prot · GS0951 · 2004-12-15 00:00:00 — I och med frånfälle och en ny modig Fatahledare, som bland annat vågar be om ursäkt för palestinskt Saddamstöd i det första kan vi se öppningar. Med och ett nytt ledarskap, utsett i demokratiska val, finns förhoppningar om att vägkartan för fred kan tas fram igen. Det finns förhoppningar om att en egen stat, ett demokratiskt , äntligen ska kunna uppstå: en stat som inte bara erkänner rätt till existens och framtid utan också accepterar säkerhetslösningar som kommer att påverka hela regionen. Vi kan bara hoppas att palestinierna och förstår de små människornas perspektiv och situation för fred och försoning, och att gemensam rättsuppfattning måste byggas underifrån. Ett viktigt steg i den riktningen vore att de fem bortrövade barn som finns med sin far i får fira jul med sin längtande mamma hemma i . Från har politisk omprövningsförmåga visats, bland annat genom en koalitionsregering. Utvecklingen andas optimism, om än skör. I denna del har förstås ett samfällt agerande från EU en mycket viktig roll att spela, inte minst i den långa vägen till fungerande samhällen, säkerhet och välståndsutveckling. När det gäller utmaningarna , och är vi nog helt eniga om vikten av politiskt och svenskt engagemang. Ser regeringen till att vi har tillräckligt med resurser för internationella insatser? är nu på rekordlåga nivåer när det gäller soldater och befäl i olika oroshärdar i världen och har minst kapacitet av samtliga nordiska länder. Vi moderater och våra borgerliga bröder anser att måste ta sin del av ansvaret för internationell fred och säkerhet och också ha förmåga att leva upp till det. Vi har därför i reservation nr 3 från , , en reservation som jag härmed yrkar bifall till. Vi hade, som sagt, en diskussion i går. Jag hann inte tala med mina partivänner om allt detta. Jag är därför tacksam över utrymmet här och tänker gå något över tiden. Det vi talade länge om i den moderata riksdagsgruppen var utvecklingen i , både vad gäller säkerhetsläget och situationen för mänskliga fri- och rättigheter. Då kom vi osökt in på , detta mäktiga land som är en viktig internationell aktör och som ökar sin ekonomiska betydelse. är alltjämt världens största kommunistiska diktatur. Utrikesministern framhåller att utvecklingen för demokrati och mänskliga rättigheter i vissa delar går i rätt riktning, en uppfattning som är svår att finna stöd för, till exempel i Amnestys senaste rapport. Själv känner jag en betydande oro. Men till detta land måste vi förhålla oss, bilateralt och inom EU. Vår uppfattning är att man kan vara mycket tydligare både från regeringen och från EU vad gäller utvecklingen för mänskliga fri- och rättigheter och demokrati i . Inte minst diskuterade vi det snart och relativt, tyvärr, verkningslösa vapenembargot. Låt mig här i kammaren göra klart att hanteringen av denna fråga har varit under all kritik. Vi moderater har i försökt föra den här diskussionen och komma fram till ett beslut, och vi har försökt att nå samstämmighet. Vi har tyckt att det har varit viktigt. Det är en oerhört känslig fråga för alla oss som enskilda personer eftersom vi känner denna oro. Vi har velat få en seriös diskussion i om vad som faktiskt föregår inom EU, vad man har för alternativ och vad man ska ha för Kinapolitik. Så har vi hållit på i . Men man har bara envist förnekat att frågan inte är aktuell. Så helt plötsligt blir den aktuell över . Det rings samtal, och det söks stöd, och man förväntar sig att vi moderater ska ställa upp. Vi vet ju att ett oförsiktigt agerande inom EU i denna del bara minskar möjligheter att ha framgångar i andra delar. Jag menar att om man vill bygga allianser och långsiktigt ha trovärdighet men också förtroende måste man behandla sina partner på ett sätt som gör att vi har en chans att ta med oss våra väljare och våra riksdagsledamöter när det gäller förändringar av en politik som är oerhört känslig. Men är det så här med korta puckar, med dålig förberedelse, med förnekande och