prot · GR0986 · 2004-03-23 00:00:00 — I den tidigare debatten om tingsrätter talade en partikamrat till justitieministern just om det viktiga i att man har regional överblick och inte har vattentäta skott mellan olika departement och utskott. Jag tycker att det känns väldigt viktigt att vi verkligen tänker oss för. Jag vet att det behövs mycket pengar. Men jag vet också att man kan ha en verksamhet som inte behöver vara oerhört dyr. Jag vill till slut ställa en fråga till justitieministern: justitieministern att det är rimligt att stora delar av vårt land blir i stort sett utan polis, åklagare och tingsrätt eller i varje fall kanske får till närmaste inrättning? 89 (): Närpolisreformen sjösattes med sikte på en större polisiär förankring i lokalsamhället. Det var inte många som den gången ifrågasatte tankarna med reformen som byggde på närhet, större trygghet för människor och en fördjupad legitimitet för polisen i samhället. Det var en reform som genom långsiktig närvaro i lokalsamhället tog sikte på prevention snarare än repression. Dåvarande polisdistrikt var ett av de första distrikten, om inte det allra första, som började med kvarterspolisverksamhet . En eller två poliser var stationerade i olika bostadsområden. Man följde ungdomar i skolan och . Man skapade en relation som ofta var mycket långsiktig. Det finns exempel på poliser som arbetat som kvarters- eller för den delen närpoliser och följt flera generationer av ungdomar till vuxen ålder. Betydelsen av den här verksamheten ska inte underskattas, och vittnesmålen är många om vilken påtaglig påverkan en polis ute i bostadsområdet har haft för många unga på väg in i missbruk och kriminalitet. I ett exempel eftersom jag kommer därifrån frodades närpolisverksamheten fram till avlösningen i form av närpolisreformen . är kvarterspoliserna borta och närpolisstationerna har stängt sina dörrar. Den lokala närvaron, som aldrig kan uppvägas av ambulerande patruller, har i hög grad försvunnit. Justitieministern pekar ofta på att polisverksamheten har fått mycket stora resurstillskott . Mina frågor blir med anledning av alla stängda närpolisstationer: Har regeringen ändrat inställning till närpolisverksamhet? Är den inte längre högt prioriterad? 90 (): , , har blivit något av ett sanningsserum i den svenska politiska debatten . Jag frågade vilka polisstationer som har stängts och vilka man har fattat beslut om att stänga i . Svaret är uppdelat. Ett par av svaren är ganska häpnadsväckande. Man kan läsa följande: Några av de nedlagda stationerna har emellertid ersatts av nya, men saknar information om vilka. Vidare framgår från : Uppgifter samt information om beslut om eventuellt kommande nedläggningar finns inte att tillgå centralt. Jag undrar hur det kommer sig att man på tycks ha så dålig ordning på vilka stationer man har att tillgå runtom i landet att man inte kan svara på en ganska enkel fråga från . Det gick att få fram de flesta av de stationer som har lagts ned . tillträdde justitieministern sin nuvarande position. har 43 närpolisstationer i stängt. har minst 61 eftersom listan från inte är komplett närpolisstationer stängts. Som vi hörde bland annat av är det fler som står inför att låsa dörren. När det är fråga om så många tycker jag att man inte kan se annat än att det finns en oerhört stor systematik i detta. Jag tror att det kokar ned till någon sorts socialdemokratisk ideologi som är densamma som i den förra debatten, nämligen att det finns en övertro på att störst alltid är bäst och att centralistiska lösningar alltid är kostnadseffektivast. Det var 43 stängda polisstationer. Jag vill hänvisa till en passus i justitieministerns svar där han sade: Den lokala polisstationen kan ha ett symbolvärde för polisiär närvaro, men dess påverkan på den anmälda brottsligheten är långt ifrån lika stor. har det funnits 61 polisstationer i landet som tydligen har haft ett symbolvärde. Hur många av de återstående som jag inte vet hur många de är, och där man kan undra om vet närpolisstationerna eller polisstationerna i landet har för justitieministern bara ett symbolvärde? 