prot · GS0938 · 2004-11-26 00:00:00 — 1 § Aktuell debatt: Mäns våld mot kvinnor 1 (): Fru talman, ledamöter, åhörare och lyssnare! Jag och har begärt att få till stånd dagens debatt. Jag vill tacka er andra här och talmannen för att vi har fått stöd för den saken. pratar vi i om mäns våld mot kvinnor. Det är bra att det äntligen sker. Det är inte för . Vi är många som alltför länge inte förstått hur många tusentals människor som slagits och förnedrats. Vi är många som inte insett att det handlar om ett strukturellt våld i en skrämmande stor omfattning. Det här brottet kan därför inte jämföras med vilket annat brott som helst. Kvinnofrid är en frihetsfråga och en fråga om mänskliga rättigheter. Det är ett samhällsproblem där det inte räcker med att bura in de kriminella. Vi måste gå djupare för att också förändra våra attityder och värderingar. Jag vill också särskilt peka på problemet med alla de barn som drabbas och alltför ofta glöms bort av myndigheterna. Det finns många som länge jobbat i det tysta för att stödja alla de kvinnor som misshandlas i , ideellt och självuppoffrande i till exempel landets alla kvinnojourer. Jag vill passa på att också tacka alla er men också de arga feminister som fått debatten att få fart genom en skärpt analys och betydligt tuffare krav på oss män. Det finns mycket kvar att göra för att få en förändring och en större medvetenhet både bland människor och bland myndigheter. Jag hoppas att det också ger resultat i form av konkreta åtgärder och ett mer systematiskt och samordnat politiskt arbete . 2 Justitieminister (): Fru talman, ledamöter i riksdag! Jag vill passa på att tacka för det här initiativet. Det är inte minst angeläget att den här debatten inte bara förs i medierna och genom olika manifestationer, vilket i och för sig är enormt viktigt, utan också i riksdag. Jag vill också säga att det samarbete som vi har med och fungerar oerhört bra på rättsområdet, trots att vi har olika uppfattningar i EU-frågan, vilken berör en ganska stor del av brottsbekämpningen. Det här goda samarbetet har också givit resultat. Vi har kunnat samarbeta också med flera partier på andra sidan blockgränsen. Det här har alltså givit resultat. Jag tror att det har skett fler lagändringar än kanske någon annanstans i varje fall i . Vi har kunnat se att en ny kvinnofridsreform har vuxit fram och att vi fått ett nytt brott, grov kvinnofridskränkning. Vi har kunnat se hur vi har fått en ny lag om människohandel, där var pådrivande i EU. Utan ansträngningar hade överenskommelsen härom inte kunnat nås, i alla fall inte så snabbt. Vi har kunnat se hur en ny sexualbrottslag har arbetats fram och även hur det arbetats fram en ny brottsofferproposition som just bygger på att det inte bara handlar om att vi ska ha bra lagar utan också om att samarbetet mellan myndigheter måste bli bättre. I den brottsofferpropositionen understryker vi också hur viktigt det är att man lyfter fram forskningen på det här området och hur man lyfter fram frivilligorganisationerna. Ändå, trots detta arbete, misshandlas kvinnor . Omkring 16 kvinnor mister livet efter att ha blivit slagna av en närstående man. Det här gör att vi måste fortsätta arbetet med oförminskad kraft. Vi har mycket arbete kvar, men vi ska också ta vara på den enighet som ändå finns, och även om det är vi som lägger fram förslagen tycker jag som sagt att det också kommer väldigt många konstruktiva förslag från oppositionen. Jag tror att det finns en ganska stor samsyn. Det finns dock en fråga som är ytterst allvarlig och som skiljer ett parti från oss andra, och det är inställning när det gäller alkohol. Det har i allra högsta grad med den här debatten att göra. Man behöver bara träffa kvinnor som har råkat illa ut för att veta vilken stor roll alkoholen har. Det är inte så att problemen utan den skulle försvinna. Det är inte så att det alltid finns alkohol med i bilden, men när man pratar med de kvinnor som har råkat illa ut pekar de just på problemet med tillgången till