prot · GS0951 · 2004-12-15 00:00:00 — Omställningen från ett invasionsförsvar till ett insatsförsvar kan helt klart kosta pengar. Men om man som man gör den här omställningen flyttar en verksamhet som fungerar bra och där insatsförsvarets alla krav kan tillgodoses det kan till exempel vara så att man flyttar och säger att det inte ska vara några helikoptrar i annat än flygräddningshelikoptrar undrar jag vad vi när det gäller insatsförsvaret vinner på en flytt som ändå kostar ? Detta är helt obegripligt. Till slut vill jag fråga hur försvarsministern ställer sig till de problem som den här propositionen medför i första hand för personalförsörjningen inom Försvarsmakten? Unga officerare sparkas, och kvinnor avskedas. Är ni beredda att gå överbefälhavaren till mötes och ändra lagar och förordningar så att situationen inte blir ohållbar för försvarets personalförsörjning ? 105 Försvarsminister () replik: Den sista frågan är utomordentligt viktig, för det är en stor omställning. I propositionen står det att man behöver minska personalen med ungefär 5 000 anställda. Det är en klar utgångspunkt. I det sammanhanget har vi själva sakligt tittat på kostnaderna för den gamla avvecklingen. Men den stora omställning som vi står inför är så väldigt mycket större än de stora förändringsprocesser som våra världsledande företag har genomgått. I de processerna har man haft god hjälp av lagen om anställningsskydd och den typen av instrument. Jo, därför att parterna har hittat varandra. Man har varit angelägen om att företaget och verksamheten ska kunna fortleva. Man har gett och tagit och kunnat hitta varandra. Jag är rätt övertygad om att både Försvarsmaktens ledning, som är arbetsgivare, och de fackliga organisationerna har samma omtanke. Att förhandlingsmaskineriet är rostigt därför att man inte har sagt upp officerare må vara en sak, men när det verkligen kommer till kritan tror jag att man kommer att upptäcka att trygghetslagarna är en styrka. På vilket sätt gagnar vi långsiktigt rekryteringen till officersyrket om det vi erbjuder är sämre trygghet än på andra områden? Det jobbet är väl tufft nog ändå. 106 () replik: ÖB hade tyvärr ingen möjlighet, när han bestämde sig för hur många plattformar som skulle finnas kvar i den framtida fredstida organisationen, att ta hänsyn till den battle group som sedan kom att dyka upp som den mest prioriterade punkten för den närmaste framtiden. Därför är det väl osäkert om han hade lagt fram samma förslag med den vetskapen. Jag har ställt en fråga i mitt anförande , och den lyder: Kommer Försvarsmakten, utöver den ekonomiska ram som med stor sannolikhet beslutas i , att få betalt för upprättande av battle groups? Om svaret på frågan är ja, är Vänstern och delaktiga i en sådan överenskommelse? Det här är ingen oviktig fråga som bara funderar över. I överbefälhavarens planeringsdirektiv står det att EU battle groups ej ska redovisas inom ekonomisk ram i budgetunderlaget . Om det skulle vara på det sättet är det en dramatisk skillnad. Sedan till frågan om . sade att vi inte ska lägga oss i om det är så att militären vill öva i . Nej, vi har väl aldrig i försvarsutskottet fattat beslut om på vilka övningsfält i landet våra förband ska öva. Min fråga blir: Om det som håller på att hända med och inte har något med försvaret att göra, varför ska frågan återremitteras till försvarsutskottet? 107 Försvarsminister () replik: Snabbinsatsförmågan ska finansieras precis på det sätt som man föreslog redan i Försvarsberedningen, nämligen genom att de totalförsvarsgemensamma myndigheterna och Försvarsmaktens ledning ska spara. Den sparmöjligheten tillförde Försvarsberedningen. Det har tagits upp i propositionen. Regeringen har inför den planering som ska ske upprepat att därifrån kommer medel för att finansiera battle groups. 