prot · GS0931 · 2004-11-17 00:00:00 — De tre utgångspunkter som regeringen anger för sitt arbete är inte svåra att ställa upp på. För det första: Hållbar utveckling kan endast uppnås inom ramen för globalt och regionalt samarbete. För det andra: Hållbar utveckling måste integreras i alla politikområden. För det tredje: Ytterligare nationella insatser krävs för att långsiktigt kunna värna de kritiska resurser som utgör basen för en hållbar utveckling. De fyra strategiska framtidsfrågor som enligt regeringen kommer att stå i fokus är också en bra utgångspunkt för den fortsatta diskussionen, nämligen miljödriven tillväxt och välfärd, god hälsa framtidens viktigaste resurs, en samlad politik för hållbart samhällsbyggande samt barn- och ungdomspolitik för ett åldrande samhälle. Jag vill i detta sammanhang passa på att hälsa samhällsbyggnadsministern välkommen till miljö- och jordbruksutskottets debatter. Hon har en besvärlig titel men ett viktigt uppdrag. När regeringen går igenom de olika politikområdena liknar skrivelsen, som också påpekat, mer och mer en socialdemokratisk pamflett där allt ska rymmas. Kortsiktiga åtgärder som maxtaxa, nivån på studiebidraget och fri entré på museer blandas med de stora överlevnadsfrågorna. På det sättet riskerar begreppet hållbar utveckling, precis som tidigare talare sagt, att tunnas ut och arbetet att förlora i kraft och styrka. Det är viktigt med ett konsekvent och väl definierat förhållningssätt i arbetet för hållbar utveckling. Regeringen ska regelbundet återkomma till med redovisningar på området. För att bedömningarna och debatten ska kunna handla om vilken utveckling som har skett och vad som ska kunna påverka framtida utveckling är det nödvändigt att arbetet mer inriktar sig på hur olika indikatorer utvecklas över tiden. I ett särskilt yttrande pekar allianspartierna på behovet av att utveckla indikatorer att arbeta utifrån. På miljöområdet är sådana indikatorer ganska väl utvecklade, även om mer säkert kan göras. Miljökvalitetsmålen och de årliga uppföljningarna av utgör en bra grund för det fortsatta arbetet. På andra områden finns säkert liknande indikatorer som kan ge en bild av hur läget är när det gäller hållbar utveckling. Det handlar om brottsutvecklingen i olika kategorier, exempelvis våld mot kvinnor, studieresultaten i skolan, utvecklingen när det gäller mobbning, vårdköernas omfattning, olika indikatorer för hälsa och ohälsa, inkomstutveckling i olika befolkningsgrupper, andelen fattiga barn, utvecklingen när det gäller innovationer och patent, antalet nystartade företag och företag i konkurs och en rad indikatorer som beskriver utvecklingen på det ekonomiska området. Det är en lista som säkert kan göras kortare eller längre alltefter ambitionsnivå. Det skulle göra arbetet för hållbar utveckling tydligare, mer fokuserat och hanterbart. Eftersom regeringens skrivelse har en ganska vid och oprecis uppläggning spänner också motionerna och reservationerna över vida fält. står ensamma och tillsammans med andra partier bakom det är knappt jag vågar säga det 46 reservationer där vi tycker att det behövs förbättringar, förändringar eller förstärkningar. Det handlar om att ge miljöfrågorna en större tyngd i WTO-arbetet och att ge mänskliga rättigheter en ökad betydelse i bistånd och i fattigdomsbekämpningen. Vi lyfter fram kampen mot hiv/aids, tbc och malaria som centrala för arbetet med hållbar utveckling. Det gäller att förbättra miljösituationen i och vikten av att EU:s nya kemikaliepolitik, REACH, blir skarp och konsekvent. Arbetet för att förhindra en klimatkatastrof måste forceras. Det handlar om valfrihet i skolan och barnomsorgen, ett bättre företagarklimat, utvecklingen av en integrerad produktpolitik, ett hållbart fiske, energifrågor och transporter och mycket, mycket mer där vi i våra reservationer, som jag varmt rekommenderar till läsning, vill puffa på i arbetet. Ett område där en majoritet av utskottets ledamöter har enats om ett tillkännagivande tas upp i