prot · GR0967 · 2004-02-11 00:00:00 — Under dessa har drygt 500 kvinnor passerat igenom den här utbildningen. Vi har gett dem möjligheter att göra positiva val och att försörja sig och sina barn, vilket är en nog så viktig del i bekämpningen av hiv och aids, där vi stärker kvinnans roll och hennes möjlighet till självständighet, vilket också gör att kvinnorna kan ställa helt andra krav på männen. Under vårt besök där fick vi träffa många intressanta människor, personer som utifrån sitt engagemang och sin livssituation gjorde enorma prestationer. Vi fick också se unga kvinnor som redan har hunnit med prostitution, graviditeter och att förlora barn och därefter fått stöd och hjälp för att kunna göra något bättre av sitt liv. Vi fick också studera ett projekt där man arbetade med att lära kvinnor att använda female condom. Det är ett skydds- och preventivmedel som gör stora framsteg i den här delen av världen. Och det är jättebra att det finns möjligheter för dem att skydda sig både mot graviditet och mot hiv och aids. Det som är så sorgligt och tydligt är att det återigen är kvinnorna som har ansvaret. Det är bara kvinnorna som tar sitt ansvar för att hejda spridningen. Under detta besök ordnade vi också ett seminarium. Vi bjöd in lokala, regionala och nationella kvinnliga parlamentariker. Vi försökte stärka dem och stötta dem att ta ett lite större steg framåt under detta år. Detta år har de nämligen tre val framför sig på alla tre nivåer. Även om man lokalt och regionalt har en nästan 30-procentig representation av kvinnor är det precis som på många andra håll i världen så att man inte har så mycket att säga till om trots dessa . Det var ett mycket intressant seminarium . Och det var rätt fantastiskt att möta dessa kvinnor och höra vad de skulle gå hem och jobba vidare med. Förutom detta projekt som vi arbetar med i har vi ytterligare ett projekt som jag skulle vilja lyfta fram och berätta om. Det handlar om vårt projekt mot könsstympning i . Där finns vi i 15 unioner. Det motsvarar kommuner i . Vi har med vårt projekt nått ut till 150 byar. I varje by har det utbildats tre informatörer, både kvinnor och män. De i sin tur för fakta, kunskap och information om konsekvenserna av könsstympningen vidare. Vi har med detta projekt nått 30 000 personer. Enbart detta projekt klarar inte av att vända en sådan utveckling. Men man har en lagstiftning enligt vilken denna tradition är förbjuden. I dessa länder räcker det inte med att enbart i lag förbjuda en sak, utan det kräver information och fakta på lokal nivå. Därför är det så spännande att se att dessa två delar tillsammans faktiskt har lyckats vända utvecklingen i fråga om detta. Att vi tillsammans med andra aktörer i , och regeringen, har utbildat och informerat människor har lett till att det börjar hända saker. Därför är det så viktigt när vi diskuterar biståndsutformning och andelen härhemma att vi är medvetna om hur viktig kombinationen är, det vill säga att vi påverkar nationellt, mellan regeringar, men att det är nog så viktigt att vi också ger stöd genom det lokala och det civila samhället. Det är då vi kan nå resultat. Man kan fråga: Är det så viktigt för oss i hur det ser ut i , så långt bort? Det är klart att det är. Jag har faktiskt med mig min son som är , på sitt tolfte. Han sitter uppe på läktaren just nu och lyssnar på sin gamla mamma. Man brukar säga att de som är i den åldern är världssamvetet. Det är de som skulle styra världen. Dock finns det vissa konstitutionella problem när det gäller att genomföra det här, så min son får ligga på och se till att jag för hans talan. På det här området har vi mycket kvar att göra. Jag hoppas att vi kan hjälpas åt på många håll och kanter. 