prot · GR0987 · 2004-03-24 00:00:00 — (Beslut fattades under 15 §.) 10 § Reklamtid i TV 33 (m): I KU:s betänkande nr 16 behandlas regeringens förslag om vissa ändringar i radio- och TV-lagen rörande reklamtidens längd och placering i sändningen. Vi moderater förhåller oss av princip kallsinniga till den här formen av regleringar. Vi menar att det rimligen borde vara upp till varje programföretag att självständigt få bedöma hur mycket av sändningstiden som ska upptas av reklam och när den ska få förekomma i sändningarna, dock med hänsyn till de yttrandefrihetsrättsliga bestämmelserna. Publikens krav skulle nämligen döma ut ett programbolag som sände mer reklam än sevärda program. Utan någon publik blir det heller inte intressant att sända reklam, och därmed undergrävs också formerna för finansieringen av en sådan programkanal. Här finns alltså en ganska effektiv självreglerande kraft i form av en kritisk publik. Särskild hänsyn föreskrivs mot vissa tittargrupper, till exempel barn, och det är rimligt. Vi anser dock, med bifall till reservation 1, att regeringens förslag till nya undantagsregler, som vi alltså behandlar i det här betänkandet, om när gränsen för mängden tillåten reklam under en sammantagen sändningstimme får överskridas bör avslås. I konsekvens med detta vårt resonemang föreslår vi till yttermera visso i reservation 2 att vad som regleras i radio- och TV-lagen rörande reklamsändningars omfattning och frekvens också bör avskaffas. Europeiska gemenskapen har, enligt vår mening onödigtvis, genom ett TV-direktiv lagt sig i hur TV-bolagen sätter samman sitt programutbud, exempelvis hur stor andel av utbudet som ska utgöras av europeiska program och hur man reglerar mängden reklam i sina sändningar. Vi anser snarare att EU bör sträva efter en utvidgning av den inre marknaden och ett avskaffande av offentliga monopol. Programföretagen borde därför inom ramen för respektive lands yttrandefrihetsrättsliga lagstiftning i allt väsentligt fritt få förfoga över programinnehållet. Vi moderater föreslår följaktligen, tillsammans med , i reservation 3 att regeringen bör verka för att EG:s TV-direktiv avskaffas. För tids vinnande nöjer jag mig dock som sagt, fru talman, med att yrka bifall till reservation 1. 34 (): Vi i vill ha ett smalare men vassare EU. Det innebär att onödiga uppgifter ska bort från EU och att olika frågor ska behandlas på rätt nivå. Detta är i högsta grad tillämpligt när det gäller de här förslagen om direktiv för TV. Vi vill alltså inte ha ett gemensamt EG-direktiv, men vi kan tänka oss att ha någon typ av riktlinjer på nationell nivå. Det är skälet till att vi stöder den proposition som nu ska ta ställning till. Vi har dock, precis som sade, i en reservation pekat på att vi inte vill ha EG:s TV-direktiv. När man läser utskottsutlåtandet om EG:s TV-direktiv kan man se, vilket är rätt intressant, att det tydligen finns en tveksamhet, kanske inte så mycket till själva TV-direktiven som sådana men till den utformning de har fått. Europeiska kommissionen har överlämnat en rapport, , om detta. Man har också antagit slutsatser om att det behöver göras en översyn av EG:s TV-direktiv. Dock ska man vara väldigt försiktig och göra omfattande förberedelser innan man kommer med några förslag när det gäller direktivet. Naturligtvis måste man också ta hänsyn till utvecklingen och marknaden. Tyvärr slår man inte redan nu fast att det inte ska vara några TV-direktiv från EU, utan man kommer tydligen att fortsätta att fundera på detta. Jag önskar att man kommer fram till, och jag skulle gärna se att verkade för, att man helt enkelt tar bort de här direktiven och säger att detta är en nationell fråga som vi själva ska få bestämma över. Med detta, fru talman, vill jag yrka bifall till reservation 3 som vi har gemensamt med . 