prot · GS0941 · 2004-12-01 00:00:00 — Trots att vi kan lista en mängd saker som skiljer ungdomar åt kan vi också hitta det som förenar dem, och det är det som ska vara ungdomspolitikens kärna. Varje ung människa är unik och har sina speciella förutsättningar, precis som vuxna. har ungdomar som grupp vissa gemensamma problem men också utmaningar och möjligheter. En nationell ungdomspolitik kan bidra till att skapa en helhetsbild av ungdomars situation. Jag menar att om vi förnekar behovet av en samlad ungdomspolitik blundar vi inför de särskilda frågeställningar och utmaningar som ungdomar ställs inför på vägen in i vuxenlivet. Inte minst måste politiken, som den medger att ungdomar själva formar sin framtid, befästa att grundvärderingar såsom människolivets okränkbarhet och varje människas unika värde och rätt till integritet ska förmedlas till varje ny generation. På många sätt är ungdomspolitiken ogripbar, och det märks också både i de motioner och i den proposition som utskottet behandlat. Här finns det förslag om allt från bostäder, arbete och sjukvård till utbildning, integration och inflytande. Vi kristdemokrater har lagt fram en rad förslag, bland annat om en ny yrkesutbildning, om elevinflytande, om skyldighet för varje kommun att ordna en ungdomsmottagning, om arbetet mot narkotikamissbruk, om förändrad rösträttsålder, om fler bostäder till unga och så vidare en mängd bra förslag som berör ungdomar men som det är omöjligt för mig att här hinna gå igenom. Jag ska därför i mitt anförande fokusera på några övergripande frågor. Först och främst gäller det regeringens förslag till nya mål för ungdomspolitiken: att ungdomar ska ha verklig tillgång till välfärd och att det andra målet ungdomar ska ha verklig tillgång till makt. Vi kristdemokrater yrkar avslag på de här förslagen till mål som vi menar att det är helt omöjligt att följa upp. Det här riskerar att inte enbart bli ord på papper utan också helt sakna verklig förankring. Risken är särskilt stor eftersom regeringens och utskottsmajoritetens förslag om hur målen ska följas upp och konkretiseras är mycket invecklade och otydliga. Ansvaret för uppföljning ska ligga på alla statliga instanser som på något sätt har beröringspunkter med ungdomars villkor. Min erfarenhet säger mig att när ansvaret ska läggas på alla kommer det med största sannolikhet att innebära att ingen tar ett ordentligt ansvar. Vi kristdemokrater är generellt sett positiva till målstyrning, men för att målstyrning ska fungera måste det vara tydliga och mätbara mål som kan följas upp. Det är inte de nu föreslagna målen för ungdomspolitiken. Dessutom anser jag och att man i Socialdemokraternas ungdomspolitik och också utskottsmajoritetens, alltså även och ofta alltför ensidigt vill fokusera på ungdomars självständighet. Ja, självständighet i positiv mening är när en ung människa har möjlighet att ta ansvar för sig själv och skapa sitt eget liv, att flytta hemifrån när den dagen är inne, skaffa sig en egen bostad och försörja sig. Det här är exempel på en positiv självständighet som det offentliga ska stödja och uppmuntra. Men självständighet får aldrig förväxlas med känslomässigt och socialt oberoende. Jag vill se ett bredare perspektiv på ungdomspolitiken där ungdomarna får vara självständiga individer, men i ett socialt sammanhang. Undersökningar från visar att vad barn och ungdomar saknar mest är trygga relationer med vuxna, inte materiell välfärd. Unga människor behöver vuxna att samtala med om livet. De behöver råd och stöd vid viktiga vägval för att sedan utifrån det kunna fatta sina egna beslut. Ungdomsåren är i hög grad den tid då vår identitet formas. Identiteten utvecklas i samspel med föräldrar, familj, vänner och omgivande samhälle. Jag vill hävda att bristen på engagerade vuxna är en av förklaringarna till den rotlöshet och det utanförskap som alltför många ungdomar ger uttryck för. Den proposition som vi nu behandlar är ytterligare ett bevis på att majoriteten inte på allvar