prot · GR09118 · 2004-05-19 00:00:00 — Där kan man föra diskussioner och göra analyser av hur man ser på det, ur en juridisk synvinkel, till exempel folkrättslig, ur en humanistisk synvinkel, ur en etisk synvinkel och mycket annat. Det är det som man behöver komplettera med, för att få den allsidiga diskussion som efterlyses. Sedan behöver vi inte rubba på den ordning som finns. har alltid det övergripande ansvaret genom de lagar som kan förändras. Regeringen har naturligtvis också sitt ansvar över polisen. De som är bäst lämpade ska avgöra de här frågorna, men det behövs en dimension till. Det kommer vi nu att få. 75 (): Jag håller med om att det måste in en ny dimension, och därför anser jag att det bör vara en parlamentarisk utredning som ser över frågan innan man tillsätter det . Det här är inte en teknisk fråga utan en värderingsfråga. Då bör vi från politiskt håll vara med och diskutera. Min interpellation har inneburit att många poliser har ringt mig. Det har varit alltifrån människor från insatsstyrkan, piketpoliser, polisbefäl och närpoliser. Jag är förvånad över det enorma gensvar som den här interpellationen faktiskt har gett. Alla har haft samma inställning, och de upplever det som pinsamt att vara polis , med den utveckling som sker. Vi måste ha klart för oss att även poliser är människor. De formas utifrån de krav vi ställer på dem. Om vi inte ställer några krav formas kraven ofta inifrån verksamheten, av vissa grupper som har en viss kultur. Jag har en känsla av att det är vad som har skett i det här sammanhanget. Det är naturligt, som jag ser det, att de tänkande poliserna ser utvecklingen inom polisen som bekymmersam. Man befarar den baksida som en sådan här utveckling tveklöst kan innebära. En glidning i värderingarna har tveklöst skett inom polisen i . Det är politikerna som sätter upp värdegrunderna. Det är politikerna som har ansvaret, och det är de som måste våga säga ifrån när det börjar gå snett. Det är som sagt inte en operativ fråga utan en politisk fråga. Det är helt rätt som ministern säger, att ett etiskt råd är bra och löser kanske en del problem. Men det är inte tillräckligt. Vi måste har en rejäl genomlysning från parlamentarikerna först, innan det kan fungera. Det vore också intressant att veta vad det är för typ av människor som ska sitta i det här . Är det poliser där också eller är det parlamentariker? Jag tycker att vi i den här församlingen ska visa var skåpet ska stå. Jag ser fram emot en vidare redovisning av hur det här rådet ser ut, vilka människor som ska sitta där. Är det även här rikspolischefen, rikspolisens ledning, eller är det personer som kommer från den här församlingen? 76 (): När det gäller metodval och annat är experterna själva inte överens om vilka metoder och vapen man ska ha. Då blir det lite extra besvärligt. Chefen för rikskriminalen menar till exempel att distraktionsgranater ska vara förbehållet den särskilda insatsstyrkan det behövs inte annars. Men det är inte han som beslutar. Han har inte den befogenheten. Därför är det viktigt att det ut. Operativa chefer ute i verksamheten har ju ingen makt utan den makten sitter i , hos rikspolischefen, såvitt jag kan förstå. Jag ställer egentligen samma fråga som : Var kommer möjligheten för oss förtroendevalda in att diskutera den utveckling som sker inom polisen? Eller är det uteslutande en fråga för polisen själv att styra över? Det saknas en diskussion om vilken sorts polis vi vill ha i . Den diskussionen förs inte i . Den förs inte i . Den förs inte i polisstyrelser och -nämnder. Justitieministern säger att diskussionen ska föras i ett etiskt råd. Då undrar man vilka som ska ingå i det. Vilka befogenheter ska man ha? Ska det vara ett diskussionsforum eller ska man ha några reella befogenheter? Vem ska leda rådet, och vilka ärenden ska avgöras där? Är det inte i själva verket en fråga som är så pass angelägen att den bör bli en fråga för oss förtroendevalda i och på andra håll? Vi står inför ett vägval. Är det