prot · GR0965 · 2004-02-06 00:00:00 — Det finns en kraftfull opinion här i landet inte minst genom djurskyddsorganisationernas informationsarbete för att djur inte ska få utnyttjas sexuellt. Att djur utnyttjas sexuellt i är väl känt. Enligt de uppgifter jag har kan man på svenska Internetsidor läsa öppet om övergreppen, och på vissa av dessa Internetsidor förmedlas det också tips om hur man ska gå till väga för att utnyttja olika djurarter. Man förmedlar också information om att tidelag inte är förbjudet enligt svensk lag. Förbudet mot tidelag togs ju bort 1944. Detta kan göra att många uppfattar det som att det är tillåtet att utnyttja djur och efterlyser ett återinförande av förbudet mot tidelag. I är vi mycket angelägna att utnyttjandet av djur ska upphöra, men vi tror att detta måste ske ur en djurskyddssynvinkel snarare än ur en moraliserande synvinkel. Precis som ministern säger måste det vara självklart för alla människor att man inte ska utsätta djur för onödigt lidande. Orsakerna till att det ändå sker grova brott mot djurskyddslagen har inte sällan sin bakgrund i svåra sociala problem. Det som fordras är kommunikation och samverkan mellan polis, kommun och sociala myndigheter. Polis och andra myndigheter behöver också med stor säkerhet mer utbildning och stöd för att klara av dessa svåra ärenden. Bevisningen i fall av sexuellt utnyttjande av djur är alltid svår och möjligheten att driva dessa fall är små med gällande verk. Jag har inte någon uppgift på hur många som har blivit dömda för sexuellt utnyttjande av djur, men troligtvis är det inte så många. Verkligheten är ju att svenska veterinärer och andra personer som yrkesmässigt ser många djur vittnar om ett inte försumbart antal skador som man misstänker härrör från sexuella övergrepp. I en engelsk undersökning som publicerades slår man fast att djur som utnyttjats sexuellt får skador som liknar dem som beskrivs då barn blir utsatta för sexuella övergrepp. Jag tror också att det behövs tydliga riktlinjer för hur djurskyddsärendena ska hanteras av polisen. Handläggningen av brott mot djurskyddslagen kan ta och prioriteras ofta ned. Jag tror också att det behövs ett förtydligande av nuvarande lagstiftning där det ska framgå att djur inte får utsättas för sexuella övergrepp. Det behövs en lagskärpning, och jag delar inte ministerns syn att det inte finns något behov av lagstiftningsåtgärder. Bör vi inte ta initiativ till förtydligande av lagen, ? En fråga som ministern inte besvarade var vilka åtgärder han kan vidta för att förbudet mot sexuellt utnyttjande av djur görs allmänt känt. 12 Justitieminister (): Det är naturligtvis illa när informationen att det skulle vara fritt fram att utnyttja djur på ett sätt som är lagvidrigt felaktigt sprids. Vi har en bestämmelse som innebär att man kan dömas till fängelse om man gör sig skyldig till djurplågeri. Det är viktigt att detta kommer fram och det är viktigt att man bemöter felaktigheterna. Det faktum att vissa människor inte känner till den lag om djurplågeri som finns innebär inte, anser jag, att man ska införa en annan, ny bestämmelse. Det är, precis som interpellanten säger, viktigt att man i stället ser till att informationen om de rätta förhållandena sprids. Om jag kan bidra med det så gör jag gärna det i olika sammanhang. Det här är väl ett sätt: att ställa en interpellation så att jag får möjlighet att svara och slå fast att det är förbjudet och att vi har en lagstiftning som ska täcka in detta. Jag tror också att det är viktigt att man ytterligare förbättrar kommunikationen och på alla sätt försöker samarbeta. Alla berörda personer som kan vara till gagn för samarbetet såsom veterinärer, poliser, djurskyddsföreningar och vi politiker måste bidra för att de här brotten ska kunna beivras. 