prot · GR09130 · 2004-06-17 00:00:00 — Försvarsmaktens ledning arbetar på ett mycket allvarligt sätt med frågorna om hur man ska öka andelen kvinnliga officerare och andelen kvinnor som gör militärtjänst. Det skulle förvåna mig om man skulle utesluta ett forskningsområde här, eftersom man driver fram på vilka områden man vill forska rakt igenom i alla instanser. På andra av de myndigheter som stöder Försvarsmakten har man faktiskt också tillsatt särskilda tjänster och program för att forska kring genderaspekten inom försvaret. Det skulle förvåna mig om det inte var en mycket tuff prioritering som gjorde att överbefälhavaren nu inte hade möjlighet att lyfta fram detta. 124 (): Jag känner till vår nya ÖB:s inställning. Jag är fullt medveten om att han gärna vill arbeta mot dessa mål. Just därför vill jag lyfta fram den här frågan. Det förvånar mig så oerhört att han inom de fem prioriterade områdena lyfter fram militär teknik eller krigsvetenskap före detta oerhört viktiga forskningsområde där vi skulle kunna nå framgångar. har jag tyvärr fått samtal från kvinnliga officerare som har önskat att forska på dessa områden och blivit bemötta med kalla handen. De har blivit mycket förvånade. Jag hoppas att det finns möjligheter för ministern att påverka detta. 125 Försvarsminister (): Jag vet att jag har ett väldigt starkt stöd i för att medverka till att man får en ökad jämställdhet inom försvaret. Kvinnorna i försvarsutskottet har bett om en redovisning av vilka insatser Försvarsmakten gör. Det var inte möjligt att finna tid för det före sommaruppehållet, utan den kommer till stånd . Vid den ska även ÖB medverka. Det finns goda skäl för oss att då fråga varför detta inte finns och vilka argumenten för det är. Nordiskt samarbete mot människohandel 126 (): har tagit initiativ till två seminarier om människohandel för sexuellt utnyttjande. I vanlig ordning vågar jag säga att vi män överlåter mycket av den debatten till kvinnorna. Det är några manliga riksdagsledamöter som har bildat ett manligt nätverk i syfte att vi män ska vara mer delaktiga och ta större ansvar i debatten om bland annat trafficking. Jag vet att frågan också är uppe bland de nordiska ministrarna. Min fråga till statsrådet blir: Vad görs egentligen konkret och av de nordiska ministrarna när det gäller frågan om människohandel för sexuellt utnyttjande? 127 Statsrådet (): tar upp ett mycket angeläget område. Det är också ett av de områden som har prioriterat i det nordiska samarbetet men också i vårt samarbete med de baltiska länderna, och angränsande länder som och . Jag har själv i egenskap av nordisk minister, och också som barn- och familjeminister, deltagit i rad olika konferenser som just har handlat om denna mycket allvarliga fråga och hur vi gemensamt i vår del av världen kan sätta stopp för den trafficking som finns. Det pågår en rad olika initiativ. Det är ett av de områden där vi engagerar oss allra mest. Jag kan lova att det är utomordentligt prioriterat ifrån min sida. 128 (): Det låter bra. Den här frågan är ju som sagt var värd att diskutera inte bara i denna lokal, utan vi måste ut och diskutera den på verkstadsgolven, bland byggnadsställningarna och i samband med att vi åker på kurser och konferenser. Jag tror att det är speciellt viktigt att vi män deltar i den här diskussionen. har ju valt att ha en ganska speciell lagstiftning i den här frågan, den så kallade torsklagen. Min följdfråga till ministern blir: Vilket gehör och vilka möjligheter finns inom det nordiska ministersamarbetet att få acceptans för den svenska lagstiftningen? 