prot · GR09125 · 2004-06-01 00:00:00 — Bekymret med detta sätt att betrakta problemet är att det bygger på en statisk syn på vad som är möjligt att göra. Vi ser på dagens kärnkraft och säger att den kommer att motsvara så här många miljoner ton koldioxid eftersom vi förutsätter att den ska ersättas med olja eller kol med den teknik vi har . Men det vi ska åstadkomma är ju någonting helt annat! Vi ska åstadkomma en omställning av energisystemet. Det innebär att vi inte ska ha kvar befintlig teknik utan att vi ska utveckla ny teknik. Därför tycker jag att detta är ett tillbakasträvande sätt att resonera på. Vi ser samma typ av analyser till exempel i den europeiska kemikaliepolitiken, där man också räknar med att det kommer att kosta fruktansvärda summor pengar. Man räknar med att företag och andra aktörer inte kommer att utveckla sin teknik och inte anpassa sin produktion efter det som nya styrkrav och regleringar kräver. Jag är övertygad om att vi har en potential i det här landet att ställa om vårt energisystem till förnybar energi. Vi är inte eniga om ordningen på goda energislag. Från socialdemokratins sida ser vi inte kärnkraften som en långsiktigt hållbar energikälla. Jag tycker inte att vi är ett föredöme i den internationella klimatpolitiken om vi försöker uppnå vårt klimatmål genom att bevara våra kärnkraftverk, som vi en gång har beslutat oss för att fasa ut, därför att vi är obenägna och tveksamma och inte satsar på en omställning som behöver göras. Om vi väljer den vägen går vi inte framåt, utan då står vi stilla eller går bakåt. Då väljer vi en teknik som är på väg ut i stället för att välja de tekniker som går framåt. Energipolitiken handlar mycket just om det som man här tog upp att man inte skulle glida in på, nämligen förnybar energi. Det är precis det som vi ska glida in på! Det är precis det vi ska tala om. Vi har konstaterat att det finns en önskan, åtminstone bland en del andra borgerliga partier, att diskutera en samsyn i energipolitiken. Jag hoppas att den samsynen ska inbegripa en verklig vilja att gå in på de nya energislagen. 131 (): Detta var bara ett räkneexempel på när man ersätter med det ena eller det andra. Jag tror att marknaden kan agera kraftfullt om vi politiker ger styrmedlen. Om vi ger rimliga värden på skatter och annat så klarar marknaden av att agera mer kraftfullt än vad man kan göra genom politiska beslut. Ofta anpassar sig också marknaden till de omständigheter som råder i det enskilda fallet, vilket kan vara praktiskt. Jag förstod inte riktigt miljöministerns kommentar om att man inte räknar kärnkraften som långsiktigt hållbar. Det gör inte jag heller. Jag hade en rangordning när det gäller att spara och att använda långsiktigt hållbara system, som är sol-, vind- och bioenergi. Sedan har vi kärnkraft, gas, kol och olja, som inte är långsiktigt hållbara. Jag nämnde alltså även gas, kol och olja. Vi vet att det finns en stor elproduktion, till exempel inom EU, från kol och olja och även gas. Om vi skulle lägga ned någon produktion så kunde det därför vara bättre och effektivare ur miljösynpunkt att lägga ned produktionen av kol och olja än att lägga ned kärnkraften. Jovisst kan det gå att hushålla! Man kan räkna på många olika sätt. Jag är lite orolig för att man kommer att tricksa med siffror över nationsgränserna. När jag hör miljöministerns första svar om kontrollstation 2004 utgår jag ifrån att de utsläppsrätter som vi ger ut i räknas som koldioxidutsläpp som faktiskt är gjorda i även om de skulle säljas till utlandet av ett svenskt företag och att man sedan inte räknar in om ett svenskt företag köper in utsläppsrätter från ett annat land. Den som ger ut utsläppsrätterna ska också belasta sitt konto av utsläpp med dem. Annars kommer ju varje land att vilja ge ut så många utsläppsrätter som möjligt. Då blir det en kamp mellan varje land och om det för att man sedan ska kunna sälja utsläppsrätterna och tjäna pengar så att landet tar hem pengarna. Jag ser det alltså som självklart att man inte kommer att tricksa med beräkningarna så att vi till exempel räknar bort detta och har minus koldioxidutsläpp och sedan räknar undan utsläppsrätterna. Då går det så klart väldigt lätt att uppnå målet. Kan miljöministern lova att vi inte ska hålla på och tricksa med tolkningarna när vi justerar målet 2004? 