prot · GS0918 · 2004-10-21 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollet för . 2 § Utökning av antalet suppleanter i Valberedningen hade, enligt ett till kammaren inkommet protokollsutdrag, tillstyrkt att antalet suppleanter i skulle utökas från 32 till 33. Kammaren medgav denna utökning. 3 § Val av extra suppleant i Företogs val av extra suppleant i . Kammaren valde i enlighet med valberedningens förslag till suppleant i () 4 § Anmälan om sammansatt utrikes- och försvarsutskott Från sammansatta utrikes- och försvarsutskottet hade följande promemoria inkommit: Sammansatt utrikes- och försvarsutskott och försvarsutskottet har jämlikt riksdagsordningen 4 kap. 8 § i separata beslut av överenskommit att genom deputerade i sammansatt utskott gemensamt dels bereda proposition 2004/05:14 Svenskt deltagande i en EU-ledd styrka i Bosnien och , dels ett antal frågor om säkerhetspolitik. Till deputerade i det sammansatta utskottet har utsetts de i bifogade förteckning upptagna riksdagsledamöterna. Det sammansatta utskottet, som benämns Sammansatta utrikes- och försvarsutskottet (UFöU), har vid konstituerande sammanträde denna dag utsett följande presidium: (), ordförande (), vice ordförande utrikesutskottet försvarsutskottet Ledamöter och suppleanter i sammansatta utrikes- och försvarsutskottet (UFöU) LedamöterLedamöter ()(s) ()() ()() ()() i (m)() ()() ()() ()() () SuppleanterSuppleanter ()() ()() ()() ()() ()() ()() ()() ()() () Promemorian lades till handlingarna. 5 § Återkallelse av motion Tredje vice talmannen meddelade att Per och (båda s) i skrivelse av återkallat den av dem väckta motionen 2004/05:Fi274 Avgifter vid användning av kontokort. Talmannen hade avskrivit denna motion. Skrivelsen lades till handlingarna. 6 § Anmälan om fördröjt svar på interpellation Till hade inkommit följande skrivelse: Interpellation 2004/05:57 Till Interpellation 2004/05:57 av () om osteoporos Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är inbokade engagemang. 7 § Svar på interpellation 2004/05:38 om sexualbrottslagstiftningen 1 Justitieminister (): har frågat vilka åtgärder jag avser att vidta dels för att svenska kvinnor ska få samma skydd av lagen som kvinnor har tillerkänts av och den för det , dels för att ett nej till sexuella handlingar som uttalas av en kvinna i ska tillmätas samma vikt som det gör i till exempel , och . har slutligen frågat vilka åtgärder jag avser att vidta för att regeringen ska kunna presentera ett lagförslag till som innebär att en frisk och nykter kvinnas nej till sexuella handlingar ska tillerkännas samma vikt som ett nej av en kvinna som är berusad, drogpåverkad, sjuk eller på annat sätt hjälplös. Låt mig inledningsvis säga att regeringen kommer att lämna ett förslag till om en ny sexualbrottslagstiftning. Genom den ökar skyddet mot sexuella kränkningar och vi förstärker och tydliggör ytterligare varje människas rätt till personlig och sexuell integritet och sexuellt självbestämmande. Utgångspunkten för förslaget är att alla människor oavsett ålder och kön i varje situation har rätt att bestämma över sin egen kropp och sexualitet och att en önskan att inte medverka i en sexuell handling ovillkorligen ska respekteras. Det är riktigt, som framhåller, att Lagrådet i sin granskning över förslaget med hänvisning till den så kallade Bulgariendomen har efterfrågat en närmare analys av tolkning av och hur detta inverkar på vårt förslag i vissa hänseenden. Givetvis kommer också en sådan analys att redovisas i den kommande propositionen. Frågan om kravet på tvång i våldtäktsbestämmelsen bör tas bort till förmån för ett samtyckesrekvisit har utretts grundligt. Ingen i alltså inte heller det parti som själv företräder har förespråkat en sådan utformning, och även hos remissinstanserna har enigheten i princip varit total. Det viktigaste argumentet mot en sådan utformning av bestämmelsen är enligt min uppfattning att den leder till fokusering på offret och offrets beteende i samband med gärningen och