13 (): Tack för förtydligandet. Jag ser att justitieministern tar detta på allvar. Det gläder mig. Det gläder säkert också många djurskyddsföreningar. Det är en viktig fråga som debatteras mycket. Opinion är bra, och det är bra att vi diskuterar och synliggör problemen. Det bästa är nog att man genom utbildning får ungdomar och hela samhället att diskutera dessa frågor. Som ministern säger är det viktigt att förbättra kommunikationen och ha en samverkan kring dessa fall som är väldigt svåra att bevisa. Jag tycker att det är en viktig fråga att tillgången till djurpornografiskt material begränsas. Jag vet att det är svårt. Det finns en viss självsanering. Ministern säger i svaret att ytterligare åtgärder för att begränsa tillgången till djurpornografiskt material är en ganska komplicerad fråga, och att det måste vägas mot våra grundlagsfästa bestämmelser. Så är det ju naturligtvis. Vi har en tryckfrihetsförordning och vi har våra grundlagar. Man måste ändå i de här sammanhangen fråga sig: Hör sexualiserat plågeri mot djur hemma i ett civiliserat samhälle? Det är en etisk debatt. Att värna djurens väl och ve är en moralisk skyldighet för oss människor inte minst på grund av att vi till skillnad från djuren har förmåga att göra etiska övervägande. Den värsta formen av tidelag är när det tar sig uttryck genom djurpornografi, tycker vi i . Vi i säger att all form av pornografi innebär någon form av exploatering om det inte finns ett aktivt medgivande från alla parter. Ett aktivt medgivande för sexuella handlingar är nödvändigt för att det ska ske på lika villkor för alla parter. Djur kan inte ge ett aktivt medgivande och bör därför betraktas som exploaterade av människan. Djurpornografi borde därför förbjudas. Jag tror att djurskyddslagen skulle kunna förstärkas för att på ett tydligare sätt klargöra att sexuellt umgänge med djur inte ska vara tillåtet. Men jag tror att den bästa åtgärden är att enligt tillämpa den lag som finns . I vissa delar av landet tolkas lagen på det sätt som den bör, det vill säga att djurpornografi är ett brott enligt . I dessa fall handlar det om att det finns uppmärksamma poliser och drivande åklagare. Men i andra delar av landet har tolkningen varit för svag, vilket har lett till att dessa fall inte har lett till åtal. Det är ju detta som vi måste försöka åtgärda. Praxis måste vara att djurpornografi är olagligt och att rättsväsendet måste tillämpa lagen på rätt sätt för att hejda detta. Kan inte justitieministern rätta till bristerna i tillämpningen? Jag tycker att det är det viktigaste. Och går det inte att se över möjligheten att förenkla och effektivisera handläggningen av djurskyddsärenden inom polisen och kommunerna och på detta sätt stärka djurskyddsarbetet? 14 Justitieminister (): Jag tänkte passa på att nämna andra delar av lagstiftningen som är aktuella därför att det är viktigt att ett svar från min sida i riksdag innehåller all den lagstiftning som det kan vara fråga om. I vissa fall kan det vara straffbart att skildra eller sprida djurpornografi oavsett om det sker i grundlagsskyddade medier eller på annat sätt. Den som med rörliga bilder närgånget eller utdraget skildrar grovt våld mot djur med uppsåt att bilderna sprids eller som sprider en sådan skildring döms för olaga våldsskildring. Straffet är böter eller fängelse i högst . För otillåten utlämning av teknisk upptagning döms den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet i förvärvssyfte till den som är lämnar ut en film, ett videogram eller en annan teknisk upptagning med rörliga bilder som innefattar ingående skildringar av verklighetstrogen karaktär som återger våld mot djur. Den som bland barn eller ungdom sprider en skrift, bild eller teknisk upptagning som genom sitt innehåll kan verka förråande eller annars medföra allvarlig fara för den ungas sedliga fostran döms för förledande av ungdom. Lagen om ansvar för elektroniska anslagstavlor innehåller en straffsanktionerad skyldighet att ta bort elektroniska meddelanden som uppenbart innebär till exempel olaga våldsskildring. Med en elektronisk anslagstavla avses en tjänst där någon inrättar möjlighet för andra att sända in egna eller ta del av andras elektroniska meddelanden. Skyldigheten åvilar den som tillhandahåller tjänsten. Det finns alltså en rad olika bestämmelser, och jag håller helt med interpellanten om att det är viktigt att tillämpningen blir bättre i detta sammanhang. Jag tror att det är den bästa vägen att gå, förutom självsanering från de olika berörda parterna så att vi ska kunna komma till rätta med dessa problem. 