129 Statsrådet (): Låt mig först och främst säga att jag delar uppfattning att detta är en fråga som måste diskuteras brett i hela samhället. Jag tycker att det är oerhört viktigt att inte bara kvinnor utan också män engagerar sig i denna fråga. När vi för upp denna fråga i det nordiska och det nordisk-baltiska samarbetet och även i det europeiska och internationella samarbetet brukar vi säga att utan efterfrågan skulle vi aldrig ha den här situationen. Därför är det viktigt att männen tar sitt ansvar. Frågan har ju diskuterats i samband med jämställdhetsministrarnas möten. Vi försöker föra ut den svenska lagstiftningen på alla plan som ett mycket gott och verksamt exempel. Jag vill också informera om att är ett av de länder som funderar på att införa en liknande lagstiftning. Jag upplever att vi har ett gott samarbete med de nordiska länderna i denna fråga. Regeringens handläggningstider vid överklagande av detaljplaner 130 (): Jag antar att väldigt gärna vill uppnå vallöftet om att bygga 120 000 nya lägenheter även om det verkar väldigt svårt. brukar alltid hävda att det är alla andras, och inte regeringens, skuld eller ansvar att det inte byggs, och speciellt i . Kommunerna brukar alltid få sig en känga. Jag antar också att inte är speciellt nöjd med de extremt långa handläggningstiderna i regeringen vid överklagande av detaljplaner. Då tänker jag på detaljplaner som gäller . var det av dessa överklaganden av detaljplaner som tog eller mer. var man uppe i av detaljplanerna som låg hos regeringen eller mer. Det tar upp till innan man får besked. Där kan inte skylla på någon annan, utan det är regeringen som har detta i sina händer. Därför frågar jag: Vad kommer regeringen och att göra för att försöka korta regeringens handläggningstider vid överklagande av detaljplaner? 131 Statsrådet (): Jag har diskuterat de här frågorna med de . Det är inte så att jag lägger ansvaret på någon annan för att det inte byggs tillräckligt med bostäder i . Men jag påpekar att det finns ett delat ansvar för bostadspolitiken. Det hänger inte bara på staten, och det hänger inte bara på kommunen. Det hänger också på byggherrar och branschen att se till att man fokuserar både på kostnadsfrågorna och på planprocessen och får ett snabbare planförfarande. Regeringen förstärker nu resurserna på för att handlägga planärendena. Vi har sett till att det är direktiv till länsstyrelserna om att de ska prioritera planärenden som rör bostäder och ha ambitionen att den typen av ärenden ska behandlas . Regeringen gör nu en rejäl ansträngning för att också korta tiderna i . Sedan handlar det naturligtvis om, och där ligger ett visst ansvar på , att man inte har haft en tillräcklig planberedskap för att expandera bostadsbyggandet. 132 (): Jag känner igen svaren, så jag behöver inte ta upp dem. var jag väldigt konkret och tog upp den del som regeringen har ansvar för, och det var just detta om överklagande av detaljplaner. Jag hoppas att detta att man förstärker kommer att innebära att detaljplaner inte kommer att ligga hos regeringen. har faktiskt haft en tendens att skylla på alla andra utom regeringen när det gäller att det inte byggs tillräckligt. ska det bli bättre, och då förutsätter jag också att det blir det i verkligheten och inte bara på papperet. Jag ser fram emot det. Detta har ju lagt en död hand över planområdet. Ingen har vetat om det kommer att byggas något över huvud taget. Över vissa delar av Stockholmområdet ligger det alltså en totalt död hand eftersom planärendena ligger hos regeringen och väntar. 133 Statsrådet (): de ställde en konkret fråga och fick ett konkret svar av mig, nämligen att vi förstärker resurserna på för att handlägga planärenden. Sedan är det en annan sak och den frågan har också diskuterats tidigare i kammaren att planprocessen är för omständlig, för lång och för tidskrävande. Vi gör därför, som de mycket väl känner till, en översyn av hela planprocessen i Plan- och bygglagsutredningen. Jag vill gärna åstadkomma ett snabbare och enklare planförfarande än den mer omständliga process som vi har, men då krävs det lagstiftningsförändringar. gör vi vad vi kan inom ramen för den nuvarande lagstiftningen för att förkorta tiderna. 