prot · GR09130 · 2004-06-17 00:00:00 — Vi har också föreslagit i ett elvapunktsprogram för gymnasieskolan att man inom ramen för samhällskunskapen och historieundervisningen ska öka och vidga ungdomars kunskap. har jag presenterat mina recept. Vilka recept har för att öka kunskapen hos unga människor och människor i allmänhet? 75 () replik: Det var inte min avsikt att säga att jag inte är oroad. Jag tycker bara att vi inte ska överdriva detta. Efter det förra valet sade vi att den stora faran med detta är att det smittar på valdeltagandet i övrigt. Det finns ingen som direkt kan peka på en sådan effekt. Folkomröstningen visade att även en folkomröstning som har att göra med EU-relaterade frågor kan samla ganska mycket folk. Jag skulle därför vilja mana till en viss försiktighet med att måla hela bilden av detta svart. Men det är definitivt en utmaning när så många väljer att inte välja. Det är naturligtvis ett problem. Jag kan möjligen vara oroad över en annan sak, nämligen att menar att det är regeringen som ska lösa detta. Jag tycker att regeringen och vi socialdemokrater har ett oerhört stort ansvar. Men det kan inte ligga på bara oss, utan här är vi kamrater, eller om vi nu vill använda ett annat uttryck så är vi medarbetare i samma gemensamma uppdrag att värna demokratin. Och vi gör det både i vår egenskap av väljare och medborgare och politiker och förtroendevalda. Och jag tror inte att det är de stora metoderna eller de stora kampanjerna som löser frågorna. Det som verkligen oroar mig är att det som vi kanske ser ut att ha förlorat, nämligen det breda basarbetet i folkrörelsebaserade organisationer, har problem . Det gäller kyrkor och många andra organisationer, och det gäller i hög grad politiska partier. Det är ett problem att partiet i vårt fall inte längre räcker till att på samma sätt nå så många människor. Och här har vi ett gemensamt ansvar. Jag tror inte att det är regeringen som ska ordna mötesplatser och så vidare. Jag tror att regeringen också ska göra insatser. Men det är och jag och tusentals andra förtroendevalda som ytterst har ansvaret för att intresset för demokratin kan växa. 76 () replik: Jag kan instämma i det som sade om att det är vi tillsammans som ska hjälpas åt för att öka människors kunskap om EU. Den uppfattningen delar jag helt, och det hade jag kanske kunnat uttrycka på ett tydligare sätt. fick tidigare möjlighet att svara på en fråga som ställde. Den handlade om hur låg nivå på valdeltagandet som vi kan acceptera. Jag tycker egentligen att vi hade nått bottennoteringen redan vid det förra tillfället. Jag måste också passa på att fråga om han verkligen tycker att vi kan nöja oss med att säga att de insatser som regeringen har gjort inte räckte. Egentligen är det detta som utskottet säger i motiveringen till vår reservation när vi vill ha fler folkbildningsinsatser och fler initiativ för att lyfta fram EU-frågorna. Då nöjer sig utskottsmajoriteten med att argumentera om att regeringen har tagit initiativ för att öka valdeltagandet val. Vi har ju sett hur det gick. Menar verkligen att det är en argumentation som håller nu när vi har facit i hand? 77 () replik: Jag tror att jag svarade på detta och sade att jag inte skulle vilja sätta en nedre lägre gräns. Jag tror att det i sig skapar stora bekymmer. I formell mening skulle jag kunna tänka mig att gå så långt som att säga att det inte finns någon nedre gräns, om valet är sjyst skött och alla har fått möjlighet att rösta. Men i någon sorts moralisk mening finns det naturligtvis en gräns som inte skulle kunna gå att sätta i procenttal, men som skapar bekymmer för oss. Det var då som jag hänvisade till det amerikanska presidentvalet som, enligt många av oss, har passerat en gräns där för få är engagerade i ett så viktigt val. Sedan återkommer till frågan om regeringen. Det är klart att det är oppositionens uppdrag att ställa frågan om vad regeringen gör. Men när det gäller demokratifrågan finns det nog inte någon mamma eller pappa att gå och fråga, utan här har vi tillsammans ansvaret. Och jag erkänner gärna att jag anser att mitt parti tillsammans med alla de andra partierna har varit för dåliga på att ge människor en bild av till exempel det samarbete som vi har i Europeiska unionen. Egentligen kan jag inte förstå att medborgarna skickar i väg så mycket av sina pengar och inflytande över sin vardag i kommuner, landsting, nation och Europeiska unionen utan att vara lite mer angelägna om att ha kontroll. Detta är vårt medborgerliga ansvar som vi bär tillsammans. 