prot · GS0913 · 2004-10-13 00:00:00 — Den kubanska lagstiftningen innehåller begränsningar av yttrandefriheten, förenings- och församlingsfriheten och pressfriheten som inte är acceptabla i ett demokratiskt samhälle. Landets domstolar saknar oberoende och opartiskhet, och rättegångsordningen kränker den åtalades rätt till en rättvis rättegång. Det finns inte heller här utrymme för någon som helst tveksamhet om inställning till demokratin, på eller någon annanstans. Men denna tydlighet i form av krav på demokratisering och demokratiska fri- och rättigheter innebär inte att vi nonchalerar de allvarliga hot mot självbestämmande som olagliga ekonomiska blockad utgör. Inte heller får vi blunda för planer att införa en lydregim på . Det amerikanska hotet är konkret och påtagligt. I den amerikanska administrationens ögon är det kubanska folkets brott att det gjorde uppror mot den USA-stödda diktatorn , liksom det chilenska folkets brott var att det valde en socialistisk president, vilket fick att initiera en fascistisk kupp mot demokratin. besökte , och han sade bland annat följande: På är revolutionen ännu inte två årtionden gammal. Men ni har ändå åstadkommit mycket. , ett blockerat land, intar på utbildningens och hälsovårdens område den första platsen i hela . Detta har skett under stora personliga uppoffringar. Jag förstår den stolthet ni kubaner måste känna, när ni ser era barn gå i skolan, och de sjuka och gamla få vård. Och ni har med stor kraft och framgång utrotat arbetslösheten. På en presskonferens sade även om att den demokratiska processen också nått betydande framsteg. Upprättandet av folkmaktsorgan i är ett bevis på detta. Det är helt möjligt för en socialdemokrat att föra en dialog i det här landet. Jag citerar inte de här orden för att ursäkta otydlighet. Men jag vill ifrågasätta den historielöshet som leder till att sammanhang fördunklas och det historiska perspektivet försvinner. måste vi vara mycket tydligare än så. Om man frågar människor i vad de förknippar med begreppet kommunism är svaret säkert entydigt från de flesta. Begreppet förknippas med diktatur och förtryck och med alla de exempel på övergrepp som begåtts i kommunismens namn. I den bemärkelsen är jag självklart inte kommunist. Det vet naturligtvis mina politiska motståndare, och det vet också journalisterna. Människor som själva utsatts för förbrytelser i kommunismens och socialismens namn har svårt att förstå hur någon kan använda begreppet. Andra anser att begreppet skymmer den diskussion som är väsentlig för människor att föra, hur kapitalets makt kan brytas och demokratin utvidgas. Jag har stor förståelse för de här invändningarna. Det är endast genom att tydligt ta avstånd från alla former av förtryck och inskränkningar av demokratiska fri- och rättigheter som någon förtjänar att tas på allvar. Än viktigare än att vara tydlig om historiska misstag är att vara tydlig i ställningstaganden . Men om jag inte är kommunist i den bemärkelse som blivit gängse i , vad är jag då? bevistade jag det sydafrikanska . talade till kongressen, som han har talat till alla kongresser sedan befrielsen från apartheid, och förärades ett hedersmedlemskap i partiet. Partiet var en av grundarna av befrielserörelsen och är fortfarande en del av den trepartsallians som styr det demokratiska . Under kampen mot apartheid var det sydafrikanska ledande i kampen för frihet från förtryck och rasåtskillnad. I arbetar colombianska för frihet från förtryck och en utveckling av demokratin. I den kampen har mängder av partiföreträdare, fackföreningsledare och journalister mist livet. I provinsen i styr efter att ha vunnit majoritet i fria och rättvisa val. Där finns en utveckling av demokratin. Människors deltagande i beslutsprocesser har utvecklats till en deltagardemokrati som ger människor betydligt mer makt över både sin vardag och samhällsutvecklingen i stort än vad den enbart formella demokratin ger. Den brasilianske biskopen sade: När jag ger de fattiga mat kallas jag för . När jag frågar varför de fattiga inte har någon mat kallas jag för kommunist. Det finns inte bara en kommunism, lika lite som det finns en socialism, en liberalism eller en konservatism. Den som påstår det målar i svart och vitt och förhindrar den spännande debatt om olika alternativ i politiken som är nödvändig i ett demokratiskt samhälle. Sovjetkommunismen är död och begraven. Ingen vill återuppväcka liket. Men jag tror inte heller att det egentligen är mitt eller fel. Vårt brott är att vi är motståndare till kapitalismen. Vårt brott är att vi vill förändra samhället och inte acceptera de begränsningar av demokratin som vårt samhälle genomsyras av. Det här framgick med all önskvärd tydlighet i en ledare i och framgår för övrigt också av ledaren . Man får nämligen inte tala om att utvidga demokratin, enligt , eftersom man då tunnar ut demokratibegreppet. Också Socialdemokraterna får sig en släng av sleven: och alla hans föregångare inom socialdemokratin har också stökat till det genom att koppla ihop politiska stridsfrågor med demokrati, exempelvis demokratisk socialism, social demokrati och ekonomisk demokrati. Det finns ingen demokrati av någondera sorten, skriver tidningen. Att ifrågasätta att de som äger kapital och företag har mer makt än de anställda blir i denna tappning en förbrytelse mot demokratin, att kritisera att män som grupp har väsentligt mer makt och inflytande än kvinnor likaså. Kan det ens vara förenligt med DN:s demokratibegrepp att anse att det är ett problem att många människor saknar makt och inflytande trots att vi har formella demokratiska rättigheter som allmän och lika rösträtt? När allt målas i svart eller vitt finns inget utrymme för nyanser. I den senaste tidens debatt har jag fått berättigad kritik för att jag 1983 sade att inskränkningar av demokratiska fri- och rättigheter ibland kan vara försvarbara. Uttalandet var felaktigt. Men det är faktiskt värre om någon skulle försvara inskränkningar av demokratiska fri- och rättigheter. Gör någon det? I denna kammare har företrädare för olika partier försvarat att det så kallade kriget mot terrorismen inneburit just inskränkningar av människors frihet, av mänskliga rättigheter och av rättssäkerhet. I denna kammare har ledamöter försvarat att tre svenskar av somaliskt ursprung fråntogs sina medborgerliga rättigheter och tvingades leva på allmosor på grund av obevisade anklagelser om terrorism. I denna kammare har ledamöter uttryckt förståelse för att fängslat hundratals påstådda terrorister i fångläger utan rätt till försvarare. Det finns en mängd ställningstaganden där vi har anledning att vara mycket tydliga: Inga inskränkningar av demokratiska fri- och rättigheter, mänskliga rättigheter eller rättssäkerhet kan någonsin försvaras med högre mål eller andra, påstådda eller verkliga, framgångar. Vi är inte beredda att ge upp vår kritik av kapitalismen. Vi är inte heller beredda att ge avkall på våra krav om utvidgning av demokratin till arbetsplatserna och ekonomin. Vi kommer aldrig att acceptera den könsmaktsordning som leder till att kvinnor systematiskt underordnas och diskrimineras. Vi är inte beredda att bli ett parti som upphör att kritisera den orättvisa fördelningen av de värden som skapas i samhället. Kanske är detta vårt verkliga brott i borgerlighetens ögon. 41 () replik: hade här sin stora möjlighet att göra avbön i svensk inrikespolitik. Jag har sällan sett en vänsterledare vara så lyssnad till i denna kammare som nu var. Och vad konstaterade ? Han har haft fel om , han är för demokrati, han är emot förtryck, och de har inte fria val på . För de allra flesta här i kammaren är detta självklarheter av nonsenskaraktär, och har så varit hela livet, men för en vänsterpartist kan det ta ett helt liv att nå denna insikt och erkänna den inför denna kammare. På det viset var det kanske inte så mycket till avbön. Det finns dock många som stöder i svensk inrikespolitik och som undrar vad en röst på och innebär i valet . De har anledning att ställa