44 (): exploderade två bomber under kurdernas högtidliga firande i Irbil. Den kurdiska tragedin fick en ny bekräftelse. Men vad lär vi av vad som hände , och så långt bort? Först ser vi konkret hur tätt inpå varandra vi lever trots geografiska avstånd. Många av de människor som dog eller som blev sårade i var svenska medborgare. Det här är oerhört viktigt därför att det också visar hur blinda inför verkligheten vi är. Här talar vi ofta om Guantánamosvensken. Men hur ofta talar vi om svenskar? Hade en etniskt svensk politiker dött i Irbil skulle minnet av den personen ha fått ett helt annat utrymme i medierna och i den politiska debatten. Vi har ännu inte förstått hur mycket vi kan lära av varandra! Just den kurdiska erfarenheten i det som kallas för irakiska är full av positiva lärdomar därför att man där har gått över från väpnad kamp till fredlig verksamhet. Man har lyckats övervinna mycket stora inre konflikter mellan olika rörelser, och man har så att säga byggt fram en oas av samförstånd och samverkan. En lärdom, åtminstone för mig, är därför att vi måste bli mycket blygsammare. Det är inte så att vi som har turen att vara födda i en rikare del av världen och turen att leva i en demokrati alltid ska lära alla andra hur de ska leva. Det finns väldigt mycket som också vi måste lära oss av dem som är fattiga och förtryckta och som har fått utstå mycket stora svårigheter. Den bortskämda profetiska attityden hos oss i västvärlden bör ifrågasättas. Vi måste alltså lära oss väldigt mycket av sådana erfarenheter. Men den tyngsta lärdomen är självklart den som kommer ur konfrontationen med hat och våldsglorifiering. De som har förberett och genomfört nämnda dåd är inga martyrer fastän de offrade sina liv, utan de är själva offer för en politik där strävan är att förinta andra och andras sätt att arbeta med politiken. Tyvärr är det väldigt svårt att förhandla med extrema politiska attityder. Hela min erfarenhet visar att det är näst intill omöjligt. kan jag få böcker där man försöker glorifiera det absolut vansinniga rumänska experiment som kallades för Järngardet det var och som tog slut . Människor som är och kan inte släppa denna förgiftade tro på extremnationalismen. kan vi när vi tittar på det som var se antisemitism i länder där det knappt finns några judar kvar. Ändå finns det grupper och individer som predikar hat mot judarna och som beskriver judarna som en lokal fara fastän man har jagat bort de flesta av de judar som en gång levde i de här områdena. Och fortfarande kan jag träffa kommunister som mycket väl vet vad Gulag var men som vill ha världsrevolution och som vill inspirera människor, framför allt unga människor, till att förbereda sig för våldsam kamp mot kapitalismen. Därför skulle jag vilja påminna om att vi på annat sätt än har möjligheter att ta itu med hatets och våldsglorifieringens politik. Det finns ju en mot etnisk diskriminering och mot rasism. Den borde kompletteras. Alla former av politik som bygger på hat och våldsglorifiering borde inkluderas i denna . Det betyder religiös fanatism, ateistisk intolerans och väpnad klasskamp. Det finns inget hat som är bättre än annat hat. Det finns ingen intolerans som vi kan acceptera. Det röda hatet är inte på något sätt bättre än det svarta hatet. Hade vi en omfattande konvention som grund för det här arbetet skulle vi kunna stoppa de impulser som skickas ut när man försöker rekrytera unga människor för hat- och våldsaktioner. Det är vad vi måste göra. Också de internationella aktioner som syftar till att sprida hat och våldsglorifiering till exempel den antisemitiska propaganda som sprids via TV, Internet och andra medier kunde på ett mycket bättre sätt stoppas och förhindras om vi hade en sådan konvention i grunden för vårt arbete. Vi i den svenska delegationen som var med på Interparlamentariska unionens sammankomst lyckades införa detta krav i unionens resolution. Jag hoppas att vi jobbar vidare för detta. I detta anförande instämde (). 