35 (): Bakgrunden till det betänkande vi nu debatterar är en proposition från regeringen som efterlysts av . Propositionen går i korthet ut på att man ska ge flexibilitet för reklamfinansierade TV-kanaler som lyder under radio- och TV-lagen läs: så att dessa kan flytta reklam vid direktsändningar av sportevenemang och annat som inte är lätt för kanalen att planera. Detta är en god och efterlängtad reform som talare såväl före som efter mig kommer att ge stöd till. Jag vill dock understryka att reformen nu ger oss politiker en möjlighet att kraftfullt markera mot ständiga avbrott för reklam i långfilmer och längre program, en möjlighet som utskottets majoritet nu helt verkar försitta. Att inte sända reklam i en långfilm handlar om respekt för dem som arbetat med filmen. En hårt arbetande regissör, seriös skådespelare eller konstnärlig producent ska inte behöva se sitt alster bli avbrutet av reklam för blöjor, lättöl och tamponger. I ett upprop från främsta regissörer som publicerades kan man läsa bland annat följande: Är reklamavbrott i långfilmer kränkande det begrepp som upphovsrättslagen använder för att beskriva förvanskande tillägg som gjorts utan medgivande av konstnären själv? Ja, de är kränkande och en förolämpning både mot oss som står bakom filmerna och mot publiken, som inte heller blivit tillfrågad. Varje film, oavsett genre, oavsett upphovsmän eller producent är ett verk, på samma sätt som en symfoni, ett konstverk eller en roman. De är alla avsedda att upplevas i det skick de skapats och på inget annat sätt. Det finns många olika slags författare, regissörer och producenter, men vårt gemensamma mål är att berätta en historia och ge publiken en upplevelse. Varje filmverk är resultatet av många människors arbete, oftast . Publiken har rätt att själv bilda sig en uppfattning om filmen utan att behöva störas av förvanskningar från intressen som inte från början deltagit i utformningen. Som biopublik räknar vi med att biomaskinisten ska ha ställt in skärpan, vi vill slippa en alltför högljudd granne i salongen och vi kan ofta uppskatta reklamfilmerna, för de ligger ju som bekant innan filmen börjar. Vi väntar oss alltså en obruten upplevelse, precis som vi vill lyssna till en symfoni utan reklamspottar mellan andra och tredje satsen, en målning utan ovidkommande produktinformation och en roman utan tjugo sidor annonser i mitten. Detta ostörda möte mellan filmskapare och publik borde vara självklart även i tv-sammanhang. Men så är det tyvärr inte längre. Vi filmskapare ser alltså reklamavbrott i filmverk som ett oacceptabelt intrång i upphovsrätten. kritiserade de lagändringar som trädde i kraft för att de inte tillräckligt klart definierade när det var tillåtet att avbryta TV-program för annonser. Det klargjordes aldrig i vilka avseenden annonsavbrott skulle kunna anses vara kränkande. De processer som har startat har inte heller fått önskvärd effekt. I stället framstår det som allt tydligare att TV-bolagen har rätt att avbryta långfilmer, trots de kränkningar av rättighetsinnehavaren eller personerna bakom filmen som detta innebär. Att slippa reklamavbrott i långfilmer eller längre TV-program är också en konsumentfråga. TV-tittaren har rätt att avnjuta ett längre program eller en långfilm utan att ständigt bli störd av propaganda för att konsumera än det ena, än det andra. Frågan om reklamavbrott i längre program är inte ny. särskilda ställning ger staten rätt att ställa vissa krav till skydd för konsten och konsumenterna. Ett sådant krav är detta: att inte avbryta filmer eller längre program med reklam. var vi och regeringen överens om detta. Då fanns det ett förbud som konsekvent saboterades genom att de längre programmen avbröts med korta inför-program. Sålunda avbröts långfilmer först med reklam, därefter med Inför Bingolotto och sedan med lite reklam igen. Regeringen och övriga partier backade inför detta ofog och gav kanalen laglig rätt att avbryta längre program. Att backa för dem som kringgår lagar är sällan en bra strategi, inte heller i detta fall. I stället skulle man givetvis i lagen klart ha definierat vad som är ett program. I reservation 4 kräver att den utvidgade rätten för reklamkanaler att anpassa sina reklamavbrott efter sportevenemang och dylikt kompletteras med en återgång till de gamla reglerna om reklam i långfilmer och andra långa sändningar. Övriga partier borde gå med på vårt krav och ge oss alla rätten att njuta av en långfilm på utan att störas av vare sig Inför ditten-datten eller ändlösa reklampauser. Därför yrkar jag bifall till reservation 4 under punkt 4 om återgång till de regler som gällde om annonser i TV-program. I övrigt yrkar jag bifall till utskottets förslag till ställningstagande. 