sig frågan: Svarade egentligen på varför han är kommunist? Vi fick ju mest höra varför man inte skulle vara det. Skälet var att är emot kapitalismen. Och vet ni, det är där jag tror kärnan sitter. Jag såg en ledamot av denna kammare, en vänsterpartist, i en morgonsoffa beskriva hur man skulle definiera sitt arbete mot kapitalismen. Det handlar om att förstatliga företag och fabriker, sade han. Men så kom han på sig själv: Fast kanske inte allting. Korvgubbar kan få vara kvar i den privata sektorn. Det låter som att jag raljerar, men det var faktiskt så det beskrevs. Jag tycker att detta är ett oerhört viktigt besked. Tänk er allting som vi har omkring oss, alla butiker, pressbyråer, bensinmackar, allting ska förstatligas men av någon underlig anledning blir korvgubben ute på kvar i den privata sektorn. Hur man kommer fram till denna korvgubbekapitalism som står för är för mig obegripligt. Men detta är den väsentliga frågan: Var går gränsen för utsläckningen av den privata äganderätten? Och vad är det i så fall som skiljer oss från och när den privata äganderätten har försvunnit? Det är då fattigdomen kommer och många upplever att friheten har gått förlorad. Vad har ni lärt i den delen, ? 42 () replik: Det är viktigt med olika ägandeformer. Men det är också viktigt att ifrågasätta den makt som följer av ägandet, därför att den inskränker demokratin. Alla människor har inte lika mycket att säga till om trots att vi har allmän och lika rösträtt, trots att alla människor på papperet har lika stor möjlighet att påverka valen till de beslutande församlingarna . Vår ställning i samhället avgör också vilken makt vi har, både över vår egen vardag och över samhällsutvecklingen i stort. När detta beskrivs som ett demokratiproblem blir man antidemokrat i ögon. Det är mycket märkligt. Vi borde fråga oss: Hur kan vi få bort hindren för att demokratin omfattar samhällslivets alla områden? Hur kan vi få människor som verkligen har lika makt och möjligheter att påverka i stället för ett samhälle där några få har väsentligt större beslutanderätt än till och med riksdagsledamöter i riksdag? Det tog , säger , för oss att komma fram till vad vi tycker i olika frågor. Nej, det vill jag inte påstå. Men visst, det har varit en lång process, och vi har haft fel i historien. Visst är det så. Men är du beredd att ta fullständigt avstånd från avvisningen av två egyptier ? De avvisades i strid med grundlag och internationella konventioner av supermakten agenter vars agerande i ett utvisningsärende lett till att de avvisade utsatts för tortyr, dömts i militärrättegång och förvägrats humana villkor och rättssäkerhet. Är du beredd att göra det, ? 43 () replik: Nej, , jag har aldrig tvekat i min tro på vare sig rättsstat eller demokrati, och det är inte det som är ärendet här . Låt mig bara konstatera att det ju är några hundra som är med i det här Vägval vänster. Det är väldigt svårt för oss utanför att förstå de här turerna, men är det 125 kompisar till som har samlats och skrivit på . Jag vet inte riktigt vad som skiljer det här gänget från andra. Möjligen är detta mer troende kommunister; jag känner igen åtminstone några här. Men de har en intressant beskrivning av hur de ser på relationen i vänsterkartellen: Vi är inte beredda att sälja ut vår politik och låta oss bakbindas av regeringens kollektiva beslutsfattande bara för att några vänsterpartister skall bli historiska som de första vänsterministrarna i en svensk regering. I har man alltså tre husgudar: , och . Här ska inte någon komma och bli minister, tro att man är någonting och visa upp sig bara för att bli historisk! Och detta är tydligen grund för att stå utanför regeringen. Det är ett fullkomligt fantastiskt besked! Sanningen är ju att aldrig är redo att vara med. har de stått där jag måste tala lite idrottsspråk, för nu är det två djurgårdare som talar till varandra vid kanten och tänjt och förberett sig. Coachen har sagt: Är det dags att hoppa in nu? Det är fel lag, fel uppställning, fel