prot · GR0970 · 2004-02-17 00:00:00 — Det gäller att vara ute tidigt, och då krävs det ett samarbete mellan de sociala myndigheterna, polisen och skolan. Vi kan inte ha det stuprörstänkande som tyvärr präglar stora delar av vårt samhälle. tar det mellan gärning och åtgärd. Riktigt unga förstår inte allvaret i det de gör eftersom det inte blir någon reaktion på det brott som begåtts. Den unga killen begår ett brott, och ingenting händer. Vilken signal har samhället då gett honom? Jaså, det här var okej! Det tredje som den här forskaren pekar på är att de som är inte upplever att inkopplingen av sociala myndigheter är ett straff. Det ska visserligen inte vara något straff eftersom de inte är straffmyndiga, men även om man är måste man på något sätt känna av att man har begått något som är brottsligt. Det måste också följas av en reaktion, annars kan man lika bra fortsätta att begå de här brotten eftersom ingenting händer. Även för dem som är tar utredningen ofta så att de hinner begå mängder av nya brott , innan de får straffet för det första brottet. Slutsatsen är att det är viktigt med snabba reaktioner så att de unga kriminella lär sig vilka konsekvenser som deras beteende har. Min fråga till justitieministern är: Tycker du att målsättningen om nolltolerans är rimlig? Är det rimligt att varje brott ska mötas av något slags reaktion från samhällets sida? 44 (): Jag får väl bli lite tydligare då, herr justitieminister. Jag ställer en fråga om medling och familjerådslag. Tycker justitieministern att det fungerar ? Vi vet att runtom i vårt land är det mängder av kommuner som har beslutat i kommunfullmäktige att man ska ha detta, men man har inte resurser till det. Anser justitieministern att LVU och LSU fungerar? Vi vet att LSU-ungdomarna tränger ut andra från . Runtom i våra kommuner går hundratals ungdomar som inte ens kommer in via LVU på grund av att de platserna redan är upptagna av LSU-ungdomar. Vi har motionerat om ungdomsjourdomstolar . Är justitieministern beredd att fundera på att inrätta ungdomsjourdomstolar för att man ska kunna göra de här snabba insatserna? När det gäller allas vårt ansvar, justitieministern, tas det fram som en förebild för hur vi ska arbeta brottsförebyggande. Då är min fråga: Hur går det ihop? När man läser om allas vårt ansvar nämns familjens insatser i det brottsförebyggande arbetet bara i förbigående. har under , i alla fall som jag har funnits här i , motionerat om att vi vill ha en förändrad brottsstrategi i syfte att systematiskt, långsiktigt och med stor tydlighet arbeta med informationsinsatser för att tydliggöra vuxenvärldens ansvar när det gäller att föra över värderingar och normer till våra barn och ungdomar. Och det har inte ens röstat för, men det kanske de gör hädanefter. Vad vill ministern göra för att vi ska få den här tydliga strategin så att det inte bara blir fina ord om att vi vill arbeta brottsförebyggande? Det vill till muskler bakom alla våra ord om de ska vara trovärdiga. 45 Justitieminister (): Jag ska börja med att gratulera till en spännande upplevelse, som jag som fyrabarnspappa bara kan rekommendera. Jag vill också hålla med om att det är viktigt med tidiga reaktioner och påföljder. Jag vill dock i det sammanhanget faktiskt också erinra om att det görs mycket mera i den riktningen än vad som gjordes tidigare. Bara jämfört med under vår skoltid förekommer helt andra reaktioner, vilket man bland annat ser på att till exempel slagsmål på skolgårdar blir polisanmälda. Man har också ett helt annat samarbete mellan socialtjänst och polis och får en helt annan reaktion mot till exempel snatterier, vilka numera som regel alltid polisanmäls. Visst har det gått i den riktningen, och jag tycker att det är helt rätt. Jag tycker inte heller att det ska vara så att man kan begå ett brott utan att det kommer någon form av reaktion och efterföljd på detta. Jag tycker också att medling är ett väldigt bra institut, och det var därför som vi startade arbetet med att ge möjlighet att