78 SKÅNBERG (kd) replik: Den mest kvalificerade majoritet som vi känner här i är den absoluta majoriteten två tredjedelar. När valdeltagandet i det senaste valet innebar att nära nog en absolut majoritet av väljarna valde att inte gå och rösta är det nära skammens gräns och vad vi kan acceptera. Även med den nyansering som har gjort i replikskiftena är jag lite oroad över den ton som han använde i sitt huvudanförande när han talade om de få deltagande i ett årsmöte som ändå avhålls. Man har följt spelreglerna, det har utgått en kallelse, och det kom två personer. Man håller ett årsmöte, och så är det bra med det. Det är faktiskt så skakande att även om man följer reglerna är det inte tillräckligt. Låt mig göra en liknelse. Låt oss anta att vi är på en stor fjällvandring, och regeringen har i uppdrag att leda fjällvandringen. Alla ska göras nöjda. Det ska vara kortare och längre turer, de starka ska kunna klättra upp på berget, men vi ska hålla ihop gruppen och ta oss framåt dag för dag. Regeringen har brustit i sitt ledarskap. Man har inte hållit ihop gruppen. Man har fått nära nog två tredjedelar att inte följa med. Därför utkräver vi ett ansvar från regeringen. Sedan har vi i KU en del av ansvaret. Jag ska fortsätta med liknelserna. Om det här hade varit ett konfliktspel av typen Monopol hade vi suttit med regelboken och banken och hållit reda på reglerna. Vi har brustit i att hålla i gång det demokratiska samtalet. Vi har inte fått igenom det som vi ville i våra reservationer och motioner. Vi får också ta på oss en del av skulden. Men det är ett problem med ledarskapet när två tredjedelar inte följer med. 79 () replik: är väl liknelsen med fjällvandringen inte så enkel eftersom vår statsminister har legat på operationsbordet. Men har vi börjat på ny kula och får se vad som händer. Jag tycker annars att det är klädsamt att få den här beskrivningen av att det är ett delat ansvar. Jag tycker verkligen det. Men det är naturligtvis alldeles överdrivet att påstå att en absolut majoritet inte har röstat. Att vi här har vissa kvalificeringsregler kan möjligen förklaras av att vi har rätt så bra betalt för att gå hit och trycka på knappen. Om väljarna också skulle få det kanske vi skulle få ett större valdeltagande, eller om vi skulle införa det belgiska systemet med röstplikt. Men jag menar inte att det inte är oroväckande att valdeltagandet i och i andra länder ser ut att sjunka när det gäller val till . Det är djupt oroande. Men jag tycker att det är angeläget att vi inte nu klär oss i säck och aska och är redo att ge upp demokratin eller slopa ett sådant val till ett representativt system utan att vi snarare ser det som en utmaning till oss alla att utöka detta ansvar. Det är onekligen så att det också ingår i demokratin som en medborgerlig rättighet att inte rösta. Däremot tror jag att vi nu gör oss själva en liten otjänst som talar om vad de som valde att inte rösta egentligen anser. Det vet vi faktiskt inte alls. Vad vi däremot vet är att intresset inte var tillräckligt stort för att gå till eller till vallokalen och avge sin röst. Där är vi utmanade av att se till att vi får fler människor med oss. Om detta visar sig omöjligt , då borde det vara ett enkelt problem att lösa. Men låt oss fortsätta den diskussionen. Hitintills kan man väl säga att den tendens som vi har sett är att när folket får gå till vallokalen den tredje söndagen går man i något större omfattning utom möjligen när det gäller att utse sina ledare i kyrkan. Men det är möjligen en annan fråga, inte minst . 