prot · GR09108 · 2004-05-04 00:00:00 — Om man nu säger så mycket gott om det statliga ägandet vore det ju genant om det skulle ske just på de premisser som ministern nämnde i , nämligen att vi är som vilken annan finansfamilj som helst. Det vore väl genant? Ta på ort och ställe del av materialet, och sedan: Agera! 21 (): Om jag ser på och jämför det med bilden för en månad eller så blir jag faktiskt mer optimistisk än vad jag var . Skälet är helt enkelt att jag tror att ledning börjar att tänka på vilka mått och steg man måste vidta här. Det är ju också så att när man hör siffror på vad det skulle kosta att avveckla den här fabriken så blir man ju förskräckt. Jag kan ju ingenting om det här, men när man hör att det skulle kosta kanske inser man att ansträngningarna borde läggas på att försöka driva verksamheten vidare när det är möjligt, även om inte vill göra det. Det har vi egentligen inga synpunkter på. Det finns en sak som jag tror är viktig. Det är tidsfaktorn. Råvaruflödet när det gäller träbränsle består av stora volymer av sågspån, grot och allt möjligt. Det är ett flöde som gör att det inte får bli för långa avbrott. Om det blir det kan man hamna i den situationen att man får råvaruproblem och leveransproblem. Det är viktigt att näringsministern nu hjälper till och försöker att få i gång förhandlingar. Det handlar framför allt om att försöka skapa förutsättningar för att förhandlingar ska kunna ske. Om båda parter är överens en vill sälja, och en annan vill köpa handlar det väldigt mycket om tillvägagångssättet, hur man förhandlar och vad man förhandlar om. Där är jag säker på att näringsministern och hans departement har väldigt mycket att ge just i det sammanhanget. 22 Näringsminister (): Jag vill gärna upprepa vad jag sade förut. Det är väldigt viktigt att alla de förslag och idéer till lösning för HMAB som kommer upp behandlas seriöst och med stort allvar och att man utnyttjar den tid som står till förfogande för att söka och finna andra lösningar. Det är också min uppfattning att man i det sammanhanget ska beakta vidare samhällsekonomiska aspekter och regionalpolitiska aspekter. Det ska göras tillsammans med dem som har ansvar för de regionalpolitiska bedömningarna så att det gemensamt och tillsammans kan skapas vidare och starkare möjligheter att få ett bra resultat. Till detta räknar jag också Inlandskraft. Jag kan i detta sammanhang som svar på den konkreta fråga som ställdes bekräfta att Inlandskraft i sitt arbetsområde också ska omfatta . Om det har rått något tvivel om det tidigare vill jag för min del försöka att undanröja det . Det är vad som berättats för mig att har sagt i sin beskrivning av hur det tänker använda de medel som man sätter av. vill jag säga att ställer väldigt stora krav på mig när det gäller vad jag ska gripa in internt i bolagets förhållanden och ställa till med. Även några andra av debattörerna har haft sådana önskemål om etanolproduktion och sådant. Låt mig bara påminna om att har bestämt att inte ska vara ett affärsverk utan ett självständigt aktiebolag. Regeringen måste då naturligtvis beakta vad som ligger i aktiebolagslagen och vad som är risken för att jag som minister lägger min näsa i blöt i sådant som skulle beskriva som ministerstyre. Jag nöjer mig därför med att här i talarstol tydligt ange min position och min åsikt. Jag är övertygad om att också noga lyssnar på debatten och funderar vad det ska kunna göra för att leva upp till det ansvar som har och som jag menar att än så länge har skött ganska väl. Några av er var inne på att det var så oerhört stora vinster som har gjort genom att exploatera torven i men att de har försvunnit någon annanstans. Om det vore sant vore det ju korkat av att sluta att ta ut de kopiösa vinstmedlen. Jag tror inte att det är riktigt på det viset. Jag är orolig att det faktiskt är så att verksamheten har varit förlustbringande. har bedrivit regionalpolitik genom att satsa per jobb och 2 ½ per anställd i förluster. Det första är investeringar, och det andra är löpande bidrag till verksamheten från andra delar av verksamhet. Det tycker jag är bra. Det vittnar om att man har känt ett ansvar. Men förändringar behövs. Jag tror att vi ska vara inriktade på att i de förändringarna ska vara konstruktivt och besjälat av en god vilja att lösa det för orten och för de anställda. 