prot · GS0941 · 2004-12-01 00:00:00 — Syftet är att kunna erbjuda en bättre, individuellt anpassad gymnasieskola, alternativt andra åtgärder som syftar till både utbildning och arbete. Vi stärker också arbetsförmedlingens arbete för arbetslösa ungdomar. Matchning mot lediga jobb och jobbsökaraktiviteter står i centrum. För långtidsarbetslösa ungdomar mellan ska också arbetsförmedlingen kunna erbjuda ett anställningsstöd efter sex månaders inskrivningstid. Att flytta hemifrån till ett eget boende förknippas ofta med startskottet till att leva ett självständigt vuxenliv. Bostadssituationen i framför allt landets storstäder är dock mycket bekymmersam, vilket drabbar inte minst unga. Vi kan aldrig acceptera att föräldrarnas plånbok ska bli avgörande för vilka ungdomar som kan köpa sig en lägenhet och också vem som kan köpa en lägenhet av den standard man önskar sig. Regeringen har satsat såväl investeringsbidrag som investeringsstimulanser för byggande av lägenheter. Vi ser att det gör nytta. har byggandet av bostäder ökat kraftigt. Men ungdomar är ändå i en utsatt situation när de efterfrågar bostad, och därför tillsätts en nationell bostadssamordnare som ska få i uppgift att undanröja de hinder som finns för ungdomar att skaffa sig ett eget boende. Många fastighetsägare har oerhört hårda villkor för hyreskontrakt. Det kan vara krav på fast anställning, krav på en minsta årsinkomst och liknande någonting som naturligtvis drabbar unga människor som inte fått fotfäste på arbetsmarknaden. Därför avser också regeringen att undersöka förutsättningarna för att inrätta någon form av hyresgaranti som ska kunna uppväga att inte villkoren för ett hyreskontrakt uppfylls. Vad händer då med den högerstyrda maktalliansen? Det bekymrar mig, för den innebär ett där ungdomar får allt svårare att klara sig och hävda sig. Det blir sämre levnadsvillkor, för ungdomar ska nöja sig med låtsasutbildning, låtsasjobb och låtsasbostäder. vill införa tvååriga yrkeslinjer för dem är skoltrötta och praktiskt inriktade, som man säger. Fru talman, är unikt. Det är den enda politiska kraft som hävdar att ungdomar behöver mindre kunskaper för att möta den framtida arbetsmarknaden. Till och med arbetsgivarnas samarbetsorganisation tycker att det är fel väg att gå. förslag lurar en hel generation unga människor. Borgerlighetens sätt att hantera arbetslösheten är att skapa låtsasjobb för ungdomar, att införa en praktikgaranti som innebär att kommunerna ska tvingas anordna praktikplatser. Det innebär att man tar ifrån kommunerna incitament att anställa ungdomar. De kan ju lika gärna få en praktikplats som är billigare. På så sätt kommer tusentals ungdomar att slussas in i praktikjobb utan att erbjudas stöd att söka sig till riktiga jobb. Inom nationalekonomin brukar man kalla detta för direkt undanträngning. Borgerligheten vill också bygga bostäder av varierande standard, som man säger. Den del av bostaden som är dyrast per rumsenhet, det vill säga vatten-, avlopps- och hygienutrymmen, kan exempelvis delas mellan flera lägenheter eller byggas med lägre standardkrav för att sänka hyresnivån, skriver i sin motion. Ungdomar ska alltså inte ha egen toalett i sin lägenhet. Det kan de tydligen klara sig utan. Det är låtsasbostäder, tycker jag, för unga människor. Om väljarna ger maktalliansen förtroendet att leda landet kommer ungdomar att bli andra klassens medborgare. Det tänker inte jag medverka till. Den ungdomspolitiska proposition som föreläggs kammaren innebär helt enkelt att ungdomar får mer makt och mer välfärd. 