91 Justitieminister (): Det är viktigt när den här frågan diskuteras att se precis hur det ser ut i verkligheten. Jag tycker förstås också att det är viktigt med polisstationer, men de ska vara väl fungerande på det sättet att de ska ha ordentliga öppettider och det ska finnas inte ett symbolvärde utan en reell möjlighet att komma dit. Sedan finns det en del mindre stationer som ändå kan behöva finnas av det skälet att det kan vara alltför långt till nästa polisstation. Då får man göra sådana prioriteringar också från polisen. När man talar om att en polisstation ska ha ett verkligt värde gäller det att den ska ha den funktionen att den kan användas i brottsbekämpande syfte. När det gäller de stationer som har nämnts här har jag tagit reda på hur det ligger till. Då kan man själv sätta sig in i frågan om hur viktigt det är med öppettiderna i dessa lokaler för brottsbekämpningen. I har man av veckans öppet , . Om nu alla brott ska begås bara i skulle den ha en funktion, men jag tror inte att det är på det sättet. Detta är en station som naturligtvis kan ha betydelse när man ska ansöka om pass och så vidare. Hur många av veckans dagar är det öppet i ? Om inte alla brott begås just i har den faktiskt inte någon funktion när det gäller brottsbekämpning. Också här är det fråga om passansökningar och så vidare. Detta är alltså två helt skilda saker. Jag ska inte säga att det är helt oväsentligt. Det är trots allt viktigt att kunna ansöka om pass och så vidare, men det gäller att skilja detta från den brottsbekämpande verksamheten och det närpolisarbete som behövs ute i länen. Det finns ingenting som hindrar att poliser befinner sig i de andra dagarna och att man fortsätter med en polisiär närvaro bortsett från om just den stationen ska vara stängd eller öppen. Det är inte min sak att bedöma om den ska vara stängd eller öppen. Det kanske finns fullgoda skäl att den ska vara öppen. Det kanske inte finns någon station tillgänglig i närheten. Men det är viktigt för att förstå diskussionen att se skillnaden i syftet hos de olika polisstationerna. Det är viktigt att det finns bra stationer. Det är viktigt att närpolisreformen går vidare. Men självklart ska den förändras. På många ställen säger polismännen själva att det blev för plottrigt. Det var för många ställen där det fanns tre poliser varav en var chef, och sedan var det tre andra poliser varav en var chef. Det var bättre när sex gick ihop och en blev chef. När man reser runt i landet kan man konstatera att det på många ställen blev betydligt bättre när det blev lite större enheter. Det här innebär inte att det inte fortfarande finns geografisk täckning och kunskap om de olika områdena. Det handlar om att få en bättre verksamhet. Det är så oerhört mycket viktigare att det finns poliser ute på gator och torg. Man har nämnt den tid som har gått sedan jag blev justitieminister. Uppgifterna är säkert riktiga att det har blivit färre lokaler. Låt mig ändå i det sammanhanget säga att strax efter det jag tillträdde har det blivit 1 100 fler poliser i . Det är nästan en . Nog har det varit en ordentlig satsning. Men jag kommer att ha den fullaste respekt även för hur polisen vill organisera sitt arbete. Jag tror på dem när de säger att polisstationer som har öppet inte har någon verklig funktion när det gäller brottsbekämpningen. 