prot · GS0951 · 2004-12-15 00:00:00 — Under långa perioder har svenska styrkor arbetat för att förebygga väpnade konflikter, stoppat pågående krig och hindrat dess följdverkningar. Dessa insatser är ofta direkt avgörande för om humanitära organisationer ska kunna gå in i ett område och där bedriva sin verksamhet. Med den långa tradition har av internationellt arbete för fred och säkerhet får dessa siffror mig att faktiskt skämmas. Vi borde ha större ambitioner än vi har. Jag tycker att vi ska vara störst i varje fall bland de nordiska länderna. Vi inom den borgerliga alliansen för är överens om att bör öka sitt internationella engagemang. Vår målsättning är att svenskt försvar måste klara av att leda och delta i två långvarigt pågående insatser av bataljonsstorlek och med mindre enheter delta på ytterligare några platser. För att detta ska kunna förverkligas måste vi få fler värnpliktiga intresserade av att göra internationell tjänst. Den ekonomiska ram som regeringen har enats med och om ser inte jag ge utrymme för det som vi tycker att vi ska medverka till. Den ger inte utrymme för att bevara fred och säkerhet i den omfattning som är nödvändig. Jag vill avslutningsvis yrka bifall till reservation nr 9. 57 (): Tack för det. Fru talmannen lovade mig att anförandet får ta den tid det tar. Ni som lyssnar där hemma, här uppe, här nere, ska veta att den här debatten kommer att handla om svensk säkerhet och den svenska försvarspolitiken framgent. Men jag kommer också att beskriva sveket från regeringens sida mot det svenska folket när det gäller varför man inte på allvar försökte bredda frågan till att även omfatta den borgerliga alliansen. Jag kommer också att beskriva att beslutet redan har havererat. Det väntar nya beslut redan efter årsskiftet som kommer att påverka både insatsorganisation och grundorganisation. Därför begär ett nytt underlag av regeringen som baseras på vår gemensamma försvarspolitik, inriktning, ekonomi och organisation. Jag yrkar därmed bifall till reservation nr 1 Försvarspolitisk inriktning 20052007 och avslag på propositionen. Hur kunde det här gå så illa? Hur lyckas man som regering skapa detta kaos inom försvarspolitikens område? Det är ett område där staten ska stå stark och där bara staten kan sköta det hela. Det är ett kärnområde som inte får misskötas. Det som har utspelats för ens tankar till något annat än till diskussion och beslut om det militära försvar behöver , det vill säga en seriös, långsiktig, stabil försvarspolitik på säker parlamentarisk grund och grundad på säkerhetspolitisk analys, givetvis blocköverskridande. I stället har svenska folket fått vara med om en såpopera som ställer , Farmen och allt vad de heter i strykklass. Vem som är eller vem som är Big vet jag inte, men det är alldeles klart att vänsterpakten sviktar. Det har visat sig och . , ett nedrustningsparti, har ivrigast av alla försvarat det som skett. Har det varit skarpa lägen i debatten är det som har försvarat försvarspropositionen mest av alla. Inte är det försvarsminister . har en budgetöverenskommelse med regeringen. De vill ha mer till försvaret, fler förband och fler helikoptrar. vill några i rösta med oss. På så vis kan de tänkas fälla förslaget, men då fäller de också sitt eget budgetalternativ. Kaoset är fullständigt. Det här är inte Oddset, det är inte vadslagning, utan det här är kasinovarianten på socialdemokratisk försvarspolitik jag beskriver. Det är framtida försvarspolitik det handlar om. Det här agerandet från regeringen har gjort svensk försvarspolitik till åtlöje. Det är en bedrövlig soppa som beskriver en regeringsmakt i totalt förfall. Hur kan man annars förklara att landets regering lägger fram ett förslag om landets försvar utan att vara säker på stöd i en så viktig fråga? Var finns långsiktigheten och viljan till blocköverskridande lösningar? Inte är det hos regeringspartiet. Där handlar det om att försöka lotsa sin egen maktposition över anställda i försvaret, över förbandsövningar, över