prot · GR0991 · 2004-03-31 00:00:00 — För effektivitets vinnande vill jag understryka att vi från står bakom de reservationer där våra utskottsledamöter finns med. Men jag nöjer mig med att yrka bifall till nr 17, som handlar om roll. är tydligen någon slags slagpåse i , i varje fall i . Här har de ju en viktig roll, och ändå kan man inte skriva in det på ett tydligt sätt i lagen. Därför har vi en ganska brett förankrad reservation på den punkten. Även om den mot förmodan inte skulle bifallas av kammaren hoppas jag att den tas till intäkt för att verkligen ge den roll som det bör ha, framför allt naturligtvis när det gäller det förebyggande arbetet. Avslutningsvis vill jag ansluta mig till förslaget, liksom har gjort, att de epidemiologiska skälen inte är starka för att behålla bastuklubbslagen. Därför är det bra att den tas bort. Jag vill också understryka det som utskottet säger om att tvångsundersökning ska vara en sak som man använder med restriktivitet när man har prövat de frivilliga vägarna. Eftersom det har varit så stora skillnader mellan olika delar av landet har vi ju tyckt att man borde utforma ordentliga allmänna råd om när tvångsundersökning ska tillgripas så att det inte heller sker slentrianmässigt. Där tycker vi att vi har fått utskottet med oss ganska så långt. Med detta, fru talman, ber jag att få yrka bifall till reservation nr 17. 75 () replik: Jag vill i instämma i det säger om att det finns en stor enighet bakom delar av denna smittskyddslag. Vi i har fyra reservationer. Det handlar om tvångsisolering, om sekretessgenombrott för läkarna, om den reservation som lyfte fram och om anonymitet på laboratoriet. I grunden finns det en enighet, och det finns också glädjande saker bastuklubbslagen tas bort. Men skamfläcken är tvångsisoleringen, som kan förlängas. Jag är glad att öppnar för att man kan förstärka lagen med synnerliga skäl. Problemet är att vi inte fick gehör för en för del kompromiss i utskottet. Det är som säger, att synnerliga skäl skulle fånga extrema fall, medan särskilda skäl är en mycket öppen och vid formulering. Det är enbart att förtydliga lagen. Det stod i motivtexten till lagen, och man gjorde den bara tydligare. Så utskottet har inte gjort en endaste förstärkning i lagen, utan man har förtydligat den. Då blir min fråga: Kommer det här att sätta press på kommuner och landsting att ta fram adekvata vårdformer när möjligheten till förlängning kvarstår och kvarstår och kvarstår, och när man inte ens behöver motivera detta med synnerliga skäl? Jag delar bekymmer att det är adekvat vård vi ska erbjuda dem vi har sett isoleras. Det är detta det handlar om. 76 () replik: Det är viktigt att understryka att underlåtenhet från kommuner och landsting att ordna adekvat vård inte är något särskilt skäl för fortsatt tvångsisolering. I sådana fall ska kommuner och landsting ordna adekvat vård. Jag vill verkligen hoppas att man tar detta på allvar. Annars finns det, som säger, skäl att återkomma med en ytterligare förstärkning av lagen. Jag tycker inte att man gör saken någon tjänst genom att bagatellisera den förändring som utskottet nu föreslår och säga: Det är ingenting, det betyder ingenting. Ja, det får vi se. Det här handlar, trots allt, om en handfull personer . Skulle det visa sig att det här blir någonting som tillämpas slentrianmässigt får man förstärka den. Men man gör som sagt ingen någon tjänst genom att säga att vi inte har gjort någonting. Sedan får framtiden utvisa vem som har rätt. Det vet varken eller jag just . 