så att vi vill ha kvar folkets polis eller ska det vara en förskjutning mot en annan typ av polis? Om vi minskar förtroendet hos allmänheten för polisen och poliskåren tror jag att möjligheten att lösa brott med mera kommer att minska. Det är viktigt vilken polis man möter när man blir stoppad på vägen sent om det är en polis man blir rädd för eller om det är en polis som man känner förtroende för, som man känner sig trygg med. Det här är en viktig arbetsmiljöfråga. Det gäller både vapenanvändningen och ammunitionen. Poliser kommer att tvingas skjuta i tjänsten antingen de vill eller inte. Fler människor kommer att bli allvarligt skadade. Därför är det en fråga om polisernas arbetsmiljö att kunna hantera detta och gå vidare. Avslutningsvis, herr talman, vill jag tala om att det inom polisen och utbildningen pågår diskussioner om att man till exempel ska ha en kula i loppet på en pistol som är osäkrad. De diskussionerna pågår redan. Det pågår diskussioner om att man borde skjuta mer i laga befogenhet, att man faktiskt har en rättslig grund för det. Jag tycker att det är en allvarlig utveckling som justitieministern backar för. 77 Justitieminister (): Nej, jag backar inte tvärtom. Vi har ju tagit initiativ i just den frågan, och det är ett initiativ som ingen annan tagit tidigare. Vi får en ordning som aldrig funnits tidigare. Om det är något vi gjort så är det just att vi tagit initiativ. Frågan om det är ännu inte beslutad men kommer att beslutas . Regeringen kommer att utse ledamöterna. Den parlamentariska förankringen är viktig, och den finns också i . Det behövs dock mer än bara politiker och poliser. Det behövs människor med en helt annan bakgrund just för att vi ska få den allsidiga sammansättning som är så viktig för att få en god analys. Därför är tanken att det i det ska finnas människor med en helt annan bakgrund, med en helt annan kompetens, än den i och för sig viktiga kompetens som politiker, men också poliser, besitter. Den slutliga sammansättningen är alltså inte klar, men regeringen kommer att utse ordförande och övriga ledamöter. På något sätt kommer naturligtvis polisen också att vara representerad. Jag tycker att det är viktigt att även polisfacket är representerat. Men därutöver ska det finnas personer med en helt annan bakgrund, gärna jurister, gärna folkrättslig expertis, alltså människor som passar att sitta i just ett etiskt råd och kan ge synpunkter med en annan infallsvinkel än vad poliser och politiker brukar ge. På det här sättet blir förankringen i hela samhället bättre, och ytterst handlar det ju om vilket samhälle vi vill leva i. Därför är det viktigt att vi breddar frågan genom detta initiativ. 78 (): Avslutningsvis skulle jag vilja ge en lite annan vinkling till det hela. Min morfar var brandman, och även förekom upplopp. Hans lösning var mycket enkel: Fram med brandsprutan! Deltagarna blev våta, de blev kalla och de som stod kvar blev fällda av strålen från sprutan. Jag skulle kanske hellre vilja se denna mera harmlösa åtgärd i motsats till de batongslående och vapenanvändande polismän som framtonat här . Hela den här frågan är oerhört viktig för hur vårt samhälle ska formas . Vi parlamentariker har en viktig roll när det gäller att sända signaler om hur vi uppfattar detta. Därför anser jag det vara oerhört viktigt att en parlamentarisk utredning tillsätts i den här frågan, och att resultatet vidareutvecklingen av den sedan blir det . Låt oss alltså först ge signalen att vi ser så allvarligt på det här att vi till att börja med vill diskutera hur svensk polis ska formas . Det kanske inte bara handlar om detta utan kanske bör även organisationen diskuteras. 