utbildning och utveckling. Det är inte försvarets utveckling och svensk säkerhet det har handlat om. Det har handlat om försvaret om den egna makten, regeringsinnehavet. Jag kan själv höra hur överbefälhavaren i , , viskar i försvarsministerns öra: Se till att de här 3 miljarderna jag lovade blir överordnat allt annat. Då ska jag belöna försvarsministern. Den här gången var det upplagt för en bättre situation. i samband med partiledardebatten meddelade Moderata samlingspartiet att man ställde sig till förfogande för en bred lösning av försvarsfrågan. Bakgrunden är känd, nämligen att hjälpa till med ett beslut som kräver mycket av den politiska nivån. Svårigheten har varit och är betydande: avveckla personal, lägga ned förband, men utveckla det nya insatsförsvaret avseende personal och materiel. Utöver detta har också slagits fast att ska utveckla en så kallad battle group, en snabbinsatsförmåga inom ramen för EU:s snabbinsatsförmåga. Förutsättningarna i försvarsbeslutet ändrades radikalt i och med detta. Ett besvärligt läge med en övergång från det gamla till det nya kräver bred politisk uppslutning. Ungefär så resonerade vi. Den bedömning vi moderater gjorde var inte unik. Den delades av hela borgerligheten. deklarerade partiledarna enighet om just försvarsfrågan , . Man kan tycka i det här läget att det fanns utomordentligt goda förutsättningar för en så kallad pensionsuppgörelse: fem partier bestående av socialdemokrater och fyra borgerliga. Där fanns fyra partier beredda till en uppgörelse om försvarets framtid. Det gällde ominriktning från invasion till insats. Det gällde hur Försvarsmakten ska användas i händelse av storskalig terrorism. Det gällde också att skapa förutsättningar för en svensk battle group. Det gällde också att mot bakgrund av de nya uppgifterna införa en särskild anställningsform som möjliggör tidsbegränsad anställning av officerare, ungefär som i . Det gällde också att skapa tydlighet i försvarets uppgift och säkra balansen mellan vad försvaret ska uträtta och tilldelade resurser. Betänk också att de nya uppgifter som försvaret kommer att få innebär ökade risker för enskilda soldater och förband. Det är därför det är angeläget att det inte finns partipolitiska skillnader i försvarets förutsättningar och även i inriktningen. Det ska finnas en samsyn på vad som ska göras och hur det ska utföras i samband med internationell konflikthantering. Vilket land vill skicka ut sina ungdomar på farliga missioner utan den allra bästa materiel, utbildning och så vidare? Facit har vi , det vill säga en regering som har totalt misslyckats med att åstadkomma en bred lösning som både svenska folket och anställda inom Försvarsmakten hade önskat. Det som är ett faktum i , och är en omöjlighet för försvarsminister . Domen måste vara hård mot den eller dem som bär ansvaret för den rödgröna försvarsröra vi nu skådar. Vi i stod till förfogande för en överläggning där man hade mötts på halva vägen och resultatet hade blivit bättre än det vi ser . För att åskådliggöra skillnaden som inte var alldeles oöverstiglig i mina ögon är det så att till exempel stödet från regeringen till vindkraft, inkluderande försöket med trängselskatter i , kostar mer än om man hade gått alliansen till mötes i försvarsfrågan. Trängselskatter och vindkraftsstöd betydde mer än svensk säkerhet och svensk försvarspolitik. Det är absolut uppenbart att försvaret av väger lätt i jämförelsen för regeringen. Det är också förnedrande att och inflytande över regeringens budget har vägt tyngre än fyra borgerliga partiers intresse av en bred lösning av försvarsfrågan. Än märkligare blir beskrivningen då både betänkande och proposition pekar ut samarbete inom EU som vägledande för den framtida säkerhets- och försvarspolitiken. Vare sig eller kan inte med den bästa vilja i världen påstås vara speciellt entusiastiska inför ett fördjupat militärt samarbete inom ramen för Europasamarbetet. Det är till och med så om man nu kommer i håg saker