77 () replik: Framtiden får nog utvisa vem som har rätt. Att det här handlar om en handfull personer är alldeles rätt, som säger. Men även en handfull personer har rätt till en rättssäkerhet. Även en handfull personer har rätt till vård och behandling om det är det man behöver. När vi tittar bakåt ser vi att det har funnits personer som tvångsisolerats . Förhoppningsvis kommer den här lagen att motverka att det blir , men det vet vi ingenting om. Vi kunde ha gjort den tydligare; vi kunde ha gjort den bättre. Även om det bara är en handfull personer och enstaka som sitter tycker jag inte att det är värdigt ett rättssamhälle. De som tvångsisoleras är, det vet vi, de som har en annan grundproblematik än smittospridning. De kan inte ta emot råd och stöd, och då behöver de vård för det, men under ordnade och säkra former. Det är därför som kan ställa sig bakom förslag om tre plus för att man ska få tillräcklig tidsfrist för att ta fram det. Vi menar även framgent att det här undergräver trycket på och ansvaret för samhället att ta fram alternativa former. Det tycker vi är bekymmersamt. Jag skulle gärna vilja höra reflektera mera över den problematiken. Hur ska vi se till att de här människorna leds till den rätta vårdnivån i stället för att anta en lag som faktiskt gör att man kan tvångsisoleras, i värsta fall som tidigare? Om särskilda skäl inte är att det inte finns vårdplatser på andra institutioner undrar jag vad lägger in i särskilda skäl? Det vore intressant att höra. 78 () replik: Jag är angelägen att understryka att det inte är att bagatellisera problemet när jag säger att det har rört ganska få personer. Vad jag menar är att det är ganska lätt att överblicka verkningarna av den nya lagen. Självklart ska varje människa ha en rättssäker behandling, och det får absolut inte bli så att man ser lättsinnigt på att människor isoleras . Det handlar om personer som man bedömer utgöra en allvarlig smittofara på grund av att de inte tar till sig de förhållningsregler som smittskyddsläkaren utfärdar. Jag tycker att det inte är rätt att säga att det inte finns någon rättssäkerhet när man ska pröva detta i domstol med jämna mellanrum. Det finns ganska så restriktiva skrivningar i propositionen och i framför allt utskottsbetänkandet. Då frågar hur man ska utöva press på kommuner och landsting att ordna den här vården. Ett sätt att göra det är att vi alla enigt här i alla partier understryker att det här inte får blir en ursäkt för att låta bli att ordna riktig alternativ vård. Jag vet inte om man utövar någon större press om man säger att lagen inte är värd någonting. Det är att ge kommuner och landsting carte på att de inte behöver anstränga sig. Jag tycker, om ursäktar, att man utövar den starkaste pressen genom att tala om att här ska det vara restriktivt, och är det inte det återkommer vi med förslag till en skärpt lag. 79 (): Det här är en i stort sett bra och tydliggörande lagstiftning. Den är bra ur samhällssynpunkt, och den är i princip bra också ur den enskildes synpunkt. Men det finns, som någon sade här, några små skönhetsfläckar som kan bli oerhört allvarliga. Det första jag vill kommentera är faktiskt tvångsisoleringen. Jag tycker att var i repliken väldigt tydlig. För det första har vi förtydligat regeringens proposition om att det måste vara särskilda skäl. För det andra handlar det om att vi alla klart uttrycker för kommuner och landsting att man måste se till att det finns både psykiatrisk och medicinsk kompetens för att ta emot de personer som har tvångsisolerats. Jag tror att alla vi här helst skulle vilja att ingen skulle behöva tvångsomhändertas. Alla vill vi att smittspridningen ska kunna bromsas i former som är frivilliga. vet vi att det inte alltid är så, på grund av psykisk sjukdom. Man kan inte riktigt ta till sig den information man får. I reservation nr 7 är vi tydliga vad gäller psykiatrisk och medicinsk kompetens. Vi tycker att det är en självklarhet att varje människa har rätt att få en god medicinsk omvårdnad ute i kommuner och landsting. Det vill vi bli tydliga på. Därför yrkar jag bifall till reservation nr 7. Varje människa har rätt att utifrån sina behov få den vård och behandling som man behöver. Den andra frågan gäller vår reservation nr 13, som rör bastuklubbar och den bastuklubbslag som vi har haft . Jag vill ställa en fråga direkt till men också till och . efter ett gediget arbete 1999 lade fram sitt förslag föreslog man visserligen