131 () replik: Jag vill först ta upp den skrämselhicka som regeringen har drabbats av när det gäller alliansens sammanhållning eller icke. Ungdomsministern säger här att alliansens motioner går väldigt skilda vägar. Då skulle jag vilja råda ministern att titta på de gemensamma reservationer vi har. Vi har flera i det här betänkandet, men man måste också tänka på att titta på utbildningsutskottet, arbetsmarknadsutskottet, bostadsutskottet, socialutskottet och så vidare. Det kunde ha blivit många fler i det här betänkandet om vi hade valt att återupprepa de hemställanspunkter vi har på dessa områden när det gäller ungdomar, men det har vi alltså inte gjort. Jag ställde inledningsvis frågor om föräldrarnas roll för ungdomar. Dem skulle jag gärna vilja få svar på. Sedan vill jag lite grann kommentera utanförskapet. Många unga upplever ett utanförskap i samhället . Det kan handla om att man känner att man inte räknas, inte kan påverka sin livssituation eller att man hoppat av skolan och inte får det arbete man vill ha. Då finner man sig i ett slags vakuum. En grupp som har ett dubbelt utanförskap är de unga med invandrarbakgrund. Många upplever ett utanförskap för att man är ung och har svårt att påverka sitt liv, och dessutom upplever invandrarungdomar ett utanförskap gentemot det svenska samhället. Man känner sig inte som svensk men heller inte som utländsk. När vi har ett så pass segregerat samhälle som vi har är det svårt för dessa ungdomar att komma in i arbetslivet. Vi hör dem ständigt säga att de för att få komma till en intervju måste uppge ett annat namn. De pengar vi ser i propositionen handlar om pengar till segregerade skolor. Men hur tänker regeringen hantera övriga som känner sig segregerade? 132 Statsrådet () replik: Först skulle jag vilja säga: Ja, ungdomspolitik är allt. Även majoriteten skulle naturligtvis kunna presentera en säkert metertjock proposition om vi skulle ta med alla åtgärder som handlar om unga människor. Det är naturligtvis inte en heltäckande bild som någon av oss ger, varken oppositionen i sina motioner eller majoriteten i sin proposition. Det är klart att det finns ytterligare förslag som har genomförts. Det gäller också den fråga som avslutar med och som handlar om integration. Inte heller den frågan är heltäckande häri. Frågan om diskriminering är glasklar: Det är klart att vi inte ska tillåta diskriminering vare sig i skolan eller på arbetsplatsen. När det gäller satsningen som syftar på handlar det ju om att ge stöd för att skolorna ska ha bättre förutsättningar även i de områden där vi vet att elever, ofta med utländsk bakgrund, har svårt att nå målen. Det är klart att det är i den ändan som vi måste börja, för den som har en god gymnasieutbildning har bättre förutsättningar att hävda sig på arbetsmarknaden, att fortsätta studera alternativt få ett arbete direkt. Jag skulle också vilja skicka med frågor till som ju talar mycket om det lokala perspektivet. Jag delar uppfattningen i alla de inlägg som har gjort när hon vurmar för den lokala nivån. Men jag tycker ändå att man måste bestämma sig från sida. Ska vi ha en nationell ungdomspolitik eller ska vi inte ha det? Ska statliga myndigheter inte ha ett ungdomsperspektiv som vi ska ålägga dem här i kammaren? Ska kommunerna ha ett kommunalt självstyre och ska vi i så fall besluta om delmål för kommunernas räkning? Hur får man ihop den nationella ungdomspolitiken som också ska ge effekter som vi ska kunna utvärdera tillsammans om olika myndigheter har lokalt självstyre? 133 () replik: Vi tar det sista först, det lokala perspektivet. För oss är tanken att du ska kunna påverka underifrån. Det du inte klarar av på nivå går upp till statlig nivå och vidare högre och högre upp. Därför handlar det först om människan och sedan om det kommunala självstyret. Det är det allra viktigaste, som vi sätter allra högst. Vi har inte sagt nej till att det ska finnas en ungdomspolitik. Det finns många övergripande frågor som det är viktigt att man diskuterar. Men när det handlar om att man ska styra uppifrån och säga att si och så ska det här fungera, när vi vet att landet ser olika ut och att kommunerna har väldigt olika förutsättningar, måste man i stället se till att det är kommunerna som tillsammans med ungdomarna får ta de beslut som är möjliga för dem att göra. Jag skulle vilja kommentera målen i skolan och pengarna till det individuella programmet. Vi har ju en helt annan syn. Vi tycker att