som de är att de direkt vill ta ut ur det här samarbetet. Men regeringen, förblindad av lojalitet mot sin egen maktposition, väljer ändå i det här läget att samarbeta med just dessa partier för att ro hem sin försvarsproposition. Den uppfattning som har haft när det gäller och eventuella regeringsdeltagande på grund av just deras bristande trovärdighet i Europapolitik och säkerhetspolitik gäller inte längre. I den delen har svensk socialdemokrati tagit ett tydligt steg åt vänster. Man kan därmed säga att Ohlyeffekten har drabbat det svenska försvaret. De partier som är emot att ska bidra med ökad förmåga inom ramen för regeringssamarbetet lyckades i budgetprocessen med vad de misslyckades med i Försvarsberedningen. Kommunisten och EU-motståndaren kunde genom budgetöverenskommelsen stänga dörren för ett brett försvarsbeslut. Regeringen kan regera vidare med den vetorätt om budgeten man har gett och . Huvudmålsättningen med en försvarsfilosofi måste vara att trygga svensk säkerhet genom ett starkt beslutsamt insatsberett försvar med god förmåga att delta gemensamt med andra nationer i internationella insatser. Ett modernt svenskt försvar måste hålla hög kvalitet och formas efter de uppgifter som ska lösas. Utbildning, materiel, ledning och samövning måste hålla högsta klass. Det ska vara balans i uppgift och resurs. Det är nästan en paradox som det är . som vår del av världen har blivit fredligare används det svenska försvaret alltmer för att lösa svåra och militära uppgifter. Vi har ett försvar som ska användas aktivt i insatser och inte, som tidigare, ett försvar som inväntade fienden, om den vågade, innan man slog tillbaka. Det ställde sina krav på försvarsresurser som behövde, men är förbi. Det är också så att fler har dött i klassiska militära konflikter i efter slut än under denna terrorbalans. , , , är alla exempel på klassiska militära konflikter. Här är det militära vapen som har hotat stabilitet, fred och människors liv. Jag menar också att de nya hot som presenteras som något nytt och som ska ersätta gamla hot snarare kan betecknas som katalysatorer som sprider konflikter och ökar risken för nya militära konflikter. Krigen i och i skulle knappast ha kommit till stånd om inte just en terrorhandling tvingat fram militärt våld. Ambitionen att byta försvarsmakt är både nödvändig och riktig. Det finns ingen väg tillbaka till det mobiliserande massförsvaret med rötter från Napoleontiden. kan inte den planlösa nedrustningen av det svenska försvaret tillåtas fortsätta. I både proposition och betänkande pekas det på det osannolika med ett militärt angrepp på , men det sägs att incidenter inte kan uteslutas samt att det inte är säkert för . Det är just det senare som borde vara dimensionerande för försvarssatsningarna. Det handlar om att utrusta sig för det otänkbara, det som sannolikt inte kommer att hända. Det är just det som försvarspolitiken är till för. Det brinner inte i ens eget hem , men lika säkert väljer vi att avsätta en slant till brandförsäkringen ifall just det osannolika skulle hända. Det vi nu bevittnar är en försvarsmakt som tvingas till panikinbromsningar . Det är inbromsningar som beror på ständiga förändringar i planeringsförutsättningarna. Försvarsekonomin har blivit ett rörligt mål, vilket i praktiken innebär att det försvarsbeslut som vi ska ta redan har havererat. Ett litet försvar kommer att bli ännu mindre då regeringens nya planeringsanvisningar innebär nya neddragningar i både krigsorganisation och utbildningsförband. Värnpliktiga som står i startgroparna för inryckning kommer att meddelas att de inte behövs. Kommer ubåtsvapnet att vara kvar? Kommer amfibieförbanden att vara kvar? Vilken flygflottilj är det som kommer att offras? Pengar som fanns fanns inte . Pengar som fanns finns . Regeringen har fullständigt tappat kontrollen över försvarspolitiken. Det underlag som ÖB presenterade grundades på vissa givna förutsättningar. Dessa förutsättningar ändrades i budgetöverenskommelsen