förlöjligande av motståndarna som man bedriver svensk utrikespolitik och försöker bygga allianser i EU, då förstår jag att inte lyckas bättre. I sakfrågan anser inte att tiden nu är mogen för att häva vapenembargot mot . Flera av EU:s medlemsländer vill avvakta. Det förekommer fortfarande allvarliga brott mot de mänskliga rättigheterna i , och det ligger inte i strategiska intresse att nu häva embargot. Dock inser vi att vi måste finna mer skarpa och samspelta sätt inom EU för att påverka detta land. Vi moderater är måna om resultat i verkligheten och inser att utvecklingen går mot ett upphävande av embargot. Enligt vår mening är en förutsättning för detta att det sker framsteg i relationerna mellan och , inte bara vad gäller ekonomi och handelsavtal utan också vad gäller den pågående dialogen om mänskliga rättigheter, att vapenexporten från EU inte ökar vare sig kvalitativt eller kvantitativt och att EU:s uppförandekod för vapenexport uppgraderas så att situationen för mänskliga rättigheter, stabilitet och säkerhet i regionen säkerställs. Diskussionen om det som jag nu har skisserat hade kunnat föras för länge sedan, och detta hade till och med kunnat läggas fram för för att undvika den turbulens, inkompetens och oförmåga som har präglat hanteringen av detta ärende. Tyvärr har osäkerhet och oförmåga kommit att känneteckna en stor del av utrikespolitiken . Trots de utmaningar och möjligheter som i EU står inför, menar jag att den svenska utrikes- och säkerhetspolitiken sällan har varit stadd i så stor förändring och präglats av så stor osäkerhet som . Man kan förstås ursäkta detta med att man har en minoritetsregering och att man bygger sitt stöd på uttalat EU-negativa partier. Men det kan minst lika gärna bero på att man i den här centrala delen av svensk politik som handlar om säkerhetspolitik har en total oförmåga att bygga breda och stabila allianser. Vad vill man egentligen med utrikes- och säkerhetspolitiken? Kan någon så här på rak arm till exempel berätta vad som är mest angelägna utrikespolitiska målsättningar? Kan någon berätta vilka som är de viktigaste framgångarna som har haft inom EU-arbetet ? Ni har tre sekunders betänketid. Jag får faktiskt inte fram det, och jag har ändå hållit på med politik ett tag under det här året. Däremot kommer jag så väl ihåg, när jag tittar tillbaka på 2004, hur regeringen har agerat i ett antal frågor. I strid med hela avfärdade man den fria rörligheten för de nytillträdda EU-länderna som kom in i unionen . Det var ett löftessvek, ett diplomatiskt schabrak och också ett frångående av alla de principer och högtidstal som man hade hållit i början av utvidgningen. Man gjorde en helomvändning som absolut inte inger förtroende, och man gick på tvärs med hela den politiska debatten som vi hade haft här i . Vi har en annan fråga som är lite mer aktuell. Vi borgerliga politiker har försökt att gång på gång diskutera FN, hur viktigt det är att FN agerar och exemplifierat detta med . Regeringens avsaknad av viljestyrka och principfasthet gäller även här. Det är fina, ståtliga och vackra ord. Det är stora konferenser i . Man vill förhindra folkmord. Men sedan när det väl gäller vill man inte ta striden och omsätta detta i praktiken. Vi har i stället under årets gång fått se en regering som gömmer sig bakom EU i stället för att inom EU ta ställning och driva en sakuppfattning, försöka bygga allianser och driva på för att unionens medlemsländer ska agera enligt folkmordskonventionen och tillsammans med AU skydda den civila befolkningen och stötta fredsprocessen, bland annat genom att se till att den regeringstrogna milisen avväpnas. visar på ett EU som inte verkar bry sig och ett handlingsförlamat FN, ett FN som förlorar ännu mer i trovärdighet. Förutom korruptionsskandaler och mismanagement i organisationen, som gör att förtroendet undergrävs, påminns vi genom det som sker i och misslyckanden i som inte skulle upprepas. Men vad sker nu? Vad gör regeringen mer än att informera sig själv