prot · GS0916 · 2004-10-19 00:00:00 — Jag själv kan som före detta landstingsråd ta på mig landstingskostymen, och jag har siffror från som visar att människor som bor på en förläggning mår sämre än människor som bor i eget boende. Konsekvensen av att ta bort EBO blir att människor mår sämre. Det kan konstateras att i inget annat jämförbart land i världen har invandrare och flyktingar drabbats så hårt av arbetslöshet, socialbidragsberoende och utanförskap som i . I inget annat land är heller det politiska ledarskapet så handlingsförlamat som här. I stället för att angripa orsakerna till den havererade flyktingpolitiken med en reglerad arbetsmarknad, bidrags- och skattefällor och institutionaliserat omhändertagande har Astudillo och andra välfärdsstatens ingenjörer vänt sitt eget misslyckande mot nykomlingarna. Med förslag som att inskränka EBO och rätten till ny ansökan skjuter man bredvid målet. Det är den enskilde asylsökanden som ska ta konsekvenserna av kommunens och myndigheters misslyckande. Men att en myndighet eller för den delen en kommun misslyckas med sitt uppdrag borde aldrig få leda till att det görs avkall på skyddet av och värnandet om enskilda människors rätt till en och skydd av deras liv och säkerhet. Jag undrar om detta egentligen är humanitet. Svaret är nej. behöver en human och rättssäker asylprocess. Jag hoppas verkligen att Astudillo besöker en flyktingförläggning, för där om någonstans finns det ofta trångboddhet, nedslitenhet, ingen svenskundervisning efter första negativa beskedet och ingen praktik. Det är tristess, apati, maktlöshet, hopplöshet och till slut sjukdom. Människor mår dåligt och läggs in på psykiatrisk avdelning. Därför är det så underbart när man får höra om , där det i praktiken fungerar på ett helt annat sätt, och där ett kommunalråd har sagt att han ser asylsökande som en resurs. Jag skulle vilja fråga migrationsministern om ministern anser att den enskilda asylsökanden ska straffas för socialdemokratiska kommuners och regeringens misslyckanden när det gäller svensk migrationspolitik? 47 Statsrådet (): Jag tror att jag återigen måste börja med anläggningsboendet och vad det är. Det finns ord som flyktingplacering, de stora boendena, planekonomisk planering och så vidare. Det tycker jag inte riktigt stämmer med det anläggningsboende som vi har . Om man går kan man konstatera att vi hade verkliga anläggningar. Då hyrde det som kallades för ofta nedlagda sjukhus. Man hyrde olika typer av institutioner. Då var anläggningsboende ett verkligt anläggningsboende. Det var så att säga korridorboende där människor oftast bodde flera i samma rum. är anläggningsboende precis som det som interpellanterna faktiskt beskriver, nämligen att hyr vanliga lägenheter. Ofta är det allmännyttan som hyr ut lägenheter till , där asylsökande får en egen lägenhet där de kan vara. får man dela lägenhet. Men när det gäller barnfamiljer kan man nästan garantera att de får en egen lägenhet där de kan vara. Sedan skulle jag också vilja säga något om det som regeringen kommer att lägga fram förslag om, nämligen att ta bort bostadsersättningen för eget boende. Bostadsersättningen inrättades 1994 och var då tänkt som en stimulans för att människor skulle flytta ut i så kallat eget boende. Man trodde inte att så många skulle flytta ut, och därför infördes den här bostadsersättningen, som alltså inte är tänkt att täcka bostadskostnaderna utan som är tänkt som en stimulans för att få människor att välja detta boende. har vi erfarenhet av eget boende, och vi ser en rad olika negativa konsekvenser av det egna boendet. Vi ser att det leder till enormt stora sociala problem. Det leder till en enorm trångboddhet. Det finns kommuner som har särskilda verksamheter för människor som bor i eget boende, därför att de inte kan vistas i lägenheterna . De får i praktiken bara sova i de här lägenheterna. Detta är inget bra boende. Jag kommer precis från , som består av en rad olika organisationer, där som är chef för flyktingenheten i berättade om verksamheten. Han sade att i princip leder det egna boendet till att man faktiskt får sätta kryss för, det vill säga avstå från alla tankar på integration hela när en person har fått uppehållstillstånd, därför att boendesituationen helt enkelt är sådan att människor inte kan integreras i samhället. sade att hon som liberal tror mer på morötter än på piskor. Jag undrar om man som liberal avser att bibehålla bidrag som man faktiskt vet låser in människor i isolering och arbetslöshet. Är det den typen av bidrag som man faktiskt vill behålla? 