med nedrustningspartierna en snabbare inbromsning mot minus 3-alternativet. Min fråga till ministern är varför regeringen kommer till med ett förslag som redan är överspelat. Vidare tillkommer kostnader för deltagande i EU:s snabbinsatsstyrka. Tillsammans innebär det ett ökat krav på besparingar med 4,2 miljarder . Försvarspropositionen innehåller fler målsättningar än den angivna ekonomin räcker till. Vidare får Försvarsmakten inte använda sitt fulla anslag. Det kallas utgiftsbegränsningar. Konsekvensen blir att beställd materiel måste levereras senare med räntekostnader som följd. har det lagts begränsningar på 2 ½ miljard. Det innebär att Försvarsmakten tvingas till motsvarande tvångssparande i närtid. Vidare har det anslagssparande som en myndighet har möjlighet att göra man för då över pengarna från till ett annat också dragits in. Bilden visar en myndighet i ständigt omplaneringstillstånd. Försvaret har blivit en budgetregulator som regeringen med öppna ögon har medverkat till. Så här får det inte gå till. Givna förutsättningar kan inte när det gäller en verksamhet som försvaret förändras. Den här situationen har fått konsekvenser för såväl personalförsörjningen som grundorganisationen. Det som var möjligt , personalreduceringar utan uppsägning, blev ohållbart . ÖB tvingades säga upp personal på grund av arbetsbrist. Det här innebär att inga nyanställningar är möjliga. Och först in, först ut gäller. kommer att förlora just de officerare som behövs för försvarets huvuduppgift, internationell insats. Det är helt omöjligt att förstå hur ska kunna lösa sina internationella åtaganden med en politik som sparkar den personal som ska lösa uppgiften. Regeringens enda recept på det hela är att noga följa processen. Men, fru minister, det här ekipaget håller på att köra i diket. Vad tänker ministern göra åt den här personal-låt-gå-politiken som propositionen ger uttryck för? I proposition och betänkande andas inte en rad om möjligheten till tidsbegränsade anställningar för officerare. Jag ska säga några ord om grundorganisationen. Som bekant yrkar vi avslag även på det här förslaget. Inriktning, ekonomi och organisation hänger ihop. Men många frågor kring den omfattande flyttkarusell vi nu ser i förslaget har lämnats obesvarade. I slutändan handlar det hela om den försvarseffekt vi får ut av våra satsade miljarder. Vi har dubbelt så höga försvarsanslag som och hälften så många soldater i internationell tjänst. Är det då acceptabelt att inte välja det billigaste alternativet till det förslag som ligger? Vad anser ministern? nåddes vi alla av beskedet att apspelet den här gången är över. Dörrmattan har lagt sig än en gång, och farsen har fått ett slut. Vi vet att får någonting, om det är en typ av militär verksamhet eller vad det nu är fråga om. Telegrammen har sagt det. Jag tycker att det här är beviset på att regeringen och den här vänsterpakten , Vänstern och Socialdemokraterna i den här delen inte passar för att bedriva svensk försvarspolitik. I detta anförande instämde , , i , , , , , , de , , och (alla m). 58 (): Det borde inte vara någon överraskning att partier som ingår i underlaget för regeringen på vissa samarbetsområden också begär inflytande. Det är nu uppenbarligen helt klart att och Socialdemokraterna beslutat att ingå en överenskommelse om försvarspolitiken. Vad jag förstår hålls det presskonferens här bakom draperiet. Om det här förslaget går ut på att lägga ytterligare förband i knät på Försvarsmakten utan att man ska betala för detta kommer liberalerna att kraftfullt motsätta sig förslaget. Men jag hoppas att det inte är innebörden. Det är sorgligt att ett så bra förband som K 4 i delvis räddas av fel skäl. Om man i ett hade kommit och sagt att behövs för att vi ska nå våra målsättningar när det gäller internationella ambitioner och för att vi ska kunna fortsätta att producera billiga och bra förband, hade det varit ett förslag som burit respekt med sig. Men jag är tveksam till om officerarna på K 