92 (): Jag tror faktiskt att statsrådet har fel på den punkten. Jag ska ta ett exempel. Jag har nöjet av att se även statsrådet här i salen . Jag har en rubrik från , dagens datum. skriver att effektiv polis tynger budget. Det är i och för sig tråkigt. Närpolisens ökade effektivitet i jakten på kriminella ungdomar på kostar stadsdelen stora pengar. Polisingripandena har resulterat i institutionsplaceringar eller dyra öppenvårdsinsatser för ett antal ungdomar. Det är en tråkig omständighet att pengar flyttas om. Men jag tror att det viktiga är att om närpolisen i inte hade funnits hade det gått ännu sämre för de ungdomarna. Det är min poäng. Jag tror att den lokala närvaron och kunskapen är mycket viktigare än vad statsrådet vill göra gällande. Därför uppfattade jag svaret på min fråga om vi är på rätt väg ganska negativt. Min tolkning var att justitieministerns svar var att vi är på rätt väg. Jag tror att det är det omvända, att vi är på fel väg, att vi bryter sönder systemet med den lokala närvaron. Man kan säkert diskutera öppettiderna, men jag har inte tagit upp den aspekten utan pratat om närvaron. Då kan man konstatera till exempel i att det är en plus tre, mot en plus fem 1995. Den stationen läggs nu samman med . Jag tror att det i sak är väldigt viktigt att man har en tydlig närvaro och att det finns en lokal kännedom för att man ska kunna komma åt de problem som annars blir större. På den punkten vill jag fråga statsrådet igen: Är vi verkligen på rätt väg när vi avvecklar så många närpolisstationer? De har mer än symboliskt värde. Jag håller naturligtvis med statsrådet om att man kan diskutera enskilda polisstationer. har i den här regionen biträtt att ska läggas ned, så vi är inte emot alla rationaliseringar och effektiviseringar. Däremot måste man fortfarande diskutera detta: Är det verkligen en klok synpunkt? Jag tänker på detta att vi nu ska få en annan effektivisering, genom att få ett telefonnummer till polisen i hela landet. Jag tycker att det låter bra. Det som jag fruktar är att det ska bli bara en telefonsvarare också, att det ska bli en effektivisering på det sättet också. Tvärtom måste det nya numret fungera så att det blir ännu mer lokalt. Det måste vara syftet. Min fråga är fortfarande: Är vi verkligen på rätt väg? Det kan gälla både och , och det kan gälla alla de andra områdena. Förlorar vi inte den lokala kännedomen? Kan inte den besparing som man gör jag har förståelse för att och deras organisation vill göra det visa sig vara ganska kostsam? Och är inte ett utmärkt exempel på att vi gör en effektivitetsvinst i människor? De människor som håller på att hamna i olycka får visserligen initialt en tråkig tillvaro, men totalt sett kan de se fram mot ett bättre liv. 93 (): Jag kan hålla med om en sak, och det är att det kanske inte är tillräckligt att en polisstation har öppet . Justitieministern säger också att det är fråga om prioriteringar. Men i till exempel mitt län måste det nog till mer resurser att fördela. Man kan inte prioritera bara några och ta bort de små stationerna. Däremot kan man tänka sig att de i har någon som kan ta emot passansökningar och vidarebefordra dem. Det är inte det som är det viktiga syftet med polisstationen, utan det är, precis som har sagt, att det finns poliser någorlunda i närheten och inte . Jag kan också nämna inland och fjällvärlden. Justitieministern vet att det kan vara för en polisutryckning, och det är inte tillfredsställande. Det gäller inte minst , när det händer många olyckor i fjällvärlden, både med skidåkare och med skoterförare tyvärr alkoholpåverkade och så vidare. Då behöver polisen finnas tillgänglig. Jag har ingen mer fråga, utan jag vill bara skicka det vidare. Jag ska sedan överlämna den lilla artikeln från . 94 (): Som jag sade tidigare kan ambulerande poliser aldrig ersätta den stationära närvaron i form av närpoliser som verkar i lokalsamhället. Det finns en större bredd i den här frågan än den som framförs av här . Preventionen får vika, och repressionen kommer i förgrunden, med det system vi har . Den yttersta orsaken till närpolisreformens kollaps är givetvis att den socialdemokratiska regeringen har prioriterat ned polisväsendet ekonomiskt. Det är den direkta orsaken. ökar antalet poliser i , . Det erkänns av mig som moderat det är ett faktum. Men ställt mot de stora nya pensionsavgångar som kommer, med en ny deltidspensionsreform, som började verka 2003, blir nettoökningen av poliser ytterst blygsam i fortsättningen. Hur stor var nettoökningen av poliser 2003, ? Detta är ingen propaganda utan en realitet i dagens . Min fråga är: Vilka åtgärder avser justitieministern att vidta för att ge närpolisreformen en välbehövlig renässans? Något svar har vi inte fått i dagens debatt. 