därmed till en sämre situation för brottsoffret. Låt mig slutligen göra klart att när det gäller sexuellt utnyttjande av personer som på grund av till exempel berusning eller sjukdom befinner sig i ett hjälplöst tillstånd, saknar frågan om samtycke helt betydelse för den rättsliga bedömningen. Arbetet med en ny sexualbrottslagstiftning är nu inne i sitt slutskede. Förslagen bygger på ett omfattande arbete som har bedrivits med stor lyhördhet för de synpunkter som har lämnats av berörda instanser och intressenter. Jag är övertygad om att lagändringarna kommer att få effekter som går utöver vad som följer av den rena tillämpningen och att den kommer att bana väg för en attitydförändring och öka respekten för andra människors sexuella integritet och självbestämmande. 2 (): Tack, justitieministern, för svaret. Det är glädjande att en lagstiftning äntligen är på gång. Många har väntat , men även med snigelhastighet når man målet. Jag kan dock känna oro för vad propositionen, som snart hamnar på vårt bord, kommer att innehålla. Det är det vi ska diskutera här , nämligen om en kvinnas nej ska accepteras i domstol vid sexualbrottsmål eller inte. Justitieministern påstår i sitt svar att ingen ledamot och inget parti i hade krav på att våldtäktsbestämmelsen skulle ersättas med ett samtyckesrekvisit. Det är riktigt, men kommittén var färdig 2001, och har faktiskt en hel del hänt. Sedan kommittén avslutade sitt arbete har vi fått dom mot . Den kom efter att förslag hade lags fram och efter att det hade sänts på remiss. Hade den domen funnits då tror jag att vi kristdemokrater, och förmodligen fler partier, hade tyckt att det var självklart att den nya lagen skulle leva upp till när det gäller mänskliga rättigheter. är som rättsstat skyldigt att leva upp till . Justitieministern vill hävda att den nuvarande lagen om våldtäkt genom domstolarnas praxis har fått en annan innebörd än lagens bokstav och att det inte krävs våld eller hot för att det ska vara fråga om våldtäkt. Men när justitieministern skriver ny lagtext och där ställer upp krav på våld eller hot, även om det är i mindre grad än förut, kan man inte hävda att man uppfyller krav. En svensk åklagare måste ju då kunna styrka att gärningsmannen har använt våld eller hot, annars får man inte väcka åtal. Om jag tolkar justitieministern rätt, tänker han med öppna ögon föreslå en ny lag som uppenbarligen bryter mot om mänskliga rättigheter. När det gäller kommitténs diskuterande om krav på samtycke i lagen fanns ju diskussionen, även om ingen slutgiltigt krävde det. Argumenten mot det handlade om att det skulle bli en omvänd bevisbörda, men det skulle fortfarande vara åklagarens uppgift att bevisa att det var mot kvinnans vilja. Mannen skulle i sådana fall också få frågan vad han gjorde för att ta reda på om hon verkligen ville. Den frågan ställs aldrig . Det skulle vara en väldigt stor skillnad. Kommitténs andra invändning var att kvinnan skulle få så kränkande frågor i rätten om lagen bygger på bristande samtycke. Om man undersöker domar och det har man gjort vid den juridiska fakulteten vid finner man att kvinnor kränks i väldigt stor omfattning i den här typen av mål. Därmed har ju de argument som justitieministern anför faktiskt tappat sin bäring. Det som justitieministern ställer ut som en framtid är dagens verklighet och lär inte förvärras i någon högre grad, kanske inte alls eller tvärtom, om man skärper lagstiftningen i det här avseendet. Är det så att justitieministern med öppna ögon tänker förelägga en lag som bryter mot om mänskliga rättigheter? Det tycker jag att justitieministern ska svara på här . 