att bastuklubbarna skulle tas bort, men man föreslog att det skulle göras ett tydligt tillägg i ordningsstadgan. Det skulle betyda att bastuklubbarna jämställdes med offentliga tillställningar och därmed möjliggjorde ingripande i verksamheten om konkret smittorisk skulle föreligga. Detta förslag understöddes av . Det är för mig obegripligt att regeringen inte följer detta förslag, som både och en enig smittskyddskommitté då stod bakom. Jag vill ha svar på frågan: Varför? Bastuklubbslagen hade varit verklighet i hela . Jag kan förstå att man inte ville ta det förslaget, om det nu fanns någonting som var bättre, men varför kunde man i så fall inte ge något bättre alternativ enbart för att förhindra smittspridning? För det första skriver regeringen i propositionen att bastuklubbarna innebär en ökad risk. För det andra skriver man att bastuklubbslagen inte har haft någon effekt på smittspridningen. Det kan ifrågasättas. Jag menar, fru talman, att även vetenskapligt kan man ifrågasätta detta. Det går inte att slå fast att lagen inte har haft någon effekt. Jag fick en av gratistidningar i min hand , och där står det: Kraftig ökning av hiv-fall i . Vidare står det: alltså har upptäckt 14 nya fall. Det kan jämföras med 23 fall totalt . I rapporterades 187 fall av hiv , 122 män och 65 kvinnor. Det är en ökning jämfört med året innan. Jag hoppas att det här inte är sant, fru talman, men dessvärre tror jag att det är sant. I så fall finns det stor risk, som man skriver i den här artikeln, att det kommer att öka . Då är min fråga: Kommer ökningen att bli mindre om bastuklubbslagen avskaffas? Jag tror inte det. Jag tror att vi alla här tillsammans måste försöka hitta någon lösning och se om det finns något mer vi kan göra för att förhindra smittspridning. För varje människa som smittas känns det oerhört beklämmande. Det är en allvarlig, svår sjukdom, som det än så länge inte finns något verkligt botemedel mot. Då får vi inte lägga några förslag åt sidan, utan vi måste ta tag i dem i syfte att förhindra att människor blir smittade av en svår sjukdom. Det är min ärliga inriktning att jag vill försöka vara med om att förebygga smittspridning. Det är ett svårt problem i hela världen. Men om jag har läst rätt har av de smittade i , som jag refererade till, smittats i . Vi måste ta till oss detta. Vi får också jobba internationellt och försöka hjälpas åt, så att vi kan förhindra smittspridning. Jag tror ändå att det är den enda lösningen. Med detta upprepar jag mina yrkanden om bifall till reservation 7 och reservation 13. 80 () replik: När det först gäller att antalet hivsmittade dessvärre ökar igen finns det förklaringar runt detta ökningstal. Den ena förklaringen är att vi reser mer, och den andra är att man slarvar med säkert sex. Det är en av anledningarna till att vi är ett antal partier som har en reservation, nr 17, där vi lyfter fram bland annat roll och det förebyggande arbetet. Jag saknar under den reservationen. Om vi ska komma till rätta med detta handlar det om hur vi kan förebygga smittspridning. Jag har naturligtvis samma fråga till som jag har haft till tidigare debattörer. En enig smittskyddskommitté föreslog tre plus när det gällde isolering. Även kd:s representant stod bakom detta. Kd väckte en motion som i vissa delar var sympatisk. Man var tveksam till tvångsisolering och hade ett resonemang runt detta, även om det inte fanns någon skarp hemställanspunkt. Men så hände det någonting på vägen, där man tydligen beslöt sig för att man kunde fortsätta med detta. Vi är eniga om att det kan behövas en period av tvångsisolering, för att samhället ska kunna vidta andra åtgärder. Någonstans ändrade kd inriktning, och det skulle vara trevligt att höra motivet för detta även från . 