95 (): Jag tycker inte att det finns något skäl att försvara varenda närpolisstation som finns i . Det finns de som av olika skäl behöver läggas ned, slås samman med någon annan eller har tjänat ut på annat sätt. Det kanske till och med behöver öppnas en ny närpolisstation i där det inte finns någon . Man behöver inte till varje pris slå vakt om det som är . Det som är oroande i den här listan är den stora systematiken, att minst 61 stationer har försvunnit . Det är samma systematik som vi ser i fråga om tingsrätterna, att det genomförs så konsekvent och kategoriskt och att justitieministern kallar den polisiära närvaron i form av stationer på många håll i landet för någonting som är av symboliskt värde. Öppettider på polisstationer ställer justitieministern mot att de finns kvar. Men det är ju inte av naturen givet att närpolisstationen i ska ha öppet eller att den i ska vara öppen bara . Det är någonting som justitieministern också ansvarar för, att , , , , och är det stängt. Det är inte någonting som vi från oppositionen har ansvaret för, utan det är också justitieministerns ansvar att anslagen trots tillskotten är så snålt tilltagna att polisen i klarar att ha öppet . Valet står inte mellan att ha öppet och att lägga ned, utan alternativet borde rimligen vara att hålla stationen öppen åtminstone . 96 Justitieminister (): Jag ska bara klargöra uppgiften om 1 100 fler, så att det inte blir fel i protokollet. Det är 535 vanliga poliser och 565 civilanställda. Ja, jag tror att polisen är på rätt väg. Polisen gör mycket bra saker. Det är intressant att följa dess utveckling. Man går mot en alltmer nationell samordning när det gäller utbildning, utrustning, hur man ska behålla den polisiära lokala närvaron och mycket annat. Det är viktigt. Jag tycker att just det ska vara ledstjärnan, inte lokalerna i sig, som kostar av polisens budget. 60 stationer i kostar per polis och år. Om då polisen försöker effektivisera sin verksamhet tycker jag inte att man utan att ha något eget underlag kan säga att det är helt fel. får vi höra och jag tror att vi delar den uppfattningen att det på sina ställen kan vara rätt att till och med öppna stationer. På vissa håll där det är långa avstånd tror jag faktiskt att man måste ta stor hänsyn till just att det är långa avstånd, även om det kanske inte är motiverat verksamhetsmässigt, därför att känslan av otrygghet med alltför långa avstånd är det också viktigt att ta hänsyn till. Jag vet också att i har varit med och tagit beslut om . Där var det fyra anmälningar per dag när man hade öppet. ansåg, liksom Socialdemokraterna, att det inte var motiverat att ha den öppen när man kunde åka till en annan station. Jag tror inte att skillnaderna är så stora. Jag tycker ändå att det är viktigt att skilja på den polisiära närvaron vilket vi tycker är väldigt viktigt, inte minst i områden som och att stationer på vissa håll inte fyller den funktionen att det är motiverat att betala en hyra för alla tider som det inte är öppet, det vill säga större delen av veckan. Jag tror att det är viktigt att polisen får fortsätta att utvecklas och att vi fortsätter att ge de resurser som behövs, så att vi kan få en ännu bättre polisverksamhet . 