108 () replik: Det låter väldigt bra. Men om man känner till att det finns en utredning som har fått regeringens uppdrag att titta på sparmöjligheterna och vet att denna utredning inte ska vara färdig förrän frågar man sig: Hur ska det ge några pengar under ? Det övergår mitt förstånd. Jag påpekade i mitt anförande tidigare det fullständigt orimliga i att de totalförsvarsgemensamma myndigheterna får ökade ramar 2005, medan Försvarsmakten blir mindre och mindre. Jag vill också passa på att yrka avslag på det yrkande om återremiss som framställde. Det är en följd av att alliansen vill att förslaget ska ses över i sin helhet så att det blir en verklig omarbetning. Vi är därmed inte nöjda med den eventuella sminkning som ska ske i försvarsutskottet. Då slås jag av att försvarsministern inte svarade på min fråga 2: Om det som händer med inte har med förvaret att göra, varför är det försvarsutskottet som i elfte timmen ska samlas för att lägga fram ett nytt förslag till kammaren? Det vore väldigt bra om jag kunde få svar på den frågan. 109 Försvarsminister () replik: Jag vill med en gång säga att avsikten är att den utredning som vi kommer att tillsätta ska lämna förslag om finansiering till en del av besparingarna . Vi har också sagt att man med förtur kan ta en del, nämligen , för att så att säga fylla i en del av besparingarna , förhoppningsvis. I det sammanhanget är det viktigt att komma ihåg att vi inte lovar att ha snabbinsatsförmågan operativ . Därmed räknar vi ändå med att vi ska hitta medel för träning och utbildning av den. I fråga om skriver regeringen i propositionen om övningsområden att det finns behov av att ha kvar övningsområden för vidare syften än bara när övningarna är kopplade till ett regemente. har ett sådant övningsområde. Det har varit med i planeringen att det är något som behöver utnyttjas. 110 () replik: Den internationella ambitionen ökas ganska så väsentligt enligt det betänkande som ligger på kammarens bord . Antalet kvinnor och män som ska kunna vara på den internationella arenan är, har jag kommit fram till, i storleksordningen 1 700 . Handen på hjärtat, försvarsministern: vi utbildningsfaciliteter så att vi ständigt roterande kan hålla frivilliga kvinnor och män i denna omfattning? Eller är det så att ambitionen är högre än de utbildningsfaciliteter och utbildningsplattformar som finns i detta betänkande? För det andra skulle jag vilja ta upp frågan om den planeringsanvisningar som jag relaterade till i mitt inledningsanförande. Hur resonerar försvarsministern kring att människor nu tillsammans med sina familjer måste fundera över att byta bostadsort när man kan förvänta sig att överbefälhavaren kommer till regeringen med nya förutsättningar som gör att det som dessa människor kanske vill söka sig till då är med? Vilken planeringshorisont får den enskilda individen? Vilken planeringshorisont får familjerna i fråga? 111 Försvarsminister () replik: Att se till att vi har tillräckliga förutsättningar att utbilda och hålla grupper utgående från den ökade ambitionen vad gäller internationella insatser har varit en av de viktigaste frågorna i beredningen av propositionen. På den punkten är jag lugn. Där handlar det om flera åtgärder som ska till för att säkra utbildningen. Det kräver naturligtvis en ökning av antalet värnpliktiga som vill vara med i internationella insatser. är det som anmäler sig till detta, men vi vet att det finns exempel där man ligger skyhögt högre. Man ökar också intresset högst påtagligt bara genom att påpeka att denna verksamhet finns och kanske efterhöra intresset för den. kommer utbildningen att förbereda för denna typ av insatser på ett annat sätt än tidigare eftersom detta också stärker vår egen försvarsförmåga. När det gäller den andra frågan har det väl framgått att jag har stor respekt för dem som berörs av det här försvarsbeslutet. Det är därför jag har rest till de orter som önskat min närvaro och träffat både personal och arbetstagarorganisationer och lyssnat på dem. Det är klart att regeringen och alla andra ska använda alla möjligheter som finns för att underlätta processen. ska dock inte komma till mig och klaga på att ÖB redovisar det man ville få redovisat. Först skedde det i , som då konstaterade att det nog vore bra om regeringen gjorde ett omtag på de punkter som gällde hur man uppnår operativ förmåga. Sedan upprepades det i Försvarsberedningen, och sedan skriver regeringen det i propositionen. Om sedan regeringen ber att få in detta underlag tycker inte jag att ska vara alltför kritisk. 