79 Justitieminister (): Ja, vattenkanon har använts av polisen enligt de uppgifter jag fått. Det var vid Båstadsdemonstrationerna. Den hamnade sedan på Polismuseet där den lär stå kvar än . Jag vet inte om det är så, men det är de uppgifter jag fått. Det är inget som i och för sig hindrar att man använder vattenkanoner. Jag vill nämna att det faktiskt finns med som förslag i betänkande för att användas just vid framtida toppmöten. Om jag minns rätt skulle de dock vara stationära. Men, som sagt, det är sådant som också kan diskuteras. När vi nu är endast från att besluta om det , och kan tillsätta det inom ganska , anser jag inte att vi ska vänta med det genom att tillsätta en lång utredning. Jag tycker i stället att det ska genomföras, och det är, som sagt, ett helt nytt grepp, ett helt nytt initiativ. Det är viktigt att vi får följa utvecklingen och se hur det hela fungerar. Därmed inte sagt att detta ska vara den enda åtgärden och att inget annat kan göras . Men jag anser att frågan är så brådskande att jag inte nu vill vänta med tillsättningen av det utan jag vill att det ska göras . Det gäller inte minst med tanke på hur snabb utvecklingen är, vilket vi kunnat se av alla diskussioner om polisens vapen och mycket annat. Sedan får vi fortsätta diskussionen, och framtiden kan mycket väl se helt annorlunda ut. tycker jag emellertid att det ska bli spännande att se hur det här blir. Överläggningen var härmed avslutad. 14 § Svar på interpellation 2003/04:397 om svensk beredskap mot terrorism och andra extraordinära händelser 80 Justitieminister (): har frågat mig om jag avser att verka för en proposition med anledning av de förslag som 11 september-utredningen lämnat och i så fall när en sådan proposition ska lämnas till . Jag har tidigare besvarat en liknande skriftlig fråga från . Som jag redan då påpekade är frågor rörande terrorismbekämpning högprioriterade för regeringen och för Säkerhetspolisen som är den myndighet som har ansvaret för att förebygga och bekämpa terrorism. 11 september-utredningen var ett viktigt led i arbetet att kontinuerligt uppdatera vår beredskap och förmåga att bekämpa terrorism. Beredskapen vid våra myndigheter är generellt sett god, men den kan alltid bli bättre. Myndigheterna vidtar också fortlöpande åtgärder för att förbättra sin beredskap. 11 september-utredningen presenterade förslag på ett antal olika områden och arbetet med dessa frågor har i flera fall koppling till andra lagstiftnings- och beredningsprocesser. Det är därför inte meningsfullt att presentera en sammanhållen proposition utifrån utredningens betänkande. Avsikten är i stället att på bred front omhänderta de synpunkter som framförts. Utredningen har bland annat pekat på att dagens tvångsmedelssystem är mindre väl anpassat för Säkerhetspolisens uppgift att förebygga och förhindra allvarlig brottslighet. Flera remissinstanser, bland annat JO, har instämt. Jag har därför för avsikt att närmare utreda den frågan. Beträffande frågan om Försvarsmaktens roll vid omfattande terrorangrepp anger utredningen att förslagen har karaktären av en skiss. Detta framhålls även av ett flertal remissinstanser som anser att det krävs ytterligare utredning. Regeringen har därför för avsikt att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att närmare överväga Försvarsmaktens uppgifter och befogenheter för att förhindra och ingripa mot terroristaktioner och andra extraordinära händelser. Utredaren ska utarbeta förslag till lagreglering och på så sätt fullfölja det arbete som inleddes av 11 september-utredningen. Jag vill dock understryka att Försvarsmakten kan bistå polisen i terrorismbekämpning genom bland annat bevakning, utrustning och underrättelser. Det avser vi inte att förändra. Den andra huvudlinjen i utredningens betänkande rörde säkerhetstjänstens framtida organisation. Vi har redan inlett arbetet med att ge Säkerhetspolisen en mer självständig roll inom polisväsendet genom en ändring i förordningen med instruktion för Säkerhetspolisen. Vid sidan av detta pågår ett intensivt arbete på en rad områden i syfte att förbättra möjligheterna för Säkerhetspolisen att möta framtidens hot. 81 (): Jag ber att få tacka för svaret, men jag är inte riktigt nöjd med det eftersom det aviseras ytterligare utredningsarbete i detta angelägna ärende. Justitieministern skriver