23 (): Först tycker jag att det var ett bra besked att Inlandskrafts arbetsområde gäller även ned till . Det är bra om de tidigare uppgifterna på den punkten har dementerats. Sedan hoppas jag att debatten som många har deltagit i visar det starka stöd som det finns i för att det ska finnas en verksamhet vid HMAB även . Jag hoppas även, som ministern sade, att den högsta ledningen i har fått det klart för sig vid det här laget. Det är viktigt att ta ansvar för den verksamhet man bedriver även i en glesbygdskommun i . Jag tror att både näringsministern och ändå kan medverka till att skapa förutsättningar för att det ska bli en fortsättning, kanske med en annan och mer långsiktigt inriktad ägare, som jag tror vore det bästa. säger att man ska väga in samhällsekonomiska och regionalpolitiska bedömningar. Jag vill gärna lägga till energipolitiska också. Jag tror att det finns mycket som talar för att det ska fortsätta att vara en produktion vid HMAB i och att det kommer att vara en biobränsleproduktion, en blandning av trä- och torvproduktion, där framöver. Jag hoppas att slutresultatet av den här debatten blir att frågan lyfts upp på bordet på allvar och att vi får en positiv lösning. 24 Näringsminister (): Jag känner mig tvungen att ta samtliga repliker. Låt mig avslutningsvis konstatera att jag är väldigt besviken på att jag inte fick någon kommentar till frågan om utsläppsrättshandeln. Jag beklagar att jag i förvirringen förväxlade begreppen och använde ordet elcertifikat. Men mitt budskap var rimligen väl uppfattat i alla fall. Det belastar torven ytterligare. Det ser lite konstigt ut att gå ut och tala sig så oerhört varm för torvens eminenta förmåga och alla dess effekter som välsignelsebringande effekter som den inte hjälper oss att undanta torven från den börda som utsläppsrättshandeln faktiskt innebär i det här sammanhanget vad gäller konkurrenskraft på energimarknaden. Vi har talat mycket om vad vi tycker att bör göra och det ansvar bör känna för verksamheten. Jag skulle avslutningsvis inte vilja polemisera till er utan vädja till er att hjälpa till att öka engagemanget i regionen för att möjliggöra en konvertering. Mina uppgifter är att det behövs en fortsatt konvertering och nya investeringar för att gå över till träfiberbaserat bränsle. Men intresset på orten och i regionen bland dem som har tillgång till sådana råvaror har varit för litet för att det ska vara möjligt. Det är en mycket attraktiv möjlighet att fortsätta driften så att den kan fortsätta att bidra till svensk energiförsörjning och till jobben i . Men då krävs det ett bredare engagemang inte bara från utan också från andra intressenter i regionen. Hjälp till med det, alla ni viktiga opinionsbildare i ! Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2003/04:435 om det globala handelssystemet och hot mot liberalisering av EU:s jordbrukspolitik 25 Näringsminister (): har frågat vilka steg jag avser att ta för att förhindra att agerande i de pågående förhandlingarna om ett associeringsavtal mellan EU och motverkar regeringens höga ambitioner i , , i arbetet med att reformera EU:s jordbrukspolitik och i bekämpningen av fattigdom i . avser en grupp av fyra länder i : , , och . ingår som en del av EU och därmed dess gemensamma handelspolitik. Den förhandlar därför inte längre själv på handelspolitikens område. I WTO talar EU med en röst. Medan spelar en mycket aktiv roll inom EU när den gemensamma politiken ska slås fast har vi att, precis som övriga medlemsländer, underordna oss den kompromiss