det är väldigt viktigt att man möter problemen tidigt, alltså satsar i . Se till att man når målen i ! Det stärker individen att kunna få börja i det program man vill när man kommer till gymnasieskolan, i stället för att känna att man måste börja på ett IV-program därför att man inte klarade av . Det handlar alltså om att bygga upp individer och ge dem trygghet från ett tidigt stadium. Då handlar det också om att göra satsningarna där de bäst behövs. Ju tidigare man sätter in dem, desto bättre resultat blir det. 134 Statsrådet () replik: Jag delar absolut den uppfattningen. Jag får väl återkoppla till ett av mina andra ansvarsområden. Det är klart att det handlar om att satsa både i förskola och grundskola för att se till att man står så väl som det är möjligt inför gymnasieskolan och därefter. Men man kan ändå ifrågasätta hur länge man ska gå i , och vad är skälet till att man går på IV? Det kan handla om enskilda ämnen. Jag tror att det är väldigt positivt att förstärka IV i den meningen att man kan kombinera studier och praktik och att man också har möjlighet att delvis följa nationella program och delvis följa IV. Jag tror att det är betydelsefullt att känna att man kommer vidare, att man inte av olika skäl går kvar alltför länge i . Det vore naturligtvis intressant att fundera över hur man går kvar i . Hur länge känner man att man passar in där och når resultat? Jag delar absolut uppfattningen om att påverka underifrån. Jag tycker inte att det står att finna förslag i propositionen som handlar om att kommunerna inte har rätten att välja. Det är klart att den nationella ungdomspolitiken kommer att påverka kommunerna i deras ställningstagande när de formar sin lokala ungdomspolitik. Det hoppas jag. Men det är ingenting som säger att den alltid gör det, utan det är kommunerna som tillsammans med ungdomar i sina kommuner fattar beslut om exakt hur man ska arbeta. Men många finner ett stöd i att ha en nationell ungdomspolitik som är utvärderingsbar och så vidare. Jag noterade att ställde frågor om pengar till kulturen, 30 miljoner och 20 miljoner. Allmänna arvsfonden anslår 20 miljoner . Hälften av det ska gå till barnkultur, den andra hälften till ungdomskultur för att inte den ena ska ta överhanden. Samlingslokaler talas det också om. Jag tycker att det känns roligt att kunna säga att har och till sitt förfogande, inte för kommuner utan för organisationer, alternativt kommunala fritidsgårdar eller vad det nu kan vara, som ett stöd i arbetet att forma samlingslokaler för unga, drogfria mötesplatser. 135 AXEL DARVIK (fp) replik: Det register som Socialdemokraterna vill genomföra genom förslag i den här propositionen ser jag som mycket integritetskränkande. Frågan om sekretessen är också osäker, vilket gör att en del av just ungdomars privatliv kan hängas ut i offentligheten. Sådant som tidigare just varit privat ska nu registreras, och kontrollen över ungdomarna ska öka. Detta är ett grepp som tas till när man misslyckats med utbildning, med arbete och med bostäder, när man inte kommit någonstans och inte fått fram några nya förslag. Det är inte bara eller den borgerliga alliansen som har invändningar mot detta. Det har även andra mycket starka intressegrupper och företrädare, bland annat och . Jag läser innantill: ställer sig principiellt emot att kommunen ska ha rollen som registrerings- och övervakningsmyndighet för personer . är alltså djupt kritiskt. Man säger vidare: ställer sig också tveksamt till om de positiva effekterna med förslaget verkligen kan anses överväga. Jag tycker att detta är ett förslag där man utan betänksamhet ger sig in och just ska styra i unga människors liv, någonting som jag som liberal absolut inte kan acceptera. Jag måste ändå fråga ungdomsministern: verkligen ministern att ungdomar som befinner sig i ett utanförskap befinner sig i det utanförskapet just därför att vi saknar ett register som håller koll på dem? 136 Statsrådet () replik: Som man ställer frågor borde man egentligen få