prot · GR09100 · 2004-04-22 00:00:00 — slås nya beläggningsrekord på våra häkten och anstalter. Ordet rekord brukar ju i vanliga fall användas i positiva sammanhang, vid bra prestationer. De rekord som slås inom svensk kriminalvård är långt ifrån smickrande. Ansvaret bär justitieministern och den majoritet här i kammaren som säger ja och amen till allting som levereras från departementet. Regeringens stödpartier blir lite skärrade då något av deras förslag riskerar att få majoritet i . Jag återkommer till detta lite längre fram. Vi är långt ifrån vision som han uttryckte i . Han sade: Men vi kan inte helt avskaffa fängelserna, för det finns skattesmitare, rattfyllerister och också ett litet antal personer som är farliga för andras säkerhet. Trots alla socialdemokratiska upprepningar om att brott ska förebyggas har inte vision uppfyllts. Vi har fler än någonsin i våra fängelser, trots att rattfyllerister och kvinnomisshandlare ibland också döms till icke frihetsberövande påföljder. hade vi 5 500 klienter i fängelse. har vi 6 700. Det är en ökning med 1 200. har kriminalvården bara fått ytterligare 800 platser. Detta förslår naturligtvis inte långt. Behovet är det dubbla. Intagna ligger två i celler avsedda för en. Intagna placeras i dagrum, duschrum, sjukrum, kontorsrum, avvisiteringsrum det är bara fantasin som sätter gränser. Det är platser som är olämpliga för de intagna, och man riskerar faktiskt också personalens säkerhet. Polisen tvingas söka med ljus och lykta efter arrestplatser. De egna har man i många fall hyrt ut till häktena och kriminalvården. var platsutnyttjandet på våra anstalter , och på häktena var det . 475 personer satt på häktena med verkställbar dom och väntade på en ledig anstaltsplats. Resultatet av inspektionen blev, med rätta, ett föreläggande om att överbeläggningen skulle upphöra och att intagna endast skulle få vistas i riktiga celler. I annat fall väntade anmälan till åklagare. Häkteschefen funderade på att avgå och tyckte så här, enligt TT: Han tycker att han gång på gång påtalat problemen, till både och till departementet. Men ingenting har hänt. Detta är oacceptabelt. Regeringen och dess stödpartier här i kammaren är faktiskt ansvariga. Ni kan aldrig säga att ni inte har känt till och blivit varnade för den situation som råder. Om ni har lyssnat på oppositionen har ni inte kunnat undgå att märka vad som var på väg att hända. Ni har inte kunnat undgå det om ni har lyssnat på oss eller läst vad och de fackliga organisationerna har framfört. I stället för att lyssna och ta till er har ni ägnat er åt att skriva vackra målsättningar i betänkande, propositioner och budgetar. Men era mål och de medel som ni har skjutit till har inte gått att förena. Kriminalvården är förmodligen den statliga verksamhet som har det allra värst ekonomiskt i dagens s-styrda . Låt vara att det är i hård konkurrens med andra verksamheter, som polis och försvar ja, listan kan bli betydligt längre. Det är bra och nödvändigt att kriminalvården, som en del i rättsväsendet, fick pengar i årets tilläggsbudget. Polis, domstolar och åklagare fick ju nöja sig med löften om att det säkert kommer någonting längre fram. Men de pengar som kom till kriminalvården löser inte problemen. Det handlar om en liten sanering av den stora skuldbörda som kriminalvården bär på. Det är en nödvändig sanering men långt ifrån tillräcklig. De som döms till fängelse har betydligt grövre brottslighet i bagaget än de som dömdes bara . Det har ju införts ett antal nya icke frihetsberövande påföljder som tar bort det lättare klientelet. Avsikterna med straffet är enligt vår uppfattning två. För det första är straffet ett sätt att sona att man gjort en av sina medmänniskor illa. För det andra måste målet med straffet vara att påverka den dömde att bryta med sin kriminalitet. Det finns för oss moderater ingen motsättning mellan att utdela straff och se till att fängelset kan ge den intagne något . Tiden i fängelset ska användas till att bli fri från sitt missbruk och sitt kriminella beteende. Tiden i fängelset ska användas till utbildning, både teoretisk och praktisk. Den intagne ska ha bättre förutsättningar till ett liv utan droger och kriminalitet efter avtjänat straff. Men med beläggning och brist på pengar har kriminalvården en näst intill omöjlig uppgift. I på innevarande år stod det så här: Fängelsestraff är inte längre ett hinder för fortsatt kriminalitet. Tillgången på insmugglade mobiltelefoner gör det lätt för intagna att begå nya brott. 