få det via BRÅ. Jag tror att detta kan utvecklas ytterligare. På frågan om LVU vill jag svara att jag tycker att det säkert kan fungera bättre i många kommuner. Det finns också ett samband vad gäller dem som har varit på LSU och som därefter kommer tillbaka till kommunerna. Där har vi någonting som kan bli bättre. Vad gäller jourdomstol har vi beslutat om, som vi kallar det, en snabbdomstol i , som startar . När det slutligen gäller BRÅ:s arbete tycker också jag att familjen har en väldigt viktig roll. Lite av tanken med BRÅ är att de olika myndigheterna och delarna och samhället omkring den unga personen ska samverka för att kunna ge så bra stöd som möjligt till föräldrarna. 46 (): Helt kort: Jag tror att det fanns en skillnad mellan min och politik. Vi är helt överens om att föräldrarna är oerhört viktiga, men de stora problemen uppstår där föräldrarna inte klarar att ta sitt föräldraansvar. Då hjälper det inte att lägga ett ännu större ansvar på föräldrarna och familjerna. Det krävs att samhället tar ett sekundäransvar. Jag tror inte minst att allt från barnomsorg till skola är viktigt även i det brottsförebyggande arbetet. Jag skulle vilja efterlysa att justitieministern tar upp de här frågorna med sina ministerkolleger, kanske inte minst med barn- och familjeministern. Men jag kan också tänka mig att bostadsministern kan ha en viktig roll i det brottsförebyggande arbetet, både vad gäller uppbyggnad av nya bostadskvarter och vad gäller att bygga om och göra rejäla upprustningar av vissa delar av våra större städer. Det är inte konstigt att det begås brott när miljön där de här unga lever ser ut så som den gör . Det är mycket som behöver förändras, och ju längre vi väntar, desto större kommer problemen att bli och desto svårare att lösa. Överläggningen var härmed avslutad. 12 § Svar på interpellation 2003/04:283 om trafik- och fordonssituationen 47 Justitieminister (): har frågat mig om jag har för avsikt att se över lagstiftningen så att fordon som inte är besiktigade, skattade eller försäkrade kan beslagtas samt om jag kan se en möjlighet att använda parkeringsvakterna i trafikövervakningen som utförs av polisen. Fordon som använts vid brott enligt trafikbrottslagen, exempelvis olovlig körning och rattfylleri, kan förverkas om det behövs för att förebygga fortsatt brottslighet. För att säkerställa ett förverkande kan fordonet tas i beslag av polisen. Inom utreder vi om möjligheterna att förverka fordon vid exempelvis rattfylleri och olovlig körning bör öka. Departementet har biträtts av chefsrådmannen i detta arbete. Vid bedömningen om det är rimligt att förverka ett fordon kan sådant som bilens värde och status, exempelvis om det är belagt med körförbud eller annars utgör en trafikfara, komma att vägas in tydligare i en framtida reglering. Därigenom kommer även möjligheterna för polisen att beslagta fordonen att öka. Vi håller nu på och tittar på detta. Att förverka fordonet bara på den grunden att det är obesiktigat, obeskattat eller oförsäkrat är dock inte aktuellt. Parkeringsvakternas huvuduppgift är att övervaka att föreskrifter om parkering eller stannande av fordon följs. Det finns en möjlighet för kommunen att, efter samråd med polismyndigheten, besluta att parkeringsvakter får tas i anspråk för att biträda polismän när de fullgör trafikövervakningsuppgifter. Detta medför att polisiära resurser kan frigöras för andra arbetsuppgifter. I andra delbetänkande (SOU 2002:70) anges att denna möjlighet inte har utnyttjats i någon större utsträckning. Utredningen har lämnat förslag som ska leda till att denna resurs faktiskt utnyttjas. Utredningen har också föreslagit en möjlighet att förordna parkeringsvakter att få ge anvisningar för trafiken i större utsträckning. Ett område som utredningen särskilt pekat på är trafikdirigering i samband med offentlig tillställning och allmänna sammankomster. Vi arbetar alltså aktivt med den typ av frågor har frågat om. 48 (): Jag ber först att få tacka justitieministern för svaret. Det