som blir resultatet. De nu pågående associationsförhandlingarna mellan EU och orsakade rejäla kraftmätningar mellan EU-länderna när tidtabellen skulle slås fast. Det mandat som har att förhandla med Mercosurländerna om lades fast i ljuset av att den nya förhandlingsrundan i WTO förväntades starta i . Tanken var att WTO-förhandlingarna skulle ha nått ganska långt innan EU:s förhandlingar med kom in i en avgörande fas. Därför uppsköts förhandlingsstarten för Mercosurförhandlingarna till . Som bekant fördröjdes WTO-rundans start med . Den började inte förrän i . Därmed ändrades också den möjliga inbördes relationen mellan EU:s förhandlingar i WTO och EU:s förhandlingar med . Det är således tillfälligheter snarare än maktpolitik från EU som ligger bakom det faktum att tidtabellerna nu överlappar. Handelsförhandlingarna med har behandlats i . Inget parti motsatte sig då att skulle stödja att fick mandat att på unionens vägnar inleda förhandlingar om ett regionalt frihandelsavtal med . Under det svenska ordförandeskapet i EU pressade på för att den fastslagna tidtabellen för Mercosurförhandlingarna skulle hållas. hade jag glädjen att i företräda EU vid de möten som accelererade handelsförhandlingarna mellan såväl EU och som EU och . Jag för min del tror inte att globala, multilaterala avtal inom ramen för WTO och regionala handelsavtal behöver stå i strid med varandra. Det bästa behöver inte vara det godas fiende. WTO har regler för regionala frihandelsavtal. Det är ett självklart krav från att EU i alla avtal efterlever dessa regler. Det har också regeringen framfört vid otaliga tillfällen till , senast när Mercosurförhandlingarna diskuterades vid allmänna rådet . Jag tror att farhågor angående Mercosurförhandlingarnas effekter för WTO-rundan är överdrivna. Förhandlingarna med kan tvärtom fungera som murbräcka för en öppnare handel globalt på jordbruksområdet. Framsteg på jordbruksområdet har länge hindrats av EU:s mer protektionistiska länder. I EU har den lägsta ambitionsnivån fått bestämma takten. I Mercosurförhandlingarna görs EU:s offensiva intressen tydligare, vilket medför att de protektionistiska jordbruksländerna har svårare att hävda sina intressen. Den senare utvecklingen i förhandlingarna med sammanfaller med intresse av att få till stånd mer långtgående jordbruksreformer. 26 (): Jag börjar med att tacka statsrådet för svaret. Jag tycker kanske inte att det var något bra svar. Detta är en komplicerad fråga, men just i fråga om synen på Mercosurförhandlingarna tycker jag att svaret är välvilligt på gränsen till otillåtet naivt i sin tolkning av vad som pågår mellan å den ena sidan och Mercosurländerna å den andra. säger att det avtal som man nu förhandlar om och som eventuellt går in i en avgörande fas skulle kunna fungera som en murbräcka för en öppnare handel globalt. Jag ser det på ett annat sätt, nämligen att man försöker köpa ut och de andra länderna som är och hårdaste och kanske effektivaste kritiker effektivare än påtryckningsgrupperna inom EU för frihandel. Den gruppen tillhör vi ju själva. Det finns också en mer principiell, grundläggande fråga. Jag har följt uttalanden i handelspolitik, och jag blir inte riktigt klok på var regeringen egentligen står i den frågan. Rättare sagt står regeringen på två stolar inte mellan stolarna men på båda två på en gång. Det finns nämligen en genial tanke i grunden till mest-gynnad-nation-systemet; en fördel som ger till ska sedan vidarebefordras till alla andra länder. Sedan sprider sig detta, och det har det också gjort, och man har en multilateral liberalisering av handelspolitiken i världen. Detta är GATT-systemets själva grundtanke, även om tanken lanserades . Den har sedan konfirmerats i WTO. Den här multilaterala synen på handelspolitiken håller nu på att knäckas. har 159 bilaterala avtal slutits. Det undergräver det multilaterala handelssystemet. Det ger den starke med klientstater omkring