prot · GR09104 · 2004-04-28 00:00:00 — Även om man inte kräver ett läkarutlåtande kräver man att den här personen ska sitta där och säga: Förutom att jag sörjer och saknar min anhöriga som helt onödigt har tagits ifrån mig, kan jag inte sova. Jag mår illa på morgnarna. Jag har svårt att ta mig till jobbet. Jag upplever stumhet. Jag kan inte tala med mina anhöriga. Jag är avskärmad socialt och så vidare. Det här är någonting man begär av de anhöriga. Man begär att de ska tala om precis hur de mår utöver sorg och saknad. Borde det inte kunna vara tillräckligt att bara ange att man sörjer och saknar och att man säger att min anhöriga har tagits ifrån mig alldeles för tidigt, helt i onödan? Borde man inte ha rätt till ersättning för sorg och saknad, ? 200 (s) replik: Jag tycker att du var tydlig i ditt anförande när du pratade om psykiskt lidande. Om man genomgår en sorg och saknad blir det ett psykiskt lidande i det inre. Mår du dåligt i själen blir du psykiskt lidande. Där tyckte jag att du var tydlig i ditt anförande. Det har vi ersättning för. Du säger sedan att man måste prata med någon om sin sorg och saknad. Många av dem jag har träffat som går igenom denna fruktansvärda sorg och saknad säger: , den lagstiftning vi har håller, men det som ibland kan vara kämpigt är att man inte har någon att prata med. Det tror jag är det absolut viktigaste när man går igenom denna fruktansvärda sorg och saknad. Man får ersättning för psykiskt lidande, står det väldigt tydligt, om det inte blir långvarigt. Vid långvarigt psykiskt lidande hoppas jag verkligen att människor verkligen får hjälp och får prata och att man går igenom varför man inte har gått vidare i sin sorg. 201 () replik: Självklart är det också viktigt med andra åtgärder kring en person som har mist sin anhöriga. Vi ser att det vore ett värde i sig att lyfta ut detta. Tack vare praxis och tack vare att lagstiftningen tillämpas mer generöst får man faktiskt ersättning för psykiskt lidande, men bara om man kan bevisa det. Det är ändå viktigt. Det gäller att kunna bevisa det eller anföra rätt formuleringar i rätten. Du måste säga att du har haft sömnsvårigheter och sådana saker som klassas som psykiskt lidande enligt . Vad är psykiskt lidande? Det är inte sorg och det är inte saknad, för det anses normalt. Det är det som är utöver det normala som anses som psykiskt lidande, det vill säga sömnsvårigheter, huvudvärk, talsvårigheter, ätstörningar och så vidare. Det är utöver det normala. Vi menar att man borde kunna få en ersättning även för den normala sorgen och saknaden när någon helt i onödan har bragts om livet. Det är inställning till detta. 202 (s) replik: Socialdemokraternas inställning i denna fråga är att detta finns . Du får ersättning för psykiskt lidande, . Jag har funderat och läst och jag har diskuterat med människor som har drabbats. Jag undrar: Vad är egentligen problemet för i den här frågan? Vad är sorg och saknad? Här har du en kapital sorg och saknad. Bort med det. Du har fått för din sorg och saknad, och då slipper vi dig. Jag hoppas, och vet att inte menar så. Vad är problemet? Är det själva ordet psykiskt lidande? Det har jag också funderat på. Jag hoppas att det inte är så. I vårt samhälle har ju det ordet tidigare varit väldigt laddat. kan vi tack och lov se en stor förändring till detta. Att må dåligt i själen och att känna sorg och saknad är accepterat på ett annat sätt. Som sagt, finns det möjligheter att få ersättning för psykiskt lidande. 