reservation 89. Vi föreslår i denna reservation att en större andel av avsättningarna för biotopskydd i skogen ska ske genom frivilliga åtaganden i form av naturvårdsavtal där staten och markägaren tar ett gemensamt ansvar för naturvården. Det är enligt vår mening ett bra uttryck för hur enskilda och det offentliga tillsammans kan arbeta för en hållbar utveckling. Slutligen vill jag, herr talman, lyfta fram en fråga som kanske kan tyckas marginell men som ändå har en stor betydelse för hur vi i hanterar frågor om kulturarv, mänskliga rättigheter och en fortsatt utveckling. Det handlar om behandlingen av alla de utestående frågorna inom same- och rennäringspolitiken. Tre utredningar har redovisat sina uppdrag till regeringen. Ytterligare ett antal utredningar pågår. Ett tjugotal olika frågor som i olika hög grad berör samernas situation ligger på bord. I betänkandet på s. 128 säger utskottet att man förutsätter att regeringen möjligt inleder arbetet med utarbetande av en långsiktig och sammanhållen same- och rennäringspolitik som bland annat syftar till att säkerställa biologisk mångfald och hållbar utveckling i renskötselområdet. Det är viktigt att ett sådant arbete omgående sätts i gång genom att regeringen tillsätter någon form av beredning med parlamentariska inslag för att förbereda en sammanhållen samepolitik. Avslutningsvis, herr talman, yrkar jag bifall till reservation nr 89. 27 (): Detta betänkande om en strategi för en hållbar utveckling bygger på en skrivelse som utarbetats i samarbete mellan regeringen och . Det är, som vi har hört, ett brett betänkande som behandlar så gott som alla politikområden, Herr talman! Jag vill börja med läkemedelsområdet och dess påverkan i miljön. Den årliga förbrukningen av läkemedel i är ca . Många läkemedel är direkt livräddande, andra lindrar symtom och förbättrar livskvaliteten. Läkemedel har blivit en självklar och omistlig del av vår tillvaro. Men kunskaper kring läkemedlens miljöpåverkan är däremot långt ifrån fullständiga. Det är känt att läkemedelsrester förekommer i vattenmiljön och att deras aktiva substanser ofta är verksamma även efter att de har kommit ut i naturen. Konsekvenser av antibiotikaanvändningen kan vi se i våra reningsverk där vi hittar bakterier som är resistenta mot de mest kraftfulla antibiotika som är tillgängliga. Miljöpåverkan av hormoner från exempelvis p-piller och östrogenpreparat är även ett problem på grund av deras miljöeffekter. Det rapporteras om att fisk som lever nära reningsverkens utsläpp blir tvåkönade: antar honegenskaper av det så kallade renade avloppsvattnets halt av könshormoner. gäller det att vi tar bort de hinder som finns kvar för omställning till användning av miljömärkta läkemedel och underlättar introduktionen av dem. Jag yrkar alltså bifall till reservation 47, men givetvis står jag också bakom våra övriga reservationer. Hållbar utveckling handlar om att värna och nyttja givna resurser på ett hållbart sätt. Men det handlar även om resurseffektivisering och om en långsiktig förvaltning och investering i mänskliga, sociala och fysiska resurser. Vi måste värna om naturresurser och människors hälsa. De är en förutsättning för utveckling och välstånd. Det är människors arbetskraft, kunskap och kreativitet som bär upp en hållbar utveckling. Ska vi nå det hållbara samhället måste våra mål vara solidaritet och rättvisa i nord och i syd, i alla länder, mellan länder och mellan generationer. Ska vi nå det hållbara samhället måste det skapas inom ramen för vad miljön och människors hälsa tål. Då gäller det att vi agerar på ett sådant sätt att vi inte överskrider vad som är långsiktigt hållbart. Miljöproblemen i världen har framför allt sitt ursprung i den rika befolkningens levnadsmönster. Fortsätter den utvecklingen kommer stora delar av världsbefolkningen att stå inför gigantiska svält-, sjukdoms- och miljökatastrofer. Vår egen del av världen kommer att ställas inför stora flyktingskaror vars överlevnadsmöjligheter har uttömts i andra