svar. Jag tror att Axel Darvik ska sansa sig lite i den här debatten och försöka hitta lite proportioner, så känns det mer realistiskt att diskutera frågan om unga utanför. Det är en väldigt seriös fråga. Det handlar om att 30 000 ungdomar mellan befinner sig utanför. Jag menar inte att de reser utomlands och lever livet eller bor hemma men inte har lust att plugga. Detta handlar om unga människor som ofta inte ens har genomgått . Det handlar om att kommunen inte har fångat upp och erbjudit dem vare sig grundskola eller gymnasieskola på det sätt som passar dem bäst. Om det som kommunen erbjuder ska vara en utbildningskontakt med folkhögskola, om det ska vara lärlingsutbildning, om det ska vara praktikplats, om det ska vara på entreprenad eller vilka tänkbara åtgärder som Axel Darvik skulle kunna hitta på struntar jag i. Men jag accepterar inte att vi har 7 000 ungdomar mellan som inte ens har fullföljt och som hamnar i ett utanförskap, för det är precis vad det innebär. Jag tycker att vi ska tala om den här frågan som den är, och det handlar om att varje enskild kommun ska ha en aning om vad unga människor gör. , kanske eller , jag har inte den exakta siffran, går ju på gymnasieskolan. Det skulle alltså stå i registret, om Axel Darvik själv var i den åldern: Axel Darvik, gymnasieskolan eller ej aktuell. Men för de 7 000 ungdomarna totalt sett i hela skulle man skriva: aktuell. Vi måste ta kontakt med den här människan. Historiken handlar om att man , när skolan blev kommunaliserad, faktiskt hade ett ansvar att följa upp de ungdomar som hoppade av eller som inte på annat sätt hade en åtgärd, fanns i aktivitet, hade ett arbete, kalla det vad du vill. Jag skulle faktiskt vilja säga att kommunen har missat lite grann av den tanke som var att i stället för att vara en reglering skulle det vara en praxis. I stället för att kommunen tar kontakt och säger välkommen tillbaka till gymnasieskolan när terminen startar, måste kommunen om det inte är det som passar den enskilde använda sig av andra verksamheter. Det här handlar inte om ett megaregister. Varje kommun ska se till att de unga människor som maximalt har gått ut nian och som inte har fyllt 20 faktiskt ska ha en vettig sysselsättning om de vill. 137 AXEL DARVIK (fp) replik: Ungdomsministern är inte bekymrad över detta. Men , , och pekar just på att det är intrång i integriteten. är mycket skarpt i sin kritik av det här förslaget. Att bara vifta bort det som om det inte skulle vara något tycker jag är ett mycket konstigt agerande. Dessutom är det ytterligare ett prov på att Socialdemokraterna gärna tar sig rätten att ge sig in och styra i individers liv och säga: Du ska göra detta. Man ökar kontrollen genom ett kontrollsamhälle för att se till att ungdomar följer en given mall. Men så är det inte. Jag har en helt annan syn på ungdomar. Ungdomar är precis som alla andra individer olika och klarar också av att ta ansvar för sitt liv. Jag litar på att individerna vet bäst hur de ska leva sina liv. Statens uppgift är att se till att ge förutsättningarna för detta. Om vi inte hade haft misslyckandet med utbildningspolitiken där andelen gymnasiebehöriga minskar arbetsmarknadspolitiken och bostadspolitiken hade vi också haft en möjlighet att bryta utanförskapet. Det är där jag vill göra förändringar. Förutsättningar för dem som lever i utanförskap skapas genom att man gör en uppryckning vad gäller utbildning, arbete och bostad. Det är på det sättet man kan bryta utanförskapet. Jag vill inte ha ett ökat kontrollsamhälle. Det är inte vägen framåt. 