är glädjande att regeringen arbetar med de här frågorna. Jag är särskilt glad över att i just denna debatt står våra vardagshjältar parkeringsvakterna i centrum. Denna grupp, där kvinnorna är i majoritet, har en ständig ambition att tillse att vi kan ta oss fram på gator och vägar men också att det inte ska finnas bilar där bilar inte ska finnas. Parkeringsvakterna har ett geografiskt område som de går i eller passerar med bil . De har stor kunskap om de fordon som de ser. De kan notera att det finns fordon som är oskattade, obesiktigade och oförsäkrade och i vissa fall belagda med körförbud. Men de känner en stor frustration över att dessa fordon, som ofta har en och annan mindre skråma efter någon mindre olycka, ändå finns i vårt trafiksystem. Frågor som de oroar sig över är bland annat om bromsarna eller däck som ser slitna ut ska hålla, men vad ska de göra? De kan inte göra någonting för att få bort fordonen från gator och torg. De kan bara konstatera att fordonen används och att man fullständigt struntar i de regler som finns. Anser att det i det svenska rättssystemet kan försvaras att bilar som utgör trafikfara ska finnas i vårt transportsystem? Vi vet att de här bilarna oftast framförs av kriminella. Buset kallas de av parkeringsvakterna och för övrigt också av andra. De har naturligtvis inga tankar på att avstå från att köra bil bara därför att de är obesiktigade och har körförbud. Ofta har dessa kriminella ett brottsregister som är smått imponerande. Ytterligare ett brott hit eller dit har ingen betydelse i sammanhanget. Det är oroande att även om man struntar i att betala skatt kan man få köra omkring med sitt fordon. Vilka signaler ger det till andra bilister? Betalar man inte skatt kommer man efter med besiktningen och så vidare i en salig röra. Jag tycker att det är bra att trafikvakterna kan användas för att till exempel dirigera trafik, men det som jag tar upp i min interpellation är ett verkligt problem, som de upplever i sitt arbete. Det vore bra att använda denna resurs för att kunna se till att få bort dessa ibland mycket farliga fordon från gatorna. Detta har också ytterligare en effekt, och det är att om man kan använda parkeringsvakterna på det här sättet innebär det att de får en bättre arbetssituation och arbetsmiljö. De har ett ibland ganska ensidigt arbete. Jag skulle också vilja fråga justitieministern: När kan vi förvänta oss att vi kan få till stånd en ändring av de här reglerna? 49 Justitieminister (): Jag nämnde några av de saker som parkeringsvakter ska göra. Det är dock viktigt att polisen ska utföra polisens uppgifter, till exempel när det handlar om ingripanden mot personer vilka, som mycket riktigt säger, kan vara kriminella eller på annat sätt farliga. Det är polisen och inga andra som ska utföra de uppgifterna. Det är poliserna och inga andra som har utbildning för detta. Däremot är det ingenting som hindrar att man på olika sätt meddelar polisen vad som gäller och därigenom kan få den hjälp som behövs. När det gäller lagstiftningen skulle jag först vilja säga att det är av stor vikt att regelverket möjliggör beslag och därefter förverkande av fordon, när det är påkallat utifrån brottsförebyggande och trafiksäkerhetsmässiga aspekter. Jag förväntar mig att de kraven kan ställas lägre då det gäller personer som ofta återfaller i rattfylleri och olovlig körning och som använder bilar som ofta i sig utgör en trafikfara. är frågan om förverkande inte alldeles enkel. Jag anser att vi ska gå en mer offensiv väg, men man kan inte gå hur långt som helst eftersom det handlar om egendomsskydd enligt . Det är inte alldeles okomplicerat att göra en sådan här utvidgning. Jag vill dock understryka att jag är positiv till att vi ska ge större möjligheter att förverka bilar på det här sättet. Om vi lyckas utvidga möjligheterna att förverka fordon skulle förutsättningarna för att kunna beslagta fordonen när brott uppdagas också förbättras. Jag tror alltså att vi är inne på rätt väg. Jag hoppas att det här ska lyckas, och vi arbetar hårt för att det ska bli verklighet. 