112 () replik: För det första kan man när det gäller vår förmåga att leva upp till de ambitioner som finns i betänkandet konstatera att vi enligt vissa år kommer att ta in bara 3 100 personer. Eftersom man inte är ute mer , säg, i stöten måste ju då i stort sett alla, om vi roterande och långsiktigt ska ha 1 700 i utrikestjänst, vara villiga till detta. Därtill måste ett antal som redan varit ute en gång frivilligt ställa upp ytterligare en gång. Försvarsministern spänner bågen rejält. Jag tror att det kommer att brista. Tyvärr måste jag säga det. För det andra kan man fråga sig, apropå de planeringsanvisningar som ligger hos överbefälhavaren och som vi förvisso har efterlyst både från regeringens och sida, om det inte hade varit på sin plats, för att ge den enskilde individen och den enskilda familjen en planeringshorisont, att ta ett samlat beslut. förväntas vi få in detta material . Verksamheten på de förband som föreslås avvecklas ska upphöra per . De människor som ska avvecklas från de här förbanden söker sig självklart till de kvarvarande förbanden för att finna en ny utkomst och en ny framtid. Ponera då att de planeringsanvisningar som är ute ger vid handen att ÖB föreslår förändringar vid de platser dit man söker sig! Vore det inte skäl att samla beslutet så att människan får en planeringshorisont? 113 Försvarsminister () replik: I dagens organisation utbildar vi många värnpliktiga till en utbildningsreserv. Vi har också gett god utbildning i våra insatsorganisationer för utbildningsreserven. Detta kommer inte att vara målsättningen när vi också vill ha en ökad andel i internationella insatser. Det är skälet till att jag är betydligt mer optimistisk än om förutsättningarna att med det beslut vi nu får också klara ambitionen när det gäller ökade internationella insatser. Sedan kan naturligtvis både och jag ibland vilja stoppa världen så att alla underlag, beredningar och allting kommer in till en punkt där vi kan göra ett riktigt stort beslut. Nej, det blir inte så. Jag tror att det har hämmat Försvarsmakten väldigt mycket att man gått och väntat och väntat i treårsperioder på att göra nödvändiga justeringar. säger vi vad vi vill ha för inriktning och vad vi har för målbild. Vi är också öppna för att om det visar sig att man behöver justera detta under resans gång så får regeringen gå till och be fatta ett nytt beslut. Förhoppningsvis ska regeringens förslag då också vinna bifall. 114 (): Detta är mitt tredje försvarsbeslut och också det absolut märkligaste, även om jag kanske inte tycker att ordet tumult som statsrådet använde är det rätta ordet att använda. En tröst var väl också ord. Man lär sig varje gång, och nästa gång ska det bli bättre, sade , och det får vi väl ta som ett löfte och en tröst. När det gäller frågan om har jag inte blivit mycket klokare den sista timmen. I ett TT-telegram talas det om och detta är viktigt, tycker jag militär och civil verksamhet i , alltså: militär verksamhet i . stod här framme och sade: inga militära pengar till . Det här går inte ihop. I statsrådets anförande fick vi nu höra att det gällde skjutfältet. Här vill alltså Socialdemokraterna att inte ens ska bestämma var fredsförbanden ska ligga, men tydligen ska vi bestämma var man ska ha sin övningsverksamhet. Jag får inte detta att gå ihop. Ökar inte detta politikerföraktet hos dem som ser, läser och lyssnar på detta så vet inte jag. Vem som får det att frodas får var och en fundera på. Jag vill också rikta en varning till alla där uppe i . Jag kommer från en nedläggningsort, . Vad fick vi i ? Näringsministern han hette lovade att vi skulle få en väg, men vi fick inga