36 (): Det här betänkandet har sin grund i att utskottet självt har efterlyst från regeringen en bättre anpassad tidsordning för hur reklam får sändas i markbunden television. När regeringen väl kommit tillbaka med en proposition tycker en majoritet i utskottet att det är en bra anpassning. Det ger en något ökad möjlighet för det sändande företaget att anpassa sina reklaminslag efter belägenhet. Särskilt gäller detta vid direktsända sportevenemang eller större arrangemang. Det är alltså en bred majoritet som samlats kring utskottets betänkande i det avseendet. Så gott som alla länder som vi umgås med i vår kulturkrets, främst inom den europeiska unionen, har regler för reklaminslag i TV-sändningar till skillnad från förenta stater där det är mer fritt, eller till och med helt fritt. Således är den svenska ståndpunkten här inte unik på något sätt. Därför är det mycket förvånande att Moderata samlingspartiet säger sig vilja avskaffa alla dessa regler för reklamsändning i svensk television. Där skiljer sig Moderata samlingspartiet från samtliga andra riksdagspartier i och från hur det är i samtliga andra nationer i vår kulturkrets. Jag funderar på vad det kan bero på. Är det så att man vill ha en anglosaxifierad television av det snitt som har där reklamen helt och hållet har tagit över från programinnehållet och där alla tävlar om ungefär samma snuttifieringskonstart? Ännu mer förvånande anser jag att det är att två så erkänt värdekonservativa personer i Moderata samlingspartiet som och slår följe med nyliberala avregleringsivrare, något som kommer till uttryck i reservation 3. Man vill avskaffa EU-direktivet, som försöker säkerställa inhemsk produktion och den egna nationens språkkrets. Såvitt jag förstår var detta från början en fransk ståndpunkt. Den omfattas av väldigt många konservativa partier ute i för att säkerställa inhemsk TV-produktion, inhemskt drama och inhemskt språk samt dra en gräns mot det engelska språket och de amerikanska filmerna i någon mening. Ärligt talat har jag utifrån hur jag känner och , vilken förresten inte finns här i kammaren , svårt att förstå i övrigt hyllar ni ju i många avseenden svenska traditioner, det svenska språket, svensk ceremoni och annat att ni slår följe med nyliberala avregleringsivrare på det här området. Detta är mycket förvånande. Den europeiska unionen har tillsammans med radiounionen och TV-unionen kommit överens om att försöka utveckla en inhemsk produktion, främst inom public service-företagen men även där sådana inte finns inom den marksända televisionen till exempel därför att man slår vakt om och försöker lyfta exempelvis konstnärlig verksamhet, upphovsrättsliga frågor och det inhemska språkets värdighet att stå emot den alltmer anglosaxifierade tid vi lever i. EU försöker alltså forma ett direktiv som vi har att förhålla oss till. Väldigt många omfattar och uppskattar att unionen försöker göra sin röst hörd på detta område. Jag är förvånad över att och inte tycker detsamma som vi. I varje fall yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet, som jag tycker i allt väsentligt är bra, och avslag på de reservationer som finns i betänkandet. 