81 () replik: Det är klart att vill vara med och försöka tydliggöra detta med tvångsisolering. Jag sade i mitt anförande att jag egentligen inte skulle vilja att vi behövde tvångsisolera en enda person. Det är mitt mål. Med den vård vi har ska vi ändå kunna förmå människor att ta till sig den information man får och leva efter den. När vi satt i vårt utskott vi ska ge en eloge, för det var han som tydligt arbetade för att vi skulle få in tydlighet i den proposition som fanns tyckte vi att särskilda skäl var tydligt och kraftfullt. Jag är inte jurist, som , men särskilda skäl är kraftfullt för mig. Jag är precis lika tydlig som : Om det visar sig att detta inte blir bra och att man använder tvångsisoleringsmöjligheten alltför generöst är jag också beredd att ompröva det. Men kom ihåg att orsaken är att kommuner och landsting inte har byggt ut och gett vårdformer så att dessa människor kan få vård. När det gäller roll är det klart att vi använder dem som passar oss i argumenteringen. ville också ha en förändring när det gäller bastuklubbslagen, men det ville inte . Det är klart att har en roll, men det gäller inte bara utan också kommuner och landsting i den nära vården. När det gäller hela den här problematiken tror jag att vi har gått ett steg i rätt riktning, i fråga om tydligheten och tvångsisoleringen. Men jag tror inte att vi har tagit det sista beslutet i de här frågorna i denna kammare. 82 () replik: Jag uppskattar att uttrycker det så att man har gjort lagen tydligare genom detta utskottsinitiativ. Hon uttrycker det inte så att man har förstärkt lagen. Jag delar den synen, att vad en majoritet gjorde var att göra den tydligare. Man förstärkte den inte med ett enda öre i förhållande till regeringens proposition. Därför beklagar jag att kd och andra partier inte gick med på den kompromiss som föreslog med synnerliga skäl. Då hade vi förstärkt lagen och också förstärkt rättssäkerheten. Jag delar uppfattningen att det handlar om kommuner och landsting. Men ser inte att kommuner och landsting måste ta sitt ansvar, trots den reservation som kd har? Ser inte den uppenbara faran med att man gömmer sig bakom detta vida särskilda skäl och att det sedan inte finns någon press på kommuner och landsting att ta det här ansvaret? Vi riskerar att hamna i samma situation som med människor som sitter isolerade år . Jag tror att förra smittskyddslagen lades fram , och det är nu . Att använda verkligheten som testperiod för att se om det här är bra eller inte tycker jag är en farlig väg. Jag ska inte säga att andra debattörer gör det, men jag kan se en bild där vi i den här kammaren säger: Låt oss vänta och se. Det vill säga att det blir någon form av testperiod. Hur ser på detta? Kommer kommuner och landsting att ta sitt ansvar när vi fortfarande lämnar möjligheten öppen att bara redovisa att detta ansvar är omöjligt att ta? 83 () replik: Uppfatta inte detta som att jag tycker att det här är något slags testballong. Jag vill påminna om att är ordförande i socialutskottet. Budskapet kan inte gå ut till kommunerna och landstingen att de inte behöver bry sig om det här för vi kommer att införa tvångsisolering. Då blir det fel, och det är inte min och majoritetens uppfattning. Det behövs starka skäl för att man ska tvångsisolera. När det gäller pengar till kommuner och lansting vill jag påminna om att detta är för många en väldigt stor fråga, inte minst inom psykiatrin. Vi vet att nu är ute och gör en kartläggning, och jag är helt övertygad om att det krävs mer pengar för att bygga upp de här vårdformerna. Här får vi nog hjälpas åt allihopa. Min tilltro till kommun- och landstingspolitiker är emellertid stor, och jag tror att med det här förtydligandet kommer man att göra allt för att bygga upp alternativ. Jag vill i alla fall inte ha en situation där människor mer eller mindre kastas ut på gatan för att man inte längre får ha dem tvångsisolerade och det inte finns någonstans att ha personerna. Jag vill se en lag som fungerar humanitärt, tydligt och klart. Det ska inte finnas ett hot mot andra människor runtomkring, utan man ska känna sig trygg vare sig man är patient eller riskerar att bli smittad. 