3 (): Det är glädjande att justitieministern nu säger att sexualbrottspropositionen kommer . I och för sig har vi hört det förut, men jag litar på att justitieministern nu verkligen kommer till skott. räknar jag som inom en månad eller åtminstone . Det vore intressant att få en precisering av vad innebär. Vi ska inte glömma bort att justitieministern tillsammans med samarbetspartierna v och mp redan före förra julen hade en presskonferens kring den här propositionen, men ännu har vi alltså inte sett den. Det är det så kallade Södertäljefallet där en flicka blev våldtagen. Efter det tillsattes . Kommittén var klar med sitt betänkande 2001. är det 2004, och snart är vi inne i 2005. Med all sannolikhet kan en ny lag inte träda i kraft , i värsta fall 2007. Det har alltså gått sju, utan att vi har fått en ny lagstiftning, fast vi alla är överens om att den befintliga lagstiftningen inte fungerar. Jag tycker att det är . Även om det är en svår lagstiftningsprocess det har justitieministern alldeles rätt i tycker jag ändå att det är . Men det är inte första gången vi debatterar detta. Det har vi gjort tidigare. säger att kvinnans nej ska respekteras, och det är givetvis så. Men det räcker inte med detta. Det kom också in på tidigare. ser lagstiftningen ut så, om jag har förstått den kommande propositionen rätt, att ansvaret fortfarande ligger hos kvinnan att se till att mannen förstår att hon inte vill vara med, att hon inte vill ha sex. Det självklara borde vara, tycker jag, att mannen har ett ansvar att ta reda på huruvida kvinnan vill ha sex. Det är en enorm skillnad om man gör den skillnaden i lagstiftningen. Som jag ser det ger dagens lagstiftning mannen en rätt att ta för sig om det inte finns ett uttryckligt: Nej, jag vill inte. Kvinnan kan, vilket många våldtagna kvinnor beskriver, ha blivit paralyserad: Jag visste vad som hände. Ändå kunde jag inte göra någonting. Många våldtagna beskriver det som: Jag lämnade min kropp. Ändå ser lagstiftningen sådan ut att mannen har en rätt att ta för sig. Han har inget ansvar att ta reda på huruvida kvinnan faktiskt samtycker. Det är oroväckande att, som jag har förstått det, denna felsyn fortfarande kommer att finnas i den nya lagstiftningen. Men justitieministern får gärna rätta mig. Sedan finns det andra saker vi skulle kunna ta upp, som vem som döms för sexualbrott. Om mannen är välrespekterad i samhället liksom vilken status kvinnan har kan ha stor betydelse för utgången i sexualbrottsmål, vilket också visats av en undersökning som gjorts vid . Till slut skulle jag vilja säga att lagstiftningen givetvis ska vara könsneutral. Jag använder alltid mannen som förövare och kvinnan som offer när jag beskriver detta, men det betyder inte att lagstiftningen inte ska vara könsneutral. Det ska den givetvis. Men jag beskriver verkligheten, och så ser verkligheten ut, med mycket få undantag. 4 (): Detta är tydligen en ständigt pågående debatt. Vi ser med stor längtan på det utlovade lagförslaget. Jag och liksom alla i denna sal och långt utanför salen väntar som bekant med spänning på lagförslaget, speciellt efter Lagrådets yttrande där man ytterligt tydligt pekar på att stor vikt bör fästas vid den tidigare nämnda domen i . Där argumenterar man för att alla sexuella handlingar som inte bygger på samtycke ska vara straffbara, någonting som ju egentligen är ganska naturligt för var och en av oss men inte för lagtexten. Det finns problem, vilket alla har påpekat. inte avlämnat sitt yttrande 2001, precis som sade tidigare, hade man säkert argumenterat på ett annat sätt där också. Ett problem som fortfarande finns är naturligtvis bevisbördan. Hur i hela friden ska man avgöra om en sexuell handling har genomförts mot någons vilja när det inte påstås ha förekommit något våld över huvud taget? Jag skulle gärna vilja höra hur justitieministern ser på detta. Dessutom kommer man i debatten ständigt tillbaka till vad som kan anses vara hjälplöst tillstånd. Vad är hjälplöst tillstånd? Är det när jag är, grovt uttryckt, full som en alika, eller räcker det att jag, precis som sade, är så rädd att jag går utanför min kropp? Jag vågar inte göra någonting, jag är hjälplös, men naturligtvis är det inte så att jag rent fysiskt inte skulle kunna röra mig, springa och skrika. Vad är alltså, återigen, otillbörligt utnyttjande av en person på grund av berusning? Vi