnan vägrade, rädd för vad mannen skulle göra med henne och barnet. Då beslöt domstolen om gemensam vårdnad med barnet boende hos pappan, eftersom han förklarade sig villig att låta barnet umgås med mamman. flyttade kvinnan tillbaka till mannen för att skydda barnet. Hon flyttade tillbaka till förnyad misshandel. Jag undrar: Hur ser ministern på lagstiftningen om den gemensamma vårdnaden i sådana här fall? 31 (): Jag har lite siffror för att friska upp minnet om vad vi diskuterar här . I går knivmördades en kvinna av sin man, precis som vi fick höra. slås en kvinna ihjäl i av en närstående man. anmäler 20 000 kvinnor att de misshandlats av sin nuvarande eller före detta man eller pojkvän. Ni ska veta att det är först efter att hon har blivit misshandlad i snitt för trettionde gången som hon anmäler. Var tredje kvinna har blivit misshandlad av sin man eller pojkvän i . 3 000 kvinnor får besöksförbud utfärdat , men det hjälper inte så mycket eftersom av männen struntar i besöksförbuden och fortsätter att hota och trakassera kvinnor och barn. Det överträds alltså fler besöksförbud än det utfärdas. Cirka 200 000 barn är vittnen till misshandel i hemmet. Trots det är rätten till liv, frihet och säkerhet fastslagen i , såväl som i vår egen grundlag. Det är en mänsklig rättighet, som gäller kvinna, man och barn. Trots det lever alltså många kvinnor och barn under ständiga hot och med en ytterst begränsad rörelsefrihet. Deras mänskliga rättigheter räknas alltså bort, helt kallt, först av förövaren och sedan av samhället, det vill säga av oss, som misslyckats med att ingripa och åtgärda. sviks de här offren gång på gång av samhället. Misshandlade kvinnor och barn utsätts i praktiken för ett kommunalt lotteri, skulle jag vilja påstå. Har jag tur bor jag i en kommun där har kunskap och resurser nog att hjälpa mig. Har jag tur bor jag i en kommun där man har frivilligorganisationer som täcker för statens tillkortakommanden. Så kan det väl inte vara meningen att vi ska ha det i detta mest jämställda land i världen? tillsatte en interdepartemental arbetsgrupp mot mäns våld mot kvinnor. Hon har tydligen äntligen fått insikten att misshandlade kvinnor lämnas i sticket, alltså i princip ensamma utan stöd från samhället. Så uttryckte hon det själv. Det var väl inte för . sammanställde en rapport som hette Bättre skydd för hotade kvinnor, med ett antal krav som jag anser vara närmast självklara och som är så enkla. Vi har varit inne på dem tidigare. Vi behöver fler poliser för att upprätthålla att lagen om besöksförbud efterlevs i praktiken och inte bara blir en papperstiger. Det behövs fler poliser som begriper sig på den här problematiken. Hur fungerar en våldsdrabbad familj? Vilka frågor kan man ställa? Hur ska man behandla familjemedlemmarna så att de orkar fullfölja åtal, förhör och domstolsförhandlingar? Där är familjevåldsenheterna i och lysande exempel på verksamheten, där man både åtalar och får förövarna dömda. Det beror inte på att de är hårdare än andra polisdistrikt utan på att de begriper sig på problematiken. De har åklagare som är knutna till enheten som är dedikerade och kunniga. De arbetar också i täta nätverk med socialen, skolan och alla frivilligorganisationerna. De är väl värda ett besök, om folkhälsoministern inte har varit på dessa enheter i och . Vi menar också att barnens rätt och skydd måste stärkas. Vi i frågar oss ständigt: Vad händer? Varför kan inte regeringen se dem som de brottsoffer de är?