regler. Vi passar inte in. Det går inte. Men du kan få spela vänsterytter, säger coachen. Nej, det är inte tillräckligt långt till vänster. Planen räcker på något sätt inte till. De måste ännu längre ut. Jag vet vad vill bli: Han vill bli en sådan där sidlinjespringare, ni vet de där med flaggorna, bortom planen. Det är ju det som är sanningen. Det förs aldrig en tillräckligt vänsterinriktad politik inriktad på att utsläcka den privata äganderätten. Det är nämligen detta som är det stora projekt som gör att är kommunist och fortsätter att kalla sig kommunist. Han söker väljarnas mandat för att släcka ut den privata äganderätten i . Det är sanningen, och det har han inte bett om ursäkt för. För detta hoppas jag att han inte vinner väljarnas stöd 2006. 44 () replik: Det vore ju mycket uppseendeväckande om någon vänsterpartist hade sagt det motsatta mot det som läste upp, nämligen: Vi är beredda att sälja ut alla våra principer för att få ingå i en regering. Det hade verkligen varit uppseendeväckande. Det kanske finns de inom den borgerliga så kallade alliansen för makt som är beredda att sälja ut all sin politik för att få nöjet att sitta vid regeringsbordet. Det är möjligt att plötsligt inte alls tycker att man ska sänka ersättningsnivåer för sjuka och arbetslösa, därför att man har kommit fram till någonting annat. Eller det kanske till och med är möjligt att tycker att stängningen av var acceptabel. Man är beredd att sälja ut sin politik för att kunna regera. säger: Nej, vi är beredda att kompromissa om mycket, men inte om inriktningen av politiken. Vi är beredda att kompromissa om stegen, om takten, om längden, men om inriktningen av politiken förbehåller vi oss rätten att behålla vår inställning. 45 () replik: När det gäller förklaringen om så förstod jag, , att inte är perfekt, men min mer exakta fråga är: Är en demokrati eller en diktatur? Om svaret är diktatur, hur kan i så fall vara med i och i sin partistyrelse ha ordföranden i samma förening? Jag antar att har få medlemmar som är hundhatare, om den parallellen begrips. 46 () replik: fråga ska självklart få ett rakt svar. Jag sade det redan förut i ett replikskifte, men jag kan gärna upprepa det. är en enpartistat. En enpartistat är en diktatur, inte en demokrati. Den uppfattningen har både jag och majoritet. 47 () replik: Rätt svar på fråga ett. Fråga två var: Hur kan då vara med i ? Jag sade tidigare, jag tror att du var upptagen av annat, att har få hundhatare som medlemmar. Hur kan du stå fast som medlem i en organisation som uppenbarligen har som främsta syfte att vifta med vimplar när namn nämns? 48 () replik: Det är viktigt att vara glasklar i synen på demokrati på , men det är också viktigt att vara glasklar i synen på det projekt som just nu driver för att ersätta den kubanska regimen med en USA-vänlig regim, för att själv bestämma vad kubanerna ska leva under för regering. Det projektet kommer jag att motarbeta så länge jag lever, . Jag tycker att du borde göra mig sällskap i den kampen. 49 () replik: Jag noterar att statsministern inte vill ha något samtal med om kommunismen och dess historia. Men när vi tar upp frågan om ägarrätten är det intressant att lyssna till , därför att det verkar vara så att när inte äger någonting ska ingen annan få äga någonting heller. Det kanske är förklaringen till att staten och inte minst vänsterparti tycker att man kan ta ut hur höga skatter som helst, därför att ni egentligen äger hela vår lön. Om jag tittar historiskt ser jag att det är den privata äganderätten som har gjort att vi har det välstånd vi har i . Det är drivkraften i det egna ägandet, i att utveckla saker och ting, som har gjort att vi har alla dessa företag och också har kunnat betala skatt så att vi har fått den välfärd vi har. Det är naturligtvis en avgrund i synen på vad det är som är drivkraften i vårt samhälle mellan er som kallar er kommunister och oss som hyllar den enskilda äganderätten. Jag skulle vilja veta: Finns det egentligen någon gräns för statens makt över det enskilda ägandet? Var går gränsen? Hur mycket kan ni ta ifrån oss? Hur mycket kan ni ta ifrån de enskilda företagen innan ni blir nöjda? 