80 SKÅNBERG (kd) replik: Jag ser med tillfredsställelse på att mer och mer nyanserar sin inställning, det lite mer formalistiska att man har hållit sig till spelreglerna och att vi är nöjda. Jag välkomnar det. Vi är naturligtvis inte redo att ge upp demokratin därför att vi nu helt naturligt debatterar ett historiskt bottenrekord när det gäller valdeltagande. Något annat än att göra det vore omöjligt. Jag vill gå vidare och ta upp en tråd i anförande, nämligen polariseringen som livsluft. Vi vet ju att Socialdemokraterna prövade det här med högervänster-val, och hörde vi tidigare tala om klasskamp. Könskampen låg också nära. Jag skulle i stället vilja säga att livsluften för demokratin inte är polariseringen inte de och vi, inte att ställa människor mot varandra utan att skapa en förståelse för att det här gör vi tillsammans. Ordet samhälle går ju tillbaka till ett ord som talar om gemenskap, om att vi har en gemensam uppgift och hör samman. Jag skulle välkomna att nyanserade sig där och sade: Ja, det primära är att vi gör det här ihop, inte att ställa människor mot varandra. 81 () replik: Då får jag nog göra Skånberg besviken. Jag tror nämligen att förutsättningen för demokratin och politiken just är att det finns olika uppfattningar. Där finns naturligtvis ett problem för Skånberg, som ju i det europeiska parlamentet delar partigrupp med ett annat parti men ändå inte kan se att det är dags att göra en gemensam valrörelse. Jag medger gärna att vi har samma problem. I den här valrörelsen hade jag velat se, liksom jag vill se , att det är det europeiska socialdemokratiska partiet som i huvudsak för valkampen. Därigenom skulle vi kunna skapa den europeiska bilden av en gemensam demokratisk plattform. Då tror jag att förutsättningen just är att vi talar om olika bilder av vårt samhälle. Men det innebär inte att vi ska slåss eller att vi på varje punkt ska ha olika uppfattningar. Vi ser ju här i kammaren att en majoritet av besluten är gemensamma för oss de bara rasslar igenom och märks inte en gång. Men det som väcker uppmärksamhet och det som skapar själva dynamiken för den demokratiska processen är att vi i grunden har olika uppfattningar om vad samhället är. Jag tror att det här vänskapstalet egentligen är någonting farligt, för en sådan konsensus i en gemenskap av människor finns inte. Däremot har vi lärt oss att hantera såväl polariseringen och konflikten som samarbetet. Också där tror jag att vi har en del att redovisa för våra väljare och medborgare, nämligen att vi klarar av både att vara oeniga i sak och att ändå kunna hantera saker och ting tillsammans som människor och vänner. 82 (): Att diskutera demokrati och ökad delaktighet är viktigt. Egentligen borde fler vara med i den här debatten. Ett av skälen till det dåliga valdeltagandet, som det talats mycket om här , är att avståndet mellan politiker och medborgare har ökat. Det finns många orsaker. Jag instämmer i vad min partikollega sagt. Men jag vill också påtala att även medierna faktiskt har en viktig roll. Det är viktigt att man även beskriver förtroendevaldas vardag och inte bara skriver när någon har missbrukat sitt förtroende. Hur ofta visas på en fritidspolitikers slit med att försöka kombinera politiskt arbete och sitt vanliga arbete som man måste ha för sin försörjning? Även heltidspolitikers dag är kantad av slit och hårt arbete. Jag anser att det är viktigt att man försöker bryta trenden och skapa nytt förtroende för de folkvalda. Jag har ett förslag som jag har lämnat i en motion, och det är att man ska införa medborgarkontrakt något som tidigare talade om. Jag tror att misstro beror just på att den service som kommunen eller staten erbjuder medborgaren inte stämmer överens med den service som medborgaren förväntar sig. Det här uppstår särskilt i tider när resurserna är knappa. Ett kontrakt är inte detsamma som en garanti. Ett kontrakt kräver att två parter