97 (): Jag var ganska positiv till statsrådets svar när jag läste det, men när jag ställer frågan om vi är på rätt väg eller på fel väg är det uppenbart att vi skiljer oss väldigt mycket åt. Jag tror för min del att den allt sämre lokala närvaron framför allt inte är till gagn för medborgarnas syn på om man kan lita på rättssystemet. Jag tror att trygghetsfrågan, som jag diskuterar, är väldigt viktig. När man lägger ned till exempel västra och i , , , , , , , , , , , , , , , , och sänder det en signal till medborgarna om att det är en form av kapitulation. Det är ett hårt ord. Jag kanske skulle vilja nyansera det, men det var det bästa jag kunde finna just . Det är ett hårt ord. Det är inte riktigt det jag menar. Men det sänder en felaktig signal om vad staten ska göra. Jag tycker att statsrådet borde fundera på detta med utryckningstider som vi har diskuterat här. När det gäller sjukvården har vi väldigt hårda krav på att man ska komma. Det gäller också brandförsvaret. Men det finns ett glapp här, och det finns en uppgivenhet när det gäller hur snabbt polisen kan komma. Närvaron spelar en roll. Jag önskar emellertid statsrådet lycka till, och jag tycker att man ska se positivt på det väldiga engagemang som finns här. Jag tror för min del både att antalet poliser är viktigt och att närvaron är viktig. Jag tror också att det är viktigt att vi får ett engagemang inom statsrådets eget parti. får jag en känsla av att det inte finns ett tillräckligt engagemang för rättstrygghetsfrågor. Jag önskar att det vore större. Vi ska själva, i , ha en poliskonferens som vittnar om detta. Jag tror att det skulle behövas flera sådana också inom regeringspartiet. Överläggningen var härmed avslutad. 17 § Svar på interpellation 2003/04:292 om självmord 98 Statsrådet (): har frågat om han är beredd att se över regelverken som förhindrar för suicidprevention och efterlevandes stöd (SPES) att verka som en anhörigförening. frågar även om vilka åtgärder är beredd att vidta för att göra WHO:s stödmaterial för självmordsprevention tillgängligt i skolorna. Arbetet på är organiserat så att det är jag som ska svara på dessa frågor. Jag förstår den första frågan som att den handlar om möjligheterna för organisationen att erhålla statligt bidrag till sin verksamhet. jämför SPES med de organisationer som har möjlighet att söka bidrag enligt förordningen (2000:7) om statsbidrag till handikapporganisationer. Ett villkor för detta stöd är att organisationens medlemmar till övervägande delen är personer med varaktiga funktionshinder. Flera av handikapporganisationerna bedriver även anhörigverksamhet, men det är inte i det syftet som bidraget ges, utan syftet är att stärka de funktionshindrades ställning i samhället. SPES kan därför inte definieras som en organisation som har rätt till denna typ av bidrag. Jag har träffat representanter för SPES och vet att SPES medlemmar gör ett mycket viktigt arbete. Jag vet också att det finns flera andra organisationer som också har goda argument för att de borde komma i fråga för statligt organisationsstöd. är utrymmet i statsbudgeten för bidrag till ideella organisationer begränsat. Statskontoret arbetar just nu med att se över den offentliga bidragsgivningen till ideella organisationer. I uppdraget ingår även att överväga principer och allmänna riktlinjer för den statliga bidragsgivningen. Uppdraget ska redovisas . Jag vill avvakta den översynen innan jag kan lämna besked om hur vi ska gå vidare. Interpellationens andra fråga handlar om WHO:s stödmaterial för självmordsprevention i skolor. beslut om att detta material skulle översättas och omsättas till svenska förhållanden har verkställts, och materialet finns tillgängligt på Internet utan kostnad. Information om materialet har spridits till skolpersonal via tidskriften temanummer om självmordsprevention i skolor. Informationen sprids även via de regionala nätverken för självmordsprevention. Det är mycket smärtsamt när en människa hamnar i en situation där man upplever att enda utvägen är att ta sitt liv. När det gäller skolans roll i detta sammanhang vill jag i första hand lyfta fram skolans allmänna hälsoarbete. Hälsofrågor ska, enligt läroplanen, uppmärksammas särskilt i skolan. Det är viktigt att man i hälsoundervisningen utgår från elevernas vardagsliv och egna frågor, även de existentiella frågorna. Det är också viktigt att man i skolans hela verksamhet uppmärksammar sambanden mellan hälsa, lärande och trygghet. På så sätt kan skolan utvecklas som en hälsofrämjande arena. Min förhoppning är att det extra statsbidraget för