kommer ständigt tillbaka till detta: Vad är hjälplöst tillstånd? Här skulle jag också vilja höra vad justitieministern anser om gällande praxis, den som blivit så omskriven i bland annat Tumbamålet. Vi kan se att det man dömer efter helt enkelt inte är vad det allmänna rättsmedvetandet kräver. Jag skulle vilja höra vad justitieministern tycker om detta. Att sexualbrottslagen är i stort behov av utveckling och förtydligande är helt uppenbart. Men det är också så att verkligheten inte hänger enbart på lagen. Lagen kan aldrig bli perfekt, det tror jag är helt uppenbart för oss alla här, utan det är gemensamma korrekta vad det nu är attityder och värderingar som måste till. Där vill jag återigen höra: Vad avser justitieministern att göra för att den nya lagen, även om den aldrig ens på papperet kan täcka in alla förutsättningar som finns i världen, de facto kommer att leda till fler fällande domar, till att fler kvinnor får upprättelse och till att fler män får straff och vård? Det finns ingen våldtäktsman som blir botad av enbart ett straff. Sedan kommer vi tillbaka till att regeringen ständigt anger att sexualbrotten är prioriterade. Det får ju väldigt liten effekt när man vet att i princip alla andra brott är prioriterade. Det är inte prioriteringen som sådan jag ifrågasätter, för vem i hela friden kan gradera helvetet? Vi har narkotikahandel, vi har vapenhandel, vi har människohandel, vi har sexualbrott alla är prioriterade. Men hur ser justitieministern på möjligheten att med årets presenterade budget ge en verklig möjlighet för polis och domstolar att i fortsättningen klara upp mer än nu? statistik visar 10 142 sexualbrott varav 2 565 våldtäkter jag läser innantill, naturligtvis. 731 klarades upp. Alltså är fortfarande 9 411 kvinnors värsta mardröm ouppklarade. Vad avser justitieministern att göra åt detta? 5 PER (): Den här frågan belyser en del principiella frågor som ligger under det hela, inte minst frågan om etikens relation till politik och till juridik. Denna konflikt eller skillnad i tolkning mellan och svensk rätt belyser också detta. I europeiska konventioner och rättighetsdeklarationer utgår man från att etik handlar om att kunna bedöma människors handlingar, om handlingarna i sig är goda eller onda, riktiga eller felaktiga. I svensk rätt har inte denna betoning på människors friheter, rättigheter och grundläggande värden varit lika tydlig tidigare. I och med det europeiska samarbetet och vår anslutning till EU har denna rättsfilosofiska tradition den europeiska, den kontinentala, man kan säga den naturrättsliga rättstraditionen fått en styrka och också börjat påverka svensk rätt. Om man därmed utgår från att det är människors handlingar vi ska bedöma handlar det inom exempelvis straffrätten inte bara om individualprevention och allmänprevention utan också om handlingarna i sig och att återskapa någon typ av rättvisebalans som har störts vid ett brott, när någon har begått en felaktig handling gentemot en annan. När jag nu läser justitieministerns svar saknar jag en del klargöranden utifrån mitt resonemang om en starkare betoning på mänskliga fri- och rättigheter. Mänskliga fri- och rättigheter är i det här fallet kvinnans rätt, eller mannens, men som vi vet handlar det ju oftast om kvinnans rätt att förverkliga ett grundläggande värde, det vill säga hennes frihet att säga nej till en sexuell handling. När jag läser justitieministerns svar ser jag att det först och främst refereras till interpellation. Det står där att slutligen har frågat vilka åtgärder jag avser att vidta för att regeringen ska kunna presentera ett lagförslag till som innebär att en frisk och nykter kvinnas nej till sexuella handlingar ska tillerkännas samma vikt som ett nej av en kvinna som är berusad, drogpåverkad, sjuk eller på annat sätt hjälplös. Det blir ju en retorisk fråga när jag ställer den, men jag vill ändå fråga: Är detta en korrekt beskrivning av rådande förhållanden, av rätten som den föreligger nu? Om det är det, och det utgår jag från att det är, betyder i så fall inte en kvinnas nej samma sak om hon inte är drogpåverkad, sjuk eller hjälplös? Då hamnar vi i den märkliga positionen där det står på s. 2 i svaret att justitieministern är rädd för att skriva in samtycke i lagtexten för att det skulle leda till en fokusering på offrets beteende. Men det handlar ju om offrets vilja, om offrets rätt att få förverkliga sin frihet. Det är inte beteendet som det ska vara en fokusering på utan hennes vilja. 