48 (): Jag var en av dem som gladdes mycket åt att asylpolitiken och utvecklingspolitiken delades upp på två ministrar. Jag tycker att det är bra att det är en renodling. Men ibland känner jag lite att uppgift är att sopa ihop skärvorna efter en misslyckad asyl- och integrationspolitik. Det är just det som det handlar om. Det behövs en förändring från rötterna när det gäller hur man ser på integrationspolitiken som hör ihop med asylmottagningen, att se människor som resurser, inte som problem där man ska hålla på och ordna och dona med bidrag hit och bidrag dit och sedan placera människor här och placera människor där. Vi behöver egentligen en helt ny integrationspolitik i vårt land, så att det slipper bli de här starka motsättningarna som det trots allt verkar vara mellan kommuner och . Trots allt vill jag säga lycka till till migrationsministern, för det här är ett jättesvårt arbete. Ändå vill jag, herr talman, poängtera: Se dem som kommer hit som resurser, precis som vi har hört här tidigare, men arbeta för en ny politik. Det kommer vi att göra när vi kommer i regeringsställning. Och ta inte upp det gamla. Sedan vill jag också, herr talman, tacka de interpellanter som har varit med i debatten , och jag tackar också migrationsministern. 49 (): Jag tror fortfarande på morötter jämfört med piskor. Jag vet att det finns problem i vissa bostadsområden, men inte överallt. Jag har pratat med ett kommunalråd i från mitt parti. Han säger att det inte är de asylsökande som bidrar till problemen. Själv är jag medveten om att det fungerar bra på vissa ställen, i mindre kommuner, typ , runtom min egen kommun och i min egen kommun. Men jag tror ändå inte att man får förringa den känsla av trygghet som många av de här flyktingarna känner när de kan bo tillsammans med sina landsmän och sina släktingar. Jag tycker att man ska försöka hitta en stimulans i stället till dem som vill bo på ett annat ställe. Det finns fortfarande kvar flyktingförläggningar som inte är lika bra som de vi pratat om . Likaså finns det fortfarande, som jag nämnde i mitt förra anförande, flyktingar som placeras på ett ställe långt ute på vischan där man inte får någon hjälp eller något stöd. Man vet inte ens var man ska skaffa mat någonstans utan är beroende av befolkningen. Jag har inte fått något svar om de ensamkommande barnen. Är migrationsministern beredd att överlåta regin av flyktingmottagningen till kommuner? 50 (): Självklart är det lite spännande att fundera över konstellationen m och s som går in med önskemål och skrivningar. Från min sida ser jag det som ett tydligt resultat av regeringens misslyckande på det här området. Att man tar bort EBO handlar också om att dölja och täcka över sina egna misslyckanden. När vi var i fanns även representerat. Vi lyssnade på en partikamrat till migrationsministern. Där framkom en frustration över att det inte gavs något gehör eller svar. Vi försökte lyfta fram att åtminstone borde kunna se på det och låta det fungera som en försöksverksamhet att ta lärdom av. Då kunde man se om det fanns något mer att lära till övrig verksamhet om det inte gick att med en gång ge klartecken att fortsätta för fullt. Jag fick inget svar från representanterna från då, och jag får inget svar av migrationsministern . Inget svar är också ett svar. 51 (): Alternativet till EBO är, som minister sade, inte förläggningar utan kommuner som och som vill och kan ta emot flyktingar på ett bra sätt. Jag