alkohol. Det är därför det är ytterst allvarligt med den politik som förespråkar. Så sent talade om att man skulle kunna köpa alkohol dygnet runt. Dygnet runt skulle de här männen kunna gå ut igen och köpa mera alkohol, bli kraftigt berusade och fortsätta misshandeln av sina fruar och sambor. har talat om att man ska sänka alkoholgränsen, trots att vi vet att mäns våld mot kvinnor ingalunda är en fråga om bara vuxna män utan att det faktiskt också går långt ned i åldrarna. Vi vill inte att dessa tonåringar som har kommit i det stadiet att de faktiskt misshandlar sina flickvänner ska få ännu större tillgång till alkohol. har vi från här, en duktig polis som jag alltid har sett som en väldigt bra och klok debattör. Jag tycker att du ska ta tillfället i akt och visa en ny väg för . Ta avstånd från din partiledares inte alltför kloka uttryck när han talar om att det ska bli större tillgång till alkohol! Berätta vad du har sett, kanske som polis, berätta om de problem som finns och berätta om att en stor del av de personer som begår våldshandlingar också är berusade. Som sagt löser detta inte alla problem, lika lite som nya lagar, men det är ett problem att vi har ett så stort parti i som går tvärs emot alla de andra partierna. Jag hoppas och kanske också tror att det kommer att bli en förändring, och vi har ett ytterst bra tillfälle att få höra det . Men sedan måste arbetet förstås fortsätta. Vi vet som sagt att det runtom i landet finns människor som lägger ned hela sin själ på att göra ett fantastiskt arbete och som bokstavligen räddar liv. Utan deras engagemang skulle kvinnor inte kunna få det stöd som de behöver. De är värda all uppmärksamhet, men inte bara uppmärksamhet. De behöver också ett ordentligt stöd. När regeringen signalerade om kvinnofridsreformen gav vi också uppdrag till länsstyrelserna att arbeta fram handlingsplaner så att det skulle fungera i hela landet. Men vi vet att det ser olika ut runtom i landet. Det vet vi som reser runt, och det vet jag att också många av er gör. Därför gäller det nu att vi som arbetar med lagstiftning inte nöjer oss med det utan vi måste fortsätta att se till att det här arbetet får det stöd som behövs runtom i landet. Jag menar inte att vi ska förstatliga stödet till brottsofferjourer och kvinnojourer. Det vore inte en bra lösning, men vi ska göra två saker. För det första ska vi se till att vi fortsätter att trycka på och kräver att länsstyrelserna och även kommunerna fortsätter det här arbetet på olika sätt. Det är vårt ansvar att göra det. För det andra är det också viktigt att vi påverkar våra partikamrater runtom i kommunerna att driva de här frågorna. Som jag sade vid en manifestation i går: Låt det bli en valfråga! Låt kommunpolitikerna från alla våra sju partier stå till svars och berätta vad de ska göra! Man behöver inte vänta till valet man kan nog börja avkräva dem svar . Få i gång den här debatten! De finns runtom i landets 290 kommuner. Låt det bli inte 290 utan 292 valrörelser, med riksdagsvalet och landstingsvalet, där de här frågorna kommer i fokus. Det här får inte bli en debatt som försvinner, kommer upp igen och sedan försvinner. Den här debatten ska ha en central roll i svensk politik där partierna får visa hur mycket de vill satsa på det här. Som sagt: Vi är på många sätt eniga. Det skiljer till viss del kanske, till exempel när det gäller straff, men i stort sett är vi överens. Men vi ser vilka skillnader det finns ute i kommunerna. I vissa kommuner finns det nästan inte något stöd alls. Och detta är en fråga om liv och död, faktiskt. De kommuner som inte tar det här ansvaret utsätter också de kvinnor som behöver det här stödet för en större fara, och det är inte acceptabelt. Det här är naturligtvis en demokratisk fråga som vi ska lyfta fram. Vi har alla den här möjligheten, och vi ska ta den. Sedan ska vi inte skylla allt på kommunerna, utan som jag sade: Vi har också flera saker kvar att göra. Vi måste fortsätta att driva det här lagstiftningsarbetet