606 telefoner hittades . Ändå planerar få anstalter skärpt kontroll, visar DN:s granskning. Detta är vad som upptäcktes. Många av telefonerna upptäcktes när man avlyssnade andra kriminella utanför fängelserna, därför att de ringde från fängelset till de här telefonerna. är det möjligt att lagligt både visitera personal och störa ut mobiltelefoner, i alla fall på slutna anstalter. Men det har inte skett i någon större utsträckning och kommer heller inte att ske. Det kostar nämligen pengar. Att störa ut mobiltelefoner från ett fängelse kostar i storleksordningen 1 miljon. Det är inte rimligt, herr talman, att grova brottslingar kan fortsätta att begå grova brott inifrån fängelserna. Då sökte justitieministern för en kommentar lät pressekreterare meddela att detta inte är en fråga för regeringen, enligt . Samma sak gäller narkotikan. Situationen på våra fängelser och häkten är bedrövlig. Det är inte acceptabelt att man kan fortsätta med sitt missbruk i den utsträckning som man gör . Det duger inte med prat och skrivningar. Vågar ni vidta några åtgärder, ingripa? Verkligheten ropar till er: Gör någonting! I detta betänkande finns ett tillkännagivande. Utdelad kritik från rörande våra häkten ska nu följas upp. Detta är bra, och det kommer från en vänstermotion. Det verkade inte som om Vänstern blev speciellt glad för stödet från oss borgerliga, men så kan det gå om man yrkar bifall till sina egna motioner och förslag. Även Vänstern hittar naturligtvis då och då ett korn, och då finns faktiskt risken att vi borgare ställer upp och stöder er, även om det är lite störande för ert samarbete med regeringen. Vi moderater står givetvis bakom samtliga moderata reservationer men yrkar bifall endast till reservation nr 1. Jag har redan berört det mesta i den. ska jag ta upp lite grann som jag faktiskt inte heller kan begripa. Hur kan ni motsätta er att man tar passet när någon kommer i fängelse? För mig är det obegripligt. Många av era kolleger har säkert röstat ja i EU till att man ska övervaka svenska fiskare med GPS. Men att övervaka en grov brottsling på permission är omöjligt. Till slut, herr talman, ska jag ta upp den mest fantastiska förklaringen från utskottsmajoriteten, då de argumenterar mot att kriminalvården ska få möjlighet att hålla inne pengar för att betala hemresan för utvisningsdömda. På s. 26 i betänkandet står följande: Enligt är det möjligt att använda dessa medel också för den dömdes hemresa i samband med utvisning. Detta förutsätter dock att den intagne samtycker till det. På s. 27 står det: Utskottet höll då fast vid tidigare ställningstaganden i denna fråga, som går ut på att det är rimligt att den som dömts till utvisning också betalar för hemresan, något som också är innebörden av gällande lagstiftning. Lite längre ned står det: finns det skäl som talar emot en sådan ordning. Detta borde översättas till främmande språk och delas ut på våra fängelser till utvisningsdömda. Livet i fängelset är väl inte alltid roligt, och det ska det heller inte vara. Jag tror att en översättning av er motivering för att inte hålla inne pengar till de utvisningsdömdas hemresa skulle föranleda ett och annat leende från dem som är berörda, och det, fru talman, är jag beredd att unna dem. 155 (): kommer det sorgliga rapporter från kriminalvården. kommer det helt förfärliga nyheter som till exempel då vi har fått höra om upplopp med hot, kniv, skadegörelse och brand på Kumlas säkerhetsavdelning. Kriminalvården är en verksamhet med enorma problem