50 () replik: Ägandet är inte problemet. Problemet är den makt som ägandet ger och som i sin tur beskär och inskränker demokratin. Min motfråga skulle självklart vara: Vilka beslut får vi inte fatta i demokratisk ordning, om vi nu inte får ta ut skatter eller fatta beslut om statligt ägande? Vilka beslut får en demokratisk stat inte fatta i land? 51 () replik: Det var inte svar på frågan. Det beskär demokratin! Om en vanlig enskild företagare vill utveckla sitt företag och skapa jobb åt folk runtom i , beskär det demokratin? Om jag vill behålla en större del av min lön därför att jag tycker att jag kan bestämma bättre själv vad jag ska göra med mina pengar, beskär det demokratin? Det är en underlig syn på vad jag som enskild person, som enskild företagare får göra och vad du tycker att du har rätt att bestämma över mig. Men det är där avgrunden ligger politiskt mellan dig och mig. Och jag bara undrar: Hur långt är du beredd att gå för att ta över mina personliga rättigheter, mitt enskilda företags rättigheter att bestämma över sina egna resurser? 52 () replik: Det är precis det här som är vårt brott. Vi ifrågasätter de inskränkningar av demokratin som sker i ett samhälle där det är naturligt att de som äger företag och kapital har en makt som vida överstiger den de har som arbetar ihop detta kapital. Det är här kärnpunkten finns. Jag anser att du har all rätt att verka politiskt för att du ska behålla så mycket av din lön som möjligt, , men du ska rätta dig efter de demokratiska beslut om skattesatser som vi fattar, därför att vi är demokratiskt valda bland annat för att fatta just de besluten. 53 () replik: Jag och är överens i en hel del sakfrågor. Och jag vet, för jag känner en hel del vänsterpartister, att det finns ett starkt patos för rättvisa och mot förtryck bland väldigt många vänsterpartister. Jag kan säga att jag lider med alla de vänsterpartister som trodde att de hade lämnat det här bakom sig. Men jag måste också erkänna att det är besvärande att samarbeta i viktiga frågor med ett parti i riksdag där partiledaren kallar sig kommunist och som inte klarar av att ta avstånd från en ideologi som uppenbarligen konsekvent och alltid leder till diktatur och förtryck när teorierna praktiseras i verkligheten. Det gör mig speciellt dyster till mods när jag ser att allra starkast är kommunistfalangen bland partiets ungdomar. Jag tycker faktiskt att det är bedrövligt att du, , inte tycks vilja förstå att det inte är någon slump att kommunism leder till förtryck. Det är en logisk följd av ett politisk-ekonomiskt system som saknar varje inbyggd funktion för utveckling som bygger på mänsklig kreativitet och entreprenörskap, ett system som dyrkar centralisering och politisk kontroll av ekonomin. När du säger att du är demokrat och arbetar för demokrati mer än de flesta men är kommunist blir det för mig ett slags historierevisionism, ett slags historieförfalskning som förkastar en av 1900-talets viktigaste och mest dyrköpta lärdomar som en olycklig tillfällighet. Miljoner människor har fått sätta livet till i land efter land, men för räcker inte den erfarenheten eller den kunskapen. Du vill försöka igen. Där är problemet för mig. 54 () replik: Jag önskar att tar den sakliga debatten om det jag har sagt och stått för i denna kammare liksom i andra sammanhang och diskuterar på allvar vad det är i sak som du anser att vi har brutit mot för heliga principer i demokratins namn. Jag har mycket svårt att se att du kommer att kunna hitta några sådana exempel. Därför, , ta vår diskussion på allvar! Vi vill utveckla demokratin, och vi står fast som försvarare av alla de demokratiska fri- och rättigheter som svenska folket har tillkämpat sig. 55 () replik: Jag kan bara säga en sak om något jag tyckte var alldeles makalöst, och det är synd att du inte får svara på det. Jag fick höra att var ledsen över att muren föll. För inte så länge sedan, bara , firade hela världen att fallit då var ledsen. Det ger något slags djupare besked om den saken. 