134 (): Jag har en fråga till försvarsminister om behovet av en nationell katastrofplan. När en oförutsedd händelse i form av en naturkatastrof, till exempel ett regnoväder med skyfall i , inträffar på en ort drabbar det många enskilda människor väldigt hårt, dels genom det arbete som måste till när huset och vägarna förstörs, dels genom den ansträngda ekonomi som man får när man ska försöka klara de kostnader som uppstår. Staten har ålagt kommunerna att upprätta en katastrofplan, och det är bra, men jag tycker att det är en brist att det inte finns en nationell katastrofplan. Att staten inte tar på sig ansvar för det som man kan skydda sig mot genom försäkringar tycker jag är okej, men man kan inte försäkra sina vägar, och alla har inte möjlighet att betala de tiotusentals eller som självrisken uppgår till för ett hus som blir förstört vid regnoväder eller för en väg som blir bortspolad. Jag tycker visst att människor har ett eget ansvar, och i vårt land med en socialdemokratisk politik har vi ett skyddsnät som täcker väldigt många händelser, men det finns inte på det här området. Därför tycker jag att det är angeläget att ha en nationell katastrofplan, så att man kan få snabb hjälp. Frågan är vad man tänker göra. Har man för avsikt att införa en nationell katastrofplan som täcker det som jag har anfört? 135 Försvarsminister (): Det är naturligtvis en väldigt allvarlig situation för enskilda människor som beskriver. Däremot är det så att staten inte träder in annat än vid mycket allvarliga händelser, och några sådana allvarliga händelser har faktiskt inte inträffat ännu, vilket ändå markerar att det krävs väldigt rejäla situationer. I några enskilda fall har staten utöver vad lagstiftning och annat ger vid handen beslutat att skjuta till medel för att gottgöra en del av de kostnader som kommunerna haft. Hela vår lagstiftning på det här området bygger på att den enskilde tar ett ansvar för sitt och att vi stärker ansvaret för hur man ska agera. Vi bygger upp kunskap om hur man ska undvika olyckorna, men det finns uppenbarligen också ett utrymme där vi har skäl att framöver fundera över hur gränsdragningen ska ske vid de svåra olyckorna. Till viss del kommer man att titta på det här i samband med den andra delen av försvarsbeslutet , men jag är övertygad om att det kommer att finnas brister kvar. 136 (): Jag är jättenöjd med svaret att man ska se över det här. Vid en allvarlig katastrof kan självrisken för ett hus som måste byggas upp igen vara . Det kan gälla en ung småbarnsfamilj som har byggt hus. För den finns inte dessa . Att bygga upp en väg som är bortspolad kan kanske kosta . För den enskilda människan är detta en allvarlig händelse i livet, som rubbar allting och blir jobbig att klara av i familjen. Jag tycker att det är viktigt att ha ett skyddsnät även för sådana här händelser. Sådana inträffar ganska regelbundet, dock inte på samma plats. Vi bör utan dröjsmål kunna hjälpa dem som då drabbas. 137 Försvarsminister (): För att nu inte lova för mycket vill jag säga att även om man ska gå igenom effekterna och erfarenheterna av den lagstiftning som vi har, kan det ju ändå vara så att det inte i första hand är samhället som får ta detta ökade ansvar. Det handlar också om att se över hur försäkringsväsendet fungerar på de här punkterna. Det kommer sannolikt att finnas situationer där enskilda människor trots allt kommer att fara väldigt illa i samband med de här olyckorna. Vi ska gå igenom fallen, och sedan får man se om det finns möjligheter att göra något ytterligare, men jag vill verkligen inte lova för mycket. Riktlinjer för prioriteringar inom hälso- och sjukvården 138 (): har granskat regeringens arbete med att konkretisera beslut eller riktlinjer för prioriteringar inom hälso- och sjukvården. Vi tänker då naturligtvis närmast på prioriteringsbeslut om att de största behoven ska få gå först. Revisionen har funnit att det som regering och riksdag har åstadkommit inte har lett till en konkretisering av riktlinjer för öppna prioriteringar på ett sådant sätt att dessa riktlinjer har kunnat bli praktik. Det har varit tämligen oanvändbart. Därmed vet man inte heller om prioriteringarna bland sjukvårdshuvudmännen egentligen har lett till det som har varit avsett. Frågan är då förstås: Tänker regeringen ta något initiativ för att utveckla riktlinjerna så att sjukvårdshuvudmännen får ett mer praktiskt verktyg i prioriteringsarbetet? Gissningsvis är närmast sörjande statsråd . 