sig rätt att agera. EU är en sådan. Det ger upphov till komplicerade tvister om ursprungsregler, godtycke, ekonomisk ineffektivitet och inte minst diskriminering. Det avtal som vi nu ser är den grundläggande, principiella svårighet som jag inte tycker att har tagit upp och hävdat. Den andra är detta att man köper ut de effektivaste och viktigaste kritikerna av den gemensamma handelspolitiken. och andra länder är en stödgrupp för och för liberaler inom EU i kampen för att få bort den gemensamma jordbrukspolitiken. Om vi låter kommissionen köpa ut och andra länder försvårar vi när det gäller att uppnå våra egna mål vad beträffar en reformering av den gemensamma jordbrukspolitiken. Det blir högre matpriser, sämre miljö och så vidare. Jag såg en genomgång gjord av , vår främsta jordbruksekonom. Hon betecknade WTO-kritikerna som de effektivaste reformpåtryckarna beträffande EU:s jordbrukspolitik inte och andra länder inom unionen. Det viktigaste är naturligtvis att om bejakar utköpsstrategin, att muta kritikerna, och om den lyckas så kommer att befästa fattigdomen i tredje världen och att befästa en jordbrukspolitik som gör att människor hålls kvar i produktion av produkter vars priser pressas alltmer av Europeiska unionens överskott. Den gemensamma jordbrukspolitiken är ju en grotesk omfördelning mellan de rika i de rika länderna och de fattigaste i de fattigaste länderna, och som jag ser det kan vi aldrig låta kommissionen förhandla fram ett avtal som tar bort de effektivaste medhjälparna i att skapa en bättre europeisk jordbrukspolitik än . 27 Näringsminister (): kallar mig otillåtet naiv. Jag skulle för min del vilja returnera den vänligheten med att säga att jag tycker att det som föreslår vore en naiv strategi. Vi lever i när det träffas bilaterala avtal runtomkring. Det råder febril aktivitet på det området runtom i världen. Många länder förhandlar just nu kors och tvärs med varandra om detta. Det sägs här att jag skulle avstå från att värna svenska intressen när det nu uppstår möjligheter att åstadkomma billigare matpriser och större marknad för våra industrivaror genom ett avtal med , , och . Det är ett avtal som vi har varit överens om att eftersträva och som jag själv har varit med om att sparka i gång. Man kan diskutera om det här innebär att man köper ut en motståndare eller om det innebär att man slår in en kil bland EU-protektionisterna, som kallar dem, och deras front. Jag har frågat en av de andra ledande aktörerna i G 20-kretsen de som enligt analys skulle slås sönder av detta. Det är min kollega från , . Han säger att han å det bestämdaste uppmuntrar att förhandla vidare och gå i mål med förhandlingen. Han ser det som en hjälp att gå vidare med att luckra upp den jordbrukspolitik i EU som både han, och jag ogillar. Om jag är otillåtet naiv, är det också i så fall. Då befinner jag mig i ett sällskap som jag trivs med. Jag tror i stället på den bedömning som vi har gjort tillsammans. Jag noterar också att har hamnat i samma position som . Det var som motsatte sig att vi skulle starta de här förhandlingarna från början. De drev fram ett uppskov till dess att man trodde att Seattlerundan skulle ha kommit så långt att risken för att EU, via Mercosurförhandlingen, skulle tvingas till eftergifter på jordbruksområdet skulle vara liten. Därför skulle förhandlingen hållas på sparlåga till dess att vi hade ett multilateralt förhandlingsresultat på plats. och har här gjort samma bedömning. Jag gissar att det är en ovanlig kombination som vi kanske inte kommer att få se upprepas särskilt ofta. 28 (): Låt mig börja med den febrila aktiviteten och handelsavtal kors och tvärs. Det var ju det jag nämnde. Det har träffats 159 bilaterala avtal . Jag tror inte att det ligger i långsiktiga intresse att det multilaterala förhandlingssystemet faller sönder. Det är det som håller på att ske nu genom det ena avtalet efter det andra. Det är 18 avtal i genomsnitt, om