84 () replik: Anledningen till att jag begärde replik är bastuklubbslagen. Om vi nu är överens om att den inte längre fyller någon funktion för att förhindra smittspridning av hiv/aids och det inte finns några epidemiologiska skäl, förstår jag inte riktigt varför kd ändå reserverar sig. Det finns en frihet för oss alla att anordna och bevista olika sammankomster, mötesfriheten, som man är tillförsäkrad enligt regeringsformen. Det är en av grundlagarna. Hur har kd resonerat när man ändå vill ha regler för bastuklubbar som mötesplatser och arenor för människor? Det är ju det som det handlar om. Det finns ju jättemånga andra arenor och mötesplatser, dansställen och annat, där man träffar människor som man kanske har oskyddat sex med. Jag tycker att det vore intressant att höra hur kd har resonerat. Vi har sagt att mötesfriheten är grundlagsfäst och att den måste få gälla eftersom de epidemiologiska skälen inte längre föreligger. 85 () replik: Först och främst är jag inte överens med om att det är vetenskapligt bevisat att lagen inte haft någon effekt. Regeringen skriver i sin proposition, och jag har inte sett att har motsatt sig det, att bastuklubbarna är en smittrisk. inklusive den moderate ledamoten ställde upp på var att kalla bastuklubbarna för offentliga tillställningar. Då löd de under ordningslagen. Jag har inte sett något förslag från om att ordningslagen inte ska gälla vid offentliga tillställningar. Om man bara skriver in det som en offentlig tillställning har man rätt att ingripa, men det har man inte . Som sagt stöddes det förslag som kom fram till också av remissorganet . Som kristdemokrat tycker jag att om regeringen har sagt att det här är en smittspridningskälla, om kommittén har sagt att det behövs en förändring i ordningslagen och har godkänt det, är det ganska starkt. Om man tycker att ordningslagen inte är någon bra grej, skulle jag vilja se ett alternativt förslag för att se till att man kan ingripa om det skulle behövas. Det är skälet. 86 () replik: Jag har svårt att se det skälet, om jag ska vara ärlig, för visst finns det klara och tydliga bevis på att bastuklubbslagen inte har fyllt någon funktion ur epidemiologisk synpunkt. Det tror jag ändå att vi måste vara överens om. Låt oss säga att en bastuklubb bildas och dess verksamhet stör ordningen och blir problematisk för samhället eller byn, så nog måste det då finnas lagar som kan tillgripas. Vi har ju en brottsbalk och många andra lagar som vi kan tillgripa utan att i det här läget riskera att gå emot den grundläggande rättigheten som vi faktiskt har till mötesfrihet, alldenstund det finns massvis med andra arenor där man kan träffas och knyta kontakter. Jag har svårt att förstå det resonemanget. 87 () replik: Jag förstår att har svårt att förstå det. Därför finns det inte heller någon reservation eller inskrivet i motion. Men hade inte svårt att förstå det, och förstår det. Och det är ingenting som inkräktar på mötesfriheten, för den gäller ju även vid en offentlig tillställning. Det är jätteviktigt att komma ihåg det. När jag ser att antalet hivfall ökar tror inte jag att svaret på det är att avskaffa bastuklubbslagen. Jag vill bara avsluta med att säga att problemet också är att hiv inte längre skrämmer unga människor lika mycket som det kanske gjorde . Vi får nu alla hjälpas åt så gott vi kan för att se till att inte någon mer behöver bli smittad. 88 (): Allvarliga, smittsamma sjukdomar medför svåra principiella avvägningar mellan individens integritet och samhällets behov av skydd. Det frivilliga samarbetet mellan sjukvården och smittbäraren ska självfallet vara utgångspunkten. Då nås det bästa resultatet. Likväl uppstår situationer då det krävs lagliga möjligheter att med tvångsåtgärder eller hot om sanktioner hantera situationer där den enskilde smittade allvarligt försvårar smittskyddsarbetet. Jag vill också inledningsvis framhålla att människors rädsla för allvarliga, smittsamma sjukdomar kan verka stigmatiserande på personer som drabbats av sjukdom eller smitta. Vi måste minimera risken