pengar. Han lovade nya högskoleplatser. Platserna kom, men vi fick inga pengar. Se upp lite grann i ! Se upp, ni som skaffat det här löftet, med vad det egentligen innehåller! Sedan måste vi som sagt reda ut detta med vad som verkligen ska göras. Om vi i försvarsutskottet ska sammanträda om detta måste det ju vara försvarsfrågor vi ska besluta om. Det här med ersättningsjobben i , och så vidare i de förra besluten har ju inte vi suttit med i vårt utskott. Det har varit näringsfrågor. Vårt svenska försvar ska bland annat tillgodose vår nationella säkerhet. Detta glöms ofta bort i dagens internationaliserade och globala debatt. Vi glömmer ofta vår egen säkerhet, säkerheten här hemma. Försvarsmakten ska också kunna utvecklas mot framtida krav och kunna genomföra internationella insatser. Vi vet att det redan när processen med ominriktningen, försvarsreformen, påbörjades kom varningar om att en otidsenlig och därmed felaktig planeringsmetod skulle leda till en felaktig försvarsstruktur och till att inte tillräcklig omsorg visades försvarets kärna i form av kompetens i krigföring eller väpnad strid, som det också heter. Vi vet också hur det gick med förra försvarsbeslutet: Protokollet hann knappt tryckas förrän det kom tydliga signaler om att det fanns stora problem med genomförandet. I två rapporter dels en av egna revisorer, dels en som vi tog fram i försvarsutskottets regi bekräftades att det fanns uppenbara problem med fullföljandet av det beslut vi fattat här i kammaren. Bristerna handlade bland annat om ett oflexibelt beredskapssystem, ett ofullständigt utbildningssystem, en ihålig förbandsutveckling, begränsning i den operativa förmågan, otillräcklig materielutveckling samt en redan från början underfinansierad ekonomi, alltså ett svart hål ekonomiskt. Det gick ju rätt bra då, för att citera . Vi kan alltså tolka utfallet väldigt olika. Vad är det då som säger att det här försvarsbeslutet ska bli bättre? Egentligen ingenting, om man läser vad som sägs om underlaget. Vi vet reaktionerna på det underlag som finns. Det är en frän kritik som riktas mot Försvarsdepartementet och regeringen, som ansvarar för detta. Jag har räknat ut att jag fått, förutom sådana där massmejl, cirka tusen brev, fax och samtal. Många av breven har varit mycket fräna, och visst har jag som politiker och försvarspolitiker funderat både en och två och över vad som står i dem. Jag har plockat ut några meningar bland dessa kritiska röster mot och det underlag man presenterat. Det heter bland annat: Kan någon i försvara förluster av svenska soldaters liv då soldaterna inte ges bästa resurser för träning och därmed för sin överlevnad? En annan skriver: Svenska soldaters liv står på spel och de förutsättningar som borde ges till dem är otillräckliga. En tredje, möjligtvis lite mer skämtsam, skriver: Detta är inte ett bra steg mot battle-groups utan mot battle-gubbs! Det finns också andra viktiga ord som jag har tagit till mig som amatör inom försvarsområdet. Det är till exempel ord från ÖB. Han sade att den ekonomi som väntas klubbas innebär att man inte kan delta i internationella övningar som vi förväntas delta i. De orden är från ÖB. Sådana kommentarer tycker jag borde slå hårt i regeringen. Jag har i bunten av brev fått en rad hårda ord, allvarliga ord, ord som berör och meningar som gör att man undrar hur det egentligen är ställt med underlaget. Visst finns det olika sätt att ta sådana här saker. Man kan strunta i dem, ruska av sig och säga att allt det här är fel. Underlaget är jättebra. Alla människor som jobbar inom försvaret har fel. Man kan också ta allt på allvar, fortsätta undersöka och fråga sig: Blir det verkligen så här illa? Blir följderna av beslutet de här? Ingen i den här salen har facit, men vi har lagt ned mycket jobb för att undersöka vad som påstås. Som sagt: Man blir förvånad, förundrad och aningen skraj. Likaså sägs det så här från generalsnivå, och det tycker jag också borde ta hårt i regeringen: ÖB sitter i en omöjlig