som drabbar intagna, personal och det omgivande samhället. Detta gäller från norr till söder. Man kan lyfta på luren och ringa till vilken anstalt eller vilket häkte som helst. Man får höra samma sak: Det är kaos, och på många håll uppgivenhet. Jag vill inledningsvis vill ge personalen i svensk kriminalvård en eloge för det arbete som de lyckas utföra trots de förutsättningar som ansvariga politiker ger dem. Alla vi i kammaren känner till problemen. De intagna fortsätter med brottslig verksamhet inne på anstalterna. Det må vara att de fortsätter att använda droger eller planerar brott genom att de har olovlig kontakt med yttervärlden. Klimatet blir hårdare och våld och hot inne på anstalterna är vardagshändelser. Behandlingsverksamheten är på många håll mycket bristfällig, kanske finns det rentav ingen alls. Jag förstår att vissa intagna frågar sig varför svensk kriminalvård har kvar ordet vård i sitt namn. Till stor del handlar verksamheten om förvaring. Fångarna kommer inte, som visionen är, bättre ut. Efter denna snabba översiktsbild tänkte jag utveckla de olika områdena något. Men först av allt vill jag kommentera de 200 miljonerna som anslogs i vårpropositionen. De räcker knappast till att bygga de 700 platser som man planerar för att klara den akuta överbeläggningen. Dessutom fanns det i kriminalvårdens budget en hemställan till regeringen om ett engångsbelopp på just . Det tillskjutna beloppet var således redan inräknat i den tajta budgeten som går på anslagskredit och som inrymmer fortsatta besparingskrav. Det är sannerligen inte mycket till satsning. Åderlåtningen av kriminalvården fortsätter. Svensk kriminalvård ska vara human. Den lever med svårighet upp till detta . Ett tydligt exempel finns i betänkandet. Svensk kriminalvård har fått anmärkning av för att personer får sitta i häkte för . På grund av överbeläggningen kan vissa avtjäna hela sitt straff i häkte. Detta är inte acceptabelt. Att fångarna inte kan hållas sysselsatta är inte heller godtagbart. Av besparingsskäl planerar man att låsa in dem tidigare. Överbeläggningen gör att inte alla kan få jobba. Ekonomin sätter hinder för behandling och studier. Utan möjlighet till behandling, studier och arbete kommer folk att fortsätta att åka in och ut på våra anstalter. har av dem som sitter på anstalt tidigare erfarenhet från kriminalvården. Jag talade med en man på Rostorpsanstalten i . Rostorpsanstalten var avsedd att specialisera sig på alkoholrelaterad brottslighet och behandling av alkoholism. Men den jag pratade om gav en mycket dyster bild av dagens verksamhet. Vi har nästan gett upp behandlingen, sade han. Det finns inget stöd uppåt. Det handlar nu bara om att vakta. Och nog har de att göra, för ordning och reda saknas på svenska anstalter. Samme man berättade om en intagen som hade 13 rapporter skrivna efter misskötsamhet. Den intagne var fortfarande kvar på samma ställe. Man fann det omöjligt att flytta honom. Det är fullt överallt. Det är rentav mer än fullt. Folk ligger i tältsängar i dagrum och motionsrum ja, i allehanda utrymmen. Det värsta var kanske när jag på fick se den toalett och de avvisiteringsbås där de stängt in häktade. Rostorp i är i sällskap. För inte länge sedan var jag i på Ersbodaanstalten. Där fick jag höra att av de intagna är missbrukare men att det inte finns någon behandling. Där hade besöksrum förvandlats till celler. som arbetssituationen blir allt tyngre minskas personalen. jobbar det hälften så många på Ersbodaanstalten som när den invigdes . Detta stämmer med den uppfattning jag fått att antalet personer nära de intagna har minskat medan kriminalvårdens administration har svällt. Ny forskning från presenterades . Den påvisar att den sociala situationen för dem som friges har försämrats allvarligt . Fler är missbrukare, fler behöver psykiatrisk vård, fler har enbart tillfällig eller ingen bostad när de kommer ut. Färre har fast arbete, utbildningsnivån är låg och fler än förut har suttit i fängelse. Detta talar för att behandling