och avvakta? Den som lider med de fördrivna, våldtagna, lemlästade, hungrande och sörjande människorna i kan rösta på de borgerliga partiernas reservation nr 2 som jag härmed yrkar bifall till. Jag ska inte orda mer om försvarsbeslutet, men låt mig konstatera att osäkerheten efter dessa är stor, såvida ingenting har hänt under de senaste minuterna. Så här kan förtroende inte byggas. Så här tycker jag inte att en viktig fråga som är en av de bärande delarna i svensk säkerhetspolitik får hanteras. Stackars får nu allt ljus på sig. Men det är statsminister som har ansvaret. Det var ju han som gjorde valet och avvisade en bred överenskommelse. får han vad han tål. Vi har i det säkerhetspolitiska betänkandet velat ta vår del av ansvaret och tillsammans med våra borgerliga bröder bidragit med texter, ståndpunkter, genomarbetade motionsunderlag och ordval. Vi har arbetat i god parlamentarisk anda under öppna former. Och jag vill tacka samtliga utskottskolleger för givande samarbete. Det har varit ett givande och tagande. Jag tycker att det är ett väldigt bra betänkande. Det är på så sätt jag tycker att man ska nå breda överenskommelser såsom svensk utrikes- och säkerhetspolitik traditionellt har bedrivits och bör bedrivas. Detta betänkande innebär inte minst att vi fortsatt slår vakt om säkerhetspolitiska doktrin. Centrala delar av den är att det för framtiden är tydligare än någonsin att säkerhet är mer än avsaknad av militära konflikter. Hot mot freden och vår säkerhet kan bäst avvärjas i gemenskap med andra länder. På det globala planet är det främsta uttrycket för detta vårt stöd till . Genom vårt medlemskap i den Europeiska unionen deltar vi i en solidarisk gemenskap vars främsta syfte är att förhindra krig på den europeiska kontinenten. Det är de centrala delarna för oss moderater. Med denna säkerhetspolitiska doktrin kan man göra mycket, men man måste också se till att hedra den. Det står också att en betryggande försvarsförmåga är en central del av svensk säkerhetspolitik. Men jag tänker låta mina kolleger ytterligare utveckla vad vi menar att den bör innehålla. 2 (): Vår del av världen, norra , har aldrig varit så säker som . Tack var och Natos utvidgning lever vi i en säkerhetspolitisk guldålder. Men nya hot finns. I , i de laglösa områdena som inte kontrolleras av några regeringar, tränar nu terrorister. De har hittat nya träningsmarker att öva på för att ånyo slå till mot , eller . Och även vårt lands säkerhet är hotad. De här grupperna måste vi möta tillsammans med andra. Därför anser att det är dags att går med i Nato. Jag vill, fru talman, ta upp tre skäl till att det är så viktigt att vi gör det. Det första skälet handlar om att få inflytande. deltar i en mängd Natouppdrag, fredsuppdrag, runtom i världen. Vill vi få inflytande på de beslut som tas i Nato måste vi vara med. Om vi blir medlemmar får vi också inflytande över de heta diskussioner som ständigt pågår nere i Natohögkvarteret. Det blev uppenbart när utrikesutskottet besökte . diskuterar man , och , och i Nato finns och . Vi kan vara där och påverka. De länderna finns inte med i EU-samarbetet. En majoritet i utskottet anser att en öppen telefonlinje mellan länder och är väldigt viktig för säkerhet. Men det finns länder inom EU som vill öka distansen mellan och . Ett svenskt medlemskap i skulle innebära ytterligare tyngd i vågskålen för dem som vill se fortsatt kommunikation. Det andra skälet för att gå med i Nato är att alliansfriheten är överspelad, trots vad regeringen säger. Alliansfrihetens fasad målas upp av regeringen, numera med understöd av som vill ingå i regeringen. Rödgrön är den nationella självgodheten. Rödgrönt är hyckleriet, att svenska medborgare undanhålls vad som faktiskt sker den verklighet vi faktiskt lever i. Vad är det då för verklighet jag talar om? Jo, att vi ska fatta beslut om att delta i . Vad är det för alliansfritt land som omdanar hela sitt försvar för att ingå i EU:s samarbete? skrev , efter terrordåden i , under en