för att samhällets åtgärder bidrar till att öka dessa människors utsatthet. Det här är en problematik som måste hanteras ödmjukt. Jag vill också klargöra att från är beskedet att vi står bakom de grundläggande intentionerna i den nu föreslagna smittskyddslagen och det lagförslag som vi har att ta ställning till. Det förebyggande smittskyddsarbetet är avgörande viktigt. Även om smittskyddsläget i är relativt gott, saknas inte problem och oroande hot. Antalet fall av klamydia har till exempel nästan fördubblats . Den snabba spridningen hänger sannolikt samman med bland annat förändrade ungdomsattityder till kondomanvändning och liknande. Det har gått sedan de kampanjer för säkert sex som initierades när oron för en begynnande hivepidemi var som störst. Medvetenheten om riskerna för sexuellt överförbara sjukdomar och det personliga ansvaret för att skydda sig måste på nytt höjas, framför allt bland ungdomar. En åtgärd är att måste intensifiera sina insatser på området, men det finns många ytterligare åtgärder som behöver vidtas. Detta framgår av reservation 17, som även jag å vägnar vill yrka bifall till. När det gäller sjukdomar som i allmänhet enbart kan smitta personer som medverkar i en särskild handling av sexuell eller annan art har alla individer ett ansvar för de smittorisker de väljer att utsätta sig för. Effektiviteten av smittskyddsåtgärderna mot framför allt sexuellt överförbara sjukdomar är starkt avhängig av att människor i allmänhet är medvetna om smittorisken och tar ett personligt ansvar för att minimera denna genom att tillgodogöra sig ett smittsäkert beteende. För att underlätta detta ansvarstagande är det viktigt att den som vet med sig vara smittad har en skyldighet att uppge det. anser att den föreslagna informationsplikten i en helhet är motiverad. Vi ställer oss också bakom förslaget att närstående, om de inte får informationen av smittbäraren, ska informeras om smittorisk av smittskyddsläkare. Frågan om när det ska vara möjligt att tillgripa isolering, hur länge man ska kunna isoleras och om det ska finnas någon bortre gräns för isolering har redan diskuterats mycket här under debatten. Det finns en oro att tvångsisolering ska kunna användas godtyckligt och slentrianmässigt och att vårdinsatserna inte ska vara tillräckliga. Så får det självfallet inte bli. anser att tvångsisolering ska användas mycket restriktivt och med precision om den enskilde inte är beredd eller i stånd att frivilligt underkasta sig åtgärder, om det finns grundad anledning att tro att den enskilde inte följer förhållningsregler och endast om det finns en påtaglig risk att andra människor annars kan smittas. Vi anser, vilket också framgår tydligt av vår motion, att annan tvångslagstiftning alltid ska prövas i första hand. Vi accepterar att det i vissa extrema fall ska finnas möjligheter till förlängningar av en påbörjad isolering. Isolering enligt smittskyddslagen är dock den absolut sista utvägen för att hindra smittspridning. Det kan inte nog betonas. Lika angeläget är det att understryka att det ska erbjudas den vård och det stöd som individen är i behov av. Beträffande frågan om förlängningar av isoleringstiden, det vill säga att ingen definitiv bortre gräns finns i lagstiftningen, har jag och några till medvetet jobbat för att på den punkten göra lagen mer tydlig. Vi har kraven i motioner, bland annat i motion, som vi nu också har fått stöd för och bifall till. Det görs nu förändringar i 5 kap. 5 § smittskyddslagen med innebörden att det för förlängningar krävs särskilda skäl. Denna klargörande del i lagstiftningen tillsammans med den text som finns i betänkandet på s. 2627 gör att det sammantaget är mycket tydligt, tycker jag, vad lagstiftaren vid ett bifall menar och vilka de klara intentionerna är. Det rör sig om att vi förtydligar regelverket. Det rör sig om att det ska vara restriktivitet och precision. Det rör sig om att all annan lagstiftning ska vara prövad och att detta är den absolut sista utvägen.