45 (): chockades vi av nyheterna från Irbil i irakiska där över hundra människor dödades av självmordsbombare. Det var under en muslimsk högtid en försoningshögtid, en högtid som skulle symbolisera samhörighet, gemenskap och fred. Ministrar från det regionala parlamentet och högt uppsatta politiker från de båda stora partierna KDP och PUK var samlade. Kvinnor, män och barn var i partilokalerna för att möta sina politiker. Det var en viktig högtid och ett led i de kurdiska enhetssträvandena att skapa en gemensam administration för hela det irakiska . har kurderna i irakiska slutit fred med varandra och kämpat för ett ena regionen. Flygförbudszonerna räddade många människoliv trots att de aldrig blev folkrättsligt godkända, vilket vi i ville. Som så ofta förr stod det internationella samfundet på någon annans sida än det kurdiska folkets. Genom Olja-för-mat-programmet skulle folket i irakiska erhålla av intäkterna från oljan. När man ville bygga dammar, broar, vägar, sjukhus och skola, gick FN till och frågade vad han tyckte. Han hade förstås inte något intresse av att kurdernas självstyre skulle överleva, så hans svar blev alltid nej. satte FN in pengarna på ett konto i , . Det är pengar som aldrig kom kurderna till godo. De fanatiker som attackerar och angriper kurdernas kamp för sina rättigheter försöker göra det kurdiska folket till syndabockar för ockupation av . Det är och dess orättfärdiga krig, övervåld och brott mot de mänskliga rättigheterna världen över som förtjänar att fördömas. Men det meningslösa terrordådet syftade till att splittra och skada kurdernas kamp och dölja att kurderna bara kräver det som alla andra folk kräver, demokrati, rätt till sitt språk och respekt för sin kultur. Angreppet var riktat mot allt det som folket i irakiska längtar efter och kämpar för, nämligen demokrati och mänskliga rättigheter, och som för den delen också stora delar av befolkning gör. De längtar också efter demokrati och mänskliga rättigheter. Överallt har kurderna kämpat för sina rättigheter. I irakiska har man genom historien försvarat sig mot den överlägsna irakiska militärmakten. Stormakter och grannstater har genom historien försökt i eget intresse att spela ut kurder mot kurder och kurderna mot andra folk i regionen. Vår strävan och det borde vara allas strävan är att förhindra att kurderna nu i det stormaktsspel som pågår i och med ockupationen av spelas ut mot övriga befolkning. Jag kan inte förstå varför inte inser värdet av att ha åtminstone en demokrati i regionen, visserligen spirande, men med ett folk som kontinuerligt kämpar för att få den att blomma. När ockuperade höll man på att planera för fria val och lagstiftningen hade ändrats till att förbjuda så kallat hedersrelaterat våld. De två stora partierna, vilkas medlemmar tidigare var separerade i ett KDP- och ett PUK-område förenas nu i en gemensam kamp för demokratin. Alltsedan mitt besök i området har jag på olika sätt försökt få regeringen att inse att det inte räcker med välvilliga uttalanden. Det behövs att agerar agerar därför att ett demokratiskt styrelseskick är inte bara en författning, en parlamentarisk ordning och en formsak. Demokrati kräver också materiella förutsättningar. Därför bör ansträngningar när det gäller stödet till den demokratiska utvecklingen öka. Varför har till exempel svenskt näringsliv inte besökt området ännu? Svenska företag åkte till och hade handelsmässor. Varför åker man nu inte till Irbil eller Sulaymaniyah? Varför omsätter regeringen inte orden till praktisk handling? Ett sätt att göra det vore att påskynda beslutet om biståndsstrategi för regionen. Det är nu pengarna behövs. Det är nu man behöver stödet i irakiska . Ett annat sätt vore att se till att studentutbytet ökade. Men det går inte därför att vi automatiskt säger att människor som kommer från irakiska inte får besöka eftersom man förväntar sig att de ska stanna. Det starkaste demokratiska styret är det som är frukten av egen kamp och egna strävanden. Detta hindrar inte att den kamp för demokrati som förs i irakiska skulle kunna fungera som inspirationskälla för övriga . Vi ska komma ihåg att ockupanter sällan är några goda exportörer av demokrati. Ockupanter kommer med vapen och en attityd av att veta bäst. Vänner, däremot, frågar först vad mottagaren behöver. En sak är dock klar . Det regionala självstyret i irakiska behöver mer stöd av oss. Det regionala självstyret måste få fortsätta. stöder därför kurdernas kamp för en federation inom ramen för . Men vad gör regeringen för att stödja kravet på en federation inom ramen för ? I detta anförande instämde (). 