har insett den betydelse som familj, vänner och små gemenskaper har för alla människors trygghet och utveckling; särskilt gäller det ungdomar. är det tyvärr så att som ungdomar tydligt uttrycker att de vill ha mer kontakt med vuxna eller äldre människor sitter många gamla isolerade utan kontakt ens med sina närmaste. En större gemenskap mellan generationerna är en viktig förutsättning för att öka ungdomarnas möjligheter att utveckla sin självkänsla och en stark identitet. Under den borgerliga regeringstiden var ungdomspolitiken ett prioriterat område. Detta markerades bland annat av att sex riktlinjer för ungdomspolitiken lades fast och av att bildades. De här riktlinjerna anser vi kristdemokrater fortfarande vara relevanta för den nationella ungdomspolitiken. Vi vill utifrån de riktlinjerna formulera nya mål för ungdomspolitiken. Vad handlade då de här riktlinjerna om? Ja, de handlade bland annat om att de offentliga insatserna för ungdomar i första hand ska vara stödjande och bygga på ungdomars, föräldrars och andra närståendes engagemang. De innehöll även krav på att alla ungdomar ska ha rätt till goda uppväxtvillkor som tillgodoser behovet av både trygghet och personlig utveckling. Dessutom fastslogs att den statliga ungdomspolitiken ska främja ungdomars personliga ansvarstagande, medmänsklighet, delaktighet och inflytande. Vi vill se ett bredare perspektiv på de ungdomspolitiska frågorna där ungdomar sätts in i ett sammanhang med andra människor och där deras rättigheter och skyldighet till ansvarstagande sätts i centrum. Den sista frågan som jag hade tänkt ägna tid åt just nu berörs även den i de riktlinjer för ungdomspolitiken som fastslogs . Det handlar om en ökad samverkan. I riktlinjerna slogs följande fast: Myndigheter och organisationer bör i ökad utsträckning samverka i ungdomspolitiska frågor. Engagemanget inom den ideella sektorn skall tas till vara. Jag upprepar: Engagemanget inom den ideella sektorn ska tas till vara. Här anser jag att regeringens proposition har sin kanske största brist. Var i regeringens och utskottsmajoritetens politik finns den ideella sektorn alla föreningar, idrottsrörelsen och amatörkulturorganisationerna? Var finns de eldsjälar som driver olika fritidsprojekt för och med ungdomar och alla andra som utanför den offentliga sektorn arbetar med ungdomar? I propositionen nämns den ideella sektorn på några ställen, men där finns det ingen helhetssyn på de ideella insatsernas betydelse för ungdomar. I stället fokuserar man ensidigt på den statliga möjligtvis också på den kommunala nivån där allt ska lösas via institutioner. Detta är förvånande. Vi vet ju att den ideella sektorn är av helt avgörande betydelse för ungdomspolitiken. Jag kan bara som exempel nämna föreningarna inom idrotten där vi ser en stor möjlighet för samhället att nå ut till ungdomar. En nationell ungdomspolitik måste framför allt innebära en betoning av det offentliga samarbetet med den ideella sektorn. Tveklöst är det så att beslut som ska genomföras av statliga myndigheter riskerar att aldrig nå ut till en vidare krets av ungdomar. Det behövs därför en ökad tillit till folkrörelserna, inte tvärtom. Deras betydelse kan inte överskattas. Avslutningsvis: Regeringens ungdomspolitiska proposition är ett försök att omfatta en mycket stor grupp av människor med olika förutsättningar och intressen. Förvisso är det bra att regeringen tillsammans med och har tagit ett initiativ, men resultatet är en besvikelse. Jag befarar att den ungdomspolitiska proposition som vi behandlar kommer att i det närmaste gå helt obemärkt förbi, utan någon större reell effekt för ungdomar runtom i landet. Det var inte så det var tänkt, och det är olyckligt. Jag står självklart bakom samtliga reservationer både våra egna och de reservationer som vi har tillsammans med andra partier. Men för tids vinnande här i kammaren nöjer jag mig med att yrka bifall endast till reservation 5 under punkt 2. 