prot · GR09115 · 2004-05-13 00:00:00 — Det är en upprörande orättvisa att mer än en halv miljon människor de flesta kvinnor saknar anställningsskydd och möjlighet att planera sin ekonomi, sitt liv och sin fritid. Det är ingen överdrift att påstå att arbetet faktiskt därmed tränger ut själva livet. Det borde vara uppenbart för alla att nuvarande regler ger arbetsgivarna mycket omfattande möjligheter att erbjuda tillfälliga jobb i stället för fasta anställningar. Som en följd av detta är arbetsmarknaden i stark obalans där kan jag hålla med både kristdemokrater och folkpartister där arbetsgivarkravet på flexibla lösningar mer än väl tillgodoses, men till priset av undermåliga otrygga anställningar för ett växande antal människor. Trygghet och tillväxt är inte kommunicerande kärl, som gärna ser det, utan varandras förutsättningar. Därför är den pågående utvecklingen på arbetsmarknaden inte bara ett problem för enskilda individer utan även ett hot mot en långsiktig och uthållig tillväxt och för en finansiering av välfärdspolitiken . Det är därför vi i menar att det är oerhört angeläget att återställa anställningsskyddet i LAS och stärka löntagarnas rättigheter på nytt. Grunden i anställningsförhållandena ska självklart vara fasta heltidsjobb. Utifrån detta ska undantag kunna göras, men bara i kollektivavtal och genom central arbetstagarorganisation. Det innebär naturligtvis att dagens överenskomna visstidsanställning i LAS måste avskaffas. Vi menar också att en takregel måste införas. Alla korttidsanställningar ska automatiskt övergå i tillsvidareanställning. Tvåpersonsundantaget i LAS måste självklart upphävas. Återanställningsrätten ska på nytt utsträckas . Min förhoppning är att ska få ta ställning till lagförslag som lägger om kursen och på nytt stärker lagen om anställningsskydd. 11 () replik: talar om A- och B-lag på arbetsmarknaden. Ett problem på dagens arbetsmarknad är att vi har ett C-lag en miljon människor som inte har ett arbete att gå till. Det är parti som styr tillsammans med Socialdemokraterna och . Jag känner en stor oro för att det inte händer någonting på , för att den utlovade propositionen inte kommer, arbetslösheten skenar och ingenting sker. Varför händer det ingenting på arbetsmarknadspolitikens område? Hur kan det komma sig att arbetsmarknadsutskottet nu kan ta sommarlov? Innan turordningsundantaget infördes beskrevs det hur det skulle bli kris, katastrof och elände. Även måste inse att det underlättar för småföretagare med tvåpersonsundantag. står det i majoritetsskrivningen att tecken tyder på att det eventuellt har blivit problem. Har tagit någon form av initiativ för att regeringen ska utnyttja sin utredningsmakt för att undersöka om krisen och katastrofen, som du och andra beskrev innan tvåpersonsundantaget infördes, har blivit verklighet? 12 () replik: Jag kan dela otålighet över att alltför lite händer. Jag skulle uppskatta om det händer mycket mer mycket snabbare. Varför vi tar sommarlov just nu kan jag däremot inte svara på. Det kanske någon annan kan klara. Jag känner också en oro och frustration över att för lite händer. Det råder inget tvivel om den saken. Vi i gör vad vi kan för att få fram lagförslag så snabbt som möjligt. Men vi är tre partier som samarbetar, och vi är inte alltid överens i varje fall inte om tvåpersonsundantaget. Vi hade lite skilda uppfattningar i sakfrågan. Jag uppfattade inte riktigt din andra fråga. Skulle du kunna ta den igen? 13 () replik: Jag tar den igen. Inför debatten när turordningsundantaget infördes beskrevs detta som en i princip raserad arbetsrätt. Vi som tror på detta tror att det gynnar småföretagande och möjligheten till fler anställningar. Därmed underlättar det för folk utanför arbetsmarknaden att komma in på arbetsmarknaden. När det väl är genomfört skriver majoriteten i sin text att tecken tyder på att tillämpningen av reglerna har drabbat orättvist och godtyckligt. Regeringen har utredningsmakten. Det är bara att utreda om detta föreligger. Har tagit något initiativ till att få en utredning till stånd som skulle kunna visa på de teser som du här presenterar i talarstolen? 