138 Statsrådet () replik: Var och en som har lyssnat på debatten tror jag inte heller vill ha ett kontrollsamhälle med ett gigantiskt register över . Det är det det handlar om, Axel Darvik. Det vet också du. Att kommunerna över huvud taget inte vill ta sig an uppgifter som de inte har haft eller som kan innebära ett visst merarbete är inte heller någon nyhet för någon av oss. Vi har i propositionen talat om att det här handlar om att det ska vara inom nuvarande sekretessbestämmelser, att det inte handlar om att registrera något annat än just det som kan vara relevant för att kunna erbjuda en åtgärd. Det kan handla om att gå eller inte gå i gymnasiet. Mer än så är det inte. Jag tycker inte att vi ska göra frågan större än vad den är, även om jag förstår att Axel Darvik tycker att det vore roligt att göra det. De unga som står utanför har komplexa problem. Vi talar inte om 7 000 unga människor som har IG i ett par ämnen, vi talar om unga människor som har en komplex situation och som kanske kan finnas i missbruk. Det kan handla om hemförhållanden, psykisk ohälsa eller många andra saker. Det här är en grupp som är liten och hanterbar om vi tar tag i den , och det tycker jag att vi ska göra. Det är lite tråkigt att jag har en hel ungdomspolitisk proposition. Axel Darvik och jag var tillsammans vid ett möte med en och pratade. Jag tror att de ungdomsorganisationer som var där kände att det var en samstämmighet. Vi talade om att ha en struktur, att använda sig av befintlig budgetprocess, se till att ungdomspolitiken får en genomströmning i den nationella verksamheten, i myndigheter och så vidare. Att vi inte är överens i sakpolitiken är jag inte förvånad över, men jag tycker att vi skulle kunna vara ärliga och säga att vi behöver en annan struktur och att den struktur som föreslås i ungdomspolitiska propositionen sannolikt kommer att innebära en mycket tydlig ungdomspolitik. Det kommer att bli lättare för de ungdomar och ungdomsorganisationer som vill påverka att göra det. 139 () replik: Jag kan instämma med det sade, nämligen att det inte finns någon större oro här för att vi i den borgerliga alliansen inte skulle hålla ihop. Jag tycker att ska bekymra sig mer över hur det ser ut i samarbetet med och kommunisterna. Det är intressant att lyssna till . Hon låter som en oppositionspolitiker. Det är mycket som hon är missnöjd med i det samhälle som Socialdemokraterna har styrt under nästan och även en bit in . Det ena problemet efter det andra räknas upp. Jag kan till stor del instämma. Det är inte alls så att vi blir provocerade, som ministern antydde, av att det läggs fram en ungdomspolitisk proposition. Vi blir möjligen provocerade av att den faktiskt inte innehåller någonting. Allting ska bara förberedas och återkommas till. Det gör ta mig katten ingen som helst lycklig. Det finns några här som har sagt att det inte finns några specifika ungdomsfrågor. Vi ska se individen. Ja, jag håller helt och hållet med om det också. Sedan vill ministern inte hålla till godo med låtsasjobb och med låtsasbostäder. Nej, vem vill det? Tittar vi på ungdomsarbetslösheten till att börja med, har den , om vi jämför med tredje kvartalet, ökat med 11 000 personer. 65 000 personer är arbetslösa. Det kan inte ministern skylla vare sig oppositionen eller för. Det här är mycket mer än vad det är i övriga europeiska länder. Jag vill säga något lite kort om Allmänna arvsfonden. Enligt stadgarna eftersom det har gjorts ett stort nummer av att det ska delas ut 3 gånger 20 miljoner framkommer det att medlen ska användas för att främja verksamhet av ideell karaktär till förmån för barn, ungdomar och personer med funktionshinder. Men används medlen som ett slags budgetregulator. 140 Statsrådet () replik: Om jag vore nöjd skulle jag naturligtvis inte ägna mig åt politik. Det tror jag innefattar alla på kommun-, landstings- och riksnivå. Det blir lite fånigt att alltid hävda att om man har styrt i ett land, oavsett om man har eller inte har varit med under den tiden själv, ska man vara nöjd och sedan inte vilja något mer. Vi skulle kunna lägga fram en proposition och tala om allt vad vi har gjort. Det gör vi i dokument som handlar om utvärdering, handlingsprogram och vad som har åstadkommits . Vi möter nya utmaningar. Vi lever i ett samhälle som förändras. Det tillkommer nya ungdomar. Det är klart att problemen inte upphör. Det är klart att vi inte kan säga att vi nu slår oss till ro och att allt