vidare. Jag tror att det aldrig kommer att bli klart, utan det kommer att fortsätta . Saker och ting förändras, och det ger möjligheter till nya lagändringar. Vi har till exempel kunnat se att vi kan fortsätta arbetet med besöksförbud och elektronisk fotboja. Det var inte möjligt , därför att den tekniska kompetensen för att det här skulle fungera på ett bra sätt i praktiken helt enkelt inte fanns. Det kunde i stället bli en större fara för de kvinnor som är utsatta. har det här gått snabbt, och alla förstår ju att det kommer att gå ännu snabbare framöver. Vi kommer att kunna utveckla det här. Vi har givit uppdrag till BRÅ att lägga fram konkreta förslag. Det är inte alldeles okomplicerat när det gäller såväl det juridiska som det tekniska. Det är fråga om i vilka situationer man ska kombinera besöksförbud med fotboja: om det ska vara i samband med påföljd, om det ska vara i samband med att man får ett besöksförbud eller på något annat sätt. Det är viktigt att vi får fram de förslagen. Det är viktigt att vi tar en diskussion här i , så att vi får detta på ett bra och effektivt men ändå rättssäkert sätt. Vi måste också fortsätta driva fram det arbete som har påbörjats och kommit ganska långt, nämligen att se till så att det blir ett nationellt skydd för alla de kvinnor som är utsatta runtom i landet. Det arbetar vi med , och det gäller att det inte ska vara skillnad på var man bor i för vilket skydd man har. Möjligheterna finns, och regleringarna finns, men det gäller att det också fungerar i praktiken. Till syvende och sist är det det som betyder någonting för en utsatt kvinna. Vi kan aldrig någonsin tala om för en utsatt kvinna att vi har en bra lagstiftning i om hon har råkat illa ut. Vi kan aldrig säga att polis och åklagare utvecklar sitt arbete. Det handlar om att ge stöd till den här kvinnan, och det är hur den kvinnan uppfattar det och får hjälp i praktiken som är avgörande. Det är den utgångspunkten vi måste ha. 3 (): Jag får tacka justitieministern som har sagt en hel del kloka ord, även om jag kanske tycker att vi måste ta på oss ännu lite större krav. Vi har gjort en hel del bra saker, men är det alltför mycket av punktinsatser. Jag tycker att vi måste försöka se det här mycket mer systematiskt och åstadkomma ett samordnat arbete som når ut till myndigheterna i större utsträckning och till människornas vardag. Jag tycker att det är fel att tala om männens kollektiva skuld, som några har gjort i den här frågan. Jag tror inte att det skapar en positiv förändring och medverkar till någonting särskilt mycket bättre. Men utan tvekan har vi män ett särskilt ansvar för att medverka till och se till att det blir ett slut på det här våldet. Därför är jag glad över att det nu runtom i börjar finnas alltfler män som inte står ut med att bara fortsätta som om inget har hänt och som känner att de måste få vara med och delta i ett försök till att få till en förändring. Jag fick själv möjlighet att vara med på ett sådant första möte i , där män samlades för att diskutera vad som måste göras efter ett brutalt yxmord. går en budkavle från kommun till kommun med männens manifest för kvinnofrid. Budkavlen innefattar fyra punkter en uppmaning till alla män: Bryt tystnaden och visa civilkurage när andra ger uttryck för en dålig kvinnosyn! Var en bra förebild för dina och andras barn! Skapa nätverk för att få slut på våldet mot kvinnor! Polisanmäl om du misstänker att en kvinna blir misshandlad! Det är några punkter som jag tror kan vara viktiga i en förändringsprocess där också männen deltar. Jag vill betona vikten av att diskutera våld och jämställdhet i alla sammanhang där män och pojkar möts, oavsett om det handlar om idrottsföreningar, skoterklubbar, mekarlokaler eller på jobbet. Frågan om kvinnofrid måste nå ut i hela samhället, från den politiska nivån till familjen och pojklagsträningen i den lokala fotbollsföreningen. I ett förebyggande jämställdhetsarbete behöver hela mansrollen diskuteras. Från politiskt håll vill jag säga