132 Miljöminister (): Låt mig först säga att jag anser att marknaden kan agera kraftfullt. Men för att marknaden ska agera kraftfullt behöver vi också kraftfulla och tydliga styrmedel. Det är precis det som vi nu arbetar med. Vi har gjort det med koldioxidskatten och vi gör det nu med elcertifikaten och med utsläppshandeln. Detta är viktigt. När det gäller kärnkraften och den långsiktiga hållbarheten förvånar det mig att vill bygga ytterligare kärnkraftverk om ni anser att kärnkraften inte är långsiktigt hållbar. Jag har svårt att se varför vi skulle gå den vägen nu när vi har så mycket att vinna på att i stället satsa på de nya moderna energikällorna. Sanningen är ju att vi redan har fasat ut mycket av vår oljeanvändning i . Det är dags att vi går vidare och att vi gör det parallellt med att vi fasar ut kärnkraften. Det är min uppfattning. När det gäller handeln med utsläppsrätter så har vi en kontrollstation. Vi ska utforma och se på målet i kontrollstationen. Vi har ännu inte bestämt hur det ska se ut. Vi har ett förslag från en utredning, som föreslår att vi just ska räkna in de utsläppsrätter som vi delar ut i det svenska målet. Men detta är en fråga som måste beredas ordentligt innan vi går in på de exakta teknikaliteterna. Det som är väsentligt, som jag ser det, är att vi fortfarande ska ha ett nationellt mål. Vi har ett nationellt mål på minus . När det målet sattes var det fullt klart att hade valt att fasa ut kärnkraften. Andra länder har betydligt tuffare mål minus 12, minus 20 och så vidare. Vi har ett mål som är överkomligt, och vi ligger redan på minus i de preliminära siffrorna just . Vi har alla förutsättningar att klara detta med en utfasning av kärnkraften, som ska gå lite långsammare än till 2010, som vi trodde när målet för klimatpolitiken en gång sattes i den internationella bördefördelningen. Vi går längre i vårt nationella mål än vad vi måste göra enligt bördefördelningen i Kyoto. Det här är en viktig markering från svensk sida för att vi vill ta ledningen och att vi vill visa att det är möjligt. Vi gör det tillsammans med andra länder. och går också före. Vi gör det därför att vi är övertygade om att det här är väl förenligt med en tillväxtpolitik, men också därför att vi ser att förtroendet från andra länder i världen växer om vi visar att det är möjligt att ställa om energisystemet till förnybar energi. Jag ser att vi har två stickspår i svensk debatt . Det ena finns i anslutning till handeln med utsläppsrätter. Många säger: Om det inte spelar någon roll var vi gör de globala utsläppen varför ska vi då ha ett nationellt mål? Då kan vi väl handla, och så spelar det ingen roll. Varför kan inte , som har så effektiv industri, strunta i de ambitiösa målsättningarna? På det andra stickspåret börjar man tala om kärnkraften och att vi på grund av klimatpolitiken måste bygga ut den. Det för oss bort från huvudspåret. Huvudspåret är att vi ska ställa om vårt energisystem till förnybar energi därför att det är det enda hållbara i längden. Till 2050 behöver vi minska utsläppen av växthusgaser i med kanske . Det är viktigt att vi börjar nu och att vi gemensamt verkligen satsar på den här omställningen. Det är bara så som vi också kan driva en framgångsrik politik och bli ledande och visa att vi kan vara ett föredöme i det internationella klimatarbetet och göra detta på ett sätt som är bra för konkurrenskraft. 