14 () replik: Nej, vi vill inte ta något initiativ för att utreda detta. Vi har mycket kontakter med de fackliga organisationerna och får information från det hållet om hur det ser ut på arbetsmarknaden. De står inför samma bekymmer, nämligen att eftersom arbetsgivare inte behöver redovisa skäl eller saklig grund för ett uppsägningsbeslut finns det inget för de människor som drabbas av detta att överklaga detta är helt enligt lag. Därmed finns det alltså ett stort mörkertal, och hur stort det är kan vi alltid diskutera. Det är klart att det är riktigt, som du säger, att ger man arbetsgivarna rätt att undanta två personer från turordningsreglerna är det lite lättare att hantera det för en arbetsgivare än om man fortfarande har turordningsregler att ta hänsyn till. Men ingen kan påstå det visar också utvecklingen i , och så här långt att det är särskilt svårt att anställa tidsbegränsat. Det är ungefär 600 000 människor som måste uthärda den typen av undermåliga anställningar . Det är alltså oerhört lätt. Till yttermera visso vill jag påstå att det också är lätt att anställa tills vidare och säga upp människor som är anställda tills vidare. Det frodas en mytbildning om hur svårt och jobbigt det är för arbetsgivare i att säga upp människor som är fast anställda. Så är det inte alls. Människor som har varit korttidsanställda men fast anställda har en uppsägningstid på en månad. Det är det som skiljer en tidsbegränsad anställning från en fast anställning . Det är en uppsägningstid på en månad. Det är alltså inte särskilt svårt varken att anställa tidsbegränsat eller att anställa tills vidare, och det är inte heller svårt att säga upp människor som är tillsvidareanställda. I en del länder är det betydligt svårare och ekonomiskt mycket mer dyrbart för företag att säga upp människor med fasta jobb. I de länderna har vi sett en utveckling mot fler och fler tidsbegränsade anställningar i stället, men i är det lätt att säga upp människor både som är fast anställda och som har tidsbegränsade anställningar. Detta måste vi göra någonting åt. 15 (): Jag börjar med att yrka bifall till reservationerna nr 7 och nr 11. För övrigt står jag bakom alla övriga reservationer som har medverkat i. har jag en känsla av att det händer saker och ting väldigt tyst. Diskussionen om europabolag har inte varit den stora debattfrågan varken i lagutskottets eller i vår egen debatt i arbetsmarknadsutskottet. Ändå tror jag att det är ett väldigt tydligt tecken på hur utvecklingen kommer att gå framöver. Det kommer att vara mer och mer som vi hittar lösningar på i ett Europaperspektiv och kanske också i ett världsperspektiv. Vi kan inte bara se till den lilla del av världen som kallas . Vi kan tycka att vi har det väldigt jobbigt och att det är väldigt svårt på arbetsmarknaden för oss, men vi måste ändå ha blickarna riktade utåt. Vi kan inte begränsa den svenska arbetsrätten och den svenska arbetsmarknaden bara till . Vi måste också ha kontakt med vad som händer i andra delar av världen, i och globalt, för att vi inte ska bli överkörda, för att vi inte ska bli satta på bakvagnen, utan vi ska vara med i diskussionen och vara med och skapa det nya arbetslivet i världen. Vi har mycket att bidra med från svensk arbetsrätt och svensk arbetsmarknad. Men vi kan inte bara sitta och tycka att vi har det bra och att vi ska göra lite förbättringar. Först och främst har vi över en miljon människor som inte kommer in på arbetsmarknaden, som inte har ett jobb att gå till. Och vilken solidaritet finns där mellan de fackliga organisationerna och de människor som står utanför? Vi måste få en balans. Vi måste få en känsla av att det finns fler människor som ska vara med i det här arbetet och som också har rätt till arbete. Jag har träffat Småföretagarnas Arbetslöshetskassa. De hade sin stämma . Det finns en gnista och en önskan att göra saker och