i svaret på min skriftliga fråga att alltsedan terrordåden i är terrorismbekämpning en högprioriterad fråga för regeringen och berörd myndighet. Jag undrar på vilket sätt regeringen visar att det är ett högprioriterat område. I utredningen, som vi i dagligt tal kallar utredning och som den här debatten handlar om, finns en del skarpa förslag som jag menar inte behöver utredas igen. Har man till exempel lyssnat på remissinstanserna? Man kan ställa sig frågan huruvida vi i verkligen tar terrorismen och andra extraordinära händelser på allvar. Är det till exempel rätt inställning när den myndighet som har huvudansvaret, nämligen , fick gå utan ordinarie chef ? Är det rätt inställning när terroristorganisationen kan få sprida grov antisemitisk propaganda från en hemsida placerad på en svensk server, som vetat om detta? Eller varför inte ta våra kärnkraftverk som exempel. Enligt experter är de inte ens i närheten av tillfredsställande skydd mot terroristattacker. Detta är bara några lösryckta exempel, men vilka signaler sänder det? I underlaget för kommande försvarsbeslut, som ÖB skickat in, efterlyses också klarläggande om användandet av militära resurser i terrorismbekämpning och vid andra extraordinära händelser. Det är från Försvarsmaktens sida angeläget att få dessa klarlägganden med tanke på de planeringsförutsättningar som just nu finns. Min fråga blir återigen: När kommer regeringen att lägga fram en proposition som behandlar den viktiga 11 september-utredningen? 82 Justitieminister (): Det är en rad olika frågor som har diskuterats, bland annat 11 september-utredningen. Det vi gör är att vi försöker komma fram så fort som möjligt med de olika saker som kan göras. Andra saker är lite mer komplicerade. Det som gör detta arbete så speciellt är att det är ett väldigt komplicerat område. Vi kan se på de olika frågorna. När det gäller Försvarsmaktens roll vid omfattande terrorangrepp har förslaget karaktären av en skiss. Där säger flertalet remissinstanser att det behövs ytterligare utredning. Vi måste fortsätta med det arbetet. Men vill jag understryka att man kan bistå polisen till exempel med bevakning, utrustning och underrättelser. Man kan också föra en diskussion om bestämmelsen om nöd och huruvida man har rätt att till exempel skjuta ned ett flygplan. Där kan det finnas olika uppfattningar. Det kan vara så, hävdar vissa, att den rättigheten finns . Här är det vissa saker som man måste arbeta vidare på. Det är förstås angeläget att vi får möjlighet att göra det för att det ska bli så bra som möjligt i dessa frågor. Det finns andra saker som vi har haft en diskussion om nu senast och som jag är positiv till att arbeta vidare med. Det gäller möjligheten till preventiva tvångsmedel. Det initiativet är redan taget. ska vi utreda gränserna för det och möjligheterna. Där har vi kommit ännu längre. Vi kommer att tillsätta den utredare som har till uppgift att utreda huruvida preventiva tvångsmedel ska införas och vilka gränser som ska finnas i det arbetet. Där är jag också positiv. Om vi ställer krav på Säkerhetspolisen att förhindra brott måste vi ge den möjligheter att förhindra brott. Som bekant har det tidigare funnits en ordning som visserligen fungerade i praktiken men som inte hade tillräckligt legitim grund. I och med finns den möjligheten inte längre i praktiken. Det har inneburit att Säkerhetspolisen inte har tillräckliga möjligheter, och har fått försämrade möjligheter, som man kanske behöver de möjligheterna mer . Det finns saker som redan har inletts. Det är att ge Säkerhetspolisen en mer självständig roll inom polisväsendet. Det har gjorts ändringar i förordningen med instruktion för Säkerhetspolisen. Vissa saker kommer vi att behöva analysera och utreda mer. Vissa saker är vi redan på gång att utreda. Vissa saker har redan gjorts. Sedan vill jag också säga något om det som skedde. Vi hade en Säpochef. Den tidigare Säpochefen slutade strax . Det var drygt . Det skedde en viss händelse . Det var inte var lämpligt att byta Säpochef mitt i det arbete som skedde efter den tragiska händelsen med . Annars hade det nog tillsatts tidigare. Det fanns förklaringar till det. Det var drygt . Men vi hade en chef för även . 