50 (): Jag ber att få tacka för det. Jag menar inte, och jag har inte ens försökt antyda det, att det är någon polisiär uppgift man ska utföra. Det är på sedvanligt sätt det ska gå till. Det gäller parkerade fordon som står där och när man känner till vad det är för fordon. Självklart ska inte detta kunna göras med mindre än att man har en kommunikation med polisen. Man ska naturligtvis inte vara en ny polismakt eller ett civilgarde eller någonting sådant. Det är också positivt, tycker jag, att man i det här sammanhanget särskilt anför rattfylleri i samband med dem som kör olagligt. Det brukar ju ofta vara en kombination. Jag ser fram emot att vi ska kunna få en bättre ordning till stånd, därför att parkeringsvakterna tycker att deras uppgift är en viktig uppgift. De gör en samhällsinsats, och de tycker att de kan användas på ett mer effektivt sätt än att bara lappa bilar som har stått för länge vid en parkeringsplats. De ser att de har resurser. De kan oftast trafiklagstiftningen på sina fem fingrar. De kan också vara den resurs som samhället kanske skulle behöva på marginalen. Därför skulle det vara positivt om vi kan använda de här fantastiska människorna på ett bättre sätt än vad vi gör . Överläggningen var härmed avslutad. 13 § Svar på interpellation 2003/04:270 om reklam riktad till barn och ungdomar 51 Jordbruksminister (): har ställt tre frågor till mig som rör reklam riktad till barn och ungdomar. undrar i sin första fråga om jag tänker ta initiativ för att göra en översyn av marknadsföringslagen i syfte att komplettera lagen så att den ger barn och unga konsumenter ett bättre skydd vid marknadsföring. I sin andra fråga undrar om jag avser att verka inom EU för en mera restriktiv lagstiftning avseende marknadsföring för att förhindra att reklam direkt eller indirekt syftar till att fånga barns och ungas uppmärksamhet. Den tredje frågan ställer är vilka åtgärder jag avser att vidta för att barn och ungdomar ska kunna växa upp i samhället utan att allt oftare behöva utsättas för direkt eller indirekt reklam. Som konstaterar är det riktigt att vår marknadsföringslag inte särskilt behandlar reklam riktad till barn. De generella bestämmelserna i marknadsföringslagen gäller dock för all reklam, också den som riktar sig till barn. Bestämmelserna i marknadsföringslagen kompletteras av grundregler för reklam, som innehåller bestämmelser om hur reklam riktad till barn ska utformas. har i sin praxis slagit fast att det strider mot god affärssed att skicka direktadresserad reklam till barn . Även för direktmarknadsföring har motsvarande praxis. Vi har även ett nationellt förbud i radio- och TV-lagen mot att rikta reklam i TV till barn . Bästa lösningen är givetvis att vi får harmoniserade regler inom EU med ett starkt skydd för barn och unga. Jag vill därför i första hand arbeta för stärkta regler inom EU. Jag kan försäkra om att jag aktivt verkar för en mera restriktiv lagstiftning inom EU avseende marknadsföring för att förhindra att reklam direkt eller indirekt syftar till att fånga barns och ungas uppmärksamhet. Inom EU diskuteras ett förslag till ett direktiv om otillbörliga affärsmetoder. I förslaget finns en bestämmelse som innebär att det ska vara förbjudet att göra reklam som riktar sig till barn på ett sådant sätt att barnet får intrycket att deras föräldrar måste köpa en viss produkt för att barnet ska accepteras av sina kamrater. Jag välkomnar att förslaget innehåller bestämmelser som beaktar barns utsatta ställning. Men jag anser att den föreslagna bestämmelsen är för vag. I de pågående förhandlingarna driver vi från svensk sida linjen att det kommande direktivet måste ge barn och ungdomar ett mycket starkt skydd. Även på det nationella planet har regeringen vidtagit åtgärder. När regeringen delade ut nya TV-rättigheter i det digitala marknätet, åtog sig att inte sända reklam till barn i de okrypterade sändningarna av , och . beslutades om en treårig