46 (): antog konventionen om barns rättigheter. Den har ratificerats av i stort sett alla regeringar. I samhällsutvecklingen i riktning mot demokrati och för mänskliga rättigheter är barn och ungdomar viktiga bärare av värderingar och visioner. Varje generation måste vinnas för de demokratiska värdena. Barn har en extremt utsatt position när det gäller våld och andra sätt att kränka deras mänskliga rättigheter. Handel med barn för sexuellt utnyttjande ökar i många delar av världen. Inom EU bör verka för att nödvändiga åtgärder vidtas för att sätta stopp för handeln med barn till EU och mellan medlemsstaterna. Allt tänkbart stöd måste ges till barn som sålts och utnyttjats. Arbetet med att värna barnens situation kan aldrig bli tillräckligt när man ser till hur många barn i många länder i världen behandlas. Åtskilliga flickor och pojkar tvingas att arbeta under mycket svåra förhållanden, ibland till och med fysiskt fastbundna vid golvet eller vid en maskin. De flesta barn arbetar i privata hem, men andra finns i fabriker, inom jordbruket och på bordeller. Barnen arbetar inte sällan i industrier där det råder förödmjukande och farliga förhållanden för dem. Det finns också barn som tvångsrekryterats för att delta i väpnade konflikter. Vi får aldrig acceptera att barn och ungdomar utnyttjas som soldater i krig. Enligt är uppskattningsvis 5060 miljoner barn i världen utsatta för dessa värsta former av barnarbete. Det är angeläget att fler länder ratificerar konvention nr 182 om förbud mot och omedelbara åtgärder för att avskaffa de värsta formerna av barnarbete och framför allt att länder efterlever denna konvention när det gäller dessa otäcka former av barnarbete. måste verka i den riktningen. liberalerna anser att allt direkt skadligt barnarbete måste motverkas. Det är önskvärt att barn i stället för att arbeta för att bidra till sin egen eller sin familjs försörjning kan få gå en meningsfull skolutbildning. I enlighet med bör också alla barn ges rätt till kostnadsfri grundutbildning. vet vi att många familjer runtom i världen är socialt och ekonomiskt beroende av att även barnen hjälper till för familjens försörjning. Därför är det angeläget att skapa möjligheter för också dessa barn att kombinera arbete och skolgång. motsätter sig dem som genom olika former av handelsrestriktioner försöker stoppa allt barnarbete i alla länder. De erfarenheter som finns här visar att barn, som på grund av sådana åtgärder måste lämna sina arbeten, riskerar att hamna i ännu svårare situationer och utnyttjas än mer . Det finns, som jag redan påpekat, andra effektivare och mer humanitära metoder mot barnarbete. Som nyvald ordförande för vill jag här lyfta fram situationen för barn i minoriteter, och då särskilt för de romska barnen. I en just publicerad rapport från kommissionär för mänskliga pekar han på hur svårt många barn har det som tillhör olika minoriteter, och då särskilt de romska barnen, när det gäller tillgång till skola, hälsovård och drägliga levnadsvillkor. Barnadödligheten bland de romska barnen är oproportionerligt hög till följd av bristerna i hälsovård och levnadsstandard. De här barnen ges inte heller möjlighet att utvecklas helt och fullt efter sina egna förutsättningar. Den segregation som de romska barnen utsätts för när det gäller utbildning bidrar också till detta. Detta ökar i sin tur de romska barnens isolering från andra barn. De blir aldrig kompisar. I stället leder det till en ännu mer ökande segregering mellan romer och andra invånare i . Samhällets framtid formas i stor utsträckning efter de värderingar och ideal som dagens barn och unga tar till sig. Därför är det oerhört viktigt att verka bland barn och ungdomar för ökad tolerans för andra människor. Det här måste vi börja tidigt med redan i förskolan och ständigt följa upp i skolan. kommissionär för mänskliga rättigheter konstaterar att länderna i har en mycket lång väg att gå när det gäller att respektera rättigheterna för alla romska barn. Sammanfattningsvis, fru talman, så måste på alla tänkbara sätt arbeta för att förbättra barns och ungas levnadsförhållanden och framtidsmöjligheter på ett mycket mer kraftfullt sätt än . I detta anförande instämde (). 