106 (): Aldrig har det varit svårare för unga att etablera sig i samhället. Allt fler studerar både i gymnasium och på högskola, men allt färre får jobb eller startar eget. Fler och fler unga hamnar utanför samhället helt och hållet. Vart är vi på väg? Detta sades i samband med seminarium Is the botten nådd . Unga människor är vår framtid. Det är därför viktigt att vi bryr oss om dem, lyssnar till dem och ser till deras behov och utveckling. Det är nödvändigt att lyssna till de olika visioner som ungdomar har , för dessa kan man inte ärva från en generation till en annan. Därför är det bra att vi har den här debatten där vi sätter frågor om ungdomar i fokus. Men är det frustrerande, eftersom propositionen kännetecknas av ett utpräglat uppifrånperspektiv, där statliga myndigheter och ytterst regeringen förbehåller sig rätten att lägga livet till rätta för ungdomar på samma sätt som man kan se i flera andra politikområden. Den är alltför allmänt hållen och intetsägande, vilket öppnar upp för mer byråkratisering. Av den anledningen yrkar avslag på propositionen och bifall till reservation 2 under punkt 1. Ungdomar är människor med samma mångfald av karaktärsdrag, livsvillkor, drivkrafter, intressen och livsstilar om alla vi andra. Det som förenar ungdomar är att de har vuxenlivet framför sig. En framtid som de ska kunna påverka. För är det centralt att besluten fattas så nära människan som möjligt. Ungdomspolitik ska vara viktig för alla stark som svag. Propositionen kännetecknas dock av att ungdomar ses som en svag grupp. Jag citerar ur propositionen: Ungdomspolitiken syftar till att i första hand stärka ungdomar som har sämst förutsättningar. Ungdomarna i , , reagerade starkt på det. De säger att det känns som att väldigt många ungdomar utesluts. De funderar över vilka som har sämst förutsättningar. Vad lägger regeringen för värderingar i det? Den frågan hoppas jag att ungdomsministern kan svara på . En annan fråga som jag gärna vill få förklarad handlar om vilken roll föräldrarna har. anser att föräldrarna är viktiga. De har ett stort ansvar för ungdomarnas uppväxttid. De kan bland annat ge trygghet och fostra dem till bra samhällsmedborgare. Men i propositionen nämns knappast föräldrarna. Jag tror att det görs bara en gång. Tycker inte regeringen att föräldrarna är viktiga, eller vad är svaret? Det finns en del positiva förslag i propositionen, som exempelvis att lokala skolstyrelser ska permanentas, vilket vi i har slagits , att lärlingssystemet ska utvecklas och att man lyfter fram entreprenörskapet och företagandet i skolutbildningen. När det gäller lärlingsutbildningen ska, eller rättare sagt måste, utbildningen läggas ut på arbetsplatser och inte ske inom skolans väggar. visades på i ett nyhetsprogram ett reportage från . Där intygade elever som går lärlingsutbildning att det känns betydligt mer motiverat att gå till skolan när man genom praktik på arbetsplatsen förstår varför man också behöver lära sig olika ämneskunskaper. Entreprenörskap och företagande är viktigt för dagens och framtidens arbetsmarknad. Det visar sig dessutom i en undersökning som gjorde att bland 1830-åringar en något större grupp än den propositionen handlar om kan tänka sig att starta eget. Ungdomar som i skolan uppmuntras att starta eget är mer positiva än andra. Det intresset måste vi ta till vara anser vi i . kommer senare att återkomma till arbetsmarknadsfrågor och tala om den delen av ungdomspolitiken. Men jag vill redan nu säga att vi vill tillstyrka reservation 37 under punkt 28. Så några ord om resurser till gymnasieskolan. I ungdomspropositionen skrivs: Det är ett centralt mål för regeringen att höja utbildningens kvalitet och likvärdighet för elever med individuella program så att fler kan slutföra en gymnasieutbildning. Det är väl ingen av oss som säger nej till målet att alla ska kunna slutföra en gymnasieutbildning. Däremot har en helt annan syn än regeringen på hur man ska nå målen. Medan regeringen avser att satsa ytterligare 450 miljoner till individuella programmet