satsning om totalt ur Allmänna arvsfonden med syfte att stödja ungdomar som konsumenter och opinionsbildare i konsumentfrågor. Pengarna ska gå till nya projekt inom föreningslivet, särskilt till projekt som startas av ungdomars egna organisationer. Ett av de beviljade projekten handlar om varumärken kopplade till ungdomskulturer. Jag vill också framhålla vad vi gör inom ramen för vårt nordiska samarbete. Under det svenska ordförandeskapet i träffades de nordiska konsumentministrarna i . Vi beslutade då att kunskaper om unga som konsumenter ska vara ett prioriterat område för nordisk konsumentforskning . Dessutom avsattes för projekt som rör unga som konsumenter. Och jag hoppas att flera projekt kommer att handla om just kommersiell press mot barn och unga. Det är givetvis inte acceptabelt att reklamen på ett otillbörligt sätt utnyttjar barns och ungas naturliga godtrogenhet. Jag vill därför avslutningsvis framhålla att jag är beredd att vidta ytterligare åtgärder mot kommersiell påverkan som riktar sig mot barn och unga om det skulle behövas. 52 (): Först vill jag tacka jordbruksministern för de svar jag har fått på de frågor som jag ställde i interpellationen. Den bedömning jag gör av svaret är att vi i huvudsak verkar vara rätt överens om behovet av att skydda våra barn och ungdomar mot reklam och så kallade otillbörliga affärsmetoder. Naturligtvis uppskattar jag de insatser som har vidtagits på nationell nivå. Jag tror också, i likhet med statsrådet, att det är bra om vi får likartade regler inom ramen för EU. Jag kan konstatera att den inom EU driver frågan om behovet av direktiv som skyddar barn och ungdomar från reklam, och det är så klart glädjande. Vad jag förstår har också regeringen ambitionen att ha starkare direktiv än vad som föreslagits. Det är positivt att regeringen har högre ambitioner. är det bekymmersamt att EU då har lägre ambitioner än vad vi har i . Det jag skulle vilja veta är vad som skiljer den uppfattning från övriga EU-länders. Jag skulle också vilja veta vilka svenska förslag som har förkastats i samband med att man nu diskuterade det EU-direktiv som är på gång. Jag undrar också vad det är för tidsplan för eventuellt kommande EU-direktiv när det gäller så kallade otillbörliga affärsmetoder. I svaret hänvisas bland annat till de generella bestämmelserna i marknadsföringslagen, som då gäller all reklam, grundregler för reklam riktad till barn och praxis avseende direktadresserad reklam. Även om jag delar statsrådets uppfattning att vi måste få till stånd likartade regler inom EU undrar jag om statsrådet anser det nödvändigt att försöka få till stånd nationella regler och om vi har behov av att göra förändringar på vägen. Enligt min uppfattning är god marknadsföring ett begrepp som ger utrymme för väldigt olika tolkningar. Det är väldigt godtyckligt vad vi betraktar som god marknadsföringssed, och jag tycker mig se en förskjutning om det räcker framför allt . Jag tycker inte att det är god marknadsföringssed att som många företag vända sig direkt till barn på olika sätt. Man delar ut gratis leksaker, man får pysselaktiviteter, man får en extra hamburgare och så vidare. Detta påverkar på olika sätt barn och ungdomar i negativ riktning. Man lanserar också hela livsstilskoncept som vi vet påverkar barn på olika sätt. Jag vill därför också fråga statsrådet om hon tycker att den marknadsföringslag som vi har är för tam eller om det brister i tillämplighet och vi helt enkelt måste fundera på ett annat sätt att tillämpa lagen, eller möjligen en kombination av båda delarna. Är det möjligt att skärpa tillsynen på området för att kunna påvisa brott mot marknadsföringslagen? Är det möjligt att göra det dyrare för företagen att bryta mot lagen, alltså på ett företagsekonomiskt sätt eller ett företagsetiskt sätt? Med dyrare menar jag då att det ska vara kännbart för företagen, vad gäller anseende men kanske också ekonomiskt. 