personalförstärkning i skolor och fritidshem också kommer att bidra till bättre förutsättningar för skolans framtida hälsoarbete. Jag vill också nämna den satsning som pågår för utveckling av hälso- och sjukvården och där ett stärkt stöd till barn och ungdomar med psykisk ohälsa är en av prioriteringarna. Det handlar bland annat om att barn och ungdomar som visar tecken på psykiska problem ska erbjudas tidigt och adekvat stöd. Enligt uppföljning av satsningen har bland annat samarbetet mellan barn- och ungdomspsykiatri, socialtjänst och skola utvecklats i flera landsting. Det finns även exempel på specialteam för ungdomar med depressiva tillstånd med risk för självmordshandlingar. Inom en mängd politikområden vidtas åtgärder som har betydelse för människors upplevelse av att kunna hantera tillvaron och av att kunna se en meningsfull framtid. För folkhälsans skull behöver vi bli bättre på att se dessa samband. I propositionen Mål för folkhälsan (2002/03:35), som antogs av , presenterades en långsiktig strategi för det arbetet. Vi arbetar nu med att förankra den brett inom och hos myndigheterna. Om vi lyckas föra en mer hälsofrämjande politik ur ett brett samhällsperspektiv så kommer det att skapa bättre förutsättningar för en god folkhälsa. 99 (): Tack så mycket, ministern, för svaret, även om jag inte blev så nöjd som jag hade förhoppningar om att bli! Jag tycker att svaret innehöll många vackra ord, fina klappar på axeln men ingenting konkret i själva sakfrågorna. Enligt statistiken är det minst 1 200 människor som tar sitt liv . Ytterligare 350 benämns i statistiska sammanhang som så kallade osäkra självmord. Dessutom döljs ytterligare självmord bakom singelolyckor och drunkning. Sammanlagt är det minst 500 personer som tar sitt liv. Av dem är 110 personer barn och ungdomar upp till . är det två unga människors liv som går förlorade. Kring varje självmord finns det minst fem personer som har allvarliga psykiska skador. Det är många som blir sjukskrivna. Andra blir pensionerade. Att vara anhörig till någon som har tagit sitt liv är annorlunda än att vara anhörig vid en naturlig död. Det finns självklart en sorg. Men dessutom tillkommer skammen och skulden, alla tabun, arbetskamraters och grannars tassande kring det här och de egna tankarna. Vad var det som gick snett? Vad gjorde jag för fel? Vad kunde ha varit bättre? Vad var det som brast? Tankarna bara maler och går runt. Det finns studier det vet ministern som visar att anhöriga till personer som har tagit sitt liv har varit sjukskrivna i snitt . De mår inte bra, och det är klart att de behöver hjälp. Då är anhörigföreningen alldeles unik. Eftersom de själva har varit med om det här svåra och oförståeliga vet de vad, och har det, som krävs för att kunna stötta och hjälpa på vägen mot ett bättre liv. Jag tror att vi är överens om det, statsrådet och jag. Att SPES är viktig visar verksamheten. Den har vuxit på ett sätt så att de aktiva inte längre klarar att driva den på ideell basis. Man ägnar sig åt informationsverksamhet i skolor. Man har telefonjour. Det är mängder med anhöriga som kontaktar dem. Det finns ingen som kan ta över denna verksamhet, för det finns ingen annan som har den unika kunskap och erfarenhet som SPES har. Jag frågade då statsrådet om han är beredd att se över regelverket för att SPES ska kunna bli en av övriga handikapporganisationer men får ett till intet förpliktigande svar, och någon egen uppfattning i frågan redovisar inte statsrådet. Han redovisar inte ens om han tycker att det vore en bra sak. I trafiken dör 500 personer . När beräknar kostnaden för trafikdöden säger man att den per person är . Om man använder den beräkningsgrunden för personer som tar sitt liv skulle den totala kostnaden för 1 500 självmord vara den ofattbara summan 22 ½ miljarder kronor. Staten satsar väldiga pengar på att förebygga trafikolyckor nollvisionen har väl alla hört talas om men man satsar i pengar två tjänster på att förebygga självmord. Sedan är det slut.