203 (): Jag ska beröra två områden. Det första handlar om skadeståndsansvar för atomskador där vi från har skrivit en motion. Reglerna kring detta behandlas i atomansvarighetslagen som bygger på två konventioner, och Brysselkonventionen, som är ett tillägg till . Enligt de nuvarande reglerna är innehavaren av en atomanläggning ersättningsansvarig upp till ett visst belopp. Därutöver är det staten som ska gå in och komplettera ersättningarna. Detta anser vi från vara helt fel. Det pågår ett arbete om detta. Frågan har tagits upp i en proposition för , och Socialdemokraterna instämde då i denna eventuella förändring längre fram. Men frågan ska beredas i god svensk ordning, och där ligger nu frågan framöver. har reviderats, och det finns nu möjlighet att införa ett obegränsat ansvar för atomskador. Därför är det också hög tid att vi inför detta i . Vi jobbar inom till exempel inom transportsektorn för att transporterna ska betala sina egna miljökostnader. Därför är det också rimligt att energibolagen står för de kostnader som det kan innebära, i detta fall vid en atomskada, om det blir utsläpp och så vidare. Då är det rimligt att kärnkraftsbolagen får betala dessa kostnader själva. Staten ska inte gå in och betala detta. Det innebär i praktiken samma system som man har i , vilket också innebär att det inte är ekonomiskt lönsamt med kärnkraftverk i därför att försäkringsbolagen kräver så höga försäkringspremier att kärnkraften blir olönsam. Det är naturligtvis helt riktigt. Kärnkraften ska betala sina kostnader. Vi har också skrivit en annan motion som handlar om oljeskador till sjöss där vi kräver att det ska framgå vem som äger oljan och vem som äger fartyget. Det har tyvärr varit alltför många olyckor med olja till sjöss där man inte har kunnat ta reda på vem som är ägare till oljan och därför inte har kunnat utkräva något skadestånd för de miljöskador som har vållats. pågår tydligen ett arbete inom , och vi får hoppas att det blir ett bra förslag i enlighet med motionsyrkande. För tids vinnande yrkar jag inte bifall till våra motioner, utan jag nöjer mig med att framföra detta i talarstolen. Föredrogs lagutskottets betänkande 2003/04:LU24 Skadeståndsrättsliga frågor. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 12 § Beskattning av viss privatinförsel av tobaksvaror, m.m. Föredrogs skatteutskottets betänkande 2003/04:SkU30 Beskattning av viss privatinförsel av tobaksvaror, m.m. (prop. 2003/04:117). Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut skulle fattas .) 13 § Teater, dans och musik 204 (): Vi ska behandla motioner om teater, dans och musik som har väckts under allmänna motionstiden /. Några förslag har övergripande karaktär och handlar om en översyn av relationen mellan verksamhets- och projektbidrag, särskilt turnéstöd och internationellt kulturutbyte. Inom respektive sakområde handlar det bland annat om uppdrag, en nationell scen för barnteater, musikens betydelse, handlingsprogram för den professionella dansen med mera. är ett land präglat av etnisk och kulturell mångfald. Det demokratiska synsättet, som betonar alla människors lika värde, inbegriper också tanken att kulturen är till för alla. Av statistiken framgår att det aldrig någonsin funnits så mycket kultur i som och att fler människor än har tagit del av detta kulturliv. vet vi att många människor fortfarande känner utanförskap eller främlingskap inför kulturlivets innehåll. kan det förklaras i termer av klass, kön, etnicitet, bostadsort eller funktionshinder ibland inte. Låt mig nämna några av de motioner som tas upp till behandling . I några motioner behandlas övergripande teaterfrågor av allmän karaktär. Bland annat syftar yrkandena till att anslaget till de fria teatergrupperna ska ökas samt att arrangörer och regionbaserade teatrar bör samverka i större utsträckning. De fria grupperna har stor betydelse för förnyelsearbetet inom teaterområdet och verksamheten riktad till barn och ungdomar. Det är önskvärt att teaterverksamheten ges möjlighet att täcka hela landet. Det är av stort värde att en ökad regional samverkan kan komma till stånd på det sätt som föreslås i motionerna. I motioner inom dansområdet föreslås bland annat att ska få i uppdrag att bilda ett dansnätverk i landet samt att ett antal regionalt placerade danskompanier ska inrättas. Målet för Dansnät är att sprida danskonst av hög kvalitet i landet. Alla, inte bara de som bor i stora städer, ska ha möjlighet att se och arrangera all slags dans, både svenska och internationella gästspel. I ett antal motioner tas också musikens betydelse upp. Motionärerna exemplifierar bland annat med den betydelse som musiken har vid sjukdomsbehandling och rehabilitering och inom förskolans och skolans verksamhet. Den statliga musikpolitiken syftar till att alla ska få del av ett varierat musikutbud av hög kvalitet och möjlighet till eget musicerande. Statens insatser handlar också om att utveckla samspelet mellan de statliga, regionala och kommunala instanserna i syfte att slå vakt om den nationella kulturpolitiken. 