4 och soldaterna där vill bli räddade av regionalpolitiska skäl. Tillståndet i Försvarsmakten är ett resultat av ett mångårigt ointresse från statsmakterna. Ända till den dag som är har man ansett att det har varit ett egenvärde i att utbildar så många värnpliktiga som möjligt. Man har aldrig tittat på behoven, utan man har eldat för kråkorna. Och man har hållit sig längre än vad man hade behövt med en större apparat för utbildningen än som var nödvändigt. När politiker har köpt in materiel till den svenska Försvarsmakten har vi ofta köpt sådant som den svenska försvarsindustrin velat leverera. Vi har inte köpt det som Försvarsmakten har behövt. När det gäller grundorganisationen, våra fredstida förband, har det alltid varit en diskussion om regional- och arbetsmarknadspolitik och aldrig en diskussion om var någonstans vi får störst effekt av de pengar som satsas i försvaret. De här utgångspunkterna tillsammans med det faktum att vi bara fattar beslut om försvaret och däremellan i princip har tankeförbud har gjort att vi är där vi är. Den här treårigheten som jag hoppas snart kommer att tillhöra historien har lett till en försvarspolitisk ketchupeffekt. Först har det inte hänt någonting, sedan har det inte heller hänt någonting och sedan, fru talman, har det blivit kladd av alltihop. Försvarsbeslutet är inget undantag. Ketchupeffekten finns med. En tredjedel av förband läggs ned, och nästan lika många förband flyttas nu runt i geografin. I arbetsbristens kölvatten slår turordningen blint mot unga officerare, mot kvinnliga officerare och mot de specialister som finns i Försvarsmakten. Regeringen ger nya utredningsuppdrag angående frågor som rimligen skulle ha besvarats för länge sedan. Regeringen kommer snart att bli varse att uppgifterna för Försvarsmakten, de ekonomiska ramarna och det nedärvda tillståndet i myndigheten är oförenliga komponenter. Redan vecka 8, som var inne på, kommer ett helt nytt spelupplägg att ske i förberedelserna för . Jag vet inte om det var det som avsåg när hon pratade om att det kanske skulle komma att bli en annan inriktning på försvarspolitiken än den som ska besluta om . Det vore trevligt med ett förtydligande. kom också från pressekreterare uppgifter om att regeringen i särskild ordning skulle bidra till finansieringen av snabbinsatsförmågan, de så kallade battle groups. På den punkten är man mycket intresserad, tror jag, från alla partiers sida. Stämmer det att regeringen utöver de ekonomiska ramar som läggs fram kommer att ge ytterligare så att Försvarsmakten klarar det svenska deltagande i battle groups? Om man gör detta, varifrån kommer de pengarna? Vidare vore det skönt att få besked från och som ju ingår i en budgetöverenskommelse med regeringen om de också har accepterat den extra miljarden till Försvarsmakten. Man kan tycka att det är lite tråkigt att nyheten, om det nu är en nyhet, når oss . Om det hade funnits 1 miljard till i försvarets budget den kommande försvarsbeslutsperioden hade kanske underlaget för det beslut som kanske fattas kommit att bli mycket större, i vart fall mycket mer pålitligt. Jag gladde mig mycket åt att se i kammaren . Han är fortfarande kvar under förflyttning. Han har gjort en liknelse mellan Försvarsmakten och mumintroll. Jag tror också att var en av inspiratörerna när Försvarsberedningen sade: måste vi ta itu med försvarsbyråkratin. Han pekade bland annat ut ett möjligt sparbeting på de totalförsvarsgemensamma myndigheterna på 1,5 miljarder. Det förslaget har regeringen ställt sig bakom i propositionen. När det gäller de totalförsvarsgemensamma myndigheterna hör det till saken att de är monopolleverantörer till Försvarsmakten. Det innebär att så länge som till exempel levererar en enda mutter till det svenska försvaret kan man ta ut sin samlade kostnadsmassa på Försvarsmakten. Det innebär att Försvarsmakten inte kommer åt de kostnader som man har för de totalförsvarsgemensamma myndigheterna. Jag trodde i min enfald att regeringen skulle gå