133 (): Jag håller med miljöministern om att det är ett huvudspår att lägga om så att vi får en långsiktigt hållbar energiförsörjning. Men är jag lite förvånad över att miljöministern är förvånad över att vill ge en möjlighet att bygga ut kärnkraften ytterligare. Det finns ju tankar på att bygga ett oljekraftverk i som beräknas starta och ett gaskraftverk i som beräknas starta . De är inte långsiktigt hållbara. Jag menar att det är sämre anläggningar än vad en motsvarande kärnkraftsutbyggnad skulle vara om vi nu behöver en sådan utökning. Jag anser alltså att de fyra riksdagsbeslut som jag nämnde i min interpellation är motstridiga. Det är för det första att kärnkraften ska avvecklas, för det andra att de orörda älvarna inte får byggas ut, för det tredje att koldioxidutsläppen ska begränsas och för det fjärde att den ekonomiska tillväxten i ska öka. Jag anser att det vore klokast att frångå det första, det vill säga att kärnkraften ska avvecklas. Regeringen tror sig kunna fullfölja alla fyra. Tror ministern verkligen att regeringen kommer att lyckas med det? 134 Miljöminister (): Jag menar att de här målen är förenliga om vi driver rätt politik. Det var också innebörden i mitt första svar. Men det handlar om att vi då driver en tydlig politik för att genomföra en energiomställning och inte söker en massa undanflykter för att göra annat. för vi en diskussion om i vilken takt kärnkraften ska avvecklas. Det som förvånar mig är att när denna eftergift har gjorts även i förhållande till linje i folkomröstningen är ni i intresserade av driva detta ännu längre och ifrågasätta avvecklingen över huvud taget. Då frångår ni den inställning som en gång hade. Vi försöker att hålla fast vid den även om vi, bland annat i ljuset av klimatproblemet, måste korrigera den. Vi lyckas inte till 2010 som vi hade hoppats. Jag tycker att det är en balanserad och klok politik. När det gäller alternativ och hur vi bygger vidare är jag också bekymrad över att vi nu har planer på oljekraftverk, och dessutom kondenskraftverk. Jag har tydligt uttryckt att det inte ligger i linje med svensk klimatpolitik. Men jag drar inte den slutsatsen av detta att vi i stället ska bygga ytterligare ett kärnkraftverk. Jag drar den slutsatsen att vi nu har en möjlighet att bygga ut ett antal terawattimmar med förnybar energi. De krav som ställs på oss nu är faktiskt inte på något sätt omöjliga att uppnå. Det handlar om att nå ett tillskott på 4, 5, 6, 7 eller förnybar energi. Det klarar vi, inte minst eftersom vi också har ett arbete på gång med att uppgradera kärnkraften och vår befintliga vattenkraft. Dessutom har vi enorma möjligheter när det gäller kraftvärmeproduktion och energieffektivisering, som vi har talat om . Vi har enorma möjligheter. Det finns länder som har betydligt större problem än vad vi har. Jag tycker att det vore en skam om vi inte tog tag i detta och klarade av det. Överläggningen var härmed avslutad. 23 § Svar på interpellation 2003/04:477 om offer för människohandel 135 Statsrådet (): har frågat justitieministern vad han avser att vidta för åtgärder för att offer för människohandel får ett sådant omhändertagande som deras tillstånd kräver. Arbetet i regeringen är så fördelat att det är jag som ska besvara frågan. Människohandel är ett ökande problem såväl globalt som nationellt. Problematiken har fått ökad uppmärksamhet och har prioriterats av regeringen . Kommunen har enligt socialtjänstlagen det yttersta ansvaret för att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp som de behöver. Ansvaret omfattar även personer som utsatts för människohandel. träder en lagändring i kraft som innebär en möjlighet för kommunerna att ansöka om ersättning för uppkomna kostnader i samband med omhändertagande av offer för människohandel. har tagit fram ett underlag rörande ansvar för de personer som utsatts för människohandel, både vad gäller barn och vuxna. Materialet kan användas som ledning för vid möte med offer för människohandel. Inom ramen för samarbetet om barn i utsatta situationer i Östersjöstaternas råd pågår ett projekt för att förbättra förhållanden för barn som korsar gränserna utan vårdnadshavare. Barn som är offer för människohandel är en mycket viktig grupp i detta arbete. Målet är att skapa ett gott omhändertagande av barnen och om