ting, att skapa nya arbetstillfällen, att försörja sig själva, att se till att andra får möjlighet att via deras företag försörja sig, att bidra till en utveckling i . De vill också föra det här arbetet vidare till andra delar av världen. De har en känsla av att vi finns på en global marknad. Då behöver de ha lite förändringar i arbetsrätten. Vi måste hitta ett nytt sätt att få det här att fungera, inte så att vi tar tryggheten från människor. Men vilka människors trygghet är det vi ska värna om? Är det bara de som har kommit in på arbetsmarknaden? Hur ska vi hantera alla dem som inte har fått något jobb, de som inte har varit inne på arbetsmarknaden än på grund av att de har studerat och det inte passar deras utbildning, de som har varit gravida och vill komma tillbaka och byta arbete därför att det gamla jobbet kanske inte passar så jättebra? Vi har så många inlåsningseffekter. Vi har så mycket annat som inte fungerar jättebra . Vi behöver se över det här, för världen ser ut på ett annat sätt än den gjorde , när många av dessa regler kom till. Då passade reglerna, men passar de inte längre. Vi har här diskuterat gravida och föräldralediga. Vi måste väl i detta samhälle komma underfund med att det är allas vårt ansvar att se till att barn föds och att föräldrar kan ta hand om sina barn. Ändå gör inte regeringen den översyn som vi från borgerligt håll har begärt att få. Vi tror inte att det är några jätteproblem, men varför inte ta itu med de problem som finns? Varför inte göra den här undersökningen så att vi vet vilka problemen är? Det är samma sak med turordningsreglerna. Säger man att det är stora problem? Ja, men ta då fram och visa var de finns så att de kanske går att åtgärda! ska vi inte hindra människor från att kanske mest psykologiskt men ändå anställa fler. En annan sak som vi från sida har tagit upp ett flertal gånger och fått avslaget utan närmare diskussioner är tilläggsförsäkringar. När man känner att det vore viktigt att ge de människor som kommer över taket på a-kassan en tilläggsförsäkring säger de fackliga organisationerna nej, och de har ett veto. Vad tjänar det till? Vad är det bra för? Det är en solidaritet som för mig verkar väldigt avig. Dessutom är det så att otroligt många människor kommer över taket. Vi behöver se över arbetsrätten och se över försäkringsrätten. Det är många olika saker som behöver ses över, eftersom verkligheten har sprungit ifrån de system som vi har. Det är det barnvänliga arbetslivet, med flexibilitet och olika sätt att få samhället att fungera över en människas livstid. Men vi ska också se vad som är på väg att hända i vårt eget land och runtomkring oss. gäller det att barnet är ett ansvar för oss alla. Vi som har vuxna barn och kanske barnbarn vet att det här är så viktigt. Det är så i livet som det är ett problem för oss, och en glädje. Kan vi inte få ha glädjen av att barnen finns och följa dem nära när de är små? När vi blir lite äldre och barnen är vuxna kan vi jobba lite mer, men då är vi utslagna från arbetsmarknaden. Det finns otroligt mycket att göra, inte minst för dem som är på väg in på arbetsmarknaden, de unga och vi som är på väg ut från arbetsmarknaden, vi som är lite äldre. Vi behöver mötas. Det finns en massa saker man kan göra för att förenkla och underlätta, i stället för att som bara lappa och laga ett system som kanske är lite obsolet vid det här laget. Vi behöver ett nytt sätt att få det här att fungera, en arbetsmarknad som ser hela världen och som ser att vi här i har behov av förnyelse och inte bara att sitta kvar i gamla regler och ståndpunkter. 