prot · GS0917 · 2004-10-20 00:00:00 — 51 () replik: Nej, jag tycker givetvis inte att det är rätt och rimligt. Det är därför vi har lagt fram detta med den nya organisationen av , att förstatliga den, för att man ska få lika bedömningar och ett mer rättssäkert sätt. 52 () replik: Jag vill fortsätta anknyta lite grann till de resonemang som förde i sitt anförande om sjukskrivningspraxis och vad som händer. Vi har ju också läst att det är glidande kriterier för vad som är sjukpenninggrundande. Alltfler anser att man ska kunna vara sjukskriven vid trötthet och andra mer allmänna indikationer. Hur anser att arbetsgivare ska kunna göra någonting åt det här? Och hur ser på att arbetsgivarna ska ta konsekvenserna utan att kunna påverka vare sig regler eller beslut om sjukskrivning? 53 () replik: I det fall som jag tog upp, där det handlade om stressyndrom på grund av saker som hände på arbetsplatsen, tycker jag att det är helt relevant. Jag tycker inte alls att det är orättvist. Jag tycker inte att det ska få gå så långt heller. Det var ju också trötthet på grund av att man fick sömnsvårigheter och att ångest och annat kom till. Det här kan man faktiskt se och bedöma när man gör en rehabiliteringsutredning, alltså om det är relevant eller inte. Gör man utredningen går man ju vidare och frågar: Hur ska vi komma åt det här? Vad är det du är trött för? Helt enkelt: Är det här relevant? Jag tror att man kan lösa jättemycket genom de här samtalen mellan människor. 54 (): Det var mycket rörande, arbetslivsministern: undersköterskan som har ont i nacken och ryggen, läraren som är utbränd, arbetaren som lider av förslitningsskador. Men var befinner de sig nu? Går de i rehabilitering? Nej, de sitter hemma och väntar på utredningarna som ska göras! Det finns en mycket spännande redovisning från som säger klart och tydligt att har köpt allt färre rehabiliteringar och alltfler utredningar. Det inkluderar basutredningar som antagligen själv borde ha gjort. Den strålande berättelsen om den byråkratiska labyrinten som presterades av här visar hur människor kan bli slitna mellan olika myndigheter och ansvariga, och då har den stackars arbetsgivaren ingenting med det att göra. Jag vill se vilken liten arbetsgivare som kan få och andra sådana myndigheter att komma i gång när de en gång har fastnat i detta beteende utredning på utredning och så vidare. Och sedan kan de inte komma överens om vilket begrepp som ska tillämpas i vilken situation. Det finns andra rapporter som har kommit precis som den här propositionen har omarbetats och presenterats på departementet. Det är bland annat en mycket intressant redovisning från som berättar om vad de långtidssjukskrivna själva upplever, och deras kritik mot systemet är förödande. De långtidssjukskrivna klagar inte på arbetsgivarna, men de klagar på som köper utredning på utredning och så vidare men inte rehabilitering. Hur kan det komma sig, när vi har så många sjukskrivningar, att det finns specialiserade rehabiliteringscentrum som inte får patienter? som har jobbat med dessa frågor och som har lediga platser. Hur kan det komma sig? Var finns rationaliteten, och var finns medmänskligheten i detta? Processen fungerar inte, och att sätta en piska i händerna på arbetsgivarna kommer inte heller att leda till resultat, därför att så tunga byråkratiska system behöver förenklas och göras snabbare. Jag vill ta upp en annan fråga som inte har diskuterats här, och jag förstår inte varför. En tredjedel av de långtidssjukskrivna är långtidsarbetslösa. Vilken arbetsgivare ska ta en piska och springa efter tjänstemän för att se till att dessa människor får rehabilitering? Vad ska min vän göra? Cecilio har fått en whiplash-skada. Det är inte hans fel att en buss har kört på hans bil bakifrån. Cecilio har aldrig jobbat i därför att Cecilio som är högutbildad och kan flera språk är svart, och vi har en mycket effektiv diskriminering i det svenska arbetslivet. Ingen vill betala rehabiliteringen. Nej, det