139 Statsrådet (): Jag vet inte om jag närmast sörjande, men det är naturligtvis så att alla yttranden från tas med största allvar från regeringens sida. Så är det även i det här fallet. Jag vet att socialministern naturligtvis har studerat den här rapporten noggrant och att den är föremål för beredning i . Den är emellertid inte avslutad, så socialministern får i lämpligt sammanhang återkomma med svar på de konkreta frågorna. 140 (): Förutom att man inte har preciserat riktlinjer för prioriteringsarbetet tycker revisionen att det är särskilt anmärkningsvärt att det saknas uppföljning av vad som rent praktiskt har skett, till exempel med de tillgänglighetsmedel som delats ut. De var försedda med preciserade mål, men det fanns inget krav på uppföljning och återrapportering av hur dessa pengar använts i förhållande till de prioriteringsbeslut som har fattat. Nästa viktiga fråga som den ansvarige ministern måste ta med sig är därför: Kommer regeringen att ta rättelse av denna anmärkning och starta en form av uppföljning av hur sjukvårdshuvudmännen har prioriterat, så att vi alla får del av detta material från horisont om vart prioriteringsbeslut egentligen har tagit vägen i sammanhanget? beredskap mot storskaliga terroristangrepp 141 (): Min fråga riktar sig försvarsministern. I det senaste numret av förekommer flera artiklar angående beredskap mot storskaliga terroristattentat. I artiklarna framtonar två saker som extra tydliga. Den ena är att polisen saknar resurser för att möta vissa terrorhot, dels på grund av deras storlek, dels på grund av tillvägagångssättet. Det är för det andra uppenbart att det råder delade meningar också bland juridiska experter om vilka uppgifter som Försvarsmakten kan ges i sådana situationer. Min fråga till försvarsministern är vad regeringen nu är beredd att göra för att ska få en adekvat förmåga att möta storskaliga terroristangrepp. 142 Försvarsminister (): Först måste jag säga att jag inte har läst . Däremot är ju det här en fråga som också har legat på Försvarsberedningens bord i samband med att man har sett över hur det nya försvaret ska utformas. Försvarsberedningen har väldigt starkt pekat på att det i det kommande arbetet med etapp 2 i försvarsbeslutet måste komma fram en bättre precisering av lagstiftningen på det här området, så att man också har möjlighet att agera tillsammans. Det har också skett förbättringar. Den nya myndigheten, KBM, kommer att ha övningar med civila förtecken där man också får tillfälle att se var de här gränsproblemen blir särskilt markanta så att man också kan få ett regelverk som fungerar bra i . 143 (): Det är enligt min mening ingen tvekan om att i en skarp situation kommer den svenska staten att använda alla till buds stående medel. Men jag tror att försvarsministern också är medveten om att ett effektivt bemötande av de här hoten också kräver förberedelser planering, materielanskaffning och inte minst övning bland de inblandade myndigheterna. Det har gått 15 månader sedan den så kallade Munckska utredningen blev färdig, och det har talats om ytterligare en utredning från regeringens sida för att se över det legala ramverket. Jag vill varna för den tidsutdräkt som den här frågan tycks få. Min avslutande fråga till ministern blir därför: Hur länge ska regeringen våga lita till turen i de här sammanhangen? 