37 (m) replik: Jag är fullt övertygad om att är väldigt överraskad av att jag och den i kammaren frånvarande har accepterat tågordningen i fråga och gärna vill avskaffa den här typen av lagstiftning. upprepade sin förvåning inte mindre än i sitt anförande. Det får väl tas till intäkt för att han verkligen är förvånad. Jag vill bara säga att rågången mellan mig kanske också och i denna fråga möjligen är att vi betror den enskilde möjligheten att bedöma vad han eller hon vill se och höra som större än lagstiftarens förmåga att avgöra vad han eller hon ska se och vad som möjligen ska avbrytas i form av reklaminslag. Vi tror helt enkelt att den enskilde är kapabel att välja vad han eller hon vill se eller höra. När det gäller EG-direktivet menar vi att det är en onödig klåfingrighet i en del andra sammanhang som EG och EU ägnar sig åt. Det här är ett område som inte behöver omfattas av övernationella regleringar, i varje fall vad avser reklamtiden. Programföretagen har största kompetensen att avgöra hur de vill sätta samman sina program. Jag återkommer till vad jag sade i mitt huvudanförande: Det programföretag som sänder mer reklam än lockande program kan inte bli särskilt långlivat. Det behövs nämligen intressanta program för att locka publik. Blir det ingen publik, då blir det förmodligen heller inga som kommer att se så mycket reklam. Då bortfaller också den viktiga finansieringskällan. , kan man säga, ligger ett slags marknadsekonomisk bedömning bakom detta som den enskilde tittaren eller lyssnaren gör. 38 () replik: blandar nog ihop korten rätt kraftigt här. När det gäller min förvåning, som jag nu upprepar för fjärde gången, över att och såsom värdekonservativa personer hamnade i samma fålla som nyliberala avregleringsivrare detta uttryckt i reservation 3 handlar det inte om reklamtiden, utan det handlar om värnet av de europeiska produktionsresurserna och de europeiska språken. Det var på den punkten som jag uttryckte förvåning. Det gällde inte att vill avreglera reklamtid. Jag har viss förståelse för att ni från er utgångspunkt tycker att vi kan ha fritt fram för reklam överallt, hur som helst och när som helst. Där hyser jag ingen förvåning, utan där yrkar jag bara avslag med den mycket kraftiga motiveringen att alla länder som samverkar i den europeiska televisionsunionen har regler för hur mycket reklam som ska få förekomma i marksänd television. Så länge alla tycker att det är bra att någorlunda reglera detta har jag kanske lite svårt att se poängen med det ni för fram om att fritt avskaffa reklamtidsreglerna. Men det är inte det som min förvåning gäller, utan förvåningen gäller att ni inte accepterar EU-direktivet, för detta är tillkommet jag säger det återigen för att skydda, värna och säkerställa en viss inhemsk televisionsproduktionskraft i de berörda länderna och för att i någon mening skydda det egna språket. Där är jag förvånad. 39 (m) replik: Det är den protektionistiska tankegången att man ska reglera fram den inhemska produktionen som vi vänder oss emot. Det är fortfarande så att de nationella televisionsbolagen men också de privata kommersiella bolagen nationellt måste få, tycker vi, avgöra vilka program de i första hand vill satsa sina programmedel på. Det ska inte kvoteras fram. Det är alldeles riktigt som säger att det framför allt är på franskt initiativ som man har tagit fram kraven på att andelen inhemsk produktion och så vidare ska regleras i EG:s TV-direktiv. Vi tycker att detta fortfarande måste få vara upp till publiken att avgöra. Det är ju fritt vilka program man tittar på. Även om program är så att säga minimikvoterade är man ju inte garanterad att folk tittar mer på dem, utan folk måste få en ökad valfrihet. Den vill vi slå fast och värna om. Att värna om valfriheten är i sig inte särskilt nyliberalt, utan det är en ganska värdekonservativ ståndpunkt som man kan inta utan regleringsiver. 