har tagit upp de problem som sker på grund av EBO. Här kommer människor som vi inte vet något om, som kommunen inte kan planera för, som från till en annan måste få skola och verksamhet de är här. får det att låta som om jag vill rulla ut taggtråd runt och inte ta emot flyktingar över huvud taget. Hon kanske inte lyssnade tillräckligt noga. Jag sade: Att ta emot människor som flyr undan krig och förtryck är en självklar följd av den värdegrund det svenska samhället vilar på. Jag tycker verkligen det. Jag är själv flyktingbarn. Jag tycker verkligen det. Däremot ser jag de problem som finns i , och . Jag ser inte det som ett värdigt mottagande. Tvärtom är det fråga om att låsa in människor och över huvud taget inte ge dem möjligheter. Det är inte så allvarligt att dra in EBO för andra moderater. Ta diskussionen med vice ordföranden i stadsdelen . Han ser detta i sin vardag. Ta diskussionen med din riksdagskollega . När jag och hade en debatt om EBO gick han upp i debatten och stödde ministern i den frågan. Ta inte minst debatten med . En rik och välmående kommun har vägrat ta emot en enda flykting. Det är upprörande. 52 (): Jag har precis kommit in i , och jag har väl inte så stor kännedom om de formella sakerna. Men en sak vet jag i alla fall, nämligen att EBO bestäms här. Det är med regeringen och riksdagsledamöterna fajten om EBO ska tas. Därför tar jag upp den frågan här. Jag vill igen poängtera att i stället för att angripa orsakerna till den havererade flyktingpolitiken, reglerad arbetsmarknad, bidrags- och skattefällor och ett institutionaliserat omhändertagande, vänder man sitt eget misslyckande mot nykomlingarna. Man kan ibland häpnas när man nämner integration. Migrationsministern har påvisat det. Det är olyckligt när människor inte kan integreras i samhället helt korrekt. Där ser jag problem i flyktingmottagandet som inte hör hemma i EBO utan snarare vid en flyktingförläggning. Den här bilden har jag fått av flera asylsökande vid olika flyktingförläggningar. När asylsökande kommer får de följande information: Här hämtar du dina bidrag. Här hämtar du din post. Här sover du. Ingen frågar: Vem är du? Var kommer du från? Vad har du för erfarenheter? Vad har du för utbildning? Vad vill du göra? Integration startar dag ett. Hur tar vi hand om människor dag ett när människor kommer hit? Det är det som är integration, och det är det som är humanitet i en asylpolitik. Dagens asylpolitik har havererat. Skärvorna som man nu sopar ihop gör mer skada än nytta. 53 Statsrådet (): Jag håller helt med om det som sade allra sist. Integration startar dag ett. Jag har träffat många som just har fått sin integration, sitt dag ett, i en ganska liten kommun. Det har talande beskrivits här att i en liten kommun finns det ofta föreningsverksamhet. Man kan inte undgå att lära sig språket. Man kan inte undgå att träffa svenskar. Det betyder att man på något sätt måste komma in i samhället i stort sett från dag ett. Den är bra om man tas emot i en väl förberedd kommun, till exempel , och om man inte hamnar som inneboende där man knappt får vistas i lägenheten. Jag tror inte att det är en bra introduktion. Då börjar inte introduktionen dag ett. Jag fick inte riktigt svar på frågan om man som liberal är beredd att strida för ett bidrag som vi tydligt har sett ger oerhört negativa konsekvenser. När det gäller staten och kommunerna menar jag att det är viktigt att vi har ett delat ansvar för mottagandet av asylsökande. Vi måste ha en helhetssyn och verkligen kunna garantera att vi kan leva upp till de internationella förpliktelser vi faktiskt har åtagit oss. Det vore viktigt att i den debatt som säkert kommer att följa verkligen ta reda på vad interpellanterna menar med att vi ska låta människorna gå före kommunallagen. Betyder det att , vill förändra kommunallagen så att vi tvingar kommuner att ta emot asylsökande i stället för att samarbeta kring frågorna? Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2004/05:29 om humaniteten i asylpolitiken 54 Statsrådet (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser vidta så att även de barn som varit i får en möjlighet att få sina skäl prövade på nytt, att människor vid en avvisning behandlas på ett respektfullt och människovärdigt sätt och att de löften som ges om att det finns någon de avvisade kan vända sig till uppfylls. Som väl känner till finns det alltid möjlighet att överklaga ett beslut från till om man tycker skälen har bedömts felaktigt. Det gäller både barn och vuxna. Enligt förslaget till en ny instans- och processordning i utlänningsärenden, som bereds inom , ska skälen kunna prövas inte bara i två utan i sammanlagt tre instanser. Därför är det inte aktuellt att införa en möjlighet att få tidigare framförda skäl prövade på nytt. har en lång rad förändringar och ett metodutvecklingssamarbete skett för att stärka barnperspektivet i asylprocessen. Barn har blivit mer synliga. Deras asylskäl utreds. gav regeringen i uppdrag att fortsätta utbilda personal i barnfrågor så att särskild barnkompetens ska finnas på samtliga enheter som utreder asylärenden som omfattar barn. ska också enligt uppdraget vidta åtgärder för att säkerställa att barn kommer till tals och att deras situation redovisas i ärendena. En del av detta arbete är den metodik för att samtala med barn som i samarbete med och arbetat fram. Alla barn ska få möjlighet att berätta sin egen historia. Målet är att barns asylskäl ska komma fram i processen. ställer också två frågor som rör avvisningar. Naturligtvis ska de personer, barn eller vuxna, som avvisas från behandlas på ett respektfullt och människovärdigt sätt. Detta gäller inte bara vid själva verkställigheten av de avslagsbeslut som fattats, utan under hela asylprocessen. Utgångspunkten i utlänningslagstiftningen är att verkställighet av avvisningar eller utvisningar ska ske genom att den berörda personen frivilligt lämnar landet. Till uppgifter hör att så långt det är möjligt motivera de personer som fått ett avvisningsbeslut att medverka till hemresan. kan vid behov hjälpa till med återresan och förmedla kontakter med myndigheter eller frivilligorganisationer i hemlandet. informerar vid så kallade återvändandesamtal de berörda om vad som gäller när ett uppehållstillstånd har nekats och ett avvisnings- eller utvisningsbeslut har fattats samt om hur samarbetar med polismyndigheterna. Det bör därför aldrig råda någon tvekan om att den enskilde själv kan påverka under vilka former han eller hon kan komma att behöva lämna landet, självmant eller tvångsvis. När ett ärende som gäller en barnfamilj överlämnas till polismyndighet för verkställighet informerar vanligtvis polisen om barnets situation. Hur och på vilket sätt en verkställighet av en avvisning ska ske är en bedömning som berörda myndigheter gör i varje enskilt fall, givetvis med respekt för mänskliga rättigheter och den enskildes integritet. 55 (): Jag tackar ministern för svaret, men som vanligt är jag inte nöjd, inte alls. Jag kan inte förstå varför det ska vara så svårt att skilja på dåtid och framtid i asylpolitiken. I debatt efter debatt har jag försökt få migrationsministern att förstå att det som varit och är inte är detsamma som det som kommer att bli , när utredare med barnkompetens utreder barn och framför allt att barnen utreds, och när vi har en mer rättssäker asylprocess som förhoppningsvis är på gång. Det jag vill säga i min interpellation är att många av de barn, och även vuxna för den delen, som fortfarande finns i asylprocessen har varit här utan att det beror på nya ansökningar. Dessa barn har inte blivit hörda ordentligt. har ju inte varit . Det är den tidpunkt då det ska finnas barnkompetens på samtliga enheter som utreder asylärenden som omfattar barn, enligt migrationsministern. fick jag höra om en pojke som är men som var när hans mamma våldtogs och han själv bands fast vid en stol. Den pojken har man inte låtit prata om sina upplevelser. Även mycket små barn kommer ihåg traumatiska händelser. Familjen