sits. Uppgiften är olöslig. Det är generalsord. Statsrådet är inte här, men ni från Försvarsdepartementet: Det här är något att ta åt sig av. Uppgiften är olöslig. ÖB sitter i en omöjlig sits. Det är ord som borde klinga starkt i Försvarsdepartementet. Den aktuella generalen fick av försvarsutskottet frågan om han med det beslut och det förslag som var på gång kunde garantera samma kvalitet på de internationella styrkorna som vi har . Svaret var lika glasklart och borde klinga hårt i Försvarsdepartementet. Svaret var nej. Jag lovar att jag funderar när jag får sådana reaktioner. Jag ska övergå till frivilligrörelsen och den folkliga förankringen, eftersom det ligger mig varmt om hjärtat. Det sistnämnda oroar mig mycket med tanke på de stora militära vita fläckar som uppstår om det liggande förslaget går igenom. Med vita fläckar menar jag att det inte kommer att finnas några fredsförband på sträckan BodenEnköping, eller BodenKungsängen om man så vill. Det är av vårt land lite snabbt räknat. finns det ju MD-grupper, säger någon. MD-grupper finns, om vi tar den sträcka som jag nämnde, i , , , , och . Och så finns det 2025 MD-grupper ytterligare i landet. Men ett problem är att de här MD-grupperna också hotas just . Det hörde ni statsrådet säga. Nedläggningen finns ju inte i den proposition som vi behandlar . Det finns nedläggningar där också, men inte dem som jag nämnde. Men efter fredagens interpellationsdebatt som jag hade med statsrådet framstår det klart och tydligt att MD-grupperna ska försvinna. Också Högkvarteret har ju klart deklarerat att MD-grupperna ska bort för att man ska spara pengar. Det oroar mig, detta med stödet till frivilligrörelsen. Det är inte nog med en klar ambitionssänkning och att man får mindre pengar. Det är även så att staberna ska försvinna. Jag ska citera ur protokollet från , där statsrådet sade så här om MD-gruppernas verksamhet och stödet till frivilligrörelsen. Hon sade att det ska tas över av andra enheter inom Försvarsmakten. Exakt så svarade statsrådet. Vilka andra enheter? Ska MD-enheternas läggas ned och ersättas av andra enheter? Det låter i alla fall i mina öron inte som någon direkt besparing. Statsrådet sade också följande om folkförankringen: Det är där vi måste tänka till inför nästa års proposition om hur totalförsvaret ska kunna få en bättre folkförankring med sitt nya innehåll. Frågan är om det räcker att tänka till, och frågan är hur länge vi kan vänta. Jag kommer som sagt från ett län där det bara finns en MD-stab kvar, och jag lovar att länets fem sex dagstidningar inte skriver många rader om det svenska försvaret. Jag tog ett konkret exempel i utskottet till den militära ledningen och undrade: Om det skulle bli en militär övning med frivilligrörelserna i exempelvis norra , högg jag till med, vem skulle då bistå om man skulle lägga ned MD-grupperna? Det kom ett överraskande svar. Det gällde alltså norra , säg . Hjälp ska komma från exempelvis . Sedan kom en mening som jag inte har fått svar på . Jag ställer frågan till statsrådet fast hon inte är här, för det kan ju förmedlas till henne: Hjälp ska också komma från polisen! Jag tar om meningen. Svaret från generalerna var: Hjälp ska komma från exempelvis och från polisen! Min fråga blir då: Vad ska polisen göra för insatser åt försvaret? Polisen vet ingenting. Vet Försvarsdepartementet och statsrådet, eller de som försvarar den här propositionen? Det kommer ju socialdemokrater efter mig som jag får plåga med det här om inte statsrådet vill svara eller höra på de här frågorna. När det gäller frivilligrörelsen läste jag , som kom i går. I ledaren där skriver rikslottachefen. Det är läsning, tycker jag, för och . Så här är citatet: Försvarspropositionen är ingen rolig läsning med nedläggning av ett antal förband, minskade värnpliktskullar och en nedskärning av anslaget till den frivilliga försvarsverksamheten med nära . För vår del innebär det minskat stöd till utbildning och organisation. Och kommer det följande ord från