faller inte på den. Han är faktiskt mottagare av socialbidrag. Han vill ingenting annat än att jobba, men det får han inte heller. hade nollat honom. Det heter så på deras språk nollade människor. Ni hör själva hur det låter. Och vill det ännu mindre. Vart ska Cecilio gå? Ska jag skicka honom till arbetslivsministern? Har arbetslivsministern någon lösning på den här frågan? Jag har diskuterat frågan med nollade människor. Jag har också diskuterat den med när det var hennes ansvar. Hon ojade sig någonting otroligt. Hon var väldigt rörd och sade till mig efter interpellationsdebatterna att jag säkert hade rätt. Men ingenting har hänt. Och de här människorna är fortfarande fullständigt utan rättigheter. Vi brukar i bli väldigt upprörda när vi talar om det faktum att det finns människor i som inte har försäkringar och inte kan få behandling. Men en nollad människa, en människa som är långtidsarbetslös utan inkomst, har precis samma rättslösa ställning som en människa som inte har försäkring i . Alltså: Denna proposition som ska antas kommer att leda till en enda sak, nämligen att tröskeln för alla som har väldigt svårt att få anställning kommer att bli ännu högre. Det är därför som jag har kommit till talarstolen , för att påminna om alla mina vänner och bekanta, långtidsarbetslösa invandrare som har haft väldigt svårt att få jobb. Det blir ännu svårare för dem därför att en människa utan arbetslivserfarenhet av väldigt många arbetsgivare betraktas som en fara. Om det kommer att kosta mer att ha oprövad arbetskraft i arbete höjs tröskeln ännu mer. kommer ett beslut att tas som slår mot unga människor utan arbetslivserfarenhet och som är oprövade, mot kvinnor med en osäker position i arbetslivet och mot invandrare. Och jag tror inte att ni har den minsta anledning att vara stolta eller nöjda över vad ni gör . 55 () replik: Jag tycker att det är bra att tar upp de långtidsarbetslösa eller andra arbetslösa och deras förhållande till rehabilitering och försäkringskassa. Det står i propositionen att arbetsgivaren ska göra ett rehabiliteringsunderlag som ska skickas till försäkringskassa som i sin tur ska kalla till ett avstämningsmöte. När det gäller de arbetslösa är det som får ansvaret för rehabiliteringsutredningen och som ska kalla till ett avstämningsmöte där den sjukskrivne eller den sjuke långtidsarbetslöse, eventuellt men och gärna arbetsförmedlingen ska träffas för att man ska se vad man ska kunna göra. Jag hoppas att det ska bli en klar förbättring eftersom detta ansvar inte har legat på kassorna. kommer det förhoppningsvis att hända någonting. tog som exempel de människor som sitter hemma och som inte får rehabilitering utan sitter och väntar på att ska göra någonting när de har fastnat i systemen. Vi har lyssnat på vad ni har sagt, och vi har tagit till oss av den kritik som har riktats mot och de 21 enskilda kassorna ute i landet. Därför slår vi nu samman dem till en myndighet för att vi ska kunna följa detta och för att det ska bli samstämmighet över hela landet. Vi vill genomföra detta , men såvitt jag förstår ville inte göra det, utan ville vänta innan denna myndighet skapas. Vi tycker att det måste vidtas snabba och aktiva åtgärder nu för att det ska hända någonting. Jag undrar om kan förklara varför ni vill vänta . 56 () replik: Vi vill inte ha en myndighet till. Det är redan tillräckligt krångligt med alla dessa myndigheter som behöver två bara för att skriva i almanackan när de ska träffas. Jag har väldigt många kontakter med primärvården. Jag lever så att säga mitt i primärvården på grund av mitt äktenskap. Och jag vet hur förtvivlade läkarna är på grund av de otroligt tröga kontakterna mellan olika myndigheter. Och det är därför som vi inte vill ha en myndighet. Det finns andra metoder att snabba på, och det är helt enkelt att säga som vi säger: Korta tiderna för inköp av rehabilitering! 