40 () replik: Jag hörde någonstans att i detta avseende svajar en aning i sin trofasthet till det sagda. Jag tror nämligen att mycket väl förstår varför det här kravet och direktivet har tillkommit. Det är nämligen så här i vår anglosaxifierade tid att den absoluta merparten av all producerad musik och all producerad film i den västliga kulturkretsen är kommen ur amerikanska produktionsbolag och amerikanska distributionsföretag. Dessutom, och det säger jag ingenting om, är de mycket skickliga i i att göra TV-program. De har levt med TV längre än något annat land. Men om inte de stora kulturnationerna i värnar om sin produktionskapacitet och garanterar någon typ av mångfald i sina programsändningar, är risken naturligtvis uppenbar att det amerikanskt producerade tar över helt och hållet. Det är därför som det här EU-direktivet har kommit. Och det omfattas inte bara av den franska ståndpunkten, utan italienare, spanjorer, engelsmän till och med, tyskar och holländare har tyckt att det behövs ett skydd för den inhemska produktionen, den inhemska kapaciteten och det inhemska språkets värde. Jag tycker att det är en begriplig och respektabel ståndpunkt att skapa ett utrymme för mångfald i de nationella televisionskanalerna. Det är upp till tittarna att avgöra vad som är bra, men jag tror att många tittare runtom i uppskattar att det fortfarande finns program, rätt många sådana, som distribueras på det egna språket och utan textremsor eller dubbning. 41 () replik: Jag noterar med viss förvåning att inte är det minsta förvånad över att jag finns med på reservation nr 3 som vi diskuterar, utan jag tillhör tydligen gänget nyliberala avreglerare, som talar om. Jag vill dock säga att vi ska komma ihåg att de TV-direktiv som vi nu har är minimiregler. Som jag sade i mitt anförande är man från EU:s sida medveten om att man måste göra en översyn av direktiven. De nuvarande direktiven har tydligen varit svåra att genomföra eftersom man nu säger att man ska göra en översyn av dem och att man kommer att göra omfattande förberedelser. Det är väl bra, men det bästa vore onekligen om man kom fram till att man inte alls ska ha dem. Jag vet också att det är som har varit pådrivande i engagemanget för direktiven därför att fransmännen känner att de hamnat i bakvattnet i förhållande till den anglosaxiska världen när det gäller TV-verksamhet. Jag tror inte att fransmännen är lika engagerade i att svensk produktion ska komma ut på samma sätt som fransk produktion, men det kanske var lite elak misstänksamhet. Det som gör att inte ser mig som den värsta formen av nyliberala avreglerare är kanske att vi från stöder den här propositionen. Vi gör det därför att vi tycker att man kan klara de här frågorna på nationell nivå. Jag tycker att vi ska ha vissa regler, och det är väl bra det som kommer från regeringen. Men låt oss sköta det här själva. Vi behöver inte ha EU däruppe som talar om för oss hur vi ska göra. Jag har tilltro till att vi klarar det här själva, och låt oss göra det. 42 () replik: Nej, jag är inte förvånad över att och folkpartisterna har hamnat i den här fållan i just denna fråga. Däremot är jag tacksam för att ni inte anslöt er till i reservationerna 1 och 2 och tillerkänner nationen egna rättigheter att reglera reklamtid i marksänd television. Så det är både och: Jag är inte förvånad när det gäller reservation 3, och jag uppskattar er ståndpunkt och att ni har hamnat i samma läger som vi när det gäller synen på reklam-TV. tar upp den franska ståndpunkten. Men, återigen, det är inte bara den franska ståndpunkten som har kommit till uttryck. Det är också italienare, spanjorer, engelsmän och tyskar som anser att man ska ha en garanti för inhemsk produktion, även om det är som ytterst har tagit initiativet, mycket naturligtvis för att värna det egna språket som de anser vara större, finare och bättre än de flesta andra språk. Men det faller också till vår fördel, därför att då måste vi också iaktta respekt i vad gäller att säkerställa produktionskapacitet, inte minst inom public service-företagen. Förresten, , jag börjar bli allt mindre förvånad över vad som händer i . Jag satt med i och lade där märke till att ni i slutändan av betänkandet intog en radikalt annorlunda hållning som förvånade alla, inklusive . Jag såg ert agerande i Public service-beredningen förra gången, där ledamoten inte på en enda punkt reserverade sig men som blev överkörd av er partigrupp på elva punkter när det väl kom till kritan. Jag börjar fundera på vad som händer i och vilken ni position ni ska inta härnäst. 