6 Justitieminister (): Jag kan säga att eftersom ni är fyra personer kanske jag inte i första inlägget hinner besvara alla frågor, men jag får återkomma i den mån det är möjligt. säger interpellanten med flera att hade Bulgariendomen varit känd när utredningen gjordes hade resultatet blivit ett annat. Jag tror inte på det, för när man studerade Bulgariendomen kom man fram till att på det sätt som polis- och åklagare i tillämpade lagen kunde man inte anse att det bulgariska rättssystemet var förenligt med . Att dra slutsatsen att svensk lagstiftning därigenom skulle bryta mot är inte bara en överdrift utan en direkt felaktighet. Vi skulle inte behöva ändra lagen för att uppfylla kravet från utan det görs . Det går alltså inte att jämföra på samma sätt som polis och åklagare, där man har gjort en sådan snäv begränsning och ställt så höga krav på att offret måste göra motstånd för att åtal ska kunna väckas. Det är därför som man har kritiserat . Så är det inte i . Så är det inte . Alla de fall som nämnts här är ju straffbara och kriminaliserade. Om man till exempel utnyttjar den som är berusad, om man utnyttjar den som är sovande, om man utnyttjar någon som är i hjälplöst tillstånd på något annat sätt är det kriminaliserat. Man ställer alltså inte de kraven ens . Vid en närmare analys är jag övertygad om att man skulle komma fram till precis samma slutsats, och låt mig också understryka att Lagrådet inte har avstyrkt det här på något sätt. Lagrådet har efterlyst en analys. Det tycker jag är jättebra. Självklart ska vi efterkomma det, därför att det här är väldigt komplicerat. Speciellt som det gäller i förhållande till svensk rätt och man dessutom har tillämpningen av bulgarisk rätt är det självklart att vi ska göra en närmare analys. Då kommer det att klart och tydligt framgå, så att det inte behöver bli några missuppfattningar. Den här frågan är som sagt utredd, och det är jättebra. Därför att då gjorde man en ordentlig, grundlig prövning. Det är ingen ny fråga. Den finns i vissa länder. För att beskriva det här kort, samtyckesprincipen finns i två fall. Det ena är det som nämndes, när man vänder på bevisbördan. Det har man i bred enighet kunnat konstatera inte är ett bra system, helt enkelt av det skälet att väldigt många oskyldiga människor skulle sättas i fängelse. Den andra varianten som diskuteras och det är den som man framför allt har analyserat här är alltså att allt ska bygga på huruvida kvinnan har samtyckt eller inte. Det i sin tur, som man har till exempel i , leder inte på något sätt fram till fler fällande domar, om man nu har det som mål, vilket vi alla har, utan vad det leder till är en fokusering på klädsel, på vad hon ville, hur hon betedde sig, hur hon dansade innan och fick kontakt, hur många sexuella kontakter hon har haft med den personen eller med andra. Allt fokuserar på det. Och det är åt precis motsatt håll vi vill gå. Precis som sägs här ställs det fortfarande sådana här frågor. Trots att det finns ett starkt stöd i lagen och i tillämpningarna för att man inte ska göra det så sker övertramp, även om det har blivit bättre. Det vill jag säga. Det är bara det att det inte diskuterades tidigare. Men vi ville gå åt andra hållet. Vi ville inte vrida frågan tillbaka. Framför allt är det förstås av sakliga skäl, men det finns också demokratiska skäl. Vi har en enig utredning, och 65 av 66 remissinstanser säger nej, vi ska inte ha det här. Det vore ohyggligt odemokratiskt och ett svek mot alla de personer som har väntat på