16 () replik: Jag delar och omsorg om föräldralediga och gravida och uppfattningen att vi ska ha system i med lagstiftning som inte gör det möjligt att diskriminera gravida och föräldralediga. Det hade vi för övrigt redan i . Då hade vi i svensk lagstiftning ett skydd som förhindrade arbetsgivare att säga upp gravida. De hade ett starkt anställningsskydd. Och de har också haft det i LAS ända när tvåpersonsundantaget infördes. När det infördes innebar det att arbetsgivaren gavs en generell rätt att fritt undanta två personer. Därmed kan man säga att föräldralediga och gravida naturligtvis riskerar att komma i kläm. Det beror lite grann på hur många anställda det är. I mindre företag med få anställda ökar naturligtvis risken. Tycker verkligen att tvåpersonsundantaget är en bra lagstiftning sett ur den här synvinkeln, när det gäller skyddet för föräldralediga och gravida? 17 () replik: Tvåpersonsundantaget är viktigt för de små företagen för att de ska kunna fortsätta att fungera, för att de ska överleva. Vi har ju sett på många ställen att det är en viktig del av detta. Vad vi däremot har sagt är att man behöver se över den här lagstiftningen och stärka skyddet för de gravida och föräldralediga. Vi insåg redan då att risken skulle kunna finnas när det här förslaget genomfördes. Därför har vi begärt att vi ska få den här översynen, men den har av olika anledningar som jag inte känner till inte kommit. finns det fortfarande i diskrimineringslagstiftningen en möjlighet att hävda de här rättigheterna för gravida och föräldralediga. Det behöver göras mer på det här området, men vi kan inte kasta ut barnet med badvattnet och ta bort det här undantaget för två personer. Det är nämligen också viktigt, och det är andra grupper som har blivit gynnade av det, som sade förut. Bland annat har invandrare och flyktingar som har kommit hit blivit hjälpta av detta. Det kan alltså finnas en del problem med detta, men det finns också andra som har blivit gynnade av det. Därför är det här en lite knepig lagstiftning. Vi vill ha den här förändringen, och det har vi hävdat från vår sida, men sedan händer ingenting mera. 18 () replik: Men tycker inte och att det här är ett problem? I företag med få anställda, tre, fyra, fem stycken och så är det i många företag riskerar en anställd som blir gravid att i ett uppsägningsläge råka riktigt illa ut om arbetsgivaren tycker att det är ett problem med gravida eller föräldralediga anställda. Eftersom man kan undanta två personer från turordningsreglerna kan arbetsgivaren faktiskt styra det här. Tycker inte du att det här är ett bekymmer, om du tycker att skyddet för de gravida och föräldralediga behöver stärkas? 19 () replik: Jo, det är därför jag säger att vi vill ha den här översynen så att vi kan stärka skyddet på det området, men därmed är det inte sagt att vi vill ta bort hela den här lagstiftningen. Det är ju inte under så väldigt långa tider som vi är gravida eller föräldralediga, utan den i arbetslivet har vi inte det skyddsbehovet. Då är det väldigt viktigt, tycker jag, att det finns möjligheter för företagen att finnas till, att växa, att anställa fler människor. Det är det som är det viktigaste för min del här, och sedan vill vi då också stärka skyddet för de här utsatta grupperna. Detta är också en opinionsbildningsfråga. Vi måste försöka få alla arbetsgivare, oavsett om de är privata eller offentliga, att inse att ansvaret för barnen och för deras uppväxt är en gemensam fråga. Vi kan inte säga att det ansvaret ska tas av några speciella arbetsgivare. har de offentliga arbetsgivarna fått ta det här, eftersom kvinnorna i stor utsträckning har varit anställda där. Det är ett ansvar som vi måste ta i hela , alla arbetsgivare och arbetstagare gemensamt. 20 (): Då har vi kommit fram till den årliga debatten om arbetsrätten och de berömda undantagen i turordningsreglerna. Jag vill till att börja med, herr talman, säga att jag fullt ut stöder de motioner och reservationer som har, men för tids vill jag bara yrka bifall till reservation 11 under punkt 12 samt reservation nr 17 under punkt 22. Jag ska börja med att lyfta upp frågan om tidsbegränsade anställningar och de anställningsformer som finns. finns det elva stycken olika former. Det är uppenbart att företag och myndigheter faktiskt systematiskt har börjat utnyttja vikariat, provanställningar, projektanställningar och så vidare på ett sätt som inte var