53 Jordbruksminister (): Jag tycker också att det är ett dilemma att vi upplever en ökad kommersiell press mot barn och unga. Det yttrar sig på många olika sätt. Fler medier når oss som konsumenter och de når också våra barn, ända in i vardagsrummet, ibland ända in i barnkammaren. Det är inte bara tidningar utan också TV, Internet, video, dvd, mobiltelefoner och i skolan kanske också sponsring. Det är på många sätt en ökad kommersiell påverkan. Lagstiftning är ett viktigt medel. Vi driver här frågorna inom EU. Det finns flera olika regelverk. Det handlar om direktiv om otillbörlig marknadsföring. Vi ser gärna att man har en sådan regel som den vi har, de facto-förbudet mot direktreklam som riktar sig till barn , och den standard i övrigt som vi har på området. Det finns också en förordning om säljfrämjande åtgärder, och vi driver att man ska ha en ambition som minst motsvarar den som vi har i . Vi är inte ensamma. Det har visat sig att det finns andra länder som också är intresserade. Här känner jag att det finns utsikter att påverka EU i riktning mot en hög ambitionsnivå. Däremot har vi haft svårigheter när det gäller TV-reklam riktad till små barn. Det är en fråga som vi har drivit. Vi drev den redan förra gången man reviderade TV-direktivet. Vi har redan nu markerat, inför en ny revidering som är på gång, att vi tycker att det är ett problem att sändarlandsprincipen gäller. Där har det varit svårare att komma fram och få andra länder att dela vår oro. Jag menar ändå att vi har möjligheter. Vi jobbar på, och vi gör det på ett bra sätt. När det gäller vår nationella lagstiftning finns ett utrymme för att göra vissa preciseringar. Jag tror att det är viktigt att vi har en bra tillsyn och en apparat som är tränad . Vi har ett konsumentverk, en marknadsföringslag, tingsrätten som första instans och som en specialdomstol. Vi har också sanktionsavgifter, så kallade marknadsföringsavgifter med möjlighet att utdöma vite. I den delen har vi egentligen inte så stora problem. Jag tycker att vi har ett bra regelverk. Givetvis inspireras jag av vad andra länder gör. I överväger man just nu om man ska göra en skärpning av marknadsföringslagen just när det gäller reklam riktad till barn och unga. Det är klart att vi ska hålla en god kontakt med . Jag håller kontakt med min norska kollega för att se vilka överväganden som görs och vilka resultat man kommer till. Jag vill avsluta mitt inlägg med att säga att det inte bara handlar om lagstiftning utan också om information, utbildning och opinionsbildning. Den delen har vi också med. Vi kan nå långt genom att också utnyttja de instrumenten. 54 (): Jag är medveten om att lagstiftning bara är ett medel för att komma till rätta med problemen. Det beror mycket på hur vi beter oss på många andra politikområden. Tack och lov har vi i en skolpolitik som inte medför att vi har läskautomater och att lärarna får provision efter hur mycket läsk de säljer, för att ta ett exempel. Det handlar om hur vi beter oss som medborgare i vardagen. Jag blir också glad när jag hör att eventuellt har en skärpning på gång som vi kanske kan lära oss av. Det är mycket brus som stör, också oss vuxna men framför allt barnen. Det är inte alltid man tycker att är ett föredöme. Jag var i av helt andra orsaker. Jag förstod inte språket, och det var också väldigt lite reklam där. Det var befriande att befinna sig i ett land där man inte fick intryck. Vi skulle behöva lite mindre intryck. Många barn är väldigt stressade , vuxna också för den delen. Jag är övertygad om att reklamen i det avseendet tyvärr påverkar oss negativt därför att vi inte i så stor utsträckning har egna och fria tankar. Jag skulle vilja ställa ytterligare några frågor. Statsrådet skriver att hon avslutningsvis vill framhålla att hon är beredd att vidta ytterligare åtgärder mot kommersiell påverkan som riktar sig till barn och unga, om det skulle behövas. Jag hör att det är saker på gång och att ministern hyser rätt goda förhoppningar om att göra framsteg inom ramen för EU-arbetet. Men jag tycker att gränsen är nådd för rätt länge sedan i .