57 () replik: Det var ett överraskande besked. Ni vill inte ha en ny försäkringskassemyndighet över huvud taget därför att det är krångligt, säger . Men det är ju det som vi försöker råda bot på genom att se till att det ska vara en samstämmighet. Man ska inte få olika bedömningar beroende på var någonstans i landet som man bor. När köper rehabilitering ska det ske på samma sätt över hela landet. Alla människor ska få lika bedömningar, utifrån sina egna förutsättningar förstås. Det är krångligheter i systemet , och det är det som vi säger. Det är därför som vi vill göra någonting åt det, och det är därför som vi kommer med alla dessa olika förslag. Vi har sett till att den nya försäkringsmyndigheten kommer att få över 500 miljoner för att kunna genomföra sitt arbete med fokus på rehabiliteringsutredningar och rehabilitering, och det tror jag är bättre än det system som vi har . 58 () replik: Jag har inte sagt att det system som vi har är bra, för jag tycker inte att det är bra. I och med att man köper utredningar om rehabilitering och inte rehabilitering är det fel framför allt när man köper basutredningar som man själv borde göra. Man lägger ovanför ett ansvar som borde vara inne i . Jag känner läkare som är mycket högspecialiserade i rehabilitering men som inte får patienter och som är på gränsen till att ge upp. Det finns också specialiserade läkare i rehabilitering när det gäller rygg- och nackproblematik, förslitningsskador eller lindriga psykiska besvär som är på gränsen till att ge upp. De är specialiserade. Men de får inte patienter. Jag tror inte att det här är tillfälligt. Ni börjar alltid uppifrån. Någonstans i hierarkin ska någon bestämma att alla människor i hela landet ska fungera på precis samma sätt. Då blir det ännu mera byråkrati. Låt läkare och vårdpersonal på lokal nivå hitta snabba lösningar och underordna byråkratin behandlingen inte tvärtom! sitter läkarna och skriver flodromaner i stället för att skriva korta remisser därför att folk på försäkringskassorna inte begriper läkarspråket. Det visar hur det inte fungerar! 59 () replik: refererade till det som jag förut talade om. Det hela där bottnade i konflikter på arbetsplatsen. Vad jag hörde att sade var att hon frågade hur stackars arbetsgivare ska kunna göra något åt detta. Jag skulle vilja fråga hur skulle vilja att det problemet löstes. 60 () replik: En konflikt kan alltid uppstå på en arbetsplats. Det är klart att arbetsgivaren har ett ansvar. Men att lägga ännu mer kostnader på arbetsgivaren kan leda till ännu mera stress hos arbetsgivaren. Resultat: Konflikterna kommer att bli fler, inte färre. En stor del av din berättelse, , var en berättelse om en människa som har blivit fullständigt osynlig mellan olika byråkratiska system. När det gäller den delen av berättelsen kunde arbetsgivaren inte göra någonting åt saken. Det var mellan och arbetsförmedlingen, och man vägrade till och med att låta människan ta en nyanställning och så vidare. Det är hårresande men en mycket, mycket banal historia tyvärr! 61 () replik: Det var mer än en som var drabbad, så det här måste kosta arbetsgivaren någonting. Men det har det inte gjort . Jag vill påstå att den som hade ansvaret i det här fallet det gäller också i många andra av de stressrelaterade fallen är arbetsgivaren. 62 () replik: Ja, det finns en stress också hos arbetsgivaren. En stor del av stressen hos arbetsgivarna är, precis som och har visat i sitt remissvar, ekonomisk stress. Ni ökar arbetsgivarens stress. Det kan inte leda till en sundare arbetsmiljö. Den psykosociala arbetsmiljön blir sämre när arbetsgivarens stress ökar. 63 Statsrådet () replik: tar upp frågan om rehabilitering. Rehabilitering är att hjälpa och stödja människor när det gäller att komma tillbaka till arbete och till ett friskt liv. Den där processen startar trots allt ofta på arbetsplatsen. Det förslag vi diskuterar är inte den slutliga lösningen på hela frågan om hur rehabiliteringen ska utvecklas och förbättras. Men det är en dellösning, ett bidrag till det, genom att arbetsgivaren måste lämna in sitt