kommer överens om hur man ska förhålla sig gentemot varandra med rättigheter och skyldigheter för båda parter. Med andra ord handlar det om att man får klara spelregler. I min hemstad håller man just nu på med att genomföra medborgarkontrakt inom olika förvaltningar. Utformningen har gjorts i dialog med medborgarna. I det här fallet är det en angelägenhet. Det är kommunen som beslutar om man vill ha kontrakt eller ej. Men kontrakt borde kunna införas även på landstingsnivå och statlig nivå. Exempel på där man kan använda sådana här typer av kontrakt kan gälla allt från utbetalningar av studiemedel, hur de ska ske, till vad som händer inom kommunen om matutdelningen till äldre uteblir. I det ömsesidiga kontraktet ska det således också finnas med vad som gäller om kontraktet inte uppfylls. I betänkandet anför utskottet som grund för sitt avstyrkande av min motion att det pågår en försöksverksamhet med servicedeklarationer och servicedialoger. Detta är en form av garanti, och dialogen innebär insyn och inflytande för medborgaren. Detta är självklart bra och ett steg i rätt riktning. Men ett kontrakt går, som jag sagt, så mycket längre. Det är ömsesidigt och klargör spelreglerna vad som händer om någon av de två parterna, samhället och medborgaren, inte följer spelreglerna. Jag har inget yrkande. Men ståndpunkt framgår av ett särskilda yttrande i betänkandet, som förut nämnde om. Slutligen, herr talman, vill jag säga att vi måste göra allt för att återskapa förtroendet mellan medborgare och förtroendevalda. Vad jag nämnt är ett litet exempel på hur man kan gå till väga. Mycket mer måste göras, och mycket har nämnts här om hur man åter kan få ett ökat valdeltagande, en utökad delaktighet i samhället i övrigt och en riktig demokrati. Föredrogs betänkande 2003/04:KU19 Demokratifrågor (skr. 2003/04:110). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 13 §.) 8 § Redogörelse för behandlingen av skrivelser till regeringen 83 (m): När det gäller KU:s betänkande nr 21 rörande redogörelse för behandlingen av skrivelser till regeringen ska jag främst uppehålla mig vid hur regeringen agerat om den nu alls har agerat för att på bästa sätt behandla av en riksdagsmajoritet beslutade så kallade tillkännagivanden. Det rör sig då oftast om beställningar om en utredning eller ett konkret lagförslag för att förbättra situationen inom något samhällsområde. Det ska i sammanhanget för ordningens skull påpekas att det inte föreligger något oavvisligt konstitutionellt tvång för regeringen att eller på bestämt sätt bereda ett beslut om ett tillkännagivande som fattats av . är det enligt regeringsformen så att regeringen är ansvarig inför , inte tvärtom. Den risk en trilskande regering i vårt land löper som gång efter annan inte efterkommer vad en majoritet i den lagstiftande församlingen bestämt är att antingen bli ställd under misstroendevotum eller att utskotten själva med sina högst begränsade resurser som en extraordinär åtgärd börjar ta fram egna lagtexter för beslut i när så anses behövligt. Den senare ordningen saknar egentligt stöd i regeringsformen, som däremot anger att det är i departement och regeringskansli som beredningen av nya lagförslag normalt förutsätts ske. Formerna för hur beredningen av ett lagförslag ska gå till råder dock regeringen själv i huvudsak över. har inhämtat vad samtliga utskott anfört med anledning av regeringens redogörelse för hur den behandlat skrivelser, och det är, herr talman, påfallande många utskott som intar en mer kritisk hållning till hur regeringen hanterat många av de skrivelser som innehållit någon form av tillkännagivande . Genomgående bedöms regeringen ha varit för saktmodig i att efterkomma beslut eller rent av nonchalerat vad till och med vid upprepade tillfällen framfört som sin vilja. Det har till exempel gällt avskaffande av reklamskatten, system för individuell kompetensutveckling, ny instans- och processordning i utlänningsärenden, utvärdering av fastighetsmäklarlagen och rådigheten