möjligt hjälpa dem att på ett säkert sätt kunna återvända hem. Svenska myndigheters rutiner och samordning för handläggning av ärenden med anknytning till människohandel har i vissa fall varit bristfällig. Jag vill därför särskilt lyfta fram ett regionalt projekt som utgör ett gott exempel på området. Åtta myndigheter i bland annat , , socialtjänstförvaltningen och polismyndigheten har arbetat tillsammans i ett projekt i som kallats Samverkan för stöd till personer utsatta för människohandel. Arbetsgruppen har utarbetat samordnade rutiner som har presenterats i en samverkansplan. Projektet finansierades av samt de medverkande myndigheterna och har samordnats av Stiftelsen . Projektet har också knutit till sig enskilda organisationer i . Det övergripande syftet med projektet var att förbättra stödet till de kvinnor, män, flickor och pojkar som utsatts för människohandel. Projektets huvudmål var att utforma en handlingsplan för samordnad hantering av fall av människohandel i länet. Denna plan ska främja de utsatta personernas mänskliga rättigheter och behov av stöd och råd, skydd, boende, hälsovård, juridisk hjälp och stöd inför återvändande. Ett annat syfte var att samordna myndigheters och organisationers insatser för personer utsatta för människohandel. På respektive myndighet ska problem och behov identifieras och rutiner utvecklas för att möta behoven. Projektet i är ett utmärkt exempel på hur myndigheter kan finna metoder och en tydlig struktur för att ta om hand offer för människohandel på bästa sätt. Andra regioner i bör också använda detta exempel som föredöme för att förbättra stödet till offer för människohandel. 136 (): Tack för svaret på min interpellation. Tyvärr blev jag inte trygg. Jag blev än mer oroad. Svaret från socialtjänstministern verkar vara tomt på beredskap för de offer för människohandel som finns här i landet. Jag anser att det här är regeringens ansvar. Vi kan inte skjuta över det enbart på kommunerna, utan vi måste ge dem stöd. När jag frågade justitieministern i frågestunden om just den här beredskapen hade han inget svar. Jag tycker att det är bra att socialtjänstministern nu har ett svar, men jag skulle önska att det var mer fullödigt än det vi har sett på papper. Men den här debatten kan kanske ge oss en bättre beredskap än vad som finns . Regeringen har avsatt för rättsväsendet att uppgradera kampen mot människohandel. Men detta verkar ha skett utan en tanke på brottsoffren när det gäller vad som kommer ut av den här förbättrade kampen. Det här sätter en käpp i hjulen i kampen. Varför det då? Jo, när man avslöjar ett exempel på människohandel upptäcker man ett antal kvinnor som är väldigt sårbara. De kommer från ett annat land och har tvingats hit. De har drogats, misshandlats, våldtagits och sedan tvingats till prostitution. De förstår inte språket, är utsatta för hot om att gärningsmän som ännu inte är anhållna ska komma antingen för ta livet av dem för att tysta dem eller för att sälja dem vidare till ett annat land. Därför behöver de ett tryggt boende. De behöver omvårdnad, vård, behandling och kurativa insatser. För offrens egen skull, för att de ska återupprättas som människor, behöver samhället sätta in åtgärder. Men det behövs också för att det ska kunna byggas upp en tillit till de polisutredare som faktiskt försöker binda en gärningsman till brott. Polisarbetet för att nysta upp nätverk och vidta viktiga utredningsinsatser försvåras av att polisutredarna i stället får syssla med att hitta ett boende åt de här kvinnorna och någon som kan ta hand om dem. Det som finns är förvarsenheter. Det är inte särskilt lämpliga ställen för utsatta människor. Dessutom finns hotell där de här flickorna lämnas ensamma flickor som har smärtsamma minnen från tidigare vistelser på hotell. Därtill kommer kvinnojourerna, som säger sig inte ha kompetensen. Därför måste vi ha ett alternativ. Av detta syns ingenting i svaret. I svaret säger socialtjänstministern att har tagit fram ett underlag, men det finns inget sådant. Jag pratade med företrädare för så sent som , och den har inte tagit fram något underlag. Vad man har är något litet papper om kommunernas betalningsansvar. Vad gäller samarbetsprojektet har inga operativa resultat uppnåtts, och det gäller bara för . Det händer mycket i , men vad beträffar människohandel är inte värst drabbat. Jag skulle gärna vilja att socialtjänstministern utvecklade detta litet. 