i gymnasieskolan anser vi att satsningen ska göras i . Eleverna ska uppnå kunskapsmålen innan de slutar . Det har vi många förslag på i vår skolmotion. Men tiden ger inte utrymme till att vi diskuterar det . Man kan inte komma och kasta in jästen i ugnen när brödet redan är utbakat. Så ser det ut om vi väljer regeringens förslag. Man kommer först i gymnasiet och ska lösa problemen genom att slänga in lite pengar. Fritid och kompisar är viktiga . Dessvärre kan vi se att kommuner drar ned på budgetanslaget till fritidsaktiviteter. Det är beklämmande. Om vi inte tar ungdomarna på allvar och ger möjligheter till meningsfull sysselsättning hamnar ungdomarna lätt i en ganska hopplös situation där de endast har gatan att vara på. har sett med stort allvar på det. Därför arbetar vi för ett anslag som, vilket säkert är bekant för många, vi kallar för KUL-miljoner. I årets budgetförslag har i avsatt 120 miljoner. De pengarna ska ungdomarna kunna använda till att anordna kulturaktiviteter som de själva föreslår för unga, av unga och med unga i hela landet. Unga människor är individer och besitter mycket energi och kreativitet som de måste få utlopp för. Därför kan vi med glädje se att regeringen äntligen har tagit lite intryck av vårt förslag att man ska ha speciella pengar till ungdomar. Detta trots att vi har fått ganska mycket kritik från ungdomsministern. Regeringen har i budgetpropositionen avsatt 20 miljoner ur Allmänna arvsfonden för en satsning för utveckling av barn- och ungdomskultur. Regeringens ambition är att sammanlagt 60 miljoner ska avsättas till ändamålet. Jag är lite tveksam till summan. I budgeten har jag läst 20 miljoner, men i ungdomspropositionen står det 30 miljoner. Jag får kanske förklaringar sedan vad det är som gör skillnaden. Man avser också att tillsätta en aktionsgrupp för detta med uppdrag att ta initiativ till ett modellsamarbete med ett antal kommuner som arbetar bra med barn- och ungdomskultur. Allt detta står att läsa i ungdomspropositionen. Det ställer vi verkligen upp på och bejakar. Jag har ett litet tips. Många kommuner arbetar väldigt bra med ungdomsfrågor. En av dem är . Det är väl värt ett besök vad gäller modellarbete. Där hittar man lösningar också för ungdomar som är föreningslösa så att de ska kunna starta verksamheter. Där finns mycket idéer att hämta. Med positivt tänkande fungerar mycket. Propositionens förslag om att anordna förebyggande verksamheter i syfte att minska risken för ungdomar att hamna i kriminalitet, missbruk eller socialt utanförskap ställer också upp på till . För att det ska kunna förverkligas runtom i hela landet är tillgång på lokaler viktigt. gäller det välkända uttrycket vi har ingen lokal för de flesta ungdomar. Det var ett uttalande som myntades i en känd TV-sketch. Dessvärre är bristen på lokaler ett problem för många, inte minst i . Därför anser vi från att staten måste avsätta mer pengar för att göra upprustningar av samlingslokaler. För att kunna genomföra aktiviteter behövs det tak över huvudet, i varje fall årstiderna höst, vinter och vår. Den psykiska ohälsan bland ungdomar är hög, alldeles för hög. Aldrig har så många ungdomar, och vuxna med för den delen, mått så dåligt som . Vad beror det på? Har det allmänna samhällsklimatet hårdnat, där många sociala relationer och familjerelationer havererat? Beror det på nedskärningarna inom förskoleverksamheten, skolbarnomsorgen och skolan i kombination med att antalet besök inom barn- och ungdomspsykiatrin ökade? Ohälsan måste förebyggas tidigt, och de 10 miljoner som regeringen avsätter till det är visserligen en bit på vägen. Men vad händer ? Problemet lär knappast vara löst då. Det finns många frågor som jag skulle vilja lyfta, men tiden medger inte det . Men jag har ju möjligheter att ta repliker på ungdomsministern och återkommer med en del frågor . Som sagt kommer att lyfta frågor om arbetsmarknad, och kommer att prata om bostadsfrågor i debatten. Det är alltså reservation 2 och reservation 37 som vi ställer oss bakom. 