144 Försvarsminister (): Jag tror att det är viktigt att konstatera att den utredning som presenterade gav en skiss som inte är tillräckligt för att tjäna som underlag för att ändra lagen. Det är skälet till att vi behöver titta ytterligare på de förslagen. Det är ett allvarligt och viktigt område det handlar om, där det finns en skärningslinje mellan de civila resurserna och de militära. arbetar vår nya myndighet, , vidare tillsammans med en lång rad myndigheter för att stärka förmågan att också hantera den här typen av händelser. Det var bland annat det jag menade: Det är viktigt att den övningsverksamheten får fortsätta, för det behövs också övning i och erfarenhet av hur man praktiskt ska hantera situationen. Sedan håller jag med om att det är viktigt att också regeringen kan komma tillbaka med preciseringar så att ingen är orolig för hur man ska agera i allvarliga lägen. 145 (): Jag har en fråga till statsrådet . Det är bostadsbrist i nästan hälften av landets kommuner, och vi står inför en omfattande upprustning av 1,3 miljoner lägenheter, främst i miljonprogramsområdena. Regeringen har aviserat att långsiktiga finansiella spelregler för bostadsproduktion ska gälla . Riktlinjerna för det här är okända, i alla fall för mig. Den enda som har uttalat sig i frågan, vad jag känner till, är statsrådet , och ska man tro på medieuppgifter så ska det vara bostadsförsörjningsstöd endast till utsatta grupper. Det här låter väldigt likt ett system som används i flera europeiska länder och som benämns social housing. Min fråga blir då om statsrådet har samma uppfattning. 146 Statsrådet (): Jag tror att statsrådet och jag har samma uppfattning men kanske inte tolkar konsekvenserna riktigt så som gör. Vi ska naturligtvis ha ett bostadsfinansieringssystem som möjliggör byggande och som har rättvisa villkor mellan olika upplåtelseformer. Men sedan handlar diskussionen också om det tycker jag är viktigt att fokusera på hur unga nytillträdande på bostadsmarknaden också ska ha förutsättningar för inträde på bostadsmarknaden. Här finns det egentligen anledning att föra en ganska spännande diskussion. Unga människor som vill skaffa sig en bostadsrätt eller ett egnahem eller vill komma in på bostadsmarknaden vad skapar vi för förutsättningar för de grupperna? Det är ju också överväganden som måste finnas med i översynen av den stora bostadsfinansieringsutredningen. Inriktningen på översynen handlar inte om att skapa social housing, som antydde. Vi ska lägga fast ett långsiktigt finansieringssystem som träder i kraft . 147 (): Det kanske är enklare om regeringen utser en bostadsminister, i stället för att vi har så många som vi har . Det vore också bra om flera fick kännedom om riktlinjerna och diskussionerna inför ett nytt bostadsfinansieringssystem, för vi har ju väldigt olika synpunkter på det här. Faktum är att investeringarna i bostadsproduktion i är lägre än förslitningen. Med det är vi också bland de sämsta bland Europeiska unionens 15 gamla medlemmar när det gäller bostadsinvesteringar. Vi ser ju hur det ser ut. Det är ju det som påverkar situationen . Vi skulle behöva bygga ungefär 40 000 bostäder i och bygga om 60 000 i om vi ska få någon ordning på det här. Därför är det viktigt med ett generellt system där man ger stöd till nyproduktion av hyresrätt och även generella stöd till ombyggnation. Det är det jag hoppas att ministern och andra ministrar funderar på, och kanske inte riktade stöd till särskilda grupper. 148 Statsrådet (): Det händer ju att jag som kommun- och bostadsminister ibland uttalar mig i sjukvårdsfrågor också, men för den skull är jag inte socialminister. Vi som är politiskt engagerade har väl alla ett allmänpolitiskt intresse. antyder att det som behövs nu är kraftigt ökade subventioner. Jag tolkar honom på det sättet. Jag delar inte den uppfattningen. Vi har en positiv utveckling när det gäller bostadsbyggandet. Vi har ett ökat bostadsbyggande, och ett ganska kraftigt ökat bostadsbyggande. Och vi har också det är viktigt att understryka det ett nytänkande på gång i branschen. Byggherrar tar ett större ansvar och till och med de stora entreprenörerna fokuserar på kostnaderna och på en rationellare och effektivare produktion. Att då, i det läget, kasta in nya stora subventioner skulle motverka det som ibland har pratat om också, nämligen ökad konkurrens och ett ökat fokus på att skapa en effektivare byggbransch. Vi ska lägga fast ett bostadsfinansieringssystem efter 2006, men tills dess gäller de nuvarande villkoren. 