solidaritetsdeklaration inom EU. Det är en solidaritetsdeklaration som innebär att alla EU-länder förpliktar sig att vid terrorhot och terrordåd ställa upp och hjälpa varandra både med civila och med militära insatser. Ytterligare en verklighet som är väldigt viktig är att regeringen skrev under . Där ingår ömsesidiga försvarsgarantier. Det här är en verklighet som regeringen håller tyst om. Men för oss folkpartister är det tydligt att utvecklingen med ökat samarbete är någonting bra därför att kring fred och säkerhet måste vi samarbeta med andra länder; det klarar vi inte av själva. Det är egentligen ett hån att, som regeringen gör i försvarspropositionen, säga att varken ger eller tar några garantier. Sanningen är att vi tar garantier från andra länder, men vi ger ingenting tillbaka. däremot ser den här nya utvecklingen inom an med öppna ögon. Man har haft en utredning om Nato och kommit fram till att Nato är ett reellt alternativ för , även om man inte väljer att gå med just . Men här i lägger regeringen locket på. Det tredje skälet för att gå med i Nato är solidariteten. Om vi går med som medlemmar får vi stöd om vi blir anfallna. Andra länder ställer solidariskt upp på oss. Blir ett annat Natoland anfallet ställer vi solidariskt upp på det. För mig är det självklart att vi ska känna en närhet och en solidaritet med de länder som ingår i Nato. är de många. Vet ni hur många de är? Jo, 26 länder . Föreställ er karta! Alla central- och östeuropeiska länder som gått med i EU har också gått med i Nato. är nästan omringat av Natoländer. , och har också gått med i Nato. Varför skulle vi inte ställa upp på dem? Varför ska vi tacka nej till hjälp? Järnridån i har fallit. Mellan vilka länder ska vi stå neutrala? Vår säkerhet ökar när andra länder går med i Nato, så också om vi själva gör det. Det är dags för att ta på sig tröja nr 27 och bli en del i laget. Ett vanligt argument mot Natomedlemskap brukar vara att det inte finns något folkligt stöd för det, och det är sant. Det är viktigt att vi har ett folkligt stöd om vi ska gå in med en ansökan. Men det talar inte emot att det vore en bra idé att gå med. Det är regeringens ansvar att berätta för oss medborgare att vi samarbetar oerhört tätt med Nato och att därmed också bilda opinion i frågan. Det är, som sagt, regeringens ansvar, men det ansvaret tar man inte. Bildar man aktivt opinion i frågan skulle det är jag övertygad om fördelarna tydligt framstå: Vi vinner i inflytande. Det vi säger och gör stämmer överens. Vi agerar solidariskt tillsammans med våra grannländer. Avslutningsvis vill jag också ta upp en annan viktig säkerhetspolitisk fråga som just nu diskuteras i EU, nämligen om vi ska häva EU:s vapenembargo mot , om det är okej att exportera vapen till världens största diktatur. För oss i är det solklart: Inga europeiska vapen ska säljas till . är en diktatur där hundratusentals människor sitter fängslade i arbetsläger för att omskolas därför att de tänker fel. kom med en rapport som visar att människorättskämpar förföljs och torteras och också riskerar döden i . Dessutom är ett aggressivt land som hotar att invadera det demokratiska . Trots allt detta har fört upp på dagordningen inom EU att vi ska häva vapenembargot. Det gör de därför att de vill sälja vapen till . kommer man att ta beslut om detta. Allt tyder på att man kommer att häva vapenembargot. Det får troligen allvarliga konsekvenser för freden i området. Det är med stor bedrövelse som jag sett hur den har agerat i frågan , eller snarare inte har agerat. har inte haft någon åsikt. Hon har hållit tyst på möte efter möte nere i med sina kolleger. Hon har struntat i , struntat i att det funnits en majoritet av partier utom Socialdemokraterna som vill ha kvar vapenembargot. säger regeringen att MR-situationen har förbättrats så mycket. Men det har den inte. Det är lite fernissa det handlar om. säger regeringen: Ja, men vi kan ju ha EU:s vapenkod i stället för ett embargo. Men vi vet att den vapenkoden aldrig kommer