rehabiliteringsunderlag till . Ju snabbare arbetsgivaren gör det, desto snabbare kommer att börja behandla detta så att det kan leda kanske till en rehabiliteringspenning eller till att man får till stånd en diskussion om huruvida den anställde i sin rehabilitering kan komma tillbaka, kanske på deltid, för att ha kontakt med arbetsplatsen och för att återgå till heltid. Det här syftar alltså till att få en bättre tingens ordning när det gäller att stödja och hjälpa människor tillbaka till arbete. Men det finns tillkortakommanden inte bara hos arbetsgivarna utan också hos . Det som händer nu när vi får det här medfinansieringssystemet är naturligtvis att också arbetsgivarna kommer att i högre grad ställa krav på att fungerar. Det måste vi leva upp till. Vi får ta ansvar för det så att vinner arbetsgivarnas förtroende för att vara en bra myndighet som servar och som snabbt behandlar olika ärenden så att inte arbetsgivare på grund av det vi nu inför med medfinansiering tycker sig få betala för senfärdighet. Det kommer inte arbetsgivarna att gilla. Därför ligger det i vårt intresse det är av intresse för oss som vill ha det här systemet att också på ett trovärdigt sätt förbättra administrationen hos försäkringskassorna så att det här systemet kan vinna legitimitet på arbetsmarknaden och kanske fungera . Nyckeln sitter där. 64 () replik: Tack, statsrådet! Jag är kanske dum, men jag fattar inte. Det var en lång utläggning, men jag förstår ändå inte. Enligt vad jag vet får arbetsgivaren inte alla dessa precisa beskrivningar av den sjukes sjukdomstillstånd, för de är sekretessbelagda. Vad är det för underlag som arbetsgivaren ska lämna till ? Ser ni inte att ni krånglar till Kafkasystemet ännu mer så att processen blir absolutomfattande? En arbetsgivare som inte vet vad det är för fel på arbetstagaren ska alltså lämna ett underlag som berättar ja, vad då? till , som vet vad den sjuke lider av men som inte får berätta för arbetsgivaren. Snälla, ni är väldigt, väldigt bra efterföljare till ! 65 Statsrådet () replik: , vi ändrar inte på arbetsgivarens skyldighet att göra en rehabiliteringsutredning, och vi ändrar inte innehållet i vad den utredningen ska gälla. Det har funnits , med ganska allvarliga brister. Många arbetsgivare bryr sig inte om att göra det enkla, nämligen att beskriva för hur man på arbetsplatsen kan förändra för att den anställde ska komma tillbaka. Sedan tar vid i den processen. Detta kommer arbetsgivarna att ha ett ökat intresse av att göra snabbare för att snabbare kanske slippa kostnader för sjukskrivningarna. Det är den enkla tanken. Vi förändrar inte, utan vi använder oss av det som redan finns och som arbetsgivarna inte har uppfyllt. 66 () replik: Tack, statsrådet! Jag förstår fortfarande inte hur arbetsgivaren med alla dessa sekretessbestämmelser och med alla de brandmurar som finns i lagstiftningen mellan olika system egentligen kan ta på sig ett medicinskt ansvar. Vidare har jag inte fått minsta kommentar från statsrådet angående de långtidsarbetslösa som är långtidssjukskrivna i alla fall än så . 67 (): Titeln på propositionen och debatten handlar om ekonomiska drivkrafter. Som gammal marknadsliberal blir man nästan rörd när man hör företrädare för partier som antingen har underkänt marknadsekonomin eller alltid bekämpat den. De har vänt på klacken och vill använda sig av incitament och ekonomiska drivkrafter. Men problemet är att de är lite dåligt tränade när det gäller ekonomiska drivkrafter. När ska de fungera? Ja, de fungerar naturligtvis bara när de är inriktade på dem som faktiskt kan påverka de problem som ska lösas i det här fallet den enskilde själv, och kanske också läkarna. Riktar man in de ekonomiska drivkrafterna på någon annan kommer det inte att hända någonting; det blir inget resultat. Då skjuter ni ett skott i luften bara. En fullständigt fundamental invändning mot den här propositionen är att den inte kan fungera om inte åtgärderna sätts in på dem och på det i ekonomin