205 (): Teater är viktigt. Teater ger upplevelser av nutid och historia. Teater kan vara tragisk. Teater kan vara komisk. Teater kan vara psykologiserande, spegla samtid och ta upp aktuella problem. Teater uppstår i mötet mellan de agerande och publiken. För ett kulturland är det viktigt att teatern spelas på de stora scenerna som , och så vidare. Dessa behöver statligt stöd för sin verksamhet. Men det är också viktigt med de fria teatergrupperna som komplement till olika former av institutionsteatrar. Mycket av den förnyelsen sker genom oberoende så kallade fria grupper. De svarar också för en mycket stor del av det utbud som riktas till skolor och ungdomsgrupper. Det bör vara en självklarhet att underlätta för dessa gruppers innovativa verksamhet. Vi tycker att dessa fria grupper behöver mer än regeringen ger. Vi ser också teater som ett naturligt inslag i skolans kulturförmedling. Teater kan vara ett verksamt pedagogiskt instrument. Men det är också mycket viktigt att få bra teater och inte något med bristande professionalitet. Liksom på andra områden inom kulturen finns det ett gemensamt ansvar för förvaltandet av arvet. Teaterverksamheten bör dock också i viss utsträckning vara ett ansvar för region eller kommun. Men teater är också musikteater. Förutom nationalscener bör det ligga i en kulturnations intresse att garantera existensen för ett par musikteatrar, för opera, operett, musikal och dans har goda möjligheter att täcka landet med sin verksamhet. Den förnyelse av musikteatern som sker i landet behöver förstärkas. Vi anser det vara ett statligt ansvar att tillskjuta mer medel till och Malmöoperan. Att vi har framstående operor inte bara i utan även i och ser vi som viktigt för att sprida operakultur. har tveklöst lyckats nå en ny publik, vilket vi mycket uppskattar. Vi anser att det är viktigt att staten här tar ett större ansvar och förordar att 12 respektive 8 miljoner går till och Malmöoperan. Låt mig lite grann återgå till de fria grupperna. De har en självklar plats i svenskt kulturliv och står för mer än en tredjedel av alla föreställningar som ges i . Vi har en gemensam borgerlig reservation om de fria gruppernas betydelse. Det är en självklarhet att de ges ekonomiska villkor så att de kan verka som . Vi anser dock att man ska se över relationen mellan verksamhets- och projektbidragen till de fria grupperna så att en långsiktigt hållbar utveckling kan åstadkommas för dem. tvingas de genomföra sin ordinarie verksamhet som projekt eftersom verksamhetsbidragen är otillräckliga. Låt mig sedan ta upp något som den här har lovats en lösning på och som gäller pensionerna. Vad har hänt när det gäller pensionerna för anställda vid teatrar och andra kulturinrättningar? Vi vet att en utredare är utsedd. Men när kommer det att vara klart med pensionerna? Det är förödande för både enskilda skådespelare, dansare och andra och för verksamhetsansvariga att bara få vänta på besked i frågan. Här måste regeringen agera betydligt snabbare än man gjort. Konstnärerna måste få besked om vettigare pensionsvillkor bra mycket snabbare. har de, som sagt, fått vänta . Sedan ska jag lite kortfattat nämna något om dansen. Intresset för dans växer i hela landet. Inrättandet av har sannolikt betytt mycket för att inspirera och för att öka kunskaperna om dansen som konstform. Att besöka är en mycket trevlig upplevelse, framför allt när man ser alla ungdomar som kommer dit. För att även garantera en hög professionell nivå på våra dansare måste staten sörja för möjligheten att ha dansklasser också på elitnivå. Liksom när det gäller de fria grupperna tycker vi att också dansen bör få mer pengar. Vad gäller musik kommer senare här att ta upp våra synpunkter på detta viktiga kulturområde. Med detta, herr talman, har jag genom att tala snabbt här lyckats vinna åt kammaren. Låt mig ändå slutligen bara få yrka bifall till reservation nr 1. Men givetvis står vi bakom även våra övriga reservationer. 