är perfekt. Jag tror inte att det samhället finns. Det är klart att vi har olika idéer om hur vi ska göra samhället bättre. Jag menar inte att man blir provocerad av att regeringen lägger fram en ungdomspolitik. Jag menar att det finns en allmän debatt den må finnas i större eller mindre utsträckning i kammaren där man i många fall frågar sig om det verkligen behövs en ungdomspolitik. har vacklat på den punkten . har undrat om de verkligen ska ge stöd till ungdomsorganisationer, om det ska vara en särskild ungdomspolitik när det gäller bostäder och arbete. Det må vackla från till ett annat. Jag vet inte var befinner sig just , , men man kan inte säga att det har varit tydligt att förespråkar en ungdomspolitik. När det gäller Allmänna arvsfonden kan jag kort säga att pengarna ska delas ut på det sätt du beskriver, men däremot kommer de att användas till kulturändamål. Det är något som har föreslagits . finns en arvsfond som det fattas beslut om av en delegation och en styrelse. Det är något som lever kvar i ungdomspolitiska propositionen sedan det arbetet togs upp. Jag tycker att det är bra att vi kan satsa på ungdomskultur eftersom det ändå handlar om barn och ungdomar. 141 () replik: Jag tycker också att det vore bra om vi satsade mer på barn- och ungdomskultur. Jag upprepar det jag tidigare sade i talarstolen. Ligg på kulturminister och se till att man åtminstone får mer pengar till de fria teater- och dansgrupperna. Det är de som framför allt spelar och uppträder för barn och ungdomar. Det är vad vi i oppositionen vill, men det vill uppenbarligen inte majoriteten. Det blev mycket på en gång. Du talade om någonstans att bo. Det är en socialdemokratisk bostadspolitik i det här landet. av byggkostnaderna är skatter. Det är möjligt att bostadssamordnaren kommer att föreslå att man ska sänka skatterna på bostadssidan, men vi kan också se på . Någon annan kommer att ta upp bostadsfrågorna senare, men vi kan se på bruksvärdessystemet. Det är orsaken. Plånboken ska inte styra, säger ministern. Men det är precis så det är i . Det är plånboken som styr. Vi kan jämföra med nästan vilken annan huvudstad som helst. Där är det oerhört mycket lättare att utan svarta pengar få tag på en etta eller tvåa. Jag kan inte känna igen mig, som har varit studerande, som en andra klassens medborgare för att jag kanske har fått dela dusch och toalett i en korridor när jag har pluggat och inte har haft så mycket pengar. Jag kan inte se att det är något särskilt allvarligt. Axel Darvik var inne på det system som inte ens vill ha. De säger att insamlandet av personuppgifter är mycket problematiskt. Man ställer sig principiellt emot att kommuner ska ha rollen som registrerings- och övervakningsmyndighet för personer , det vill säga myndighetsålder. Det är det som tar upp som den stora lösningen. Men vill inte ha det. Hur ska de kunna lösa detta? Däremot rekommenderar jag att ta en ny kontakt med och , som har ett fyraårigt projekt med , en problemkommun i , där man ska bygga upp ett fungerande samarbete. 142 Statsrådet () replik: Jag håller med om att vi inte ska göra kommunerna till en övervaknings- och registreringsmyndighet. Det är inte syftet. Det handlar inte heller om att kommunerna ska få nya uppgifter. Det som var lag av 1992, som i överenskommelsen skulle vara praxis, har inte följts. Man släpper helt enkelt ungdomar som inte har fyllt vind för våg. De har visserligen gått igenom , men inte mer. De ungdomar som riskerar att hamna utanför, riskerar att hamna riktigt snett, har rätt att få det stöd och den hjälp de behöver och som de vill ha. Det är ingenting som påtvingas dem. Både Axel Darvik och jag deltog i en debatt där man från radions sida hade träffat ett antal unga tjejer. Jag tror att både Axel och jag blev lite förvånade. Alla ungdomarna sade att de tyckte att det lät jättebra att få hjälp och stöd tidigt och de hade inget emot att någon visste om de gick eller inte gick på gymnasiet. Huvudsaken var att de fick hjälp och stöd.