att bli starkare än en rekommendation. Den kan inte stoppa någon vapenförsäljning. borde i stället ha agerat aktivt och bildat allianser så att inte land efter land nu viker sig för utpressning. Beslut kommer att tas . För oss i är det så att vi nu har kommit till en punkt där vi måste sätta stopp. Vi vill att lägger in ett veto. Frågan är så viktig att ett veto är berättigat. Det handlar om att EU måste kunna sätta mänskliga rättigheter främst, före affärsintressen. Regeringen talar ofta i vackra ord om mänskliga rättigheter, men i praktiken böjer man sig för exportintressen. Jag vill med detta yrka bifall till reservationerna 6 och 9. 3 (): Det är en dramatisk trygghetsförlust för svenska folket när vår säkerhetspolitik ska vila på ett kommunistiskt vänsterparti. Det är klandervärt av regeringen att inte ha tagit på sig ansvaret att bibehålla den blocköverskridande enigheten kring svensk säkerhetspolitik. har man gjort hela folkets säkerhetspolitik till en budgetpost vilken som helst! När regeringen tillträdde meddelades det att samarbetet mellan Socialdemokraterna å ena sidan och och å andra sidan inte skulle omfatta svensk säkerhetspolitik och Europapolitik. Men bygger regeringen inte enbart på en osäker grund utan också på partier med värderingar som går stick i stäv med av svenska folkets värderingar. Detta är klandervärt av regeringen och kan endast betraktas som ett krampaktigt sätt att till varje pris behålla regeringsmakten. Regeringen har med detta svek i det närmaste kvalificerat sig för ett misstroendevotum av kammaren! Det har varit en lång och trygg tradition i att vi har haft en bred och blocköverskridande syn på landets säkerhetspolitik. Vi har delat allt från den säkerhetspolitiska analysen av omvärlden till dimensioneringen av vårt eget försvar. Samsynen har formulerats i den gemensamma säkerhetspolitiska doktrinen. fråga är: Hur länge ska den gemensamma doktrinen hålla när regeringen gör säkerhetspolitiken till en budgetfråga vilken som helst och dessutom under inflytande av den yttersta vänstern? Är nästa steg att Socialdemokraterna vill utforma säkerhetsdoktrinen tillsammans med och i stället för med , ? Det är en fråga som jag hoppas få svar på i den här debatten. För oss kristdemokrater är säkerhetspolitikens utgångspunkt varje medborgares rätt till fred och trygghet i sitt eget land. Vi står fortfarande bakom den säkerhetspolitiska doktrin som deklarerades genom en bred uppgörelse . Doktrinen säger bland annat: säkerhetspolitik syftar till att bevara fred och självständighet för vårt land, bidra till stabilitet och säkerhet i vårt närområde, samt stärka internationell fred och säkerhet. Citatet beskriver på ett grundläggande sätt vad vi vill nå med den svenska säkerhetspolitiken en säkerhetspolitik för hela folket. Övergången från ett invasionsförsvar till ett insatsförsvar, som ska kunna förverkliga säkerheten både nationellt och internationellt, är en strukturomvandling utan jämförelse. Inom är vi övertygade om att kostnaderna kommer att bli så höga att regeringens kostnadssänkningar, som man planerar, på blir omöjliga. Därför yrkar vi avslag på regeringens proposition och begär ett nytt förslag till kammaren. Den säkerhet och trygghet som svenska folket har rätt att begära har två dimensioner, dels ett skydd mot internationella hot som terrorism och andra former av gränsöverskridande destruktiv verksamhet, dels att tillsammans med EU och FN göra insatser för att förhindra spridning av kriser globalt, för att främja fred och frihet internationellt. Den mest komplicerade säkerhetspolitiska problemställningen är när och hur man ska ingripa till skydd för utsatta människors liv med militära medel, det vill säga rätten till så kallade humanitära interventioner, med eller utan FN-mandat. Detta har alltmer aktualiserats. Folkrättens fokus har förskjutits från skydd av stater till skydd av människor. En senkommen men välkommen utveckling är kravet på internationellt skydd som vinner mark. En