delar av världen som de flyr ifrån. Västerpartiet anser att alla har rätt till en god miljö. Den rätten är ingen lyx eller hinder för samhällsutveckling, utan i stället en förutsättning för vår fortsatta sociala och ekonomiska utveckling. Ett gemensamt ansvar är en förutsättning för att nå målet om en god miljö och en hållbar utveckling för alla. Genom politiska beslut och handlande kan samhällsstrukturen förändras till att syfta till hållbarhet, och ekonomiska principer kan omvärderas till att även omfatta det ekologiska perspektivet. Ett exempel på hur felaktiga strukturer leder till begränsningar och felsteg från linjen att nå en hållbar utveckling är feltänkandet i den fysiska samhällsplaneringen. Det förutsätts ofta att man till exempel har tillgång till bil i och med placeringen av köpcentrum och arbetsplatser i förhållande till bostäder. Genom framåtsyftande samhällsplanering och en rättvis fördelning kombinerat med teknik är det fullt möjligt att anpassa vårt samhälle till naturens ramar. Men det krävs politisk vilja och mod. Rättvist miljöutrymme är ett annat begrepp som borde ha en central roll i arbetet för en hållbar utveckling. Miljöutrymmet är den förbrukning av naturresurser och därmed sammanhängande utsläpp som kan vara acceptabelt utan att äventyra den biologiska mångfalden. Det rättvisa miljöutrymmet är den mängd resurser som kan användas för ett lands befolkning utan att tvinga andra människor i världen, nu eller , att nöja sig med mindre. Att ställa om vårt samhälle är inte bara en moralisk skyldighet utan en tvingande politisk nödvändighet om vi vill kunna fortleva på denna planet. Att se till att vi lever inom vårt rättvisa miljöutrymme innebär att vi frilägger mycket resurser som syd kan använda för sin utveckling och som kan komma framtida generationer till godo. En politisk strategi för uthållig och hållbar utveckling måste bygga på den viktiga insikten om sambandet mellan tillståndet i miljön, de mänskliga aktiviteterna och behovet av ökad global rättvisa. Jag ser rättvist miljöutrymme som ett mycket viktigt och användbart instrument i arbetet för en hållbar utveckling. Huvudansvaret för omställningen till ett hållbart samhälle ligger på politisk nivå och inte på individens nivå. Dagens ekonomiska system, där transnationella storföretag har större makt än demokratiska stater det gäller främst tredje världen men även underlättar inte precis omställningen. Jag yrkar bifall till reservation 47. 28 (): Precis som mina borgerliga kolleger har lyft fram lämnar utformningen av skrivelsen en del övrigt att önska. Jag ska inte upprepa det som har sagts. Men jag tror att vi alla kan vara överens om att om regeringen stramar upp hanteringen av skrivelsen i fortsättningen så stramar vi upp vårt motionsskrivande det gäller nog även och . Hållbar utveckling är ett förhållningssätt med helhetsperspektiv både på samhället och på politiken. Det omfattar såväl ekologiska och sociala som ekonomiska dimensioner. Alla delar måste därför vara hållbara för att helheten ska bli hållbar. Det yttersta målet för politik är att var och en ska kunna växa som människa. Man ska ha möjlighet att förverkliga sina drömmar. Ansvar för varandra och för naturen ska vara vägledande när samhället formas. Med det här som utgångspunkt är hållbar utveckling en självklar förutsättning för vår vision. Den hållbara utvecklingens tre ben ekonomiskt, socialt och miljömässigt visar att miljöpolitiken inte får särskiljas från andra politikområden utan måste ses som ett medel för att åstadkomma en långsiktig ekonomisk tillväxt. I arbetet med hållbar utveckling har vi ett globalt ansvar för att finna lösningar som är hållbara, både ekologiskt, socialt och ekonomiskt. I det arbetet är teknikutveckling en av nycklarna i den framtida utvecklingen. Den allra största utmaningen ligger dock i att uppnå en global solidaritet. En globalisering på rättvisa villkor är något som främjar den hållbara utvecklingen. Men det är också en av de största