jag räknar rätt. Det kommer inte att ligga i intresse att det multilaterala handelssystemet, WTO-systemet, blir alltmer bräckligt med ett antal länder som står utanför. Jag tror att det är fel att säga att vi ska få lägre matpriser genom import från . Vi ska få lägre matpriser genom att vi blir av med EU:s jordbrukspolitik och genom att vi får import från , och på icke-diskriminerande villkor. Det är den vägen vi ska gå. Vägen till helvetet är stensatt av goda föresatser. De goda föresatserna i det här sammanhanget är att man tittar på varje bilateralt handelsavtal och säger att det ser bra ut. Här har vi ett avtal med det landet, med det landet och med det landet. Men summan av alla dessa avtal är ju helvetet, nämligen att det globala världshandelssystemet knäcks. Det är den problematiken som , när jag nu hör honom här, förefaller mer eller mindre omedveten om. Det är en jättelång debatt, som dessutom återspeglas i och regelsystem, om hur denna avvägning ska göras. Jag tror att det här avtalet skulle vara väldigt skadligt för handelssystemet och framför allt för möjligheten att minska jordbruksprotektionismen. Det verkar vara en älsklingsfras att säga att man är i fel sällskap eller i rätt sällskap. Jag kan räkna upp , , , och så vidare som har ungefär samma position som jag har. är en gammal jordbruksprotektionist. Det faller nog på sin egen orimlighet att han skulle vara för att man lägger ned EU:s jordbrukspolitik på det sätt som jag förespråkar. Detta skjuter lite vid sidan av målet. Jag vill vädja till att ta upp den här frågan i EU-kretsen. Och jag ska ställa frågan: Vad har ni gjort i EU-kretsen för att ta upp den här frågan efter det att det här förhandlingsmandatet har lagts fram? Det har ju ändå skrivits den ena artikeln efter den andra, till exempel i , där man har beskrivit detta. Så löjeväckande är inte de tankar som jag framför i den interpellation som svarar på. Det är faktiskt väldigt viktigt att är tydlig här. Om tycker att det är en väldigt bra politik bör han skriva om den i . Jag tror att det skulle väcka ett väldigt uppseende om det normalt frihandelsvänliga gick in för en bilateral förhandlingsstrategi och upphöjde det till höjden av visdom i världshandelspolitiken. Nej, sätt stopp för det här djupt skadliga initiativet som har tagits! Sitt inte passiv utan ta upp det på nästa rådsmöte! 29 Näringsminister (): Jag vill verkligen inte få det att framstå som om jag tycker att åsikt är konstig eller naiv eller att jag försöker förlöjliga den på något sätt. Det är en mycket rimligt hållning, men jag har en annan åsikt. Jag respekterar och många andra som har den synen att bilaterala handelsavtal är av ondo och man enbart ska gå den multilaterala vägen. Man pratar om den komplexitet som nätet av bilaterala avtal ger och att det bara gynnar de starka som är attraktiva på avtalsmarknaden. Jag är väl medveten om dessa svagheter. Om det fanns en utbytbarhet och de konkurrerade inbördes, och om de bilaterala avtalen de facto var i stället för avtal på bred front hade jag också haft den åsikten. Men jag råkar ha den uppfattningen att båda kan innebära framsteg. De konkurrerar möjligen om förhandlingskapacitet, och i sådana fall ska man prioritera de multilaterala förhandlingarna. Min uppfattning är ändå att vi bör ta de möjligheter som erbjuds i till exempel det här fallet, precis som vi gjorde när det gäller , och . Det gäller att ta chansen att åstadkomma lägre priser för våra konsumenter och vidga marknaden för våra exportörer när dessa möjligheter bjuds på ett bra vis. Kom ihåg att det finns tydliga regler i WTO, liksom det tidigare gjorde i , för att reglera att sådana här avtal inte blir på andras bekostnad. De måste vara konstruerade på ett visst sätt, och de måste innebära att resten av världen åtminstone blir neutralt behandlade. Det får inte bli en försämring för tredje land. Vi driver naturligtvis att de reglerna ska iakttas. Vi åberopade