det här om vi inte skulle genomföra något som vi har en sådan total enighet om att vi varit med om det. Sedan ska vi också ha klart för oss att det inte är så att det nu går att skriva in ett samtycke, utan det man nu i så fall får göra är att stoppa allting och börja om, tillsätta en ny kommitté. Därför vill jag avsluta med att fråga: Är det verkligen det som ni vill? Ni kanske inte representerar hela era partiers uppfattning, för det tror jag inte, men vill ni att vi nu ska stoppa detta, börja om och tillsätta en ny utredning? Då blir det nämligen som säger, en lag framåt 2008 eller 2009 i bästa fall. Då ska man utreda det som precis har utretts. Därför vill jag ha svar på den frågan. 7 (): Det är inte bara vi som står bakom den här kritiken och anser att man bör titta närmare på vad har sagt. Det är precis som justitieministern sade, det är Lagrådet som åberopar det här. Det gör man inte bara i form av att man vill ha en analys utan man gör det också i form av att man skriver att det finns anledning att fästa större vikt vid den så kallade Bulgariendomen, och för att inte bryta mot när man inför en lagstiftning bör man noga överväga vad man ska göra. Så står det. Det är alltså en analys parad med förändringar i den lagstiftning som planeras som bör övervägas enligt Lagrådet. Det är möjligt att vi som står här och argumenterar inte i justitieministerns ögon anses särskilt kompetenta. Men Lagrådet får vi väl fästa en viss tilltro till. Det är en av utgångspunkterna för den här debatten. Jag hoppas att justitieministern faktiskt fäster avseende och vikt vid vad Lagrådet säger. Annars tycker jag att det är anmärkningsvärt. Det finns länder som resonerar annorlunda, som har tagit till sig Bulgariendomen, som faktiskt har omformat sin lagstiftning på det här området sedan den avkunnades. är ett sådant exempel. införde man en ny sexualbrottslagstiftning där man stärker brottsoffrets ställning i rättsprocessen utan att för den skull göra avkall på att bristande samtycke ska utgöra gränsen för våldtäkt. Bland annat har möjligheten att försvara sig med att säga att man ärligt trodde att det fanns samtycke försvunnit. Lagstiftningen innehåller också, och det här tycker jag är intressant, ett antal kriterier för att pröva om det var rimligt i lagens mening att anta att samtycke förelåg. Varför kan inte när kan? Är justitieministern beredd att faktiskt inte bara analysera, som Lagrådet också har begärt, utan också pröva hur lagen kan skärpas? Det måste nödvändigtvis inte ske med ett uppskjutande av det som är planerat. Det är naturligtvis bättre med lite än med ingenting alls. Däremot tycker jag att man bör tillsätta en ytterligare utredning som tittar vidare på detta utifrån den här domen, med tanke på att vi annars riskerar att faktiskt hamna där har hamnat, att dras inför domstol. Jag är som sagt var fortsatt förvånad över att justitieministern uppenbarligen tänker stå fast vid det här. Man har inte tagit till vara Lagrådets synpunkter mer än till dels när det gäller analysen. Det vore intressant att få höra det utvecklat. Jag tycker att det är onödigt att fördröja lagstiftningen. Lägg det som finns på bordet, men utveckla resterande och kom med tillägg om det finns erforderliga skäl för att göra det. Det är orimligt att , som brukar företräda och biträda de mänskliga rättigheterna i alla sammanhang, riskerar att bli draget inför domstol på ett nesligt sätt och bli anklagat för att bryta mot mänskliga rättigheter. exempel är efterföljansvärt. Kan man fastställa ett antal kriterier där så bör vi kunna det också i . 8 (): Justitieministern hävdar att dagens lagstiftning redan täcker upp de situationer som vi fyra som sitter här beskrev. Men det stämmer inte åtminstone inte i det fall som jag beskrev, när kvinnan inte har gjort motstånd. Båda parter kan vara helt överens om de faktiska omständigheterna. Kvinnan säger själv att hon inte gjorde något motstånd och inte sade någonting, och att hon var så rädd att hon inte vågade.