15 (): Jag tycker att det var mycket bra att justitieministern tog tillfället i akt och också redogjorde för den lagstiftning som finns. Vi har ändå en ganska bra lagstiftning som kanske är bättre än den i många andra länder, och vi har jobbat mycket med djurskyddslagstiftningen. I finns detta med. Det handlar alltså om tillämpningen, och jag tror att vi är helt överens i fråga om detta. Därför är det väldigt viktigt med debatten, så att vi får en likhet i lagen. Jag kan förstå att polisen har knappa resurser, och jag vill inte gå in och kräva att vi måste ha mer resurser för detta, utan polisen måste göra en prioritering. Men om man synliggör detta leder det kanske också till att kompetensen bland polis och åklagare ökar så att bevisföringen kan stärkas. Det tror jag är oerhört centralt. Sedan är det naturligtvis viktigt med självsanering. Det kanske inte fungerar så bra, utan det krävs åtgärder. Men det är bra om allmänheten också får reda på att dessa ruskiga saker finns på Internet. Jag tror tyvärr att vissa tycker att det är så häftigt med dessa gränser och går in och tittar. Men för vissa människor som har svåra sociala problem kan detta vara lockande och leda till andra saker när de ser dessa saker på Internet. Jag sitter själv i miljö- och jordbruksutskottet, och vi sysslar mycket med dessa frågor. Men är det viktigt att det finns en samverkan, och detta är även en fråga för justitieutskottet. Jag vill tacka justitieministern för svaret och för en bra debatt. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 2003/04:243 om antalet unga personer med sjukersättning 16 Statsrådet (): har frågat mig om jag kommer att låta göra en noggrann undersökning av orsakerna till ökningen av antalet förhållandevis unga personer med sjukersättning och redovisa resultatet till . Frågan ställs mot bakgrund av att () redovisat att av dem som beviljades sjuk- eller aktivitetsersättning var under motsvarande drygt 13 000 personer och under , motsvarande drygt 28 000 personer. Vidare framgår av verkets statistik att av alla personer som hade sjuk- eller aktivitetsersättning vid slutet av 2003 var och , vilket visar att skillnaden mot åldersfördelningen för nybeviljade ersättningar är stor. framhåller att detta innebär en avsevärd och oroväckande förändring i förhållande till vad som gällde tidigare och anser att det bakom den dramatiska utvecklingen av det totala antalet långtidssjukskrivna och sjukpensionerade verkar dölja sig även en annan tendens, som inte uppmärksammats lika mycket, att utslagningen från arbetslivet sker tidigare. Enligt verkar det än så länge inte ha gjorts några närmare undersökningar av vilka sjukdomar eller andra orsakssammanhang som ligger bakom den stora andelen av de nya sjukpensionärerna som är unga eller i den yngre medelåldern. pekar på att flera olika och samverkande orsaker ligger nära till hands som förklaringar till den oroväckande utvecklingen och anser att det är mycket angeläget att kunskapsläget förbättras när det gäller bakgrunden till denna utveckling. Jag vill inledningsvis instämma i att utvecklingen är både oroande och otillfredsställande. Sedan har vi trott att det har framkommit att uppgifter från RFV som åberopar innehåller vissa felaktigheter när det gäller antalet personer med aktivitetsersättning. Enligt RFV:s tidigare uppgifter skulle det felet bestå i att de som beviljats fortsatt aktivitetsersättning efter att tidigare ha haft tidsbegränsad sjukersättning har kommit att redovisas som nytillkomna i statistiken. Dessa skulle enligt den uppgiften således inte ha varit med i redovisningen, och i så fall hade jag