83 (): Tack för svaret. Det är mycket utredningar som ska till, och en del görs. Det är jag naturligtvis tacksam för. Jag vill också lyfta fram en annan del i det här sammanhanget. Det är det arbete som sker beträffande och solidaritetsklausulen. I många av EU:s länder är lagar, regelverk och resurser så utformade att militära enheter kan utnyttjas som stöd till polis vid skydd mot terrorism. Man anpassar sig nu till att öka möjligheterna att använda dessa. Enligt klausulen erbjuds nu också bistånd vid en eventuell terroristattack. Detta skulle alltså kunna ske med militära resurser. Likadant ställer solidaritetsklausulen motsvarande krav på de resurser som ska kunna bidra med vid sådana händelser internationellt. Jag skulle vilja höra vad justitieministern anser om detta. Hur ser du på detta utifrån nuvarande lagstiftning? 84 Justitieminister (): Jag har inte för avsikt att ge regeringens syn, som också vilar på ställningtagande, på solidaritetsklausulen och användning av militär. Jag har inte personligen varit insatt i ärendet, och det var ett tag sedan vi hade den diskussionen. Jag ber att vederbörande statsråd eller jag får en möjlighet att återkomma till det . Jag vill göra ett kort tillägg. Det är vissa saker som redan har gjorts, vissa saker ser vi nu kommer att göras och vissa saker behöver analyseras och utredas ytterligare. Det raljeras ibland när man säger att man måste tillsätta en utredning. Men vet naturligtvis, och jag har inte påstått annat heller, att för att göra en lagändring måste man trots allt starta med en utredning. Detta är två viktiga frågor. Jag tror inte att det kommer att möta något demokratiskt hinder. Jag tror att vi kommer att få det stöd som vi behöver om vi kommer fram till de rimliga gränser som jag anser nödvändiga. 85 (): Avslutningsvis vill jag säga att EU-länderna har enats om ett flertal regelverk i kampen mot terrorismen. Men tyvärr släpar vår lagstiftning hopplöst efter. Jag önskar att man påskyndar arbetet. Jag tror att det är oerhört viktigt i dagens läge. Jag ber därför om så snabb hantering som möjligt i dessa ärenden för att vi ska kunna skydda oss i mot eventuella attacker. Överläggningen var härmed avslutad. 15 § Svar på interpellation 2003/04:440 om dröjsmålsräntor från det offentliga till den enskilde 86 Justitieminister (): har frågat mig om jag avser att lämna förslag till kompletterande lagstiftning så att enskilda kan tillförsäkras dröjsmålsräntor vid krav mot det allmänna. ställdes en liknande interpellation. Den gällde dröjsmålsränta vid återkrav från . Det ifrågasattes varför enskilda inte fick dröjsmålsränta när en allmän pension eller ett bostadsbidrag försenades. Omvänt gällde att krävde dröjsmålsränta vid återkrav av den enskilde när ett för högt belopp betalats ut. Sedan den debatten hölls, och efter det att denna interpellation ställts till mig, har Regeringsrätten i ett ärende om återkrav av utbetalad delpension fastslagit att inte kan ta ut dröjsmålsränta. Den förordning som har åberopats av för att ta ut dröjsmålsränta är nämligen inte tillämplig vid sådana återkrav enligt det nya avgörandet. Eftersom samma förordning åberopats också för dröjsmålsränta vid återkrav av bostadsbidrag, torde avgörandet få betydelse även på detta område. I får nu övervägas vad som bör gälla i fråga om ränta vid betalningsdröjsmål i dessa bidragssystem. 