137 Statsrådet (): Jag delar helt problembeskrivning, men det är precis den problembeskrivningen som har varit grunden för att vi nu gått fram med en proposition om möjligheterna att få till stånd ett tillfälligt uppehållstillstånd. I den propositionen skrev vi också in vem som skulle ha ansvar för betalningen av detta. Det är den lagstiftning som hänvisar till och som träder i kraft . Jag skulle faktiskt vilja säga att det som vi har gjort för att lyfta fram människohandelsfrågorna faktiskt på många sätt har varit banbrytande, inte bara i vårt land utan också i i stort. Jag satt med i den sexualbrottskommitté som föreslog det särskilda brott som infördes och där hela kedjan kriminaliserades, från rekryteringen till försäljningen och köpet av de sexuella tjänsterna. Det omfattade hela rekryteringsprocessen och hela brottskedjan. beslutade att hela den kedjan skulle vara kriminaliserad och medföra ganska stränga straff. Dessutom har vi nu tagit fram den lag som fokuserar på brottsoffrens ställning. Jag vet inte om är inläst på hur den lagstiftningen ska fungera, men det är precis de problem som hon nu tar upp som där ska lösas, nämligen frågan om ett tryggt boende som rättsprocessen pågår och att då kunna känna sig säker. Det gäller naturligtvis att då få stöd och hjälp, också med kurativa inslag. Här som alltid ligger det grundläggande ansvaret för dem som vistas i en kommun på . Det ligger så att säga i vistelsebegreppet. Men vad vi nu inför är också en möjlighet för kommunerna att när det gäller de här fallen kunna få betalt av staten för de insatser som man har gjort i de här fallen, och det har man faktiskt inte haft tidigare. säger vidare att det inte finns någon utredning eller något underlag för detta. Jag har faktiskt med mig de två promemorior som har skrivit och där man reder ut vilket ansvar har i förhållande till dem som har utsatts för människohandel. Detta ansvar gäller både för vuxna och alldeles särskilt när det gäller barn. Jag vill alltså säga att det nog finns en vägledning från sida i den här frågorna. Låt mig sammanfattningsvis framhålla att vi har tagit fram en ny lagstiftning om människohandel. Vi har tagit fram en ny lag för att stödja dem som har utsatts för människohandel medan de vistats i . Vi har också tagit fram råd och anvisningar från . Det ligger för övrigt redan från början i dess informationsansvar. Vi har faktiskt också från statens sida tagit fram en finansieringsprincip om pengar som ska kunna stå för i detta arbete. Jag tycker att det är en ganska bra grund för att visa vilken prioritet regeringen har givit de här fallen. 138 (): Nej, , jag tycker inte att det duger. Jag tar gärna en debatt med socialtjänstministern om rättsperspektiven och själva brottet människohandel eftersom det bara finns en lagakraftvunnen dom vad gäller det nya brottet. Det finns att göra i hemläxa, och regeringen fick en hemläxa av i det här fallet. Men det är inte det som vi ska fokusera på nu utan på brottsoffren. Jag tycker att vi kan uppehålla oss vid denna viktiga punkt. Det är ju så som socialtjänstministern säger att regeringen har tagit på sig betalningsansvaret. Då måste väl regeringen också se till att det fungerar i kommunerna . Som jag avslutade mitt förra inlägg med är man kanske en bit på väg arbetande med den samverkansplan som Stiftelsen har lett, men man har väldigt långt kvar i de delarna eftersom man inte har kunnat arbeta praktiskt med den här planen. Man har kommit en bit på väg men är inte färdig. Jag tar gärna emot de underlag som man inte kunde hitta åt mig på , så att jag kan studera