förutsatt att RFV justerar dessa siffror. Enligt RFV visar en jämförelse av antalet personer med aktivitets- och sjukersättning mellan och 2003 att endast två åldersgrupper ökat sin andel. Det är gruppen samt gruppen . Den senare gruppen har ökat , och det är angeläget att orsaken till detta analyseras närmare av RFV. Sedan har RFV så sent som i går funnit att den här uppgivna dubbelredovisningen av vissa unga förmånstagare inte är den korrekta orsaken till de höga siffrorna för nytillkomna. Det betyder alltså att det fel som RFV trodde var orsaken till den förändring som redovisas i mitt interpellationssvar egentligen inte stämmer. Därför har vi nu förvissat oss om att arbete pågår inom RFV för att klargöra hur det nu förhåller sig. kommer att lämna en första redovisning av dels vilka effekter införandet av det reformerade förtidspensionssystemet med förändrade beräkningsregler har haft för de försäkrade, dels den kostnadsutveckling som kan hänföras till regeländringarna. Vidare kommer att lämna en första redovisning av hur ansvar för aktiviteter för försäkrade med aktivitetsersättning har implementerats. Jag utgår dessutom från att i sin årsredovisning för socialförsäkringen för vilken ska lämnas till regeringen om ungefär en månad kommer att lämna en beskrivning av utvecklingen inom både sjukpenning och sjuk- och aktivitetsersättningar . Jag hoppas att det, om möjligt, även innehåller information om ökningen i nybeviljandet av dessa förmåner för yngre personer. Om det visar sig att nämnda redovisningar inte ger tillräcklig information om de huvudsakliga orsakerna bakom ökningen är jag beredd att ta initiativ till en särskild undersökning av denna. Inriktningen är att ska kunna informeras i frågan i budgetpropositionen . Möjligen blev det, herr talman, en lite rörig redovisning men det beror på att nya uppgifter inkom så sent som i går. 17 (): För sedan fick vi alarmerande uppgifter från som pekade på en ökning av andelen yngre bland dem som beviljades sjuk- eller aktivitetsersättning. Det var naturligt för mig att fråga om regeringen tänker ta reda på orsakerna till detta. får vi veta att det var fel i siffrorna, att de kanske inte är fullt så allvarliga som vi från början hörde. Det är naturligtvis inte bra att felaktiga uppgifter lämnas ut. Men jag vet att , precis som ministern sade, intensivt arbetar på att få fram riktiga uppgifter så jag ska inte strö mer salt i det såret. Jag tror inte att jag övertolkar skeendet om jag ändå säger att det är möjligt att det var en energisk medarbetare i som när vi i går fick svaret satte ytterligare fart på tänkandet hos så att vi nu inte behöver utgå från nya felaktiga uppgifter. Dock är jag, herr talman, positivt lagd så jag ska ta fasta på det positiva: dels att felen korrigeras, dels att det möjligen inte är fullt så illa som det först verkade, dels och framför allt att arbetsmarknadsministern utlovar både mer information och information särskilt om orsakerna till den här utvecklingen. Jag tackar alltså för svaret och ser det som positivt. Statsrådet kan vara säker på att vi kommer att påminna för den händelse att information dröjer. Tyvärr är det så att verkligheten är ganska måttligt positiv. För det första har vi drygt en halv miljon människor med förtidspension eller sjuk- eller aktivitetsersättning, som vi ju numera ska säga. Det rör sig om rätt många människor. För det andra ökade antalet med 19 000 , och den siffran har inte ifrågasatts. Vidare tycks det vara klart att ökningen är större än hos den yngsta gruppen. Kanske är ökningen så stor som . ligger det ju lite grann i sakens natur att de som blir äldre hamnar i en äldre åldersgrupp. Men att det tillkommer så många nya unga, att gruppen alltså ökar, är naturligtvis allvarligt. Dessutom talar vi här om en nettoökning på . Bruttoökningen ligger kanske på 70 000 i stället för på 19 000. Å andra sidan går en del naturligtvis i arbete. En del blir ålderspensionärer. Andra återgår i arbete, och det är bra. Men trots