47 (): Precis som , vår utrikesminister, sade är situationen i präglad av bristande demokrati och brist på mänskliga rättigheter. Jag tror att det finns tre avgörande lösningar på situationen. För det första måste ockupation och förtryck av det palestinska folket upphöra . Det palestinska folket måste få sina rättigheter tillgodosedda. För det andra måste och dess allierades ockupation av upphöra så fort som möjligt och det styrande rådet måste få möjlighet att ta över styret i . Precis som så förtjänstfullt lyfte fram så är det kurdiska folket och andra minoriteters rättigheter till regionalt självstyre en del av det här. Jag tänker förhålla mig till det tredje och om inte viktigaste så i alla fall lika viktiga problemet, nämligen . är ett ansökarland till EU. Det är viktigt att granska och noga följa den utveckling som sker. Jag har gjort det genom att jag har varit medlem i en parlamentarisk kommitté, Svenska stödkommittén för mänskliga rättigheter i . Den har bland annat genom konferenser och fact-finding-resor på nära håll följt utvecklingen i . Vi har ett nära samarbete med MR-organisationer i , framför allt med , som vi räknar som vår systerorganisation och som också är representerade i vår kommitté. Vi har därför ganska stora möjligheter att på olika sätt bevaka utvecklingen. Den kunskap och erfarenhet som vi har byggt upp underlättar eller borde i alla fall underlätta bedömningen av utvecklingen i . Vi har sett en utveckling som faktiskt har inneburit en del positiva förändringar i , vilket vi hälsar med glädje. Utan tvekan är den utveckling som vi ser på lovande. Om ockupationen av halva ön kan upphöra så har tagit ett stort steg mot ett närmande till EU. Upphävandet av det långa undantagstillstånd som fanns i sydöstra har också utan tvekan förbättrat situationen för folk i denna region och skapat förutsättningar för en viss normalisering och demokratisering i just den regionen. Däremot kan man naturligtvis säga att det med militärens rättigheter i råder någon form av nationellt undantagstillstånd i hela landet. Även de så kallade reformpaketen för anpassning till Köpenhamnskriteriet är positiva tecken. Sju olika paket har presenterats , men det finns utan tvekan behov av en hel rad paket till innan har uppfyllt sina åtaganden om mänskliga rättigheter, och inte bara för att bli medlem i EU utan för att kunna vara en anständig stat i förhållande till sin egen befolkning. Alla, inklusive det styrande AK-partiet, är överens om att implementeringarna av reformpaketen är dåliga. Skulden för implementeringarna, eller bristen på implementeringar, läggs från regeringsföreträdare i huvudsak på lokala statliga tjänstemäns ovilja och inte på det som borde vara mer uppenbart de brister som finns i den turkiska konstitutionen. Det nationella säkerhetsrådet som styrs av militären har fortfarande rätt att överpröva beslut som har fattats i parlamentet. Tioprocentsspärren till parlamentet stänger ute stora grupper från möjligheten till politiskt inflytande. Trots det kan jag inte se någon vilja att förändra konstitutionen på de här punkterna. Ännu värre blir det egentligen om vi ser till de förordningar som följer på reformpaketen och som skärper förtrycket snarare än att förbättra situationen för människor i . Jag har deltagit vid SSKT:s fact-finding-resor i . Jag kan konstatera att den största förändring som egentligen har skett är att regeringen erkänner att problemen finns, vilket naturligtvis