149 (): Jag har tidigare framfört i den här kammaren att jag beklagar att EU skiljer på mänskliga och kvinnliga rättigheter. Jag kan trots det säga att EU på flera områden har gjort ett gott arbete när det gäller att stödja mänskliga rättigheter, att ställa sig bakom Kairodeklarationen och att inom biståndsområdet fylla ut de gap som har uppstått ekonomiskt till följd av att Bush-administrationen och andra har dragit tillbaka sina pengar till SRHR-området, som är oerhört viktigt till exempel för att fler kvinnor ska överleva förlossningar, för att fler flickor ska kunna växa upp och kunna göra självständiga livsval och inte minst för kampen mot hiv/aids. Jag blir dock djupt oroad när jag nu ser att en abortmotståndare har blivit ny biståndskommissionär. Det var också en fråga som jag lyfte fram med , nuvarande men avgående kommissionär, under hans besök här i . Jag vill gärna efterhöra biståndsminister uppfattning. Delar hon min syn på att det här är djupt oroväckande? Om hon delar den uppfattningen: Vad kan göra för att inte de här frågorna ska sjunka undan på dagordningen eller direkt motarbetas? Det är ju vad man kan befara när man följer kommissionär tidigare arbete som utrikesminister och inrikespolitiker. 150 Statsrådet (): Frågor om kvinnors rättigheter rätten att bestämma när man föder barn, vem man gifter sig med, rätten till en bra och säker abort är helt central i svensk biståndspolitik liksom jämställdhet i ett bredare perspektiv. Vi har drivit det på EU-nivå tillsammans med likasinnade länder på olika sätt, och det finns en ganska stark ställning för jämställdhet, för SRHR-frågor och för arbetet på de områden som nämner. Jag delar din oro vad gäller den som är skuggkommissionär till . Vem som väl blir kommissionär med ansvar för bistånd, det får vi se . Det vet jag inte mer om än vad du vet. Men han som är skuggkommissionär har en annan agenda än vad som är den dominerande på EU-nivå. Jag tror dock att den är så pass dominerande inom kommissionen och bland medlemsländerna att vi kommer att kunna hålla kvar den starka ställningen för kvinnors rättigheter och jämställdhet i EU:s biståndspolitik. 151 (): Jag tackar så väldigt mycket för svar. Jag tror att det är oerhört viktigt att man från statsrådets och regeringens sida i sin helhet är väldigt tydlig med att vi har den agenda vi har i , att den är väl förankrad och att vi är beredda att slåss för den på EU-nivå. Jag skulle gärna vilja att också fyllde på med något exempel på vad vi kan göra ytterligare för att testa vår politik och våra argument så att vi med en gång är så tydliga som möjligt för att inte ge utrymme för kommissionär egen agenda. 152 Statsrådet (): Inför nästa års biståndsprioriteringar kommer jämställdhet och kvinnors rättigheter att ligga kvar som en övergripande prioritering i svensk biståndspolitik. Detsamma gäller i många andra länder i . En styrka är definitivt flera av de nya medlemsländerna och deras syn på jämställdhet och därmed också synen på jämställdhet i biståndet. Kvinnans ställning i många av de östeuropeiska länderna har varit stark, och jag förväntar mig att få stöd av dem i arbetet på biståndsområdet just vad gäller kvinnors rätt att bestämma över sin egen kropp. Det är så det också verkar. Det är alltså ett konkret område där vi kommer att samarbeta med de nya medlemsländerna, framför allt med länderna i . Därmed var dagens frågestund slut. Vi tackar statsråden och ledamöterna för deras medverkan. 10 § (forts. från 8 §) Redogörelse för behandlingen av skrivelser till regeringen (forts. KU21) 154 (): Regeringens hantering av principbeslut i form av så kallade tillkännagivanden är en bedrövlig historia. År tvingas konstatera att rader av riksdagsbeslut ännu inte verkställts. Så är fallet också . Enligt regeringens egen skrivelse är det 155 ärenden som ännu inte är slutbehandlade, alltså riksdagsbeslut som ännu inte verkställts.