rikslottachefen ingen elak moderat: unga kvinnorna som äntligen har kommit in Försvarsmakten kommer att sägas upp. Om inget görs kommer vi mycket snart att vara tillbaka på samma nivå som . Detta sägs om kvinnorna i det svenska försvaret. Och man har hört stå och prata . Hon har stått och pratat oerhört mycket om hur viktigt detta är. Men hur agerar ? Jo, det är som är med och hugger av den här delen av svenska försvaret. Kom ihåg det. är en av de mest ansvariga, och Vänstern hör till de mest ansvariga för att vi får den här inriktningen! Rikslottachefen summerar så här i sin ledare: är mycket illavarslande för Försvarsmakten och dess allt tydligare uppgifter att agera internationellt i de så viktiga fredsuppdragen. Kvinnorna behövs då. Vi står alltså inför ett historiskt beslut, ett historiskt beslut i negativ bemärkelse. Socialdemokraterna har en uppgörelse om svenskt försvar med dels ett parti som inte vill ha något försvar alls, dels ett parti lett av en kommunist. Det här med är ju egentligen mest häpnadsväckande. Ett parti som inte vill ha något försvar satsar 40 miljarder på detta försvar. Det är egentligen något otroligt som medierna borde följa upp. Men tydligen kan man förvänta sig detta av det partiet. Jag läste en insändare på tunnelbanan hit. Det var i tidningen . Följande ord är ett citat: Tyvärr förefaller det som om yttersta vänstern ska bestämma vår försvarspolitik eftersom av taktiska skäl inte vågar sätta sig upp mot utpressarna från vänster. De var en insändare och inte heller mina ord. och ledare i går hade . Det är försvarsbeslutet vi talar om. Då det gäller det viktiga i att svenskt försvar främst är till för att försvara tänker man gärna på ord: Historien upprepar sig aldrig men historien visar vad som kan hända som ingen trodde skulle kunna hända och framför allt hur fort det hände som inte kunde hända Herr talman! Jag vill i likhet med yrka bifall till reservation 1. Jag står självklart bakom alla fyrpartialliansens reservationer, men för tids vinnande nöjer jag mig med reservation 1. 115 (): Detta försvarsbeslut är mitt första som ledamot i försvarsutskottet. Som kommunalpolitiker på en regementsort har jag följt denna process redan tidigare. Resan till har varit intressant men ändå mest skrämmande. Jag som har rötterna i grannlandet har en mycket allvarlig syn på ett lands försvar. Jag är dotter till en man som endast hamnade i sovjetisk krigsfångenskap och till en kvinna som tjänstgjorde som lotta på hemmafronten. Jag behöver nog inte beskriva vad jag upplever när framtida försvar lutar sig mot kommunister. Som alla andra besökte jag som barn kyrkogårdar med oändliga rader av vita kors. Likadana kyrkogårdar finns i nästan hela , dock inte i . Att varje land har ett militärt försvar sitt eget eller någon annans är för mig blodigt allvar. Försvarsdebatten som har pågått har varit ganska livlig. Mängden post och mejl till oss försvarspolitiker har varit diger. I tidningar i orter med nedläggningshotade regementen har man skrivit spaltkilometrar. Men vad har man skrivit om? Inte det som jag trodde var det viktigaste: Hur får vi det bästa möjliga försvaret med minst möjliga antal skattekronor? I huvudsak har debatten handlat om arbetsplatser på en eller en annan ort regionalpolitik med mycket övertoner eller till och med ren smutskastning. Att anställda i Försvarsmakten med familjer är oroliga för sin framtid är mycket förståeligt, men att erfarna kommunalpolitiker ger sig in i debatten med lögner och halvsanningar om andra orter och till och med om enskilda försvarsrelaterade företag gör mig rädd. Var finns helhetssynen? Jakten på enskilda politiker har inte heller varit nådig på vissa orter: Vem röstar mot länet? Vem röstar med? Jag menar att vi måste försöka höja blicken. Ett lands försvar måste klara av mycket. Helst ska det inte någonsin behöva prövas i en verklig konflikt. har haft turen och skickligheten att hålla sig utanför väpnad konflikt hundratals år, men beredskapen måste finnas.