skyldighet att ge skydd för utsatta människor, varhelst de bor, är givetvis förknippad med stora svårigheter och oftast med höga kostnader för världssamfundet. Vem ansvarar för nödvändiga resurser för dessa ingripanden? Det måste vara FN:s medlemsländer, och där måste ta sitt ansvar. För att kunna ta detta ansvar behövs både civila och militära förmågor. Kostnaderna för dessa anser vi att regeringen har underskattat. FN har presenterat en så kallad högpanelrapport. Den utgörs bland annat av den kanadensiska rapporten to Protect. Det är en viktig del som har lyfts upp till högsta möjliga nivå. Det är skyldighet att se till att rapportens mål kan förverkligas. Möjligheten att skydda människor globalt bygger i allt väsentligt på summan av nationella bidrag för internationella insatser. Sådana insatser ska främst vara förebyggande med civila medel. Diplomati, bistånd och handel är alltid att föredra framför militära medel. De militära medlen ska endast användas i undantagsfall, men då måste de finnas. Vi måste förstärka arbetet med förebyggande insatser för fred och säkerhet, och det är plikt att bidra. Vårt bidrag med resurser är efterfrågat och angeläget. Det är uppenbart att vill mer än regeringen på detta område. Det svenska deltagandet i internationella insatser förutsätter att har en klar och tydlig strategi. Enkelt uttryckt: Det måste det finnas en koppling mellan vad lovar internationellt och de prioriteringar som görs i statsbudgeten för att hålla våra löften. finns det ett stort glapp mellan den socialdemokratiska regeringens löften och faktiskt svenskt deltagande. Så kan vi inte ha det. anser att dialog med är att föredra framför utfrysning. Dialogen måste bygga på en glasklar tydlighet mellan demokrati och diktatur. EU bör utveckla sina relationer till både politiskt och ekonomiskt. är en viktig partner för EU:s medlemsländer, men har stora brister ur mänskliga rättigheters perspektiv. Enligt Amnesty avrättas uppemot 10 000 människor i , och det är fler än i alla andra länder tillsammans. Mer än 250 000 människor hålls på vaga grunder fängslade i arbetsläger. Tortyr är vanligt förekommande, och tusentals människor kastas i fängelse enbart för att de fredligt utövat sina grundläggande rättigheter till yttrande- och religionsfrihet. Här bör påminnas om hotpolitik mot det demokratiska . Att mot denna bakgrund nu lyfta EU:s vapenembargo mot skulle vara att sända helt fel signaler. Den socialdemokratiska regeringen söker obegripligt nog vägar för att gå till mötes. Svaret på frågan är ett glasklart nej. Vi ska inte lyfta embargot nu! Här måste en anständig gräns för mänskliga rättigheter dras. Gärna ett fortsatt utvecklat samarbete, men den kinesiska regeringen har mycket att förändra och bevisa innan ett vapenembargo kan lyftas. Den socialdemokratiska regeringen har uppenbarligen svårt att hålla rätt kurs i rågången mellan demokrati och diktatur. kommer det att vara svårt att avgränsa den hotbild som kan drabba . I balansen mellan traditionella hot och nytillkommande hot som hiv/aids och miljöhot finns många avvägningar att göra. Risken är att vi begränsar säkerhetspolitiken till det vi ser , men i en alltmer global värld ökar risken för spridning av sjukdomar påtagligt. Därför måste säkerhetspolitiken också påverka vår civila planering. vill jag yrka bifall till reservation nr 3. 4 (): Jag ska börja med att yrka bifall till reservationerna 4 och 5. Vi står givetvis också bakom våra övriga reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till de två. När vi diskuterar det säkerhetspolitiska läget och säkerhetspolitik gör vi det utifrån den nya svenska säkerhetspolitiska doktrinen som en bred majoritet här i ställde sig bakom 2002. Det var en blocköverskridande överenskommelse. Det sades att den skulle hålla framöver. stödde inte denna förändring då vi ansåg att de formuleringarna och den nya doktrinen faktiskt öppnade upp för tolkningar och för ett avsteg från den svenska alliansfriheten och neutralitetspolitiken.