43 () replik: Vi är öppna för diskussioner och nytänkande i . Jag kan notera att alla partier, inklusive Socialdemokraterna, kommit med olika synpunkter på ett stadium innan vi har satt ned foten, i samband med en utredning till exempel, och det är väl för väl att vi inte binder upp oss med en gång för ställningstaganden. När det gäller radio, TV och public service har vi fört fram många annorlunda förslag som vi tycker är värda att pröva. Jag har inte tid i min replik att gå in på dem. Men, om igen, jag kan inte se att vi behöver ha några minimiregler från EU för att tillgodose våra intressen när det gäller TV. Som jag sade sitter man nu i EU och funderar på de här frågorna. Möjligen kommer det ett helt annorlunda förslag, för kanske man från EU inser att det här inte ska styras uppifrån. 44 () replik: Det måhända blir så att kommer att korrigera sin uppfattning kring EU-direktivet. Men jag kan inte påstå att jag har hittat något stort politiskt tryck i den här frågan ute i . Det är inte många partiföreträdare i det europeiska parlamentet, som i likhet med och tyvärr också , argumenterar för att ta bort EU-direktivet. Detta är en mycket, mycket svensk liberal hållning som inte kommer till uttryck bland de partier som har att förhålla sig till kommissionen och dess förslag. Det här kan vi väl låta vänta tills den dagen kommer. Men jag önskar faktiskt mer respekt för urkunden till direktivet, nämligen att man från de olika länderna i unionen samt inom Europeiska TV-unionen vill värna det egna språket och den egna produktionskapaciteten och skapa distributionsmöjligheter för desamma via den markbundna sändningen. Sedan får vi väl se och det är en helt annan debatt som inte behöver föras här vem som hamnar var på högervänster-skalan när har positionerat om sig till. 45 () replik: Jag delar givetvis förvåning över Moderata samlingspartiet och liberalerna och deras företrädares ståndpunkt i dessa frågor. Men jag är också förvånad över att helt undviker den brännande fråga som tas upp i reservation och som jag också tog upp i mitt anförande. Det vore intressant att höra utveckla hur han resonerar när han säger: Det är okej att avbryta långfilmer och långa program med reklampauser. Det är okej att kränka hårt arbetande regissörer, seriösa skådespelare eller konstnärliga producenter genom att avbryta deras alster med reklam för lättöl och tvättmedel. Hur kan han tycka att det är acceptabelt att TV-tittarna inte ska ha möjlighet att avnjuta ett långt program eller en långfilm utan att helt plötsligt bli tillsagda att konsumera än det ena och än det andra? Hur kan han tycka att det är görligt att man inte går tillbaka till de regler som förbjöd avbrott för reklampauser i långfilmer och långa TV-sändningar? Det vore jätteintressant att höra utveckla argumentationen till varför han tänker rösta emot reservation nr 4 från . 46 () replik: Jag undvek ett meningsutbyte med i det här avseendet därför att jag valde att prioritera polemiken mot de tre reservanter från den borgerliga sidan som så diametralt ställer sig vid sidan av utskottets betänkandetext. och reservation ligger lite mer nära utskottet. Det skiljer inte så mycket. Merparten av de politiska partierna i har en gång för alla accepterat reklamfinansierad television i det markbundna nätet, och det finns regler uppställda för det. Jag tror att vi får leva med att långfilmer och annat avbryts. Det irriterar många, men de allra flesta accepterar att vi numera också har kommersiellt finansierad television, och inte bara public service som ju är reklambefriad. Jag har lite svårt att förstå den ståndpunkt som med i spetsen har förts fram från konstnärer, regissörer och upphovsmän i den här frågan.