tänkt från början så kan man säga om man ska vara snäll. Om man ska vara lite mer konspiratorisk säger man: De har börjat utnyttja detta på ett väldigt oseriöst sätt. I vissa situationer kan tidsbegränsade anställningar vara helt okej, till exempel för ungdomar som jobbar under loven. Och det behövs naturligtvis vikarier när någon är sjuk och så vidare. Sedan finns det givetvis också personer som gillar att jobba i olika projektformer. Men är det så att nästan 600 000 personer har denna osäkra anställningsform, det vill säga ej tillsvidareanställning. Inte minst bland kvinnor inom LO-kollektivet finns det många som har vikariat och andra tillfälliga jobb. Många företag väljer att endast ta in folk vid produktionstoppar i stället för att tillsvidareanställa dem. Unga människor anställs i stor utsträckning i olika tidsbegränsade anställningar. Fasta arbeten erbjuds sällan till dem som är . Antalet tidsbegränsade anställningar har ökat markant . Detta är ett problem som vi inte kan blunda för. Undersökningar visar att av alla tillfrågade svenskar vill ha ett fast jobb, en så kallad tillsvidareanställning. Men de får inte detta, vilket resulterar i otrygga anställningsförhållanden och ett otryggt liv, vilket ger stress och ohälsa som en följd. Detta är ett av de största problemen på svensk arbetsmarknad och för svenska arbetstagare. Därför hoppas jag att det snart ska komma ett förslag från regeringen, ett initiativ för att just få bort alla de här otrygga anställningsförhållandena. Detta sades för övrigt också i förra årets berömda debatt, men ingenting har hänt på denna punkt, men vi väntar otåligt på initiativ. Ett annat stort problem är tystnaden på arbetsplatserna. De anställda är rädda för att framföra kritik mot sin arbetsgivare. Många arbetsgivare kräver tystnad och lojalitet av sina medarbetare, såväl inom den privata som inom den offentliga sektorn. Rädslan för att kritisera är störst bland kvinnor, äldre arbetstagare och administrativ personal. De som arbetar i tidsbegränsade anställningsformer har svårast att säga ifrån. Ju osäkrare anställning desto svårare är det att framföra sin kritik. Både yttrande- och meddelarfriheten är reglerad i grundlagen och gäller bara i förhållande till offentliga arbetsgivare. Detta bör givetvis också gälla den privata sektorn. anser sålunda att regeringen måste ta ett initiativ och återkomma med ett förslag om denna ändring. En bra arbetsrätt är en förutsättning för en väl fungerande arbetsmarknad. Livskraftiga små och medelstora företag är av avgörande betydelse för landets utveckling. Den gamla arbetsrätten, innan undantagen för två nyckelpersoner infördes i LAS, var inte bra, eftersom den enbart tog sikte på förutsättningarna för de stora företagen medan de små företagen av naturliga skäl hade svårare att anpassa sig till just denna lagstiftning. Ett litet företag har inte samma möjligheter som ett stort företag att genom omplacering behålla nyckelpersoner med en viktig yrkesmässig kompetens. Det undantag som vi från tillsammans med de fyra borgerliga partierna drev igenom var därmed ett av flera sätt att stimulera såväl småföretagande som små företags möjlighet att klara sig i konjunkturcykler. hade Socialdemokraterna en uppmärksammad tillväxtkongress. Jag följde den väldigt noga utifrån ett perspektiv. Vid förra kongressen sade man nämligen: Vi ska bli småföretagarnas parti. Därför är det väldigt märkligt att höra retoriken och läsa i papperen inför det här betänkandet. Det som kommer fram är att de små företagen oftast utmålas som ytterst oseriösa företagare som behandlar sina anställda utifrån en slit-och-släng-mentalitet. Är det Socialdemokraternas nya sätt att se på småföretagen? Jag vill helst inte tro det. Såväl socialdemokrater som vänsterpartister tycks tro framför allt är det intressant utifrån retorik att det är de stora företagen som är det viktigaste, storföretagen, de multinationella företagen. Smaka på det, ! Det borde vara småföretagen som är en av de viktigaste