107 i (s): debatterar vi betänkande KrU2. Grunden för betänkandet är en ny ungdomspolitisk proposition som regeringen har lagt fram till och som heter Makt att bestämma rätt till välfärd. Jag ser denna proposition som en fortsättning på arbetet med den nationella ungdomspolitiken som hade sin start . Då syftade den till en god fritid för ungdomar. handlar det om att ta ett helhetsgrepp på ungdomars livssituation. Den nuvarande ungdomspolitiken har spelat en viktig roll för att uppmärksamma och belysa ungdomars levnadsvillkor. Den tidigare ungdomspolitiska propositionen, som beslutade om 1999, hade tre övergripande mål. Dessa mål har varit svåra både att särskilja och att omsätta i konkreta delmål. De tre övergripande målen vill regeringen nu ersätta med två nya övergripande mål: Ungdomar ska ha verklig tillgång till välfärd, och ungdomar ska ha verklig tillgång till makt. Utskottet tillstyrker att de av 1999 fastställda övergripande målen för den nationella ungdomspolitiken ersätts av de två nya målen. Dessa två mål ska ligga till grund för styrning av åtgärder och uppföljning av ungdomars levnadsvillkor. Regeringen har också föreslagit att fem huvudområden ska inrättas för analys, samordning och redovisning av de övergripande målen. De fem huvudområdena är: lärande och personlig utveckling, hälsa och utsatthet, inflytande och representation, egen försörjning och slutligen kultur och fritid. Dessa fem huvudområden har valts utifrån vad ungdomar själva anser är viktiga områden för deras levnadsvillkor. Utskottet är positivt till att regeringen vid bestämmandet av huvudområdena utgått från ungdomars egna val. Det visar också på ett helhetstänk som täcker hela ungdomspolitiken. Utskottet tillstyrker även här regeringens förslag. Vad menar man då med ungdomars verkliga tillgång till välfärd? Jo, att man som ungdom ska ha möjlighet till en god materiell, kulturell och social levnadsstandard. Ungdomar ska ges goda förutsättningar för fysisk och psykisk hälsa och skydd från utsatthet för brott, mobbning, diskriminering och andra former av kränkande behandling. Med ungdomars verkliga tillgång till makt avser man ungdomars möjlighet att påverka såväl samhällsutvecklingen i stort som sina egna liv och sin närmiljö, bland annat i frågor som rör boendemiljö, skolmiljö, arbetsmiljö, kamratkrets och familj. Men är då alla ungdomar lika, med samma behov och drömmar? Nej, naturligtvis inte. Men den nationella ungdomspolitiken ska verka för att alla ungdomar, oavsett kön, etnicitet, kulturell eller socioekonomisk bakgrund, ålder, bostadsort, sexuell läggning eller eventuella funktionshinder, ska ges verklig tillgång till välfärd och makt. All offentlig verksamhet ska sträva efter lika rättigheter och möjligheter för alla. Regeringen föreslår att uppföljningen av ungdomars levnadsvillkor främst bör ske inom respektive politikområde. För varje politikområdesmål av betydelse för ungdomars verkliga tillgång till välfärd och makt bör det finnas en eller flera mätbara indikatorer som följs upp regelbundet. Utskottet är positivt till regeringens förslag om ändrade rutiner vad gäller uppföljning av mål, huvudområden och åtgärder. Om uppföljningen kopplas till respektive politikområde får man en bättre helhetsbild av ungdomspolitiken. Man bör regelbundet ta fram information om hur ungdomar upplever sin tillgång till välfärd och makt och utvecklingen av ungdomars levnadsvillkor inom hela eller delar av ett huvudområde. Dessutom föreslås att den nationella ungdomspolitiken ska utvärderas regelbundet och redovisas till . Utskottet delar den uppfattningen och anser som regeringen att kan vara lagom. Utskottet vill också understryka att analysen och redovisningen av den nationella ungdomspolitiken bör utformas med hänsyn till ungdomars synpunkter på vad som utgör viktiga frågeställningar. , som är en myndighet under regeringen, har som ansvar att verka för att målen för den nationella ungdomspolitiken uppnås. Regeringen