det, påminde om det och krävde det vid det senaste rådsmötet när detta diskuterades. Man kan diskutera om det är nödvändigt att vi upprepade gånger berättar att vi tycker att man ska följa lagen. Det borde kanske vara självklart för en aktör som EU. Låt oss inte heller glömma att vi nu precis har utvidgat EU. EU är ett regionalt frihandelsområde i det här avseendet. Efter en förhandling med några få länder, tio stycken, av WTO:s bortemot 150 medlemmar kom de i åtnjutande av stora fördelar på vår marknad. Vi kom i åtnjutande av stora fördelar på deras marknad. Övriga WTO-länder stängdes ute från denna möjlighet. Jag tycker inte att vi skulle ha avstått från detta. Vi har väldigt mycket att vinna, och jag är övertygad om att också WTO-systemet kan ha någonting att vinna på detta. Jag ser inte denna konflikt så skarpt som och andra kvalificerade bedömare gör. Jag tycker att man kan ha respekt för att man kan göra olika bedömningar i den här frågan utan att kalla det naivt eller förlöjligande. Jag har respekt för den andra åsikten, och jag tycker att vi som tycker som jag förtjänar respekt för det också. 30 (): Jag har också respekt för andra. Detta är en avvägningsfråga. EU-exemplet är bra. Man bildar ett regionalt frihandelsområde som successivt utvidgas och hoppas att det ska leda till global frihandel. Men det som är oroväckande och gör att jag reagerar så skarpt är att antalet avtal har växt så väldigt snabbt . Det finns egentligen ingen motkraft som jag ser det. Det är väldigt få som står upp och hävdar att vi måste slå vakt om det globala handelssystemet och att de här regionala och bilaterala avtalen är ett hot. Jag anser att detta till sin effekt är i stället för en multilateral handelsliberalisering, i motsats till vad säger. I stället för att säga att vi får lägre priser genom att öppna ett avtal med , och säger jag att vi kunde få ännu lägre priser om vi hade en global handelsliberalisering genom att vi då kan köpa från ännu mer konkurrenskraftiga länder. Det är klart att andra länder diskrimineras om får tillträde till den europeiska livsmedelsmarknaden. Det måste ju ske på andra utomeuropeiska exportörers bekostnad. Det är inte så att den europeiska konsumenten kan äta hur mycket som helst, utan äter man mer från äter man mindre från andra ställen utanför EU. Man kan alltså ha det här regelverket och vissa kompensationsmekanismer, ersättningar och sådant, men de facto måste en fördel för en vara en nackdel för en annan i det här systemet eftersom den totala handelsvolymen som sagt inte ökar . Vi får återkomma till detta. Jag tror att den här principiella frågan är väl så viktig som EU:s jordbrukspolitik. 31 Näringsminister (): säger att det inte finns någon motkraft till de växande bilaterala avtalen. Jo, det gör det. EU har drivit fram att det faktiskt nu förs en global förhandlingsrunda. Man kan diskutera hur EU har skött den förhandlingen och med vilken kraft det har gjorts framsteg, men det hade inte blivit någon global förhandling över huvud taget om inte vi i EU hade engagerat oss och drivit fram en sådan. Många av oss är bekymrade över att den inte går fortare, men jag har inte träffat någon som tror att det beror på att vi har för många bilaterala avtal. I själva verket är expansionen och accelerationen av de bilaterala avtalen just nu ett resultat av att det går för långsamt med framstegen på det globala planet. Att utbytbarheten, det nollsummespel som beskriver nu väljer vi att sluta avtal med och göra en gräddfil för sydafrikansk export och ekonomisk utveckling på den europeiska marknaden skulle stå i strid med strävandena att gå fram på bred front är en uppfattning som jag inte har. Jag kan inte förstå på vad sätt det skulle hjälpa de processerna om vi inte hade frihandel med eller med , om vi inte tog den regionala vägen på allvar utan ansåg den vara stängd. vill jag göra en reflexion jag inser att inte har någon talartid kvar.