är hoppingivande. Det kan kanske innebära förändringar och inte bara som hitintills vara läpparnas bekännelse. Men på flera avgörande områden brister fortfarande när det gäller grundläggande krav på demokratiska, fria och mänskliga rättigheter. För det första har vi yttrandefriheten. Trakasserier vid demonstrationer är mer regel än undantag, framför allt i sydöstra . Det finns demonstrationer där man trakasserar folk för att de ropar slagord på kurdiska. Man angriper regeringen och konstitutionen. Man upplöser demonstrationer utan någon som helst egentlig rättighet att göra det. Journalister som arbetar fackligt har ingen möjlighet att också jobba som journalister. Det råder närmast ett yrkesförbud för journalister som är fackligt aktiva. Journalister åtalas fortfarande för vad de skriver i tidningarna. Ett flertal journalister har fått sluta jobba därför att ägarna av tidningarna har gett dem yrkesförbud. För det andra är organisationsfriheten begränsad i . upplöses politiska partier, och det är inte så länge sedan som det största kurdiska partiet i , HADEP, upplöstes. Åtal mot människorättsaktivister sker med jämna mellanrum. När vi var nere i fick vi höra om ; när man gick på ett möte för att diskutera mänskliga rättigheter och demokratiutveckling i på departementet så passade militär och polis på att gå in i och lägga beslag på de papper och handlingar som fanns där. ledamöter är ofta utsatta för åtal; de har alltid åtalspunkter bakom sig. Till exempel är , aktiv i , anklagad för att ha hållit ett tal om våld mot kvinnor i . Alldeles dömdes ett antal fackliga aktivister till fängelse i mellan och på grund av att de hade krävt fackliga rättigheter. För det tredje är religionsfriheten i kraftigt begränsad. stämplas religionstillhörigheten i passen, och man stämplar på ett mycket märkligt sätt. Man stämplar och övrigt . Övrigt är antagligen de syrianska och armenska kristna organisationerna. Om man tillhör dem får man den stämpeln i sitt pass. Detta har inte med religionsfrihet att göra. Möjligheterna att driva sin kyrkliga verksamhet är avhängiga de statliga guvernörernas välvilja. Man kan konstatera att man i vissa delar har haft möjlighet att rusta upp de gamla syrianska kyrkorna och klostren. Men i andra delar är det inte tillåtet. fängslas och trakasseras präster och biskopar som vill utöva sin egen religion och ingenting annat. För det fjärde är minoriteternas rättigheter i klart begränsade. Rätten till språkutbildning fattas. Man skriver in i nya lagar att man ska ha rätt att utbilda sig i till exempel kurdiska. Sedan använder man alla möjliga hinder för att stoppa det. Jag kan ta två exempel. visade det sig att dörröppningen var för liten, och därför ställde man in en kurs som över 60 personer hade anmält sig till. Vid ett annat tillfälle förbjöd man utbildningen därför att man hade skrivit att den skulle vara i det kurdiska språket. För det femte kränks kvinnans rättigheter ständigt i . Det finns tre olika långa straff för våldtäkt beroende på om man är gift, ogift eller skild. För det sjätte fortsätter tortyren och ökar ständigt i omfattning i på fängelser och vid förhör. I detta anförande instämde (). 48 (): Jag ska tala om . Tyvärr är det alltför få som vet någonting om detta land. är ett litet afrikanskt land som ligger precis intill i norra . Västsaharierna har inte levt i frihet . 1975 släppte styret över landet, men frihet varade för västsaharierna. Sedan ryckte bland annat marockanska trupper in och tog över landet med våld och vapen. Västsaharierna försvarade sig, ledda av sin motståndsrörelse Polisario . kom man fram till en vapenvila. Bakgrunden till det var att FN äntligen kom med resolutioner om att västsaharierna skulle få bestämma sig egen framtid genom en folkomröstning. Detta gick västsaharierna med på. Vapenvilan var knuten till denna folkomröstning. svar på detta var tyvärr bedrövligt. Denna utlovade folkomröstning, som har stöd i FN, har försinkats tio gånger och inte blivit av.