över rikets indelning i kommuner. Om detta beror på en allmän politisk ovilja gentemot vad en riksdagsmajoritet uttalat i en viss fråga eller en allmän inkompetens, håglöshet och oförmåga att styra riket, ja, därom må, från fall till fall, viss osäkerhet möjligen råda. Vi moderater har därför i en motivreservation till detta betänkande velat peka på den uppenbara risk för ytterligare urgröpning av väljarnas förtroende för de demokratiska institutionerna som ligger i att regeringen inte alls eller oförklarligt sent efterkommer vad en majoritet av kammarens ledamöter givit regeringen till känna såsom sin vilja. Beredningen av lagförslag kan förvisso vara av olika svårighetsgrad, men regeringen måste helt klart skärpa sig. Anser den sig inte kunna eller vilja leverera en av beställd utredning eller lag då får den också bekväma sig med att inom skälig, rimlig tid låt mig säga återkomma till samtliga ledamöter med tydligt angivande av bevekelsegrunderna för sin tvekan eller vägran för att därigenom ge ledamöterna möjligt rådrum för vidare agerande i frågan. majoritet anser inte erfarenheten tillräcklig eller tiden mogen för att tydliggöra denna gäckande målkonflikt mellan riksdag och regering utan vill hänskjuta frågan om tillkännagivandenas roll till ett av initierat uppföljnings- och utvärderingsprojekt . Vi moderater motsätter oss i och för sig inte en sådan utvärdering, men vi anser att det redan nu finns fullt tillräckliga erfarenheter för att i detta hänseende inskärpa regeringens ansvar. Jag yrkar bifall därför, herr talman, till motivreservationen. 84 (): Jag yrkar avslag på reservationen. Det här är en fråga som vi har diskuterat . Den är uppe i nästan varje års granskning, och flera av de exemplifieringar som gav har varit föremål för den särskilda granskning som utför. Jag ska försöka att inte upprepa mig alltför mycket men ändå påminna om det problem som den här frågan faktiskt rymmer. Jag tror alltså att det i grunden inte råder skilda uppfattningar om hur relationen och samspelet mellan den folkvalda och regeringen egentligen ser ut. Där står vi på stabil grund i våra grundlagar. Däremot är det ganska uppenbart att vi anlägger rätt olika perspektiv på den här frågan. Jag brukar gissla oppositionen med att säga att de har gett upp hoppet att nå regeringstaburetterna, så numera försöker de driva riket från . Det brukar man bli tämligen upprörd över. Det som ligger och kokar under den här diskussionen är att när har samlat en majoritet för en ståndpunkt ska den levereras. var , till skillnad från texten i reservationen, mycket mera hovsam och redogjorde klart för att det kan man inte alltid kräva, och detta av flera skäl. Det ena skälet är att det möjligen, eventuellt, kan hända att ett riksdagsbeslut inte är av riktigt så hög kvalitet att det går att genomföra. Jag säger inte att det någonsin har hänt, men man skulle kunna tänka sig ett sådant fall. Då är det fortfarande där på andra sidan vattnet ett beredningsansvar som måste hanteras. Det ingår också i själva spelreglerna. Jag tycker att exemplet med är det allra bästa exemplet på det. En enig riksdag, också vi socialdemokrater, beslutade om en förändring i det avseendet. Regeringen marscherar i riktning, får problem med Lagrådet som, klokt nog, erinrar att här finns ett antal problem, inte minst i lagstiftningen, varpå regeringen tillsätter en arbetsgrupp. Så gör vi ett gemensamt arbete som tyvärr ännu inte har kunnat slutföras. Detta har varit föremål för granskning vid flera särskilda granskningar från KU och kommer också tillbaka i det här betänkandet. Jag skulle vilja påstå att det är precis tvärtom och säga att det är ett exempel på hur det här samarbetet ska se ut. Sedan är inte någon av oss nöjd med själva tidsutdräkten, men ibland talar också verkligheten. Det finns ett liknande exempel som har varit en långbänk, nämligen frågan om indelning i kommuner. Där har majoritet inte accepterat de motargument som har kommit såväl i och andra utskott i som