och studier måste utökas inom kriminalvården och att förberedelserna för frigivning i sin helhet måste bli bättre. Jag vill också säga något om individperspektivet i kriminalvården. Ett liberalt krav är att varje intagen vid starten av sin verkställighet ska genomgå en behovsanalys och att det sedan ska finnas en plan för att svara upp mot behoven och förbereda frigivningen. Blir den intagne omplacerad bör det göras en skriftlig rapport, inte muntlig, som , om klientens utveckling och framtida behov. Jag vill också nämna något om säkerheten på våra fängelser. Kriminalvårdens uppgift är att se till att de intagna har bättre förutsättningar att leva i samhället efter avtjänat straff. Men en annan lika viktig uppgift är att skydda allmänheten från farliga individer. För inte så länge sedan kunde vi i läsa ett reportage om att brottslingar fortsätter att begå brott inifrån fängelserna genom att de har tillgång till mobiltelefoner. Ja, det var ingen nyhet. Det är något vi i oppositionen försökt förmedla . hittade man 300 mobiler på anstalt. är siffran uppe i 600. Det är alltså en fördubbling. Vore det inte rimligt att alla som går in på en anstalt ska gå genom en stålbåge? Jag tycker att det är märkligt att det ska behöva divideras om detta. Ska man flyga får man gå genom en stålbåge. Varför skulle inte samma rutiner kunna gälla för den som går in på en anstalt? I artikeln i står det, just som sade, att det inte är kriminalvårdspersonalen som har upptäckt att fångarna hållit på med brottslig verksamhet utan det är polisen. Misstankar har uppkommit när de intagna ringt till avlyssnade nummer. Dessa avlyssnade nummer har tillhört personer som är misstänkta för grova narkotikabrott. Detta betyder att det är svårt att få reda på om brottslighet av typen hot mot målsägande har ägt eller äger rum. Kriminalvården har alltså inte förmåga att fullgott ta hand om sitt eget ansvarsområde. finns det inom kriminalvården färre hundar än vad det finns fingrar på mina två händer. Vi liberaler har krävt att det ska köpas in fler hundar för att kunna bekämpa narkotikan. Men det har visat sig att hundar faktiskt också är bra på att hitta mobiltelefoner. Inte sällan hanterar samma händer både mobiltelefoner och knark. Detta är bara ytterligare en idé om hur man ska kunna lösa problemen utöver våra krav om mer omfattande inpasseringskontroll. Jag vill också kort ta upp frågan om rymningar. Vi har haft ett antal mycket allvarliga sådana inom loppet av . Fritagarna från Kumla är fortfarande på fri fot. På informella vägar har jag hört att polisen skulle ha kunnat ta dem om det inte var för vissa bevissvårigheter. Lägsta straffet för främjande av flykt är nämligen inte tillräckligt högt för avlyssning. Kanske borde man införa ett särskilt straff för främjande av flykt av långtidsdömda med en straffsats . Då skulle polisen lättre kunna bevisa vem det var som fritog några av allra farligaste brottslingar. Sist vill jag säga några ord om utvisningsdömda och internationellt samarbete. avtjänade minst 850 personer med medborgarskap i EU eller i ett anslutarland sina straff i svenska fängelser. Av dessa hade ungefär 300 personer utvisningsdom. Detta motsvarar ungefär hälften av alla som har utvisningsdom. Man kan se en viss ökning av överföringar, men vi folkpartister tycker att det går för långsamt. Administrationen för att skicka över ett annat lands medborgare att avtjäna sitt straff i hemlandet tar . Vi anser att man inom EU ska upprätta ett samarbete så att överföringen kan ske fortare. En överföring borde inte behöva ta mer än maximalt . För dem som inte överförs, till exempel intagna med medborgarskap i ett land som inte har avtal med, måste verkställigheten i bli vettig. Det finns flera som intygar att utvisningsdömda i svenska fängelser får betydligt sämre tillgång till behandling och sysselsättning. Vår idé är att den som gör rätt och sköter sig i fängelset ska få fördelar och att den som missköter sig ska få nackdelar. Detta ska gälla alla intagna, även de utvisningsdömda. För tids vinnande yrkar jag bifall enbart till reservation 2, även om vi naturligtvis står bakom alla våra reservationer. 