och vårdkedjan som faktiskt kan påverka slutresultatet. Det är inte arbetsplatsen, som säger. Det är ju ingen person; det är ingen beslutsfattare. Men det är det som i sitt anförande framför såsom det som ska ändras. talade länge om undantagen från den här drivkraften och ganska kort om själva drivkrafterna och åtgärderna. I själva verket mätte jag tiden. Det var så mycket om undantagen som om själva förslagen. Man får en mycket stark känsla av att egentligen inte tror på sitt eget förslag. Han är beredd att införa en lång rad undantag. Men om förslaget till drivkrafter vore så lysande och fint, varför då en lång rad undantag? Nej, ni verkar inte tro på er egen politik, och det är i och för sig en insikt som jag gläder mig åt. Men det hade varit bättre om det hade resulterat i att ni aldrig hade lagt fram förslaget. Sedan finns det en typisk vänsterhållning här. Det framgår när man ser hur förslaget kommer att slå. det är som jag talar till som huvudmotståndare talar om arbetsgivarkollektivet. Det är en stor klump. Alla är gjutna i samma form. Och näringslivet är en stor klump. Alla företag är likadana. Men det här förslaget drabbar ju väldigt olika. Verksamheter med arbetskraftsintensiv produktion, som vården eller handeln, kommer att drabbas mycket mer än ett kraftbolag. Det är inte konkurrensneutralt i förhållande till de olika verksamheterna. Vad innebär detta? Jo, det ökar kostnaderna för att anställa och för att behålla de anställda, och särskilt har det en utgallringseffekt, som många har varit inne på. Regeringens förslag medför att man kommer att anställa fler maskiner och färre människor. Maskiner är inte sjuka. Maskiner går alltid, är inte sjukliga och behöver inte rehabilitering. Regeringens förslag leder till fler robotar i arbetslivet och färre händer i vården. Det är resultatet av regeringens politik. Ett annat resultat av att man höjer kostnaderna för att anställa och för att behålla de anställda är att regeringens mål om sysselsättning blir svårare att uppfylla. Det målet, att bli av med underskottet i arbete i , är helt avgörande för om man över huvud taget ska kunna ha de nuvarande välfärdssystemen intakta i fortsättningen. Med det här förslaget undergräver man de långsiktiga förutsättningarna för våra välfärdssystem. En aspekt som jag tycker inte riktigt har kommit fram det har kommit upp då och då, bland annat i anförande är den integritetskränkning som förutsätts kunna genomföras med det här förslaget. Man ska vika ut sig för sin arbetsplats och diskutera och ha samtal om sin sjukdom eller sin rehabilitering. Vem vill göra det? talade om och gav ett exempel på sjukdomar, bland annat sexuellt överförbara sjukdomar. Om efter ett Hoffmannskt äventyr ådrar sig en sådan sjukdom, skulle hon då vilja gå till sin chef i detta fall gruppledaren för att samtala om, analysera och diskutera sin sexuellt överförda sjukdom? Människor är inte beredda att underkasta sig den integritetskränkning som ligger i det här förslaget, och därför kommer förslaget inte heller att fungera i den delen. Det är ytterligare en invändning förutom de invändningar som förde fram vad gäller de brandväggar som finns mellan olika system just för att hindra att information om enskildas väldigt privata angelägenheter ska spridas till en större grupp. Regeringens förslag leder alltså till fler robotar i arbetslivet och färre händer i vården. Det försvårar målet att uppnå sysselsättning. Man har inriktat drivkrafterna för att minska sjukskrivningen på fel mål, inte på , läkaren och de enskilda utan på en annan part, arbetsgivarna, som har en marginell roll i sammanhanget. Det förutsätter en integritetskränkning som jag tror människor väldigt kraftigt tar avstånd ifrån och känner sig illa berörda av när de väl inser det. 68 () replik: är jag som för säger äventyr. Jag är ingen kunnig marknadsliberal, om jag ska uttrycka mig så. resonerade om när de ekonomiska drivkrafterna fungerar. För att de ska fungera ska de ställas in