206 (): I begynnelsen var Ordet, och för att Ordet skulle få liv kom tonen till. Så länge människor levt på jorden har teater, musik och dans funnits med som en viktig del av våra mänskliga liv och följt oss genom årtusendena. Teater, musik och dans hjälper oss att ta emot inspiration och kunskap, inspirerar oss att som individer orientera oss i ett alltmer pluralistiskt samhälle och kan också hjälpa oss att hitta mening och djup i vår tillvaro. vill jag särskilt lyfta fram situationen vid nationalscenerna Operan och som är mycket betydelsefulla och viktiga för den svenska kulturidentiteten. Jag vill, herr talman, i det sammanhanget påminna om att vi i i vår budgetmotion sammantaget har en förstärkning på kulturens område med i förhållande till regeringen, av vilka är avsedda för scenkonsterna. Jag rekommenderar läsning av vårt särskilda yttrande där vi lyfter fram detta faktum. Villkoren för scenkonstens utövare är dåliga. Det är dåliga, låga och ofta till och med frysta löner, tuffa arbetsvillkor, personalnedskärningar, inställda produktioner ja, listan skulle kunna göras lång. Ändå väljer jag, herr talman, att ytterligare en gång här i kammaren lyfta fram det värsta av allt, det som det är så illa ställt med, nämligen dansarnas och sångarnas pensionsvillkor som regeringen inte har klarat av att lösa trots att man nu har haft på sig. Det enda man klarat av är att, som man gjort, tillsätta en samtalsgrupp som kontinuerligt träffas och talar om hur illa det är. Men jag är rädd att det mer handlar om snack än om verkstad och befarar att vi inte kan hoppas på en lösning inom överskådlig tid. Pensionsvillkoren bestäms, som bekant, av men godkänns av . Nog borde, herr talman, dessa två departement gemensamt kunna åstadkomma mycket mer än att prägla sångares och dansares liv och framtid av osäkerhet och rädsla inför den kommande pensionsdagen. Detta är ovärdigt och respektlöst gentemot hela yrkeskårer. framstår det med all önskvärd tydlighet vad oförmågan att handla leder till. kunde dansare och sångare gå i pension när de var 44 respektive . Då har de hängivet arbetat i princip hela livet, för ofta startar de i alla fall dansarna när de är mycket små. säger lagen att de har rätt att jobba kvar på arbetsplatsen tills de är . Vad det innebär för verksamheten på Kungl. Operan behöver man inte ha särskilt stor fantasi för att sätta sig in i balett med dansare vars kroppar inte längre klarar av helaftonsföreställningar och sångare som inte mäktar med de krävande partierna. Jag har sagt det förr och börjar nu nästan få blodsmak i munnen, men jag säger det en gång till: 65-plus orkar inte längre. Hon är trött och måste få vila och gå hem. Och , med dansare ja, det faller på sin egen orimlighet. Många artister vet inte vad de får ut när de går i pension. Det finns räkneexempel som visar att ålderspensionen blir av lönen. Det är inte mycket när man vet att dansare tjänar . fick man åtminstone av lönen, men det gäller inte längre. när vi debatterade detta sade jag att man kan kräva av att de återkommer till är slut alltså och redovisar ett förslag till en lösning som är långsiktigt hållbart och som inte drabbar de enskilda yrkesutövarna. Det skedde inte. skriver vi 2004, och jag säger återigen att denna fråga måste lösas, och det skyndsamt, för det är alldeles för stora värden som står på spel. Jag kan inte heller låta bli att nämna den bekymmersamma situation som präglar de fria grupperna. , när de fria grupperna tillfördes , har anslagen stått stilla på en låg