87 (): Jag ber att få tacka justitieministern för detta svar. Det var kanske något kortfattat. Det är kanske på sitt vis en liten fråga. Men den är ändå väldigt principiell och kan leda ganska långt. Jag skulle tro att justitieministern och jag i princip är överens om att man ska verka för att skulder betalas i rätt tid och att dröjsmålsräntor är ett ganska effektivt medel för att så ska ske. Det borde också vara oberoende av vem det är som betalar till vem, det vill säga om enskild betalar till en enskild eller till det offentliga eller om det offentliga betalar till en enskild. Det borde vara samma regler som gäller. När jag skrev min interpellation var det, som justitieministern mycket riktigt påpekat, så att vi inte kände till domen från Regeringsrätten. Vad vi däremot kände till var fallet med en delpension där man inte hade betalat ut någon ränta, till skillnad från de privata försäkringsbolagen som i pensionssammanhang betalar ut ränta om det visar sig att det är fel. För min egen del är bakgrunden till att jag började syssla med räntan ett socialbidragsärende där socialnämnden vägrade att utge socialbidrag och den enskilde klagade och tvingades att gå hela vägen upp till Regeringsrätten, som inte beviljade prövningstillstånd. Personen fick sedan ut socialbidraget ungefär efter det att det första beslutet fattades. Då finns det såvitt jag kan förstå inte några möjligheter att få ränta för den här personen. Men visst har hon lidit en förlust det var en kvinna och visst är det rimligt att det borde ha utgått ränta. Det finns möjligheten med skadestånd via justitiekanslern, som vi säkert båda känner till. Men det förutsätter att det är en skadeståndsgrundande handling och att det inte bygger på felbedömning utan i stället beror på en vårdslös handling av något slag från en myndighets sida. Det är inte aktuellt här. Jag hade hoppats på att få ett besked från justitieministern när det gäller om det inte är dags att göra förändringar inom den offentliga sektorn så att samma förhållande gäller beträffande räntor på den offentliga sidan som på den privata, såsom stadgas i räntelagen. 88 Justitieminister (): Anledningen till att det blev kortfattat är först och främst att man inte ska skriva mer än nödvändigt, för att fylla ut. Efter det att interpellationen hade ställts har Regeringsrätten i ett ärende om att återkräva och utbetala delpension fastslagit det hela. Det blev alltså ett förändrat läge, och det blev klart och tydligt. Om Regeringsrätten inte hade fattat beslut hade vi stått och spekulerat i hur det skulle bli i olika situationer. är det här klart och tydligt. Eftersom samma förordning åberopas också för dröjsmålsränta vid återkrav av bostadsbidrag torde avgörandet få betydelse även på detta område, som jag sade. Man får ta område för område och se, och det är svårt att just nu direkt överblicka arbetet. Men jag tror att vi är överens om att göra de förändringar som behöver göras och som vi på bästa sätt nu har fått ett visst stöd för. Sedan får vi se vad det här slutar i. Det har alltså hänt en hel del sedan interpellationen ställdes, och får vi arbeta vidare. 89 (): Jag tackar för det svaret, och jag tar det till intäkt för att det kommer att utföras en del arbete i departementet . Jag är medveten om att det är en ganska vild flora när det gäller bestämmelser. Jag har roat mig med att ta fram några olika förhållanden som man kan titta på, bland annat beträffande de statliga bolagen. Man kan ställa sig frågan om huruvida TV-avgifterna kan beläggas med dröjsmålsränta, vilket de troligtvis inte kan. kräver dröjsmålsräntor, men bygger det på skriftliga avtal med sina kunder. kräver räntor på icke betalade sjukvårdskostnader med hjälp av inkassoföretag. Det är säkert tveksamt om man har rätt till det, med utgångspunkt i den dom som kom. Däremot vet vi att kommuner har rätt att ta ut räntor på tomträttsavgälder till exempel. Med de här exemplen ville jag bara visa att det alltså är en väldigt vild flora, som jag ser det, beträffande dröjsmålsräntor och dröjsmålsavgifter, som finns i vissa sammanhang. Det enda området som är riktigt bra reglerat är skatteområdet. Skattebetalningslagen har en klar och tydlig reglering beträffande när betalningar sker . Utgångspunkten för min del är att jag tror att man i stort sett kan använda räntelagen på hela området. Jag tror inte att det är så mycket speciellt för den offentliga sidan.