utmaningarna . I det sammanhanget får inte den svenska strategin bara bli vackra ord. Det går inte att blunda för de åtgärder som vi i behöver vidta för att leva upp till åtaganden som förhandlades fram i . Vi har i den här kammaren och i den svenska politiska debatten alltför ofta sett exempel på kortsiktiga akutåtgärder för att klara exempelvis budgetens utgiftstak. De sker helt utan eftertanke om att det krävs en långsiktighet och ett samspel mellan ekonomisk tillväxt, miljöanpassning av samhället och ett socialt ansvar just för att vi ska få denna hållbara utveckling. Om vi tittar på statistik över ohälsa, inkomster och ekonomisk tillväxt så kan vi ganska snabbt konstatera att den utveckling som vi har i inte är hållbar. Framför allt är den inte det beroende på de sociala och regionala klyftor som kontinuerligt ökar i landet. Den nuvarande utvecklingen är inte heller ekologiskt hållbar. Regeringen har valt att presentera fyra fokusområden . Redovisningen är som sagt bred. Den omfattar i stort sett allt. Men ur synvinkel finns det en stor brist; enligt vår uppfattning har man inte grundligt behandlat demokratin och underifrånperspektivet i skrivelsen och i hållbar utveckling som helhet. En hållbar utveckling kräver delaktighet en delaktighet där alla människor, företag, myndigheter och organisationer och inte minst de många lokala utvecklingsgrupper som finns över hela vårt land finns med. De måste ges en chans till en reell delaktighet. Det måste föras en diskussion på alla nivåer i samhället om hur vi kan bidra till en hållbar utveckling. Som jag nämnde tidigare är vi besvikna över att man helt har tappat fokus på demokratin och underifrånperspektivet. Revideringen av den nationella strategin tenderar mer att framstå som en uppräkning av allt det som regeringen har föreslagit och drivit igenom än att uppfattas som en strategi som omfattar oss alla. Varje människas delaktighet måste vara drivkraften i strategi för en hållbar utveckling. Hoten mot jordens ekosystem är ett gemensamt ansvar. Vi i västvärlden har låtit våra ekologiska fotavtryck växa till orimliga proportioner. Vi fortsätter att basera vår tillväxt på en icke uthållig produktion. Växthusgaserna fortsätter att öka i atmosfären, mängden kemikalier i livsmiljön sprids utan att vi känner till alla konsekvenser, och den biologiska mångfalden hotas. Vi står inför ett antal utmaningar . Där är klimatförändringarna, biologisk mångfald och kemikaliespridningen centrala både i ett nationellt och i ett internationellt perspektiv. Vi har alla en skyldighet att ta ansvar för vår livsstil och gemensamt med andra vända de negativa trenderna. Avslutningsvis, herr talman, gör jag precis som mina borgerliga kolleger och väljer att yrka bifall till reservation 89. Jag väljer att inte vidare gå in på reservationen, för jag tycker att de föredömligt har presenterat den. 29 (): Ledamöter och statsråd! Många har diskuterat begreppet hållbar utveckling. Vad innebär egentligen en hållbar utveckling? Man pratar ju om både ekologiskt, ekonomiskt och socialt hållbar utveckling. Det finns en risk nu när begreppet har använts . Jag gjorde en sökning på begreppet tidigare, och såg att det dyker upp först i i litteraturen trots att det är ett äldre begrepp. När man använder ett begrepp länge blir det mer och mer urvattnat. Det gäller inte bara här i kammaren och i politiken över huvud taget utan överallt i samhället. När man pratar om hållbar utveckling så börjar det bli så att det är en etikett som man klistrar på allt som är bra, allt som är gott och allt som är vackert. Om vi inte försöker snäva in begreppet lite mer så kommer det inte att vara användbart . Om man går tillbaka lite grann i tiden och funderar på varför vi började prata om det lite vidare begreppet hållbar utveckling ser man att det mycket handlar om att vi måste arbeta tillsammans med de här frågorna i hela världen. Både i-länder och måste samarbeta. Men har kommit till i-länderna och sagt: Hör ni! Varför ska vi börja