som består av en mamma och tre barn ska avvisas till en av staterna i före detta . Mamman mår mycket dåligt och är en fara för både sig själv och andra. Hon har blivit hotad med hedersmord. Vad händer med barnen om mamman mördas, om hon nu kommer så långt och inte tar livet av sig och sina barn ? Om hon skulle kunna återvända till någon annan plats, hur ska hon då försörja sina barn? Prostitution är en säker gissning. Varför kan inte denna pojke få en ny chans och få redogöra för sina upplevelser? Det bästa för denna pojke är säkert inte att återvända till sitt hemland. Det finns många barn som han, fall där man inte sett till barnets bästa och följt . debatterade vi här i kammaren, jag och migrationsministern, om omänskliga avvisningar med anledning av programmet Kalla fakta. Då sade migrationsministern: Jag kan bara hålla med om att det var förfärligt att se. Det var verkligen förfärligt att se en 15-årig flicka släpas skrikande och helt hysterisk in i en buss. Så vill vi inte ha det. Migrationsministern sade också: Jag har fått kännedom om att ska ta fram riktlinjer för arbetet med återvändande beträffande barnfamiljer. Finns det några sådana riktlinjer? Uppenbarligen inte, för det händer fortfarande att barn avvisas under märkliga former. Jag nämner två fall i min interpellation, en flicka som hämtas i en fejkad poliskontroll under agentliknande former och en flicka som är apatisk och bärs ut till flygplanet för att tillsammans med sin familj lämpas av utan någon hjälp på . Tycker migrationsministern att det ska gå till så här? 56 (): Migrationsministern har på interpellation om humanitet i asylpolitiken svarat vilka åtgärder ministern avser att vidta när det handlar om barn som varit i så att de ska få en möjlighet att få sina skäl prövade på nytt. Av ministerns svar kan jag inte utläsa att ministern avser att vidta några åtgärder, vilket är olyckligt eftersom barnens perspektiv inte har kommit i ljuset vid asylprövningen. Låt mig ge ett exempel. Jag har själv varit juridiskt ombud för en familj med två minderåriga barn. De hade varit i , pojkarna gick i svenska klasser och hade svenska kompisar. Lärare hade dock slagit larm om att barnen befarades fara illa och att deras framtida utveckling var i fara. Pojkarna var mycket oroliga för att återvända. I hemlandet hade de upplevt all den fasa som ett krig för med sig. Både mamman och pappan hade varit inlagda på psykiatrisk avdelning . Mamman hade utsatts för gruppvåldtäkt av en samling soldater och hade meddelat att hon hellre dör än återvänder till hemlandet. Med andra ord: Pojkarna for illa och mådde mycket dåligt, och pojkarna hade intyg från skolkuratorer och psykologer om sin sjukdom samt intyg om den äldre pojkens självmordsförsök. I avslagsbeslutet från står att pojkarnas intyg inte är utfärdade av specialist. Därför lämnas de utan avseende. Vidare står det att läsa att det är i enlighet med barnens bästa för dessa pojkar att återvända tillsammans med sina föräldrar till det forna hemlandet. tittade alltså i detta ärende inte ens på pojkarnas intyg, trots att de var utfärdade av psykolog. Därför skulle de avvisas i enlighet med . Detta är absurt. Som migrationsminister i ett land som ratificerat borde ministern agera kraftfullt inom detta område. Tomma ord är inte tillräckligt. Jag vill fråga ministern vad ministern avser att göra för alla tusentals barn som redan befinner sig i landet och vars asylskäl inte har kommit fram i processen. Den andra frågan i interpellation handlar om att människor vid en avvisning ska behandlas respektfullt och människovärdigt. I sitt svar säger migrationsministern att informerar vid återvändarsamtal om hur samarbetar med polismyndigheterna och att det därför aldrig behöver råda någon tvekan om att den enskilde själv kan påverka under vilka former han eller hon kan komma att behöva lämna landet, självmant eller tvångsvis. Av svaret kan man utläsa att den asylsökande själv kan välja. Valfriheten är: Antingen åker du självmant till det land du har flytt från eller så hämtar vi dig med polis. Menar ministern i förlängningen att den asylsökande bara har sig själv att skylla vid en tvångsavvisning eftersom denne fått ett så kallat generöst erbjudande om frivillig avvisning? Menar ministern verkligen att det är den enskildes eget fel när avvisningen sker utan respekt och på ett icke människovänligt sätt, även när barn är inblandade? 