nivå. Satsningen då var bra, för den utgjorde en signal till kommuner och landsting om att ta ett ökat ansvar för de fria grupperna och att också öka stödet för dem. Så skedde inte. Situationen blir ohållbar då även dansare och skådespelare som arbetar inom den fria scenkonsten är garanterade avtalsenlig pension och försäkringar motsvarande av lönekostnaderna. Det minsta man kunde begära vore att anslagen åtminstone skulle svara mot kollektivavtalets villkor, men så är det inte. När anslaget inte räknas upp enligt den pris- och löneuppräkning som kulturinstitutionerna i övrigt får kommer anslaget i praktiken att minska i värde, inte att stå stilla, eftersom priser och löner kontinuerligt stiger. liberalerna har ett ökat anslag om till de fria grupperna, vilket klart och tydligt framgår av vårt särskilda yttrande i betänkandet. Avslutningsvis, herr talman, vill jag travestera en av mina absoluta favoriter, poeten som en gång för kallade den svenska kulturpolitiken en scen för narrar. Min innerliga förhoppning är att kulturpolitiken ska ändra inriktning och bli verkningsfull och kraftfull. Jag är övertygad om att så också kommer att ske, allra senast efter valet . Då kommer den inte längre att präglas av den handlingsförlamning som jag här har givit exempel på. Detta går inte längre. Nationalscenerna och de fria grupperna måste värnas och deras existens säkerställas. Det är vi från sida beredda att ta ett stort ansvar för. Jag står givetvis bakom alla de folkpartireservationer som finns i ärendet, men jag yrkar med detta endast bifall till reservation nr 3. 207 (): Jag kommer i mitt anförande att kommentera några av de reservationer som vi kristdemokrater står bakom i det här ärendet. Jag kommer inte att beröra pensionerna särskilt mycket, eftersom vi kommer att behandla den frågan i ett senare betänkande som handlar om konstnärerna, . I en reservation tar vi upp behovet av en översyn av relationen mellan verksamhets- och projektbidrag. De fria grupperna har en självklar plats i svenskt kulturliv. De står för mer än en tredjedel av alla föreställningar som ges i . Ingen ifrågasätter , och ingen kan ifrågasätta, de fria gruppernas betydelse. Det är därför en självklarhet att de ska ges rimliga ekonomiska villkor för att kunna fortsätta att verka. Jag är mycket väl medveten om att jag har sagt det här förut, men jag säger det än en gång, för det tål att upprepas. Dessvärre är det så att de fria grupperna tvingas att genomföra sin ordinarie verksamhet som projekt eftersom verksamhetsbidragen är otillräckliga. Den ekonomiska verkligheten tvingar dem till detta. Det kan inte vara rimligt. Vi kristdemokrater vill tillsammans med övriga borgerliga partier, , , att en översyn ska göras av relationen mellan de båda bidragsformerna. Det här tycker inte majoriteten. Socialdemokraterna, tycker inte att det behövs. har en egen reservation i frågan, det är jag väl medveten om, något annorlunda formulerad. Man vill se de ekonomiska konsekvenserna av detta. Så här svarar majoriteten: Det är som ska tala om ifall någon översyn behöver göras. Men det är självklart att vi som förtroendevalda i kulturutskott kan visa på ett behov som vi själva finner behöva få en lösning åt ett visst håll, vilket det än må vara, utan att måste säga sitt. Sedan är det ju, som vi alla vet, ett antal frågor där säger sitt och visar på ett behov men där utskottsmajoriteten väljer att inte tydligt visa att man tar detta till sig. Till syvende och sist handlar det nog mest om politisk vilja. En annan viktig fråga som inte är löst är situationen för den regionala teater-, dans- och musikverksamheten, där regeringens låga uppräkning av löner och priser drabbar de fria grupperna mycket hårt. har också redovisat att man kommer att tvingas att ge stöd till färre grupper om inte en uppräkning sker. Många skådespelare, dansare och musiker arbetar under förhållanden som vi här och många utanför det här rummet aldrig skulle acceptera för andra yrkesgrupper. Jag vill i det