företagsformerna. Turordningsreglerna ska finnas kvar. Därmed inte sagt att all arbetsrätt ska se ut som den gjort . Det finns vissa delar i arbetsrätten som bör förändras, framför allt för att förhindra diskriminering i olika former. värnar särskilt rätten för gravida och föräldralediga men också äldre och tjänstlediga. Här måste en förändring komma till stånd. Det är dags att vi får en regelförändring. Det är som vi införde de nya reglerna för småföretagen. Utifrån den debatt som rådde då kan man helt klart säga att det inte har blivit så jäkligt som en del framförde. Framför allt påstod både socialdemokrater och vänsterpartister att hela arbetsrätten och anställningstryggheten skulle raseras. Har det blivit så? Nej, naturligtvis inte. Från borgerligt håll vill man fortfarande förändra arbetsrätten. De har en reservation, nr 1, som går ut på att förändra arbetsrätten och som jag från sida inte vill ställa mig bakom. Den är så allmänt hållen att jag tror att man vill gå in och göra andra förändringar också. Jag och vill specifikt identifiera de problem som behöver åtgärdas, inte riva upp hela arbetsrätten. Det tror jag är fel utveckling. Därför kan jag inte tänka mig att gå med på de borgerligas reservation nr 1 i det här fallet. Det steg som vi tog att undanta två personer från turordningsreglerna räcker. Det behövs inte fler förändringar inom detta område. Det har varit viktigt för småföretagen att undanta två personer för att de ska våga nyanställa och skapa fasta arbeten. En rapport från visar att av alla anställda vill byta arbeten , men de vågar inte på grund av regeln sist in först ut. För dem har undantagen betytt en skillnad till det bättre. Unga människor med stark färsk utbildning vågar nu söka sig till ett litet företag. De åker inte med nödvändighet ut först om företaget skulle behöva dra in på personal. Det påstods och påstås fortfarande att undantaget skulle drabba gravida och föräldralediga. Det är ett generellt problem, inte kopplat till undantagen. En rapport från SCB visar att risken att bli arbetslös fördubblas när man väntar barn. Risken är fortsatt stor när man är hemma med barnet. Det är upprörande. Det är också därför som och de fyra borgerliga drev igenom att vi vill ha ett stärkt skydd för gravida och föräldralediga. Vi väntar fortfarande ivrigt på att Socialdemokraterna ska komma med ett lagförslag, framför allt i en fråga som de tycks vara så väldigt intresserade av och ständigt tar upp i diskussionen. Ändå händer det ingenting. Jag hoppas att det snart ska komma. Utredningen arbetsrätt är klar. Den slår fast att det inte behövs några förändringar på denna punkt . Det påstås också i debatten att invandrare skulle drabbas särskilt hårt. En rapport från visar att invandrare oftare blir av med jobben än svenskar när facket förhandlar om uppsägningar enligt LAS. Ojämlikheten är lagvidrig och upprörande men har fortfarande ingenting med undantagsregeln att göra. Den beror på hur fackförbund och arbetsgivare har agerat vid förhandlingar dem emellan. Undantagen gynnar tvärtom invandrare som kommer sent in på en liten arbetsplats. De har har en verklig möjlighet att få vara kvar om företaget måste skära ned. Låt oss kombinera dessa undantagsregler med de antidiskrimineringslagar som vi redan drivit igenom i och de vi föreslagit i olika riksdagsmotioner. Det påstås att sjukskrivningarna skulle öka betydligt. Socialdemokraterna presenterade i sin skrift om ohälsa i arbetslivet kravet på att ta bort undantagen i turordningsreglerna som ett sätt att öka tryggheten och minska stressen på arbetsplatserna. Hur ser statistiken ut? Enligt SCB:s senaste statistik kan man snabbt konstatera att det är i de små företagen med under 10 anställda som sjukfrånvaron är som lägst medan sjukfrånvaron är som störst hos arbetsgivare med över 100 anställda. Dessutom, vilket också är intressant, har sjukfrånvaron i de små företagen minskat sedan undantagsreglerna infördes. Jag vill gärna höra Socialdemokraterna förklara detta.