från regeringen utan har försökt göra just det som jag har illustrerat, att ta över regeringsmakten och besluta, med de stora principiella problem, också rent kvalitetsmässiga, som det skulle skapa. Med det här sagt, herr talman, tycker jag att det här ändå är en viktig relation, som har pågått och där regeringen redogör för hur man hanterat skrivelser. Det finns säkert fall som har tagit onödigt , och det finns säkert också fall där regeringen inte har varit tillräckligt alert på att komma tillbaka till på ett relevant sätt och redovisat skälen för antingen senareläggning eller andra bedömningar eller beredningsbekymmer. Det är just det som vi ska lyfta upp i granskningarna. Därför välkomnar jag debatten och diskussionen, men jag kan lova att regeringen icke är håglös. 85 (m) replik: Det är möjligen symtom på att en regering med en och samma färg har suttit för . Det gav , även om han inte var medveten om det, lite prov på. Han började göra värderingar om beslut möjligen inte höll en hög kvalitet. Det har inte skett ännu, men det skulle kunna tänkas hända. Har man den inställningen och menar att regeringen är den bästa överdomaren för att avgöra huruvida har rätt eller ej bör man i grunden försöka omarbeta och bearbeta den konstitution och den regeringsform som vi har. Vi kan inte ha det på det sättet, . Det är regeringen som är ansvarig inför . Regeringen styr riket, men stiftar lag. Det är oavvisligen på det sättet. Jag vill erinra om att det var länge sedan Socialdemokraterna satt i opposition, det var senast det är oppositionens uppgift att stå för oppositionen gentemot regeringen. Gör inte regeringen som vill i det här fallet skulle inte en majoritet kunna formas med mindre än att de så kallade samarbetspartierna v och mp, något av dem, var med på vagnen är det också skyldighet och plikt att påtala detta inför regeringen. 86 () replik: Jag är inte säker på att det är tecken på att vi har suttit i regeringsställning för . Jag påstår inte heller att det är tecknet på motsatsen hos , att ni inte har suttit i regeringsställning. Det här gäller snarare själva principen. När jag talar om ett tänkt fall menar jag inte att man ska värdera eller underkänna den majoritet som har uppkommit, icke alls. Däremot kan beslutet vara av sådan kvalitet att det inte utan vidare går att genomföra. Då möter det, inte överdomaren på andra sidan vattnet, utan det möter det beredningstvång som finns. Det är ju den här dialogen som jag välkomnar och tycker är alldeles utmärkt. Men den ska naturligtvis fungera, och helst ska den fungera skyndsamt. Däremot tycker jag att det är ett oskick att vi här i fastställer datum för när saker och ting ska vara färdiga. Då har vi bortsett från det beredningstvång som finns på andra sidan vattnet. Samspelet här är oerhört viktigt, men jag tycker att opposition med rätt så dåliga exempel har försökt att driva den här saken in absurdum, och därav en del av mina argument. 87 (m) replik: säger att oppositionen har drivit detta in absurdum. och konvertering till ett annat processuellt förfarande är en allvarlig fråga som berör många människor. Kompetensutvecklingskontona är också viktiga för att ge enskilda människor förutsättningar att förbättra sina möjligheter på arbetsmarknaden. Dessa frågor kan inte bara avvisas såsom ointressanta för att nu ta några exempel. Nej, får nog gå hem och läsa på lite mera och komma med lite bättre argument. Regeringen återkommer inte till med de besked som den bör lämna. Det är därför som vi reagerar, och det är därför som utskottet har tagit fram betänkandet. Vi efterlyser att regeringen tydligare ska återkomma till med besked om varför den inte vill lägga fram det här förslaget eller varför den har dröjt oskäligt länge med att lägga fram förslaget. Och det ska träffa alla ledamöter av riksdag. Här har regeringen brustit. Det finns ingen anledning att skyla över detta faktum att det här finns en varaktig, beständig och ganska kvalitativ kritik att rikta mot regeringen.