att det är en hel del som har gjorts inom det här området , men det finns mycket kvar att göra. Den lagstiftning som finns är i stor utsträckning bra, men många vittnar om att förändringarna ännu inte slagit igenom i tillämpningen fullt ut bland myndigheter och domstolar. Det finns också en bristande samordning av insatserna mellan sociala myndigheter, polis och andra berörda. Ett tredje problem på myndighetsnivå handlar om att vi alldeles för ofta får höra om att attityderna inte är bra. Kvinnor som tagit det stora steget att anmäla en misshandel känner sig alltför ofta kränkta och misstänkliggjorda från myndighetspersoner. Ett fjärde problem handlar om att barnen glöms bort. Barnen hör ofta till de mest drabbade i de här sammanhangen. Att se sin mamma bli misshandlad kan självfallet vara fruktansvärt. Inte sällan är misshandeln en kulmen på en process med alkohol och andra droger där barnen kommer i kläm på flera sätt. Ändå är ofta barnens situation över huvud taget inte noterad. Så här kan vi inte ha det. Regeringen måste ta tydligare initiativ för att myndigheterna ska uppmärksamma barnens ställning i den här frågan. En femte fråga handlar om att det arbete som har bedrivits inte har varit tillräckligt systematiskt och tillräckligt strukturerat. Punktinsatser har dominerat i stället för en mer genomtänkt och heltäckande strategi. stöder därför förslaget om att regeringen bör tillsätta en nationell samordnare som får ett övergripande ansvar för att politiken ska nå ända fram till medborgarna och att arbetet på myndighetsnivå ska bli mera sammanhållet. En sjätte fråga handlar om de 22 000 misshandelsanmälningar som lämnas till polisen, men som ändå bara är en del av de brott som egentligen begås. Många kvinnor vågar inte eller orkar inte anmäla. Vi behöver organisera så att fler vågar och känner stöd. Det finns metoder för det. I har man till exempel tydligen hittat nya vägar i , som har gett en reell förändring så att fler kvinnor känner sig trygga och betydligt fler och mer välunderbyggda anmälningar kommer in. Jag tycker också att vi som har en erfarenhet från politisk nivå bör känna ett större ansvar för att medverka till att kommunerna mera tar ett helhetsgrepp lokalt i de här frågorna och samordnar rollerna som myndighet och central punkt gentemot polis och andra myndigheter. Det finns som sagt mycket kvar att göra, men det finns också glädjande och positiva inslag som jag tycker att det är bra att man uppmärksammar. Det gör att de kvinnor som länge kämpat i motvind i de här frågorna kanske inte behöver känna samma hopplöshet. Den vind och det tal som pågår runtom i i den här frågan leder till konkreta förändringar. 4 (): Debatten har rubriken mot kvinnor. Jag tycker dock att det är viktigt att nyansera bilden en aning. Det handlar om vissa mäns våld mot kvinnor. Tack och lov är det även i kriminella kretsar ett lågvattenmärke att slå kvinnor, vilket trots allt bådar gott för framtiden. För oss moderater är det obegripligt att regeringen säger sig vara stolt men inte nöjd med dagens kriminalpolitik när vi vet att misshandelsbrotten mot kvinnor i ökat . Vi vet också att mörkertalet när det gäller våld mot kvinnor är stort. Bara vart femte brott anmäls. anmäldes ungefär 2 000 fall av grov kvinnofridskränkning. Det brottet innebär att en person upprepade gånger misshandlar, trakasserar och hotar en kvinna som han har eller har haft en relation till. Av dessa 2 000 fall ledde färre än 200 ärenden till fängelsedom. Färre än 200 fall. Fastän det är möjligt att döma till så mycket som fängelse väljer domstolarna att döma till mycket kortare straff. Snittiden i fängelse är ungefär . Straffet kan även bli samhällstjänst. Det betyder, fru talman, att en man som upprepade gånger genom misshandel kränker en kvinnas integritet, en kvinna som han har en relation till, kan bli dömd till att kratta löv i en park eller jobba ideellt på en boxningsklubb. Det är det som samhällstjänst bland annat kan innebära. Den moderata politiken sätter i stället brottsoffren i centrum. För att göra detta tydligt vill jag redogöra för en hovrättsdom . Det som hände var följande: tog mannen strypgrepp runt sin hustrus hals, slog henne i ansikte och huvud, sparkade henne på benen och i magen samt hotade att döda henne. /03 tog han strypgrepp och utdelade två slag med öppen hand i hennes ansikte. Han hotade med att stoppa hennes huvud i den uppvärmda ugnen. fick kvinnan utstå dödshot, flera knytnävsslag mot ansikte och huvud, slag över armar och händer med en sopborste samt strypgrepp. Straffet i hovrätten blev förvisso fängelse . Det tycker vi moderater inte är tillräckligt. Dessutom vill justitieministern genom ett nytt lagförslag göra det möjligt att i stället använda fotboja på personer som är dömda till straff på upp till sex månaders fängelse. Inte heller det är vi nöjda med. Vi ifrågasätter inte regeringens goda vilja, men regeringen sätter inte brottsbekämpningen tillräckligt högt på den politiska agendan. Då kan man undra vad vill göra som är så mycket bättre. Låt mig ge några exempel. För det första vill vi utbilda fler poliser som får en spetskompetens för att utreda bland annat våld mot kvinnor. För det andra tycker vi att kvinnomisshandel regelmässigt ska leda till fängelse. Vi tycker inte att fotboja eller samhällstjänst är en rimlig åtgärd när en man förstör en kvinnas liv. För det tredje vill vi skärpa övervakningen av besöksförbudet. Den som bryter mot besöksförbud måste kunna övervakas elektroniskt och straffet måste bli betydligt strängare. Våld mot kvinnor är ett bekymmer för hela samhället. Det är inte en fråga för kvinnor, även om det varit så alldeles för . Det håller jag med om. Det är därför mycket positivt att männen i tagit initiativ genom att visa civilkurage och säga ifrån, och jag hoppas att det initiativet får spridning över hela landet så att vi kan få ett stopp och en nolltolerans för våld mot kvinnor. 5 (): Våldet breder ut sig. Det märks i brottsstatistiken, det märks på våra sjukhus och det märks på landets kvinnojourer. Vi måste konstatera att det främst är män som ligger bakom våldet i samhället. Det gäller våldet mot äldre, mot barn och andra män och, framför allt, mot kvinnor. Därför har vi denna viktiga debatt . Vi är många som bär på ett ansvar inte en skuld, men väl ett ansvar att förändra dagens negativa trend. För det är väl så att denna riksdag och denna regering verkligen prioriterar frågan? Det är väl inte tomma ord som kommer ur regeringssamarbetet mellan Socialdemokraterna, ? Alla vill väl. Politiken är entydig i sin retorik genom att förfasa sig och fördöma våld mot kvinnor. I går uppmärksammades FN:s internationella dag för avskaffande av våld mot kvinnor. Amnesty pekar på att de flesta kommuner saknar en övergripande handlingsplan om hur mäns våld mot kvinnor ska bekämpas. redovisar siffror över antalet barn som är gömda brottsoffer när kvinnor misshandlas. De talar om upp till 100 000 barn. Mörkertalen är stora. Jag tror att man måste börja mycket . Eftersom våld mot kvinnor ytterst är ett uttryck för en strukturell underordning i vårt samhälle lär vi behöva jobba mycket långsiktigt för att uppnå effektiva resultat. var jag på mina barns förskola och skola och lyssnade på skolpsykologen . Hon argumenterade mycket övertygande om vikten av att tidigt arbeta med unga pojkars och unga flickors olika sätt att lösa konflikter. Detta ska ske ur ett medvetet könsmaktsperspektiv. Vi kan också se hur den våldsamma maskuliniteten tränger igenom från idrottsvärlden och medievärlden. Personligen tycker jag att det är helt sjukt att slå på TV:n och se sportinslag som visar överbetalda idrottsstjärnor som brutalt slåss på basketplanen eller i hockeyrinken. Vilka signaler ger denna typ av maskulinitet till uppväxande pojkar som begåvats med ett idrottsintresse? Och de är ju inte alltför många . Våldet är också ett uttryck för handlingar utförda av enskilda, tragiska män. Det finns ett personligt ansvar hos alla dessa män att behärska sin ilska och sina aggressioner. Om de inte gör det utan misshandlar ska de anmälas, utredas, lagföras och sedan ges ett bra program i kriminalvården. Det finns sådana på sina håll. Jag vill understryka att jag helst talar om programverksamhet, för man ska komma ihåg att de flesta män som misshandlar kvinnor inte är sjuka i någon avgörande betydelse så att vi kan se det eller att det blir uppenbart, utan det är män som på andra områden fungerar till synes helt normalt. Därför menar jag att de milt uttryckt måste omprogrammeras till en mer okontrollerande och framför allt helt ovåldsam maskulinitet. Detta innebär inte att det dessutom finns män som faktiskt är skadade, föraktfulla eller helt likgiltiga i sin inställning till kvinnor. Just dessa män behöver bemötas, mer eller mindre kollektivt, med ganska kraftfulla insatser. Jag tror också att det en hel del handlar om materiell lagstiftning, som var inne på. Vi från sida tycker att de domar som dömts ut och de lagar vi stiftat inte gett tillräckliga resultat. Vi anser att straffnivån på grov kvinnofridskränkning ska höjas från till . Vi tror att man måste vara tuffare mot den som konsekvent bryter mot besöksförbudet. Varför gör de det? Vi tror att man också behöver titta på ett nytt lagrum för så kallat förföljelsesyndrom. Mycket handlar om myndighetssamverkan. Detta är intressant. Det finns nämligen ingen generaldirektör, rikspolischef eller överdirektör som är ansvarig för myndighetssamverkan. Det ansvaret har den . Om ni inte tror mig är det bara att läsa grundlagen där detta står. Det behövs således ingen nationell samordnare, vilket efterlyser. Det vore bara ytterligare en person som skulle rådda i detta. Det finns ett ansvar, det ligger på regeringen, och har mängder av personer i . Se till så att det ansvaret nu tas! Man ska komma ihåg att det också görs en hel del bra i , ur ett rent myndighetsperspektiv. Det finns familjevåldsenheter, i finns bra enheter för brottsoffer, och hundförare vid polisen i både och jobbar helt rätt med att effektivt försöka upprätthålla besöksförbuden. Men dessa enheter drivs alltså av myndigheter. När väl eländet är framme är det viktigt att vi skyddar, hjälper och stöder. Det är sorgligt att se att kvinnojourer och brottsofferjourer i vårt land lever i en sådan tuff tillvaro där de knappt har pengar till skorpor att bjuda på. Vi vet att det behövs ett nationellt program för de absolut grövsta fallen för att skydda kvinnor. Jag hoppas att vi kommer att se mer från regeringen, och mer från Socialdemokraterna, . Det är väl så att ni prioriterar frågan? 6 (): Fru talman, ledamöter, åhörare och justitieminister ! Jag vill rikta ett särskilt tack till som har initierat debatten. Egentligen är det ett underkännande av vårt samhälle att vi ska behöva ha en debatt om mäns våld mot kvinnor. Det är riktigt bedrövligt att vi i parlamentet ska behöva ha en debatt om mäns våld mot kvinnor. Men det är nödvändigt. Situationen är alarmerande. Jag kan säga rakt ut att jag skäms över hur situationen ser ut och att vi inte i har kommit längre. Det är inte acceptabelt att kvinnor i ska känna sig otrygga, rädda, nedvärderade och förödmjukade och bli misshandlade i . Det strider mot min och grundläggande människosyn om alla människors lika värde och lika rätt att alltid bli respekterade. Antalet anmälda misshandelsbrott har ökat och fortsätter att öka när det gäller kvinnor som brottsoffer. Jag vill fråga : Vad gör regeringen? Vad vill regeringen göra? Var finns visionen och tankarna om att förändra detta? Här angriper ett borgerligt parti i stället för att ta ansvaret. Här hoppar på kommunerna i stället för att ta det övergripande ansvar som ligger hos och hans regering. Det är vanligt. Jag har varit med nu så jag vet att det är en vanlig inställning i stället för att ta ansvaret för hur det ser ut . Varje timme dygnet runt blir kvinnor misshandlande och hotade. vi har ägnat åt den här debatten har flera kvinnor i blivit hotade och misshandlade.