56 (): Vårt land är ett fantastiskt land. Vi kan vara stolta över vår natur, våra sjöar och våra vidsträckta skogar. Vi kan vara stolta över ett land som har präglats av fina värderingar som frihet, solidaritet och trygghet. Vi har en hög utbildnings- och forskningsnivå. Vi har gjort stora landvinningar inte minst tack vare det enskilda ägandet och hårt arbete av många företagare, duktiga arbetare och tjänstemän. Vi har många duktiga ideella organisationer som bidrar på ett fantastiskt sätt för att göra bättre. Men det är någonting som har hänt i som gör att vi inte känner igen oss. Den vanligaste frågan jag får från medborgare är följande: Varför räcker inte pengarna? hade vi råd med läromedel. hade vi tid med de gamla. hade vi råd att bygga vägar och vattennät. hade vi knappast några uteliggare. kunde en familj leva på en lön. kunde vi ringa till doktorn och få tid för undersökning. möts vi av automatsvar, och har vi riktigt tur får vi en liten trudelutt i örat. Så här ser det ut i : Det finns uteliggare i alla våra städer. Psykiskt sköra får inte vård. Det är många barn som lämnar skolan utan tillräckliga kunskaper. Vi utreder inte längre vardagsbrotten. Samhällsservice läggs ned, och många gamla känner att ingen har tid att ta hand om dem. Naturligtvis står medborgarna frågande. När vi betalar så himla hög skatt, varför räcker inte pengarna? Vad är det som är fel? Vart är vi på väg? Vem bär ansvaret för att det ser ut på det sättet? Regeringen är naturligtvis ytterst ansvarig. Man genomför en politik som förhindrar människors skaparkraft och kreativitet. Man tror på storskaligheten och uppifrånperspektivet, och man förstår inte att om människor ska satsa egna pengar i egna företag måste det också finnas en förutsättning för att företagen ska vara lönsamma. Då kan man inte öka pålagorna på företagen. Vi har en regering som för en politik som gör människor bidragsberoende i stället för självständiga. Det är viktigare att höja bidragen än att sänka skatten för dem med låga eller normala inkomster. Vi har världens högst beskattade låginkomsttagare. Man höjer bidragen, och sedan skickar man fakturan till barn och barnbarn. Vi har en regering som för en politik som gör människor sjukare. Man vägrar att se individen. Man vägrar ge rehabilitering, och systemen är alltid viktigare än individen. Man ger upp och man förtidspensionerar i stället för att ge människor jobb. Vi har en regering som för en politik som ökar klyftorna i samhället, både socialt och regionalt. Man ger inte alla delar av samma förutsättningar. I stället för att få bidra får man bidrag. Man ser inte att det är ett hårt och kallt när alltfler slås ut från arbetsmarknaden och inte kan få jobb. Det är heller ingen politik som sätter fokus på de basbehov vi har, till exempel en bra skola och omsorg för våra barn, vård när vi blir sjuka och när vi blir gamla, att polisen har resurser att ingripa när brott begås. Men det värsta är kanske att det inte heller finns någon dröm att förbättra. Vi har en regering som har kört fast i gamla hjulspår. Man blickar bakåt och man backar in . Man får god hjälp av kommunister och miljöpartister att ta sig fram den vägen. Vi behöver en gemensam dröm. Jag såg det när vi här i diskuterade övergångsreglerna. Under ytan fanns en rädsla för både omvärlden och framtiden. Det tragiska var att räddast av alla var landets statsminister. fick inte statsministern rätt. Det blev inga sociala turister. De kom inte hit och levde på bidrag. Vad var det jag sade? Kanske det vore lämpligt att i dagens debatt, statsministern, be om ursäkt för de anklagelser du riktade mot dem som skulle komma hit och leva på våra bidrag. Det skulle vara bra för anseende om statsministern sade det här . Man kan ha fel . blickar vi avundsjukt på de nya medlemsländerna. De har en dröm. De vet vart de är på väg.