mot den enskilde, det vill säga den sjuke, eller mot eller någon annan men inte mot arbetsplatsen. Vi ställer inte det här mot arbetsplatsen. Vi ställer det mot den enskilda arbetsgivaren. Då måste den marknadsliberala teorin fungera, om jag förstår det hela rätt. Det var många undantag, säger han. Det har vi faktiskt. Det är för att vi har lyssnat på de trepartssamtal som fördes och där man bland annat ville ha en medfinansieringsmodell med en kontrollstation och rehabiliteringsunderlag och så vidare. Det har vi infört. Jag vill också tala om om ingen har tänkt på det tidigare att den största kostnaden fortfarande ligger kvar på staten . Arbetsgivarna svarar för vid en heltidssjukskrivning. Till skillnad från det är i och för sig förtjänstfullt att han är orolig tror jag inte att det här kommer att undergräva våra socialförsäkringssystem. Tanken är ju att ju fler aktiva och bra arbetsgivare vi har, desto mindre pengar kommer det att komma in till staten via medfinansiering. Förhoppningsvis ska det bli så att man inte ska behöva ta det här medfinansieringsansvaret. Sedan var det frågan om man skulle vilja gå till sin chef och berätta att man har haft ett Hoffmannskt äventyr. Det vill inte jag. Jag vill inte gå till eller eller någon chef och berätta om det skulle vara på det viset. Det är därför som vi säger att arbetsgivaren ska ha rätt att överklaga beslutet om själva summan i medfinansieringsansvaret men inte ha tillgång till sjukjournaler och så vidare. Jag får återkomma i nästa replik. 69 () replik: De här drivkrafterna, som ni nu vill införa gentemot arbetsgivaren, har inte så mycket att göra med att driva ned all sjukfrånvaro. Men förslaget har en rad andra effekter för arbetsgivarna. Ni har en väldigt statisk syn på hur en arbetsgivare anpassar sig. Jag kan säga att ni gör en glädjekalkyl över hur arbetsgivaren anpassar sig. Jag menar att arbetsgivaren kommer att se till att han eller hon får färre anställda och ser till att gallra ut så att hon får friskare anställda. Det är så de ekonomiska incitamenten i det här sammanhanget kommer att fungera. Det blir färre människor i arbetslivet, och man köper in en maskin i stället för att anställa någon. Det är det rationella för en ekonomiskt medveten arbetsgivare att göra. 70 () replik: Det skulle vara intressant att föra samtal med om produktivitetskrafterna och produktionsmedlen och de vinster som kommer. Det vi i ökad utsträckning ser på arbetsmarknaden är att man inte bryr sig om de anställda. I stället rationaliserar man genom fler maskiner. Men det är en annan debatt än den vi för just . Jag tror dock inte att detta förslag kommer att få den effekten. Jag förstår att är emot förslaget. sade att ni också var emot de nya försäkringskassorna, att ni över huvud taget inte vill ha den myndigheten. Jag skulle vilja att utvecklade det resonemanget lite grann. Vad jag förstått är ert sätt att lösa det hela att inte alls ha den nya myndigheten , som får massor av pengar för att kunna sköta rehabiliteringen, se till att arbetsgivarna vidtar förebyggande åtgärder genom en bra arbetsmiljö, och så vidare. En annan lösning från er sida är skärpt tillämpning av sjukdomsbegreppet. Dessutom ska man bara få vara sjukskriven ; därefter sänks ersättningsnivåerna. 71 () replik: handlar debatten om det här förslaget. Debatten om politik och de frågor som ställde om den får vi ta i ett annat sammanhang. Jag ska i andra sammanhang också gärna diskutera produktivkrafterna med . Det är i , inte minst på grund av de låga räntorna som i och för sig har andra goda effekter, väldigt billigt att låna för att investera i kapital. sker en kraftig förskjutning från att använda arbetskraft till att använda kapital. Det nu aktuella förslaget stärker den trenden. Resultatet av förslaget blir att man ersätter människor med maskiner. Jag upprepar det. Det försvårar också uppfyllandet av det övergripande sysselsättningsmålet om av den arbetsföra befolkningen. 72 Statsrådet () replik: