prot · GR09130 · 2004-06-17 00:00:00 — I hoppas vi även att jordbruksreformen kan genomföras på ett sådant sätt att den ger goda konkurrensvillkor för näringen, att den bidrar till biologisk mångfald, ett öppet landskap och en utveckling i hela landet. Det finns säkert både vinnare och förlorare av reformen, men de kommentarer som jag har mött har mest varit positiva. En snabb avveckling eller den så kallade frikopplingen av direktstöden skulle innebära svårigheter för de enskilda brukarna i att kunna anpassa sig och ändra färdriktningen i sin produktion i syfte att möta de nya kraven. Och för att så många som möjligt ska klara kraven har vi ansett att en viss koppling måste finnas kvar under en övergångstid. Här gäller det i första hand nötkött och mjölk. Däremot anser vi att det är bra att vi så snabbt som möjligt utnyttjar maximal modulering. Detta innebär att vi, förutom att flytta pengar mellan direktstöden och miljö- och landsbygdsprogrammen, måste matcha EU-medel med nationella medel, då miljö- och landsbygdsprogrammet till kräver en nationell medfinansiering. Som marknaden ser ut tas det inte någon hänsyn till människors hälsa, god miljö och djuromsorg. I stället för att som brukare ha en konkurrensfördel om hänsyn tas till dessa kvaliteter är förhållandet det omvända . Det är i regel mindre lönsamt för en brukare att vidta åtgärder för att minska spridningen av bekämpningsmedel i grundvattnet eller att hålla sina djur mer friska genom att hålla en lägre tillväxttakt än vad det är för en brukare med en intensiv produktion. Jag tror att så länge som konsekvenserna för människors hälsa och miljö inte avspeglas i priset måste LBU finnas kvar och stärkas. Annars tror jag inte att det svenska jordbruket med det klimat som råder arbetskostnader, skatt på insatsmedel samt miljö- och djurskyddskrav kan konkurrera med övriga EU. Samhället måste betala för vissa viktiga kollektiva nyttigheter. Det är en historisk reform som genomförs, och medlemsstaterna ges för en gångs skull lite större inflytande över hur jordbrukspolitiken ska utformas i det egna landet. När jag ser lite mer demokrati och konsumentmakt blir jag som vänsterpartist jätteglad. Riksdagsåret kan ju inte sluta bättre. Avslutningsvis vill jag tacka Socialdemokraterna och för ett, som jag tycker, konstruktivt samarbete. Men samarbetet i utskottets kontaktgrupp har också varit bra. Trots att man riskerar att få tuffa och skarpa repliker från vissa av partierna, är det väl inte så att vi är som hund och katt i alla sammanhang, utan i denna fråga har vi alla varit ganska överens. Sist men inte minst vill jag yrka bifall till utskottets förslag till beslut. 243 (): Innan blev medlem i EU hade vi långt gångna planer på en avreglering av jordbruket. De här planerna fick vi avbryta när vi blev medlemmar, och har vi haft en i detalj reglerad jordbrukspolitik där böndernas verksamhet har styrts genom olika bidrag. Det finns inget politiskt parti som anser att EU:s jordbrukspolitik är i linje med det som vi skulle vilja ha. Och kommer alltså från EU förslaget om en förändring av jordbrukspolitiken. Det ligger fortfarande en bra bit ifrån det som vi från svensk sida skulle vilja se. Man skulle möjligen kunna se förslaget som ett första steg till en avreglering, men det är oklart om det har varit syftet. Om frikopplingen underlättar en framtida mer långtgående avreglering är svårt att se. påpekade den svårigheten och var också undrande inför om det här är ett genomtänkt första steg mot en avreglering. Den förändring som föreslås är emellertid viktig och välkommen av andra skäl. Genom den frikoppling av jordbruksstödet från riktade bidrag för vissa produkter till arealstöd som föreslås ökar bondens frihet att anpassa produktionen efter samhällets behov och gårdens möjligheter. Naturligtvis kommer bönder även i fortsättningen att producera vegetabilier, kött och mjölk för den inhemska livsmedelskonsumtionen. Det finns en väl tilltagen kapacitet för att klara uppgiften, och det är naturligtvis viktigt att de nya reglerna för jordbruksstöd inte försvagar de ekonomiska förutsättningarna för den här verksamheten. Fördelningen mellan gårdsstöd och arealbidrag, enligt det nu liggande förslaget, bör tillsammans med den nationella reserven kunna uppfylla det kravet. I takt med samhällets utveckling uppstår nya behov som öppnar för nya verksamheter inom lantbruket, och jag skulle vilja ta upp den sidan av det framtida svenska lantbruket. Så har till exempel människors ökade fritid i kombination med en fortsatt inflyttning till städerna ökat behovet av tillgång till natur och landsbygd för rekreation och friluftsliv. Biologisk mångfald och en levande landsbygd har ett värde i sig, men har också stor betydelse för den framtida utvecklingen av turistnäringen. Så kallad ekoturism såväl som turistattraktioner med anknytning till gårdens och bygdens olika kulturella värden kommer med säkerhet att vara en framtidsbransch. Det är på bondgården som kompetens och resurser finns att utföra de många nya uppgifter som det moderna samhället har ett växande behov av. Det behövs såväl små som medelstora gårdar fördelade över hela landet som kan ta hand om det utvecklingsarbete och den skötsel som gårdens och lantbrukets tillgångar kräver. Det kan gälla allt från bevarande av biologisk mångfald och värdefulla kulturmiljöer till egen förädling och försäljning av gårdens produkter. Man har redan nu börjat tala om bondens nya uppgift. Kanske skulle man snarare kalla det för bondens nya marknad för att poängtera att det gamla bidragstänkandet måste bort om lantbruket ska vitaliseras. Bonden ska ha betalt för det som han eller hon producerar, och kunderna är inte bara privatpersoner eller företag, utan det är också samhället som ska betala för olika tjänster, till exempel när det gäller bevarande av natur- och kulturlandskap. I samband med den nu aktuella omställningen av jordbruksstödet har det avsatts för bevarande av naturbeten för att stimulera utvecklingen av lokal livsmedelsförädling för att kompensera lantbruk i mindre gynnade områden i de norra och mellersta delarna av landet och för stöd till vallodling och utveckling av speciellt goda djurmiljöer åtgärder som ger det föreslagna jordbruksstödet en nationell grön profil. Riktlinjerna för den framtida omställningen av lantbruket har skisserats i en departementsskrivelse som på uppdrag av jordbruksministern skrev 2001 om jordbrukets framtid i ett historiskt perspektiv. Den hade titeln produktionen det nya uppdraget och ger en utmärkt analys av de nya uppgifter som sannolikt väntar lantbruket. I skrivelsen påpekar att vi behöver en fördjupad, mer omfattande utredning för att i mer preciserad och konkret form ta fram förslag till hur en landsbygdspolitik som inkluderar de areella näringarna ska utformas. Regeringen kommer, som jordbruksministern just har talat om, att tillsätta den utredningen. Det är en parlamentarisk utredning, och vi väntar naturligtvis med intresse på vad utredningen kan komma fram till. Den frikoppling av EU:s jordbruksstöd som föreslås i propositionen kan i det här perspektivet ses som en bra öppning av möjligheterna för lantbruk att utvidga sitt verksamhetsfält. Med den nationella inriktning som stödet nu får skapas utrymme för initiativ från lantbrukens sida att pröva nya ramar för verksamheten. Propositionen har arbetats fram i samverkan mellan regeringen, och . Den har stöd av en bred majoritet i utskottet, och jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet i dess helhet. 244 () replik: Det var en del ledamöter från miljö- och jordbruksutskottet som hade möjlighet att besöka och för sedan. Då fick vi tillfälle att möta parlamentariker och ministrar. Det som då framkom var med vilken kraft man hade accelererat miljö-, djurskydds- och livsmedelssäkerhetsarbetet tack vare att man skulle gå in i den europeiska gemenskapen, i EU. Min fråga till mot bakgrund av detta ställs då till : Vilka slutsatser drar om hur vi framöver skulle kunna fatta sådana här gemensamma beslut i dessa viktiga frågor om vi skulle lämna EU? Min andra frågeställning till handlar om diesel och det som vi också har varit inne på tidigare med vår jordbruksminister. Varför verkar inte för att kunna kombinera skattelättnader och bättre konkurrensvillkor för bondenäringen med ett miljöarbete där man kan få tydliga miljövinster och minimera, eller åtminstone minska, användandet av fossila bränslen? 245 () replik: Dagsläget är väl inte riktigt sådant att vi kan gå in på vad som händer om vi inte är med i EU. Vi har ju en planering för en avreglering av jordbruket i . Det har vi sedan gammalt. Att det föreligger vissa hinder på grund av medlemskapet när det gäller att gå före i miljöarbetet känner vi till. Jag måste personligen säga att det intressanta nu är att vi i den situation som vi är i kan utnyttja möjligheterna så gott det går att få en bra planering av den framtida landsbygdspolitiken så vi får en långsiktigt hållbar lösning på frågan om samverkan mellan de areella näringarna och landsbygdens utveckling, inklusive miljöproblemen. Den nu tillsatta utredningen är väl ett exempel på hur man i samverkan kan komma framåt på den punkten. Vi ser fram emot att delta i det arbetet. När det gäller de fossila bränslena pågår det ju en lång rad aktiviteter inte bara från men självklart från oss också för att komma framåt och få en avveckling av de fossila bränslena och få de alternativa bränslena till hands. Det gäller allt från handel med utsläppsrätter och skatteväxling till stöd för alternativa bränslen, forskningsstöd till alternativ energi som går till och så vidare. Självklart har vi där ett gemensamt intresse, och vi deltar tillsammans i det arbetet. 246 () replik: Det är inte dagsläge, säger . Men det här handlar ju både om dagsläge och framtidsfrågor. De punkter jag tog upp, som handlar om djurskydd, miljö och livsmedelssäkerhet, är ju övergripande beslut som vi gemensamt har att fatta. Det är då jag menar att EU är ett oerhört bra verktyg som gör att vi kan klara av det. Det var därför jag tyckte att det var intressant att höra reflexioner kring detta eftersom det hade skett en så påtaglig förbättring. Ministrarna sade att man hade fördubblat sina arbetsinsatser för att kunna nå de mål som var uppsatta. Den riktigt konkreta frågan handlar just om det här med dieselskattesänkningar, där tycker att det är viktigt att vi ger likvärdiga och bättre konkurrensvillkor. Det är där vi också skulle vilja kombinera med att minska användandet av fossila bränslen. Det exemplifierade jag med bland annat RME, rapsmetylester, men det finns också andra exempel. Det var här jag var intresserad av att höra hur hade resonerat. 247 () replik: När det först gäller djurskyddet och livsmedelssäkerheten är det naturligtvis så att vi ska arbeta inom EU för att få en förbättring. Vi har ju gjort starka insatser från EU:s sida. Alla partier är väl i stort sett eniga om sådana saker som till exempel djurtransporterna. Där har det skett förändringar. I fråga om livsmedel har vi vissa problem med att få igenom de krav som vi i är vana vid att ställa i EU. Det kan vi väl se som ett arbete som det i detta hänseende är viktigt att vi kan vara föregångsland i. Kemikaliedirektivet, som vi arbetar med , berör de här frågorna. Du vet väldigt väl vilka svårigheter som finns att komma fram där. Det får vi gemensamt lägga kraft bakom. När det gäller dieselskattesatsen är det intressant att vi ser en lösning på problemet. Något detaljförslag har jag inte rörande hur man skulle gå in och ha speciella möjligheter i fråga om alternativa bränslen för just den del av dieselanvändningen som sker inom lantbruket. Vi har arbetat med frågan om hur man kan ersätta diesel med alternativa bränslen i stor skala. Jag kan tänka mig att det är den väg som man i första hand ska gå. Dieselanvändningen är ju rätt stor i andra verksamheter än just lantbruket. Men jag har inte något konkret förslag om vilken strategi som är den mest effektiva för att få in det. Det låter lockande och trevligt. Jag skulle gärna vara med på den diskussionen. Föredrogs miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2003/04:MJU22 Halvtidsöversynen av den gemensamma jordbrukspolitiken (skr. 2003/04:137). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 17 § En hållbar svensk politik i fråga om valar 248 (): Då lämnar vi jordbruket och vårt vackra odlingslandskap och ger oss ut på världshaven, för nu ska vi debattera dagens sista ärende, som handlar om svensk politik i fråga om valar. beslutade att den svenska politiken i valfrågor ska formuleras grundligt och att regeringen därför för bör redovisa händelseutvecklingen och lämna förslag till hur den framtida politiken ska utformas. Detta ligger till grund för den proposition som regeringen lämnade till , och efter behandling i miljö- och jordbruksutskottet ligger denna nu färdig för debatt i kammaren. I propositionen redovisas hur århundradens överexploatering av valbestånden kraftigt minskat både beståndens storlek och deras utbredningsområde. Bildandet av har möjliggjort en kontroll av valjakten. har agerat för att tillsammans med andra bevarandeinriktade länder skapa en internationellt accepterad förvaltningsplan som garanterar valfångstkommissionens fortsatta kontroll av jakten. Den svenska uppfattningen för framtiden är att bestånden av stora valar ska tillåtas växa så att de kan fylla sina naturliga funktioner i ekosystemet och att förvaltningen bör ske genom valfångstkommissionen. Hotet mot valarna är inte enbart den riktade jakten utan de är också bifångster vid fiske. Det handlar också om den fysiska och den kemiska miljön. Regeringen redovisar i propositionen åtgärder för att minska dessa hot, och jag är övertygad om att dessa frågor kommer att belysas i den debatt som strax ska komma i gång. I utskottets betänkande behandlas också fem följdmotioner till regeringens proposition med totalt 17 yrkanden. De avstyrks av majoriteten i utskottet, och det har resulterat i fem reservationer och ett särskilt yttrande från minoriteten. Det var en kort sammanfattning av ärendets innehåll allt med syfte att göra debatten lättare att följa för den intresserade allmänheten. kommer valen att stå i centrum för kammarens talarstol under resten av dagen. 249 (): Det är inte vi för en debatt om en hållbar svensk politik i fråga om valar detta världens största djur. Det är dessutom ett däggdjur, och har egentligen många likheter med oss människor trots att vi inte lever i vatten. Vi har erfarenheten att resultatet av vissa tillkännagivanden som görs i denna kammare har en förmåga att aldrig dyka upp. Somliga gör valet att komma något snabbare. Det här är ett sådant tillkännagivande. Här i riksdag uppmärksammade vi att höll på att sjabbla internationellt när det gällde hållning och hur landet skulle agera i sin jakt på valar. Svenska valar är väl ingenting som vi är så där väldigt bekanta med. En del vet inte ens en gång om att vi har någonting liknande i svenska vatten. Det har vi egentligen inte men vi har tumlare. När jag läste propositionen var det en sak som slog mig; den var väldigt intressant! Det var också oerhört lärorikt att läsa den, så jag kan rekommendera den. Dock kan jag inte frångå några sidor i texten där det verkade som om skribenten plötsligt var tvungen att bli lite politisk. Det var när man historiskt redovisade från den borgerliga tiden. Där blev det en märkbar skillnad, säkert av förklarliga skäl. Det som vi har valt att haka upp oss på gäller den principiella politiken för djur som är hotade. Då bör man inte ha djurslagsspecifika skillnader. Alla djur som är hotade borde rent principiellt behandlas på liknande vis. Jag upplever att mycket av det som gäller framtiden för hållning av valen bygger på spekulation, och inte så mycket på fakta. Därför tycker vi inte att detta egentligen är en tillfredsställande grund för att riksdag eller regering ska kunna fatta beslut. Därför har vi skrivit en reservation, som jag härmed yrkar bifall till. Det är reservation nr 1, som just handlar om principer för svensk valpolitik. Jag tycker att det är viktigt att vi får den här återredovisningen från regeringen, som vi också bad om. Därför vill jag säga tack för den. Även om inte valpolitiken är den mest framträdande frågan i utskottet så är det viktigt att vi är med. Jag vill passa på att göra någonting helt annat när jag ändå står här uppe, eftersom detta är utskottets sista träff här i kammaren: Jag önskar alla en god sommar, och framför allt riktar jag ett tack till , som har fått hoppa in och ut under hela detta år och som ska gå på sommarledighet i och med att vår vice ordförande kommer tillbaka. Men vem vet du kanske kommer tillbaka igen, och då är du varmt välkommen! 250 (): Det finns få djur som imponerar så mycket på människor som valar. Kombinationen av storlek, smidighet, skönhet och kraft är för många av oss fascinerande. Jag tror därför att engagemanget för den här utrotningshotade djurarten är större än för många andra. Det speglas också i den debatt som ofta uppstår om valar, trots att valar i huvudsak inte är ett svenskt djur i alla fall inte de större valarna. Tanken att vi människor genom vårt oförstånd och vår girighet skulle beröva framtida generationer möjligheten att uppleva dessa havets skönheter är direkt plågsam. Vi har alla ett ansvar för att framtida generationer ska få rätten att njuta av vitval och späckhuggare, bardval och tumlare. Det förklarar säkert också de starka reaktioner som kom när 2002 lyckades sjabbla i frågan vid IWC-mötena. Därför är det bra att vi nu får den här propositionen, som återigen lägger fast den gemensamma grundinställningen i när det gäller valfångst. Jag kan ändå inte låta bli att tycka att den kunde ha varit bättre. Det kunde ha varit tydligare vad man tänker göra för att förhindra att liknande misstag kommer upp igen. Framför allt tycker jag att det är synd att majoriteten i utskottet inte gick på linje att arbeta för att tydligare involvera i arbetet kring till exempel IWC-mötena. Man nöjer sig i stället med löften från regeringskorridorerna om att regeringen avser att hålla informerad om viktigare förändringar och centrala frågeställningar rörande politiken för bevarande av hållbar förvaltning av valar. Det är rätt bra att vara kontinuerligt aktiv och delaktig i arbetet. Då ser man på ett annat sätt om förändringarna är på väg. Om det finns tämligen god samstämmighet i valpolitiken i så är det långt ifrån så på det internationella planet. Här finns tydliga krafter, framför allt i och , som driver på för ökad jakt. I detta läge krävs starka motkrafter. har varit en sådan motkraft genom att man har använt sin ekonomiska styrka för att bland annat vara pådrivande gentemot när det gäller restriktiv jakt. EU har inte kunnat spela samma roll, framför allt därför att EU-länderna inte har samordnat sitt agerande tillräckligt mycket. EU är till exempel inte medlem i IWC, och man samordnar inte heller arbetet inför IWC-mötena. tycker att om EU valde att vara en starkare kraft och enade arbetet inom EU så hade vi kunnat göra mer gemensamt också i de här frågorna. har också i sin motion pekat på åtgärder som skulle kunna vidtas för att förbättra för den svenska valen tumlaren. Då gäller det naturligtvis framför allt miljön i . Här har vi fört fram ett antal traditionella folkpartikrav, men jag tänkte lägga vