prot · GS0925 · 2004-11-09 00:00:00 — 1 § Svar på interpellation 2004/05:71 om tågtrafiken mellan och 1 Statsrådet (): har frågat mig dels vilka åtgärder jag avser att vidta för att få till stånd en utvecklad tågtrafik på berörda banor mellan och , dels vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkra en fortsatt direktlinje mellan och . Bakgrunden till interpellationen är att den av SJ och NSB bedrivna gränsöverskridande snabbtågstrafiken i det gemensamt ägda AB Linx ska läggas ned . Nedläggningen har sin grund i att det enligt bolagen inte har varit möjligt att uppnå lönsamhet i trafiken. Skälen till detta anser AB Linx vara flera. Bland annat har resandeutvecklingen inte blivit den förväntade på grund av en allt hårdare konkurrens från andra transportslag som lågprisflyg och expressbusstrafik. Utvecklingen av järnvägsinfrastrukturen i form av snabbtågsanpassningar och utbyggnad av de berörda banorna främst på den norska sidan har inte heller skett i den takt som förutsattes när trafiken drogs i gång. Den norska samferdselministern och jag har diskuterat den uppkomna situationen när det gäller bland annat trafiken mellan och . Vi har kommit överens om att en grupp tjänstemän från våra departement ska träffas för att se vad som kan göras för att om möjligt upprätthålla en gränsöverskridande tågtrafik. Ett första möte dem emellan ägde rum , och vi bereder nu frågan vidare. 2 (): Bakgrunden till min interpellation är att frågan är högaktuell på många sätt. Dels är det unionsupplösningen, dels hade vi ett nordiskt råd i då nordiska frågor diskuterades. Den här frågan var också där viktig. besökte vi var faktiskt över på den norska sidan av gränsen också och hade tillfälle att diskutera frågan med norska samferdselkommittén från . Det var efter det besöket som jag tog initiativet till interpellationen för att få en debatt med ministern om denna fråga. Uppslutningen här visar att det är inte bara jag utan många andra som tycker att frågan är alldeles för viktig för att få dö sotdöden . Det är det som Linx har planerat, det vill säga att lägga ned trafiken. Det vore en västgötaklimax av nåde som vi celebrerar hundraårsminnet av unionen och som ministrarna har träffats och uttalat högtidliga deklarationer. Jag refererar i min interpellation till ett sammanträffande då transportministrarna i , och gjorde en avsiktsförklaring om den framtida snabbtågstrafiken mellan , och . Man slog också fast att ett mål var att det vid utgången av skulle finnas dagliga snabbtågsförbindelser mellan städerna och att restiden mellan och skulle vara max och . Då krävdes snabbtågsanpassningar. Vi vet att det har misslyckats. Man har inte lyckats pressa tiden. Sträckan OsloGöteborg tar fortfarande . Restiden mellan och är . Det beror på att banorna är alldeles för dåliga och att det inte går att upprätthålla snabbtågstrafiken. Då är det lite klent för att uttrycka det försiktigt att ger ett svar på sju rader. Inledningen av interpellationssvaret är ett referat av vad som håller på att hända och hur man ser på det hela från Linx sida. Men sju rader i slutet av interpellationen är substansen i det statsrådet har att säga. Kvintessensen är att man nu har tillsatt en beredningsgrupp med tjänstemän från departementen, precis som det fanns för fyra . Då hade man en svensknorskdansk arbetsgrupp som kartlade bristerna och resonerade om hur man skulle lösa detta. Vad har de fyra åren blivit av? Har vi förlorat utan resultat alls? Jag skulle vilja att statsrådet utvecklar detta ytterligare. Vi vet att man har signalerat helgtrafik och sommartrafik kanske. Det är bra, men det behövs krafttag för att få trafiken att fungera om vi ska leva upp till ambitionen att vara en nordisk triangel med väl fungerande tåg- och vägtrafik mellan våra huvudstäder. Det är ett åtagande som samtliga länder har. Jag vill gärna ha en klar och tydlig signal. Jag är säker på att ingen kommer att anklaga statsrådet för ministerstyre om hon uttrycker sig mer målmedvetet och kraftfullt i frågan än att bara säga att det finns en beredningsgrupp. Vilka åtgärder avser statsrådet att vidta för att få till stånd en utvecklad tågtrafik på berörda banor? Det gäller faktiskt inte bara StockholmOslo, utan det gäller också GöteborgOslo och ÖstersundTrondheim. Vi kan vara överens om att fungerar hyggligt. Men även för sträckan ÖstersundTrondheim är trafiken hotad. Det berör också vårt gemensamma hemlän med stambanan som ansluter till den trafiken. Hur ser statsrådet på trafiken på stambanan, som riskerar att bli sämre när SJ har aviserat att man inte ska köra på den när den repareras? 3 (): Precis som refererade till var trafikutskottet i . Jag har förmånen att bo nära norska gränsen, och jag läser en hel del norska aviser. Där är frågan om hur tågtrafiken mellan våra huvudstäder ska lösas stor. Jag är i likhet med bekymrad över svaret och handlingsförlamningen som, tyvärr statsrådet, infinner sig i frågan. SJ har monopol på stambanenätet. SJ har monopol på trafiken mellan och norska gränsen. SJ vill behålla monopolet i och med att trafiken till är lönsam, och den ska fortgå. Men sedan är det stopp. Om man lyssnar på norska företrädare i den norska samferdselkommittén framgår det tydligt att de är beredda att bryta monopolet på den norska sidan för att få en trafik mellan och om någon vill trafikera sträckan. Är det inte dags att även från regeringens håll fundera över att en lösning på problemet kan vara att bryta SJ:s monopol, släppa in konkurrens i en upphandling och ge möjlighet för någon annan att köra trafiken på den svenska delen och norrmännen släpper fram på den norska delen? Det skulle på ett tydligt sätt ge möjlighet till att få trafik. är det monopol som regeringen vill hävda orsaken till att det inte går att få någon konkurrerande trafik. Det är resenärerna som kommer i kläm på grund av att ingen annan kan köra. Jag ska inte påminna statsrådet om vad som hände på när SJ skulle ha hundratals miljoner för att köra trafiken, men där fanns privata intressenter som kunde köra utan statliga pengar bara sträckan öppnades. Det är dags, , att gå från ord till handling. Jag säger som : Slå näven i bordet och försök att komma med något konstruktivt i frågan. Det är inte så mycket tid som står till buds förrän det är för sent att rädda trafiken. Jag tror att det är jätteviktigt. Min direkta fråga till statsrådet är: Finns det i statsrådets agenda någonstans att ni funderar på att en lösning vore att avreglera denna trafik? Släpp fram konkurrens när det gäller trafiken mellan och och bryt upp det monopol som SJ besitter. 4 (): Uppgifter säger att tågtrafiken mellan och kommer att försämras . Då kommer trafiken på sträckan KarlstadOslo att avvecklas. Mot detta vill jag protestera och vänder mig därför till statsrådet. Jag tycker att förslaget är kortsiktigt och inte genomtänkt. Jag vill därför vädja till den ytterst ansvariga att agera utifrån ett lånsiktigt perspektiv. Jag vill påminna om de transportpolitiska målen där det framhålls att ska forma en transportpolitik med hänsyn till omvärlden och att vi ska främja positiv regional utveckling och att även ska omfattas av det. Det nu aviserade förslaget att avveckla tågtrafiken mellan och går tvärtemot de av fastlagda målen, och det är inte bra för , men det är inte heller bra för övriga landet. Tågoperatörerna anger att dålig lönsamhet är skälet till avvecklingen. Jag anser att skälen är många. Spelreglerna för kommunikationsaktörerna har förändrats . Vi har ingen fullständig avreglering av tågtrafiken. Men vissa förändringar har gjorts som innebär bland annat att SJ har monopol på lönsamma sträckor. Regeringen har också uttalat att den långväga kollektivtrafiken så långt som det är möjligt ska bedrivas på kommersiella grunder. Men vad händer när inte det sker? Den tågtrafik som bedrivs på kommersiella grunder har också tydliga krav från ägarna, det vill säga staten, att ge god avkastning på verksamheten enligt uppgift . Dessa i mitt tycke mycket hårda avkastningskrav för en samhällsnyttig verksamhet kan faktiskt i förlängningen hota de mindre trafikerade sträckorna. Men det är också regeringens och mål att persontransporter även ska kunna ske på icke kommersiella grunder. Där ska Rikstrafiken kopplas in och ta ansvar för att upphandla de icke lönsamma sträckorna. Men detta sker i mån av budgetanslag. Här finns ett stort problem eftersom Rikstrafikens anslag inte är anpassade till dess åtagande. De transportpolitiska målen tycks inte heller omfatta de icke lönsamma sträckorna eftersom vi nu befinner oss i en situation att de linjer som inte är kommersiellt bärkraftiga avvecklas. Ytterst är det regeringens företrädare som har ansvaret för detta. Men för att göra denna bana mer attraktiv behöver man naturligtvis ha samverkan och samplanering med dem som finns på andra sidan gränsen, och man behöver göra investeringar. Min vädjan och min uppmaning till statsrådet nu är att man inte behandlar denna fråga i långbänk och avvecklar denna sträcka utan att man agerar kraftfullt för att upprätthålla trafiken tills man får till stånd förbättringar för att därmed öka konkurrenskraften gentemot övriga transportslag. är läget sådant att hela denna region , län och Hedmark på den norska sidan egentligen har en mycket dålig nationell och regional tillgänglighet när det gäller kommunikationer. Det måste också vägas in när man gör bedömningar om hur man ska agera. Och jag hoppas att statsrådet väljer den väg som gör att man knyter ihop dessa regioner i och . 5 (): Jag läste svaret från . Där står det att en grupp tjänstemän från respektive departement skulle träffas för att se vad som kan göras för att om möjligt upprätthålla en gränsöverskridande trafik. Jag tolkar det som att resultatet skulle kunna bli att det inte blir någon trafik i fortsättningen eftersom man om möjligt ska upprätthålla trafiken. I så fall skulle alltså en sådan här trafik läggas ned . Jag ser i svaret inte några konkreta förslag, vilket flera andra har påpekat här. Men vi säger att denna nedläggning måste stoppas på något vis. Självklart måste trafiken mellan huvudstäderna upprätthållas därför att tågtrafiken är stommen i framtidens hållbara transportsystem. Om vi menar allvar med en omställning till ett ekologiskt hållbart transportsystem måste vi anstränga oss och försöka hitta lösningar så att vi kan fortsätta ha det målet. Jag kommer just nu från ett möte angående utvärdering av de 15 miljökvalitetsmålen. Där kan man tydligt se transporternas miljöbelastning. Med tanke på de mångmiljoninvesteringar som vi nu gör genom satsningar på infrastrukturen 104 miljarder är det ett rimligt krav att det går tåg på dessa spår. Man ska ju inte bygga infrastruktur och sedan inte ha tågtrafik. Att lägga ned trafiken därför att bolaget inte klarar av att driva den är inte försvarbart. Ca 185 000 passagerare åker på sträckan mellan och . Det finns alltså en stor potential i fråga om resenärer, och det kan bli ännu fler om ägaren, alltså staten, i stället för att kräva lönsamhet skulle ge direktiv till SJ att uppnå de transportpolitiska målen, inte att få lönsamhet. Det skulle kunna innebära trafikeringsplikt, bättre turtäthet, stopp vid fler stationer. Många människor kan inte ta tåget därför att tåget inte stannar vid alla stationer. Allt detta kan möjliggöra att antalet resenärer ökar. Det skulle SJ ha som ett krav att utföra. Tågen måste ju rätta sig efter människornas behov och inte tvärtom. För att uppnå statens krav nu tvingas bolaget att fokusera på lönsamheten i stället för på samhällsservice, precis som vi hörde . Man ska ha ett avkastningskrav på före skatt. Detta är ett förslag till lösning. Det fanns ju inga andra här. Jag skulle vilja ha ministerns synpunkt på att SJ får i uppdrag att uppfylla de transportpolitiska målen och inte ha detta lönsamhetskrav. Jag har fler förslag, men jag återkommer till dem i mitt nästa anförande. 6 (): Jag tror att det finns en gemensam uppfattning i den här kammaren som även gäller det norska , den svenska och den norska regeringen, nämligen att man så långt som möjligt vill behålla persontrafiken mellan och . Det är nog den utgångspunkten som vi ska ha när vi ska arbeta i detta sammanhang, alltså att detta är något som vi alla vill slå vakt om. Det finns också mycket som tyder på det. Kammaren debatterade så sent som vårt framtida infrastruktursystem. En av de bärande tankarna där var den nordiska triangeln. Och detta är en av de viktigaste delarna i den nordiska triangeln. Såvitt jag minns av den debatten är vi eniga om den nordiska triangeln i kammaren. Och jag är ganska säker på att det norska är enigt om just den nordiska triangeln. Därför är det inte rimligt att vi bygger infrastruktur och planerar för ny infrastruktur och förbättrad infrastruktur som ingen vill trafikera. Därför finns det skäl för den svenska att reagera, precis som har anförts här. Men däremellan har vi kanske ganska mycket som vi måste lösa. Som vanligt i sådana här debatter har de borgerliga partierna alltid samma lösning på alla problem avskaffa monopolet och avreglera så löser man alla problem. Jag tycker att vi har gjort ganska mycket just på järnvägssidan, inte minst med det tredje järnvägspaketet som vi har enligt EU. Även den järnvägsutredning som pågår, som vi nu håller på och tittar på och som sannolikt kommer att läggas fram , kommer att ta itu med de här problemen. Att just den här delen skulle vara skäl nog att göra något annat anser jag bara vara en möjlighet man utnyttjar för att kunna göra en enkel ideologisk partipolitisk vinst. Det tycker jag inte har med pragmatism i den här debatten att göra. Men man vill ändå i det här sammanhanget säga att vi ska upphandla trafiken. Men mina kära vänner, om man upphandlar trafiken behåller man ju monopolet, även om man gör det i en annan form. Man inviterar fler att komma in och bjuda, men monopolet finns ju kvar. Det är bara en som kan trafikera. Det blir ingen bra lösning av det. Dessutom finns en annan aspekt på det här. Det är att inte ensidigt kan tala om hur detta ska kunna lösas. Det måste göras i samråd med den norska regeringen. Vad tycker den norska regeringen och det norska ? Och det måste göras tillsammans med den och den svenska . Det här är så att säga saker som man måste göra. Till detta har också regeringen tagit initiativ. Enligt min uppfattning är det viktigt att regeringen återkommer med en lösning där både och är överens om hur man ska lösa frågan om persontrafiken även . Det måste vara det som vi grundar våra uppfattningar på när vi går till beslut. Att vi måste reagera är det ingen tvekan om. Men att vi skulle reagera genom att säga att nu har vi den här lösningen, nu prövar vi den och sedan kommer alla problem som har funnits och som finns att lösas, bara man avskaffar monopolet. Nej, det duger inte, herr talman. Det måste faktiskt komma fram till att vi måste ha ett samtal med . Vi måste diskutera med om hur vi ska hantera det här. 7 (): Det är uppseendeväckande om direkttrafiken mellan och skulle läggas ned . Det vore ett underbetyg för det nordiska samarbetet. Det hoppas jag aldrig kommer att utfärdas. Jag vill ta upp en annan tågförbindelse över gränsen, nämligen den så kallade Nabotrafiken mellan och . Den startade i nuvarande form 2002, men trafiken över gränsen via har pågått i skiftande omfattning. Nabotrafiken har utvecklats förhållandevis väl men behöver fortsatt stöd från Rikstrafiken. Därför är det allvarligt när Rikstrafiken hotar att dra in det stöd man ger till den här trafiken. är det många som har krävt förbättrade tågförbindelser på den så kallade Atlantbanan, StockholmÖstersundTrondheim. Men har varken beslutsfattarna i eller i på allvar förstått vikten av bättre östväst-förbindelser i . Här finns urgamla kontakter att utveckla och stärka. Men tyvärr det får vi många exempel på uppfattas ofta i som en perifer region långt upp i norr, trots att det ligger mitt på den skandinaviska halvön. är ett glesbygdslän med goda framtidsutsikter, om förutsättningarna tas till vara på ett likvärdigt sätt med andra delar av vårt land. Länet är granne till ett av främsta tillväxtområden, Sörtröndelag och . Det finns en stor tillväxtpotential i närmare östväst-kontakter. Då krävs det också snabba tågförbindelser över gränsen. Jag vill fråga ministern: åtgärder är beredd att vidta tillsammans med sin norska kollega för att snabbt förverkliga visionen om snabbtåg på Atlantbanan? Jag är väl medveten om att har ett stort ansvar här eftersom man inte ens har elektrifierat sin del av banan. Det krävs påtryckningar från vår sida av gränsen i det fallet. En annan aktuell fråga är SJ:s planer på att inte längre använda Norra stambanan för Jämtlandstrafiken den bana som går vidare till utan i stället köra omvägen över . Konsekvensen av detta blir ännu längre och inte kortare restider, vilket måste vara fullständigt oacceptabelt. Dessutom vore det ett svek mot inlandskommunerna som har medverkat till upprustningen genom att förskottera likvida medel. Det är vare sig nödvändigt, rimligt eller acceptabelt om SJ kommer att köra sin trafik till och vidare mot i en omväg via . För övrigt finns det en oro, inte minst i , för att SJ även på har planer på att köra via och inte den närmaste vägen på Norra stambanan. Jag vill fråga ministern: åtgärder tänker du vidta för att trafiken StockholmÅngeÖstersundTrondheim ska kunna utvecklas i stället för att försämras? Det är faktiskt så att regeringen har ansvar inte bara för vissa regioner utan för att hela ska ges likvärdiga förutsättningar för utveckling. 8 (): Det är stor uppställning kring den här frågan. Det gör naturligtvis att statsrådet förstår att det här är en viktig fråga. Som varande ledamot av har jag varit här , och jag vill nog påstå att den här frågan var på tapeten under möte. Det ska bli intressant att höra om statsrådet har ett bättre svar muntligt än det som står på det papper vi har fått . Jag hoppas också att ministerns svar blir fylligare än , som här framstod som vice kommunikationsminister. Jag hörde inga frågor från utan han var tydligen en hjälpsvarare, som vi från den borgerliga sidan inte var speciellt nöjda med, kan jag väl påstå, speciellt inte jag själv, boende från norska gränsen och och till med bilen. Jag ställde en fråga till den svenske statsministern och fick ett ganska svävande svar, ett svar som gick ut på att det här lägger vi oss inte speciellt mycket i. Man fick en känsla av att statsminister var orolig för ministerstyre. Lite grann som säger, tror jag att vi nog hellre ser lite ministerstyre i regeringen än vi ser tjänstemannastyre i den här frågan. Det måste väl ändå finnas någon politisk vision i syn . Det är dock så, kommunikationsministern, att vi har orden Nordiska triangeln framför oss vilket parti vi än tillhör, som en vision och som TEN-projekt. I den ligger på ett ställe, och sedan har vi , och . Här har vi kommit överens om att vägar och järnvägar ska fungera . Då blir man ju lite förskräckt när man ser sju raders svar på en så viktig fråga. Ska vi verkligen det år vi ska fira unionsupplösningsprojektets hundraårsdag lägga ned tågtrafiken mellan de två nordiska huvudstäder som ligger närmast varandra? För min egen del ansvarar jag för stora samling i . 150 nordister ska dras till . Jag tror till och med att kommunikationsministern kommer att vara där. I alla fall ska kungahuset, statsministrar och talmän välkommen till , herr talman! vara på plats. Ska det vara när vi kommer med bil och buss till från , eller ska tåget gå? Det tror jag är en väldigt viktig fråga. Jag ställde samma fråga till den norske statsministern, , i andrakammarsalen och sade till honom att jag tycker att statsminister var svag och feg i sitt svar till mig, och det tyckte den norske statsministern också. Han sade att sannerligen säger jag eder, jag ska åka hem och ta tag i den här frågan. Jag har också skrivit brev till som är min partikamrat i , och jag har hört henne i norsk TV gå ut starkt i frågan och säga att vi ska lösa den. ställer jag frågan till det svenska statsrådet. Tänker statsrådet peka finger och säga till SJ: Kör eller avstå monopolet, så att vi får järnvägstrafik mellan och . 9 (): Det som sade här var ju sant vi får göra historien klar för oss. Norrmännen har en hemläxa att göra. upp till är bedrövlig. mellan gränsen och är bedrövlig. Vi var några som åkte där, och så frågade vi konduktören: går gränsen? Vet ni vad han svarade? Det handlade alltså om standarden på järnvägen på den norska sidan. Man har en hastighetsbegränsning på många ställen. Så måste rusta upp sin järnväg för att det här ska bli ett konkurrenskraftigt alternativ. Det är nödvändigt, och vi måste alla trycka på. SJ har kommit fram till att man inte kan driva den här trafiken, det är för stora förluster. Jag tycker för min del att det vi skulle försöka göra med norrmännen är att komma fram till en överenskommelse där en del av överenskommelsen är att man förbinder sig att rusta upp järnvägen på var sin sida. Sedan kan vi tillsammans upphandla trafiken på den här järnvägen eller ge koncession till den som är beredd att köra detta på ett bra sätt. Det tycker jag skulle vara ett bra upplägg, men det måste innebära ett åtagande från norsk sida att verkligen också rusta upp järnvägssträckan. Det kan inte bara vara så att vi tolererar att man inte gör det. Pengar har man haft att rusta upp en stor sentralbanestasjon i och mycket annat. Så pengar finns det på den norska sidan om man bara vill. En reflexion som man kan ha när det gäller arbetsmarknad och arbetslöshet är: Varför inte satsa pengar på infrastruktur för att åtgärda arbetslösheten? Jag tyckte att det som sades om och var riktigt, att vi har mycket att vinna på att koppla ihop de här områdena med en effektiv infrastruktur och effektiva järnvägsförbindelser. Jag hoppas att regeringen och kan ta kontakt med den norska regeringen och driva den här frågan vidare. 10 Statsrådet (): Eftersom det nu är åtta på interpellantsidan och jag är ensam på den andra sidan tar mig friheten att bara svara på de frågor som verkligen har en koppling till interpellationen. Några har lyft frågor som visst är angelägna ur ett transportpolitiskt perspektiv men som inte är ställda i interpellationen. Jag tycker att interpellationen i sig är tillräckligt intressant. Jag hoppas att ni ursäktar att jag inte kommenterar stambanan eller andra delar som vi kanske får tillfälle att återkomma till. Jag uppskattar den stora uppslutning som vi har kring en angelägen fråga. Jag har med lite förvåning noterat lusten till ministerstyre. Jag hoppas att jag kan tolka ledamöter så att ni verkligen uppskatter ministerstyre, även om ni inte alltid uppskattar vad styret går ut på. Det måste finns en konsekvens i att använda ministerstyre. Det kan inte bara handla om att man gillar det om man tycker att resultatet är behjärtansvärt men ogillar det om man tycker att det lett till fel slutsats. Det är angelägna frågor. Jag har haft flera samtal med min norska kollega . Vi har inte fått något besked från den norska sidan om att man är beredd att ändra sin lagstiftning. Det kan hända, efter de inlägg som vi har haft och inte minst efter det som hänvisade till, att statsministern i har lovat ta tag i frågan, att vi får andra svar än vad vi fick . Vi får avvakta och se, men och på de möten vi haft mellan departementen har det inte framförts som möjligt från den norska sidan att ändra deras lagstiftning. Däremot tycker jag det som avslutningsvis var inne på, och som flera andra har varit inne på, är oerhört angeläget. En del av en möjlig överenskommelse måste innehålla ett åtagande från den norska sidan att göra investeringar i infrastrukturen. Att det inte gjorts är ändå ett av skälen till att det gemensamma bolaget har gått dåligt. Det är en relativt lång sträcka. Vi ser en allt växande konkurrens med expressbussar och flyget, och vi ser en tuffare priskonkurrens med lågprisflyget. Då är det klart att om tåget ska kunna konkurrera med lågprisflyget är själva restiden viktig.