föreslår att roll förstärks. Deras huvuduppgifter bör vara att ansvara för att det finns en sektorsövergripande och aktuell kunskap om utvecklingen för ungdomars levnadsvillkor lokalt och nationellt, att öka nationella aktörers förutsättningar att bidra till att den nationella ungdomspolitikens mål uppnås, att öka kommunernas förutsättningar att utveckla en kunskapsbaserad sektorsövergripande ungdomspolitik med hög grad av ungdomsinflytande och att stärka ungdomars interkulturella förståelse samt delaktighet och deltagande i samhället. Utskottet ställer sig bakom denna förstärkning och de huvuduppgifter som regeringen presenterar för . Regeringen föreslår ytterligare i propositionen att det genom en ändring i skollagen införs ett uttryckligt kommunalt ansvar att hålla sig informerad om hur icke skolpliktiga ungdomar som inte fyllt är sysselsatta. Skyldigheten omfattar inte de ungdomar som genomför eller har fullföljt utbildning på nationella eller specialutformade program i gymnasieskola, särskola eller motsvarande utbildning. Syftet är att kommunerna ska erbjuda dessa ungdomar lämpliga individuella åtgärder för att minska riskerna att de hamnar utanför studie- och arbetslivet. Utskottet delar regeringens uppfattning och tillstyrker regeringens förslag. Denna proposition innehåller också prioriterade områden som regeringen föreslår ska gälla ett ungdomspolitiskt handlingsprogram. De prioriterade områdena ska vara insatser för att öka sysselsättningen, stärka ungdomars tillgång till utbildning och göra fler bostäder tillgängliga för ungdomar. Man vill också prioritera insatser för ungdomars hälsa och trygghet, möjlighet till inflytande och delaktighet i samhället samt deras tillgång till fritid och kultur. Insatserna tar sin utgångspunkt i att stödja de ungdomar som har sämst förutsättningar, så att alla ungdomar kan ges likvärdiga möjligheter och rättvisa villkor. Några exempel på insatser är att avsätta för strategiska utvecklingsinsatser i syfte att stärka skolor i segregerade områden och att stärka elevinflytandet i skolan genom bland annat inflytanderåd. Man vill också satsa för att stärka de individuella programmen, som bör bedrivas på heltid, och att det ska utarbetas en individuell handlingsplan för alla arbetslösa ungdomar som är inskrivna hos arbetsförmedlingen. De ska erbjudas organiserad jobbsökaraktivitet . Man vill möjliggöra anställningsstöd för ungdomar mellan från sex månaders inskrivningstid. Man vill fortsätta att stödja organisationer som främjar ungdomars entreprenörskap, vidta åtgärder för att underlätta ungdomars tillträde till bostadsmarknaden och tillsätta en nationell bostadssamordnare. Man vill också anslå till kvalitetsutvecklingen inom kommunernas öppna fritidsverksamhet och 15 miljoner till att stärka stödet för utvecklingen av drogfria lokaler för ungdomar. Detta är en del av de insatser som finns med i det handlingsprogram som regeringen föreslår. Dessutom har regeringen avsatt ur Allmänna arvsfonden för en satsning på utveckling av barn- och ungdomskultur. Regeringens ambition är att avsätta till barn- och ungdomskulturen. Avslutningsvis, fru talman, vill jag yrka bifall till utskottets förslag i dess helhet och avslag på samtliga reservationer. 108 AXEL DARVIK (fp) replik: Som jag sade i mitt anförande har med socialdemokratisk regering givit bedrövliga resultat för ungdomspolitiken. Man kan se det i ett antal av de delmål som regeringen satt upp. Gymnasiebehörigheten har stadigt minskat. Arbetslösheten har ökat. Antalet kommuner med bostadsbrist har ökat från 97 till 126. av ungdomarna bor i en kommun med bostadsbrist. Socialbidragsberoendet har ökat. startade av ungdomar har minskat. På en rad viktiga områden har man alltså misslyckats. Tittar vi på granskning av ungdomspolitiken har man misslyckats på ett flertal områden. Det är klart att det här inte är något roligt facit att ha i regeringsställning. Det kan kännas lite pinsamt att det just är Socialdemokraterna som har styrt.