in och agera som ägare till de olika verksamheterna och säga: Försvaret kommer att minska i omfattning. Då är det också rimligt att ni minskar i omfattning. Det var ju också en viktig utgångspunkt, tror jag, för de partier som i Försvarsberedningen ställde sig bakom förslaget till ekonomisk ram. blev det emellertid inga beslut. I stället har regeringen tillsatt en ny utredning som ska se över möjligheterna att spara på försvarsbyråkratin. Förslag från den utredningen väntas först . Av det kan man dra slutsatsen att några besparingar på byråkratin kommer det i vart fall inte att bli . Bara på , , , och jobbar 5 000 personer. Det är oacceptabelt att när Försvarsmakten bokstavligt talat är nere för räkning drabbas inga av dessa verksamheter av några besparingar . Tvärtom förstärker man deras budgetar, åtminstone nominellt. I morgondagens försvarsmakt kommer det att produceras 8 0009 000 soldater. Dessa 8 0009 000 soldater kommer att administreras av 20 000 anställda. I det svenska försvaret är det uppenbart att pennan har blivit mäktigare än svärdet. Snacka om mumintroll, ! Försvarsmaktens roll vid terrorbekämpning är en fråga som varit uppe i den politiska debatten mer eller mindre . Jag vill redan nu yrka bifall till alliansens yrkande nr 3. Bakgrunden är att polisen inte har några möjligheter att möta storskaliga terroristattacker om de kommer över sjön eller genom lufthaven. Om ska ha någon beredskap handlar det om att utnyttja Försvarsmaktens resurser. Frågan aktualiserades naturligtvis efter terrorattentaten 2001. , regeringsrådet, fick i uppdrag att utreda. Hans utredning var klar . har ingenting hänt. Även på denna punkt handlar det nu om en ny utredning. I den utredningen ska man på nytt titta på om det över huvud taget finns ett behov av att Försvarsmakten ställer upp och hjälper till om olyckan skulle vara framme i . Jag noterade att sade att det är en tidsfråga innan också drabbas av terroristattacker. Låt oss hoppas, fru talman, att det i varje fall dröjer så länge att regeringen hinner fram med förslagen. Försvarsberedningen ansåg att ett beslut skulle kunna fattas . På grund av den pågående utredningen vet vi att detta inte kommer att hinnas med. Det är en paradox att vi har en regering som fortfarande minns 1931, men redan har glömt . har också varit kritiskt mot den grupp som utredde försvarets grundorganisation . Vi hade en fråga när AG hade hearing på , i vilken mån regional- och arbetsmarknadspolitiken hade inverkat på arbetsgruppens förslag. Genom den historiska överenskommelse som träffat med regeringen om försvaret har vi också fått svar på den frågan. Ja, nu driver regional arbetsmarknadspolitik över försvarsanslaget. Vi har också varit kritiska mot det sätt på vilket man organiserade arbetsgruppen. När man i en och samma grupp sätter representanter både för den politiska nivån och för myndighetsnivån Försvarsmakten blir det svårt för den här församlingen att i efterhand, om något skulle gå fel, fördela ansvaret mellan myndighet och regering. Detta är illa. Varför fick aldrig Försvarsmakten yttra sig över arbetsgruppens förslag? Var det någon myndighet i det här landet som var berörd av förslaget så var det Försvarsmakten. Till följd av att de förvägrades möjlighet att yttra sig får folkvalda aldrig ta del av vilket som var det försvarsbästa förslaget till grundorganisation. GRO-kapitlet är inkonsekvent i sin argumentation, och det har många andra uppenbara brister. Den största bristen är att man flyttar runt lika många förband som man lägger ned. Regeringen säger att den grundorganisation som vi nu intar är långsiktigt hållbar. Det är skrattretande. Vid förra försvarsbeslutet samlades artilleriet i . , bara , flyttar detta artilleri det som blir kvar av det från till . Bara avslutades de sista investeringarna på garnisonen i . Det är investeringar som var en följd av försvarsbeslutet . Innan de är färdiga läggs förslaget om att garnisonen ska försvinna. Långsiktigt hållbart jo, jag tackar!