156 (): Ärade ledamöter, framför allt närvarande! Alla ni andra som sitter i era rum och tittar på TV! Alla åhörare som sitter uppe på läktaren! Han får väl ta del av detta på något sätt, utgår jag från. Jag yrkar bifall till reservation 3 under punkt 1, och jag står bakom övriga reservationer. I det här betänkandet behandlas kriminalvårdsfrågor. Man kan först konstatera att kriminalvården är en del av rättsväsendet. Målet för kriminalpolitiken i är att minska brottsligheten och öka tryggheten i samhället. Jag kan redan där konstatera, fru talman, att misslyckandet är totalt. Då försöker jag ändå att inte ta till överord. Vi har ett större antal brottsanmälningar än . Tryggheten är inte särskilt framstående. Kriminalvårdens huvuduppgift är att verkställa påföljder, ansvara för övervakning av villkorligt frigivna, verkställa föreskrifter om samhällstjänst, utföra personutredningar och så vidare. Målet för kriminalvården är också och det är en av de viktigaste bitarna att vidta åtgärder som påverkar den dömde att inte återfalla i brott. Det är naturligtvis också att upprätthålla en human människosyn, god omvårdnad och ett aktivt påverkandearbete. Om man då ska ge ett betyg på den svenska kriminalvården kan man konstatera att den inte har varit särskilt lyckad. Man kan säga att svensk kriminalvård inte klarar de mål som finns uppställda. Jag var och lyssnade på frågestunden, fru talman, och på landets statsminister, som på i stort sett alla områden var antingen stolt eller nöjd eller båda delarna. Jag tror inte ens statsministern skulle kunna påstå att han är vare sig stolt eller nöjd med svensk kriminalpolitik eller svenska kriminalvårdsfrågor. kommer majoriteten att säga att det finns en kriminalvårdskommitté som ska sitta ytterligare och ska lägga fram förslag. Jag vet att det kommer: Ni ska vänta och vara lugna tills det kommer. Det har jag lärt mig som jag har deltagit i sådana här seanser. Men det räcker inte! Behandlingen inom kriminalvården måste i större utsträckning vara inriktad på den intagne, så att han får möjlighet att förändra sitt levnadsmönster. Då måste man införa någon form av motivationsavdelningar med ett visst program för den intagne. Han, eller hon, vilket också förekommer, måste få ett större personligt ansvar under sin vistelse i anstalten genom självförvaltning. Det är en förberedelse för hans tid i frihet. Det måste införas ganska omgående och med större kraft. Dessutom det kanske är en av de viktigaste frågorna måste för varje intagen någon form av individuell vårdplan upprättas. Så är det inte, men så måste det vara. Frigivningsprocessen för de intagna måste förbättras. Förhållandet mellan kriminalvården, myndigheter, frivilligorganisationer och så vidare måste förbättras. Det fungerar inte . Kompetensen hos den personal som finns i kriminalvården måste också höjas. Det är många uppgifter som måste utföras väldigt snabbt. Då frågar man sig: Är det här nu bara något som oppositionen tar fram, hittar på och tar från luften? Jag funderade på det och tänkte: Vem vet bäst vad som behövs? Jo, det är de intagna. De intagna på svenska anstalter vet vad de själva vill ha för att de inte ska återfalla i brott. Jag fick ett brev från en intagen på Kumlaanstalten. Han hade skrivit till , och brevet skickades i en kopia till mig. Han hade erfarenhet av kriminalvård. Där påstår han att det inte var särskilt framgångsrikt, eftersom han hade åkt ut och in. är han en person som vet hur det fungerar eller inte fungerar. Jag ska inte läsa upp allt, för det är ett väldigt långt brev. De har ju inte så mycket att göra, så de kan skriva väldigt mycket. Han säger så här: har gått från att vara ett föregångsland med human kriminalvård till att numera ha ett av västvärldens hårdaste villkor för att avtjäna straff. Antalet personer som dömts till långa straff har ökat dramatiskt. Det