sammanhanget passa på att påminna om att i höstens budgetmotion föreslog en ökning av anslaget till regionala teater-, dans- och musikinstitutioner med utöver Socialdemokraternas, och förslag. Det var en bit på väg för att minska effekterna av den bristande pris- och löneuppräkningen vid de regionala institutionerna. Vi har också ökat bidraget till de fria grupperna genom att höja anslaget med . Jag vill ta tillfället i akt och peka på behovet av att uppmärksamma festivalernas och spelmansstämmornas betydelse för musiklivet. Som exempel kan jag nämna , vårt grannland i öster, som känner mycket väl till och som i motsats till vunnit internationellt erkännande för att man har bedrivit ett långsiktigt utvecklingsarbete på just det här området. måste spelmansstämmorna och festivalerna motivera sin existens, vilket är mycket otillfredsställande då vi vet, många av oss, att folkmusiken utgör ett omistligt kulturarv. Det finns en uppenbar risk att verksamhet som lockar stor publik sätts i fokus på bekostnad av de något smalare festivalerna. Jag kan inte låta bli att här nämna visfestivalen på utanför jag har inte gjort det tidigare. Tack vare idogt arbete av idoga eldsjälar, som ideellt ställer sina krafter till förfogande och ser till att den här visfestivalen har ett nationellt intresse genom att det är väldigt många som kommer från hela landet, går den festivalen att genomföra. Utan dessa eldsjälar bleve det intet. Jag och anser att regeringen ska initiera en utredning om spelmansstämmornas och festivalernas roll i kulturlivet för att få frågan belyst inte minst i ett internationellt perspektiv. Vad har sagt? Ja, man har sagt så här: kan man inte prioritera stödet till festivaler på grund av, inte ointresse eller att det är en dålig verksamhet, utan av medelsbrist. Man intar en restriktiv hållning. När jag vid förra årets begärde densamma, alltså en översyn, ansåg majoriteten att inte skulle begära någon översyn. Jo, därför att hade aviserat en översyn. Då behövde utskottet inte göra det, ansåg man. ansåg då att det behövdes en sådan, och majoriteten i utskottet litade på det. har tiden gått, men någon översyn har icke genomförts. , , utgår man från att det kommer att genomföras en sådan. Då blir min fråga: Anser ändå majoriteten att en sådan behöver göras och att det är viktigt? När anser man att det skulle ske? Kommer den att genomföras? Jag kan tolka det bara på ett sätt när jag jämför de olika betänkandena, och det är att utskottsmajoriteten inte har någon egen åsikt i frågan. Det tycker jag är beklämmande. En utredning om hur festivalverksamheten förhåller sig i rådande stödordning skulle ge svar på många viktiga frågor. Avslutningsvis: När det gäller utskottets behandling av vår motion angående , dess verksamhet och uppgift har jag valt att nöja mig med ett särskilt yttrande till betänkandet. Skälet till detta är att texten i betänkandet är relativt omfattande och också klarläggande när det gäller en del punkter som vi tar upp i vår motion. Majoritetstexten uttalar också en inriktning som jag kan känna mig nöjd med, så därför stöder jag den, och jag kommer med intresse att följa frågan vidare. Jag står självfallet bakom samtliga reservationer där finns med. Men för tids vinnande vill jag bara yrka bifall till reservation 3 under punkt 6. 208 (): Jag vet inte hur många av utskottets ledamöter som hade möjlighet att besöka i . Jag såg ingen av er där. För er som missade den fantastiska kan jag tala om att jag skulle ha önskat att lite mer av det som hände där även kunde hända här i kammaren. Förutom dans innehöll en massa olika diskussioner om bland annat visioner för dansen. Anledningen till att jag nämner det här är att jag är så glad över att det bland de aktiva danskonstnärerna, koreograferna och dansarna i finns en enorm potential och fantastiska visioner. fick av regeringen i uppdrag att lägga fram ett handlingsprogram för den professionella dansen i . De motionsyrkanden som har i det här betänkandet hade vi också 2001/02.