57 Statsrådet (): Jag tycker att den här debatten som återkommer när det gäller barn i asylprocessen är en väldigt viktig debatt. Jag hoppas att det kommer att återkomma om igen. Det är viktigt att vi ser till hur vi arbetar med att förverkliga och portalparagrafen om barnets bästa i asylprocessen. Jag vill påstå att och portalparagrafen om barnets bästa har fått stor betydelse för barn i asylprocessen. Det är inte bara tomma ord. Det är inte bara vackra ord. Portalparagrafen var ett startskott för en lång rad reformer som har genomförts, för en lång rad insatser för att utveckla metoder för att förbättra mottagandet av asylsökande barn. Jag ska nämna några sådana reformer. Rätten till skolgång till exempel är en direkt följd av att vi har anpassat vår lagstiftning till . hade asylsökande barn inte alls samma rätt till skolgång som barn bosatta i . De hade begränsad rätt till grundskola, men ingen rätt till gymnasieskola eller någon annan skolform. Det betydde att 16-åringar tvingades vara i organiserade verksamhet. har asylsökande barn precis samma rätt till skolgång som barn bosatta i . Rätten till hälso- och sjukvård är en annan reform som även den gjorts direkt utifrån krav. Men som jag sade har den också inneburit att och arbetar, och har arbetat, för att få fram metoder som ska se till barnets bästa i asylprocessen. Man måste emellertid även titta på vad barnets bästa faktiskt betyder. Barnets bästa i utlänningslagen innebär, på samma sätt som i artikel 3 i , att hänsyn ska tas till barnets bästa, att barnets bästa alltid ska beaktas i alla områden. Det betyder att barnets bästa ska beaktas i alla delar av asylprocessen. Det gäller både i mottagandet och i bedömningarna av huruvida humanitära skäl är uppfyllda, men också i avvisningarna. Hur ska man hantera en avvisning? Hur ska man hantera ett återsändande så att man tillgodoser barnets bästa i just den situationen? Precis som i artikel 3 i är inte barnets bästa alltid helt avgörande eller utslagsgivande i alla ärenden. När man till exempel tar hänsyn till humanitära skäl betyder det inte, även om man beaktar barnets bästa, att barn som skulle få det bättre i alltid har rätt till uppehållstillstånd här, men det betyder att barns bästa, barns situation, alltid ska beaktas i varje enskilt ärende. 58 (): I motsats till migrationsministern önskar jag att vi inte skulle behöva debattera det här igen, för det blir bara upprepning på upprepning. Visst är det bra att barnen får gå i skolan och har rätt till sjukvård, men när frågan till syvende och sist gäller ifall barnet ska få stanna eller inte tas i många fall ingen som helst hänsyn till barnets bästa. I en av broschyrer sägs bland annat, vilket jag också säger i min interpellation, att man står för humanitet, respekt, rättssäkerhet och engagemang. Som förklaring till ordet humanitet anger ordböckerna medkänsla, medmänsklighet. Jag anser att det inte är att visa respekt och medmänsklighet när man fejkar en trafikkontroll för att hämta en 15-årig försvarslös flicka som mår mycket dåligt. Både polis och visste var flickan fanns. Hon befann sig hos en fosterfamilj, dit hjälpt henne för att hon efter vistelse på psykiatrisk klinik skulle få tid att återhämta sig och leva ett normalt liv med skolgång. Skälet till att gränspolisen tog andra kolleger till hjälp och ordnade en trafikkontroll var att de var rädda att flickan skulle göra sig själv illa. Men är det verkligen den flickans bästa att avvisas om hon är så skör att hon tänker begå självmord? Var finns i detta? Allt prat om att barnen ska få hjälp och vård är just bara tomt prat.