är min bestämda åsikt att detta är en direkt effekt av de allt hårdare villkoren för långtidsdömda. Statistiken för återfall i brott för långtidsdömda är exceptionellt hög. Tänk på att det här är en kille som sitter på anstalt, som vet hur det går till och vet hur han vill att man ska förändra. Sedan säger han: Det har gjorts stora och mycket kostsamma åtgärder. Nästan alla är motiverade av inre och yttre säkerhet. Vad det gäller dömdas rätt till behandling, utbildning och återanpassning har det i stället varit fråga om enorma nedskärningar. På de områden där man kan sätta kraft på att förhindra återfall och ge de intagna större möjlighet när de kommer ut har man alltså inte gjort särskilt mycket. Han säger vidare: En återhumanisering av kriminalvården minskar kraftigt återfallen i brott. Varje potentiell återfallsförbrytare som väljer att leva hederligt medför stora besparingar, inte bara i ekonomiska termer. Det här är alltså en kille som har egen erfarenhet. Vi sitter och tycker, läser utredningar och tror att vi vet så mycket. Men han vet. Han säger också det som i varje fall några av oss känner till: Den tid som man sitter och avtjänar straff är av total meningslöshet, kravlös och därmed destruktiv tillvaro. Det är dem vi släpper ut! Att jag läser upp det här beror på att jag och tycker likadant och också förespråkar den här politiken. Sedan säger han så här: I och med denna mycket omfattande nedrustning finns det inga fungerande kontakter mellan kriminalvården och avgörande delar av samhället. Resultatet är att en förkrossande majoritet dömda friges med avsevärt sämre förutsättningar att fungera i samhället än före domen. I stället friges dömda med en fullständigt hopplös situation. Det är detta som vi har förespråkat och som även andra förespråkar: Se till att det finns en vårdplan. Det kostar pengar. Men allting kostar pengar resurserna måste till. Det blir billigare i det långa loppet. Slutligen sägs följande: Det grundläggande i systemet är således att kriminalvården saknar krav på ett helhetsresultat. Om ni vill åstadkomma någon påtaglig förändring och ett trendbrott så måste rätten till återanpassning införas i den nya kriminalvårdslagen på ett sätt som inte kan kringgås. Det är den här mannens önskemål. Jag tycker likadant. Det krävs naturligtvis väldiga resurser, men det måste till aktion, pengar och intresse för att stoppa dem som har hamnat i fängelse så att de inte återfaller i brott när de kommer ut. Den svenska kriminalvården behöver restaureras och reformeras. Jag menar att man inte har så stor fart från majoriteten när det gäller att intressera sig för detta. Vi har flera andra reservationer som jag inte närmare tänker gå in på. Jag vill bara peka på frågan om hur man stoppar återfall när det gäller sexualbrottsdömda. Där har vi ett förslag om att ge farmakologisk behandling för att återfallen till de sexualbrottdömdas egen glädje, kan man hoppas inte ska bli så många och för att minska antalet brottsoffer. Reservation 10 handlar om rattfylleridömda. Ett förslag är att de som kör med sprit i kroppen ska förstå den risk som de utsätter andra för. Att konfronteras med trafikskadeoffren kan vara en idé, om det nu fungerar. Det finns ett stort antal ytterligare exempel som jag inte hinner med. Avslutningsvis vill jag bara säga att den kristdemokratiska ideologin sätter människan i centrum. Det synsättet ligger till grund för hur vi vill att ett rättssamhälle ska se ut och vara uppbyggt. De värderingar som råder i ett samhälle avspeglas i samhällets rättssystem. Svensk kriminalvård lever inte upp till de mål som är uppsatta. Den måste reformeras, reformeras och reformeras, och det måste göras ganska omgående. Jag yrkar bifall till reservation 3. 157 (): Återigen har vi den årliga kriminalvårdsdebatten, som egentligen bygger på motioner från den allmänna motionstiden. Men dessa har berörts i väldigt liten utsträckning i talarstolen här. I stället har debatten mest handlat om situationen i kriminalvården .