allt är 70 000 nya i sjuk- eller aktivitetsersättning eller ålderspension allvarligt. För att kunna förebygga att människor slås ut måste vi naturligtvis veta orsakerna. Jag begär inte att ministern nu ska spekulera, utan det är bättre om vi vet. Men om vi vet för lite måste vi satsa både på analys hos myndigheterna och på en bra och oberoende forskning. Det här är ju inget nytt problem, även om det tyvärr ser ut att förvärras. I en tidning ser jag att arbetsmarknadsministern jublar över att utvecklingen har vänt, som man säger, när det gäller de allmänna sjuktalen. Man ska, som sagt, ta fasta på det som är positivt. Men tyvärr har utvecklingen inte vänt när det gäller förtidspensioneringen av unga det kan vi inte säga. Därför måste man nog säga att vi än så länge måste betrakta vår politik på detta område som ett misslyckande. Jag vill inte säga att det är ett misslyckande bara för den nuvarande regeringen, utan som alltid finns det fler som delar på ansvaret. Men inte är det här något som vi behöver jubla över. 18 Statsrådet (): och jag tycks i allt väsentligt vara överens när det gäller nödvändigheten av att vi får korrekta underlag och riktiga fakta för att kunna göra korrekta bedömningar och vidta relevanta åtgärder. Jag uppskattar att riksdagsledamöter engagerar sig i de här frågorna och hjälper till att ha ett tryck på . Vidare håller jag med om att det möjligen inte är fullt så illa som det i förstone tedde sig. Men det är sant att det är illa nog att det sker en ökning hur stor den nu är bland yngre som permanent i stort sett lämnar arbetsmarknaden eller riskerar att göra det. Jag oroar mig för det i allra högsta grad. På en punkt kan jag kanske få korrigera . Det är sant att jag var stolt men inte nöjd över att vi fått ett trendbrott när det gäller kortare sjukskrivningar inflödet minskar. Men jag jublade verkligen inte över att de långa sjukskrivningarna i varje fall inte ser ut att minska utan planar ut. Det är klart att det någonstans finns ett samband mellan de långa sjukskrivningstiderna och risken för att också på grund av tid i sjukskrivning slås ut från arbetsmarknaden. Därför är det väldigt angeläget att vi också kan bryta utvecklingen när det gäller de långa sjukskrivningarna. De åtgärder som regeringen har vidtagit och avser att vidta kommer att innebära ett kraftfullt bidrag till att ändra tingens ordning. Jag hoppas att jag också kan vara om inte nöjd så i varje fall stolt över utvecklingen när det gäller de långtidssjukskrivna. 19 (): Vi ska kanske inte förlänga det här meningsutbytet så mycket mer. Vi är rörande överens både om att man ska ha riktiga siffror och om att det är viktigt att analysera orsaken till den här ogynnsamma utvecklingen det är illa nog, även om det kanske är något bättre än vad de första alarmerande siffrorna visade. Vidare är jag glad över att arbetsmarknadsministern inte är nöjd. Det hade ju varit hemskt om han hade varit nöjd med en utveckling där antalet förtidspensionerade eller antalet personer i sjuk- eller aktivitetsersättning som det med ett finare språkbruk heter ökar och de långa sjukskrivningarna dessutom ökar. Att, som säger, vara långvarigt sjukskriven är farligt därför att risken att bli utslagen från arbetsmarknaden kraftigt ökar. Den här debatten skulle, som sagt, inte handla om åtgärderna utan mer om att få fram en analys av orsaken till utvecklingen. Jag tar fasta på att det stegvis , och senast i budgetpropositionen, kommer en analys. Då räknar jag med att regeringen har förslag om hur man ska göra för att förebygga en fortsatt utveckling åt samma håll. Om inte det finns ska jag återkomma; det lovar jag. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2003/04:259 om EU-direktivet om asylproceduren 20 Statsrådet (): har frågat mig om jag kommer att verka för att synpunkter från FN:s flyktingkommissarie beaktas vid förhandlingarna om EU:s direktiv om asylprocedurer, och om jag kommer att verka för att direktivförslaget inte kränker vedertagna internationella skyddsregler. I arbetet med att harmonisera asylpolitiken inom EU är samverkan med UNHCR, FN:s flyktingkommissarie, en naturlig del. Såväl som medlemsstaterna har kontinuerliga kontakter med UNHCR. I de omfattande förhandlingar som förs och har förts om det här förslaget har tydligt framhållit att vedertagna internationella skyddsregler måste vara utgångspunkten. Det är min bestämda uppfattning att så också är fallet. Här vill jag också hänvisa till det skriftliga svar som jag lämnat på fråga i samma ämne . Vad beträffar reglerna om säkra tredjeländer ställer direktivet som det nu är formulerat upp strikta och detaljerade kriterier för när ett land ska kunna betraktas som säkert. Ett av kriterierna är att individen tillförsäkras en individuell prövning. Landet ska vidare följa reglerna om förbud mot vidaresändande och ha en fungerande asylprocess, och naturligtvis måste tredjelandet respektera mänskliga rättigheter. Det stämmer att direktivförslaget som det ser ut nu ger möjligheter till förenklade asylförfaranden vid gränsen i förhållande till vissa länder. Men tvärtemot vad som anförs i kritiken är även dessa förfaranden noggrant reglerade med minimiprinciper och garantier. har dessutom verkat för att förfarandena endast kan tillämpas gentemot ett fåtal länder. Det är en missuppfattning att direktivet skulle sakna regler om rätten för den asylsökande att stanna i landet vid ett överklagande. Direktivförslaget slår uttryckligen fast huvudregeln att den asylsökande har rätt att stanna . Den asylsökande har som alternativ alltid rätt att begära hos högre instans att få stanna. I undantagssituationer till exempel vid uppenbart ogrundade ansökningar har en stat dock möjlighet att verkställa en avvisning trots att den asylsökande har överklagat. Denna regel har funnits länge i svensk rätt och stöds också av UNHCR. Direktivet är ett viktigt led i harmoniseringsarbetet, och genom det här förslaget kommer vi att ta ett första steg mot gemensamma asylprocedurer. 21 (): Låt mig inledningsvis säga något om sammanhanget som den här diskussionen förs i. Vi har en situation inom EU där harmonisering är på dagordningen, det vill säga man ska inte längre ha gemensamma minimiregler utan samma regler i samtliga medlemsländer. I ett sådant läge är det förstås av oerhörd vikt att dessa gemensamma regler blir humana och garanterar rättssäkerheten. Det är extra viktigt när man inleder en sådan process att då ta hänsyn till den kritik som framförs av flyktingorganisationer inte minst av UNHCR. Vid första anblicken, och när vi hör svaret uppläst, kan det verka som om ministern mycket väl tar intryck och är beredd att driva denna fråga. Min avsikt med den här debatten är att ta reda på i vilken utsträckning detta stämmer i den fortsatta beredningen. Det är nämligen en ganska kraftig kritik som UNHCR riktat mot detta asylprocedurdirektiv: Vid denna kritiska fas i EU-harmoniseringen är flera avgörande internationella skyddsregler i fara att allvarligt undermineras. Direktivet inskränks till att utgöra en sammanställning av icke bindande regler som överensstämmer med existerande eller planerad praxis i EU:s medlemsstater, även sådana som på det mest allvarliga sätt står i strid med internationella skyddsregler. När det gäller detta direktiv skulle jag på tre punkter vilja få besked från ministern. Den första gäller när ett land ska betraktas som säkert tredjeland. UNHCR:s kritik är ganska så tydlig jag ber om ursäkt för att jag inte översatt detta från engelska: UNHCR is particularly concerned at proposals to expand the application of the safe third country concept to include countries to which the applicant does not necessarily have any links and has not even transited through, but would have an opportunity to seek protection and would be admitted to. Är det en tillräcklig garanti för att man inte avvisar till ett tredjeland som inte är ett säkert asylland? Den andra punkten gäller det förenklade asylförfarandet vid gränsen.