ta hänsyn till miljö och naturresursförbrukning? Ni har ju blivit rika i er del av världen på att förstöra miljön. Varför kan inte vi också få öka vår materiella konsumtion på miljöns bekostnad? Om vi ska komma vidare på ett vettigt sätt är det givet att människor i världen måste kunna få det bättre. Vi måste utrota fattigdomen. Då börjar vi prata om ekonomisk, social och ekologiskt hållbar utveckling i stället. När man använder begreppet tycker jag att det är viktigt att man gör det där frågorna är intimt sammanflätade. Jag tänker ge några exempel som visar vad det skulle kunna vara för typ av frågor. Om man diskuterar markvård i världen finns det ett bra exempel där det går att både höja produktionen, minska fattigdomen och göra en viktig miljöinsats för kommande generationer. Om vi tittar på krig, oroligheter och flyktingar världen över kan vi se en tydlig koppling till miljö- och naturresurser. Det finns forskning som visar att en stor del av konflikterna i världen i grunden handlar om konflikter kring miljö- och naturresurser. Det är naturresurser som till exempel mark, vatten och inte minst olja. Flyktingproblemen, fattigproblemen och lidandet hänger samman med hur vi konsumerar och använder naturresurser. Sedan finns det en rättviseaspekt på miljöförstöring. Vilka är det som drabbas mest i världen av miljöförstöring? Det är de fattigaste. De rika kan ofta flytta när ett område är miljöförstört. De rika har råd att köpa vatten. Det har inte de fattiga. Många av de stora miljöproblemen när det gäller klimatförändringar kommer givetvis att drabba både rika och fattiga. Egentligen borde det inte behöva vara någon motsättning. Vilka frågor kan vi se i den nationella politiken där både miljö, ekonomisk utveckling och social utveckling är ihopflätade? Jag ska ge ett par exempel på det. Vi har haft en enorm teknisk utveckling, och vi har det fortfarande. Industrin kan tillverka produkter till lägre och lägre kostnader. Det påverkar hur vi tänker. Då känns det som om till exempel vård och omsorg är dyrare, relativt sett. behöver vi arbeta så lite för att satsa på olika typer av materiell konsumtion. Trots att vi då egentligen är så mycket rikare, upplever vi både som individer och som politiker att vård och omsorg är så dyrt, när det egentligen inte är vård och omsorg som har blivit dyrt utan det är det andra som är så billigt. En viktig sak i hållbar utveckling är att fundera på hur vi påverkas i våra individuella beslut och i våra politiska beslut. Konsumerar vi det som är riktigt viktigt? Ökar vi vår konsumtion på de områden som är viktigast för välbefinnandet? Det kanske skulle vara bättre både för miljön och för vårt välbefinnande om vi konsumerade mer av andra saker, till exempel på omsorgssidan än på den materiella sidan. En annan fråga där ekonomi, social utveckling och miljömässig utveckling är intimt sammanknippade är arbetstidsfrågan. Hur ska vi ta ut den enorma välfärdstillväxt vi har på grund av den tekniska utvecklingen? Där finns ett val. Vi kan välja att ta ut den i mer fri tid, ha tid att göra saker, tid till umgänge, tid till en massa saker som är roligt och intressant, eller att ta ut den i mer materiell konsumtion. I anslutning till skrivelsen väckte vi en principiellt hållen motion. Vi tog där upp några saker som vi tycker ska förstärkas i arbetet med hållbar utveckling. Vi vill ha en konkret, bättre integration av alla frågorna i politiken. Det är något som också tas upp i skrivelsen. Men det fungerar inte alla gånger så i praktiken även om man kan se vissa spår här och där. Det nya departementet som har bildats är ett spår av det tänkandet. Det finns numera gröna nyckeltal i finansplanen, och det är ett spår av det tänkandet. Men alltför ofta glöms miljöfrågorna bort inom andra politikområden. Hur många offentliga upphandlingar görs fortfarande utan att ta ordentlig miljöhänsyn? De är många. En annan sak vi har tagit upp är att tydliggöra målkonflikter. Det kan leda till att man dels kan hantera