dem. Men jag skulle också vilja föreslå socialtjänstministern ett sätt att förbättra stödet för brottsoffren. Regeringen har anslagit för skyddat boende för flickor eller pojkar, barn och ungdomar i patriarkaliska situationer med hedersrelaterat våld. Varför inte använda en del av den satsningen? På länsstyrelserna säger man att man kan använda det här bredare. Många av de flickor som är utsatta för hedersrelaterat våld det är nästan bara flickor har en liknande problematik som offren för människohandel har. Skulle man inte kunna använda en del av den kunskapsbas som man har byggt upp och fortsätter att bygga upp i olika delar av landet, så att den kommer fler till del? Det är väldigt viktigt att man när polisen får tag i en människohandlare kan gå fram i en trygg kedja av insatser, så att man slipper boenden på förvarsenheter eller hotellboende som bryter ned flickorna ännu mera. Min tanke är att man inom länsstyrelserna kunde ha samordnare som utgör den jour eller beredskap som polisen kan vända sig till när man upptäcker sådana här fall. Det gäller ju inte enstaka flickor. har uppgett att det är ungefär ett trettiotal offer för varje människohandlare som man får fast. Det är alltså ett antal flickor som man då måste ta hand om på ett bra sätt. Vad tycker socialtjänstministern om en sådan idé? Skulle man inte kunna bredda den stora satsning som man har gjort och agera för att snabbt få en lösning på ett mycket svårt problem? 139 Statsrådet (): Vi håller på att genomföra en stor satsning som bland annat handlar om att inrätta skyddade boenden. Jag utesluter inte alls att det, när de väl är på plats, rent praktiskt kan vara där man kan placera de flickor som varit utsatta för människohandel. Men det får kommunerna ta ställning till i varje enskilt fall, beroende på vilka andra möjligheter de har. kan det kanske vara den bästa lösningen för den enskilde, och i andra fall kan det kanske vara andra lösningar. Min poäng är att det är kommunerna som har det grundläggande ansvaret för att se till att det här verkligen blir gjort inom ramen för vistelsebegreppet. I de fall då man är i som brottsundersökningen pågår och får det tillfälliga uppehållstillstånd som vi nu inrättar kan kommunerna dessutom få kostnaderna täckta av staten. Jag tycker nog ändå att när man ser på vad vi har gjort den nya lagstiftning som finns kring människohandel, de lagar som träder i kraft som fokuserar just på brottsoffrens situation, de råd och anvisningar som finns från sida och som man också är skyldig att informera kommunerna om vad gäller hur man ska hantera dessa fall och de pengar som kommunerna nu kan få för att täcka kostnaderna så finns det säkert mycket mer kvar att göra. Men det är ju ändå en ganska stor sak att vi har lyckats täppa till stora brister som har funnits med den här lagstiftningen. Sedan vill jag ändå fråga en sak. Hon tar nämligen, om jag tolkar hennes interpellation rätt, nästan lite avstånd från den lagändring som vi nu genomför , som ju faktiskt ger brottsoffren en mycket starkare ställning. Hon skriver att nu träder lagändringar i kraft som tvingar kommunerna att stå till tjänst med boende och omvårdnad. Det är till att börja med inte rätt i sak. Kommunerna har det här ansvaret redan från början enligt socialtjänstlagens vistelsebegrepp. Det som inträffar är att vi också ger dem möjlighet att få pengar från staten för de kostnader som uppkommer. Det är ju inte så att vi tvingar kommunerna att göra någonting nytt, utan vi förtydligar det ansvar de redan har, och dessutom får de betalt. Jag vill bolla vidare frågan: Är det så att i själva verket inte tycker att den här lagstiftningen skulle finnas över huvud taget, och att den medför något slags tvång för kommunerna? I så fall skulle hon försvaga brottsoffrens ställning väsentligt, menar jag. 140 (): Det är ju regeringen som har ansvaret för dessa brottsoffer. På så sätt tvingar man ju över ansvaret på kommunerna om man bara gör en lagstiftning och sedan lämnar kommunerna därhän.