målkonflikterna på ett tydligare sätt, dels till att målkonflikter man trodde fanns faktiskt inte finns. Sedan vill vi att man ska trycka på att ekologiska ramar är minst lika viktiga som ekonomiska ramar. Vi ska få etappmål för minskning av resursförbrukning och minskning av energiförbrukning just för att vi ska hamna på en konsumtion som innebär ett rättvist miljöutrymme. Jag antar att statsrådet delar vår uppfattning att egentligen borde det nya Samhällsbyggnadsdepartementet ha samma tyngd i som . Vi ska jobba efter visionen att både ekologiska och ekonomiska ramar ska ha en stor tyngd. Det finns många viktiga sakområden. Det är kemikaliefrågor, läkemedel och miljö samt havsmiljöfrågor. Jag har inte tid att gå igenom hela den bunt av reservationer vi står bakom. Jag tänkte bara nämna någonting om naturvården eftersom det är den reservation som har chans att gå igenom. finns det principiellt sett två typer av skydd vi strävar efter. Dels är det det frivilliga åtagandet som inte är kvalitetskontrollerat , dels finns det kvalitetskontrollerade där man jobbar med olika typer av skyddsformer. Vi skulle vilja att man inte låser fast det kvalitetskontrollerade skyddet till hur de ska tas ut. Man ska använda sig mer av naturvårdsavtal. Man kan ha ett lika bra skydd i ett naturvårdsavtal om man jobbar långsiktigt med 50-åriga avtal, till exempel reservat. Det finns också möjlighet att markägaren fortsätter att äga reservat. Särskilt intressant är det i där det mer kommer att bli fråga om att det behövs en hävd på den mark som behöver ett skydd. Då är det praktiskt att i ett avtal om naturvård också baka in ersättningen för den hävden till jord- eller skogsbrukaren som ska stå för den tjänsten. På det viset kan vi få ett moderniserat jord- och skogsbruk där man på samma sätt som man säljer livsmedel och fibrer också kan sälja naturvårdstjänster. Omställningen i riktning för en hållbar utveckling måste vi alla se som en spännande utmaning. Varför ska inte den utveckling vi har kunna komma miljön till del i stället för att ständigt komma ny konsumtion till del? Se till hur industriproduktionen har ökat . Den har ökat mer än energiförbrukningen. Den knäckfråga vi måste lösa är hur vi ska göra så att den tekniska utvecklingen som gör oss rikare också kan användas till att minska vår miljöpåverkan och inte bara öka vår konsumtion. Om bostäder blir bättre så att det är lättare att värma dem per kvadratmeter, är det viktigt att vi inte bara ökar våra uppvärmda ytor utan att vi kan använda dem för att minska våra utsläpp. Blir bilarna bättre är det viktigt att vi kan få ned energiförbrukningen och inte förbruka så mycket drivmedel i stället för att ständigt ta ut detta i ökad prestanda och snabbare acceleration. Det handlar om att få utmaningen att ställa om till ett miljömässigt hållbart samhälle lika spännande som utvecklingen mot att ständigt öka konsumtionen. Det är en utmaning som både kammaren står inför och som jag hoppas att den nya ministern på området, , ska ta till sig som samhällsbyggnadsminister. Jag gratulerar till ett spännande uppdrag. 30 () replik: Jag ska tacka för ett intressant inlägg. Diskussionen om konsumtion av materiella saker, alltså producerade saker, och konsumtion av tjänster är en ganska viktig och intressant diskussion. Vi ser nu till viss del också en utveckling där konsumtionen av tjänster kanske ökar mer än konsumtionen av saker. Jag tycker också att det är en intressant diskussion hur mycket vi använder den för att öka vår fritid kontra öka vår arbetstid. Men jag undrar lite, : Vem är det som ska göra valet? Är det vi som individer, eller är det du och jag som politiker? Om du har den här inställningen, varför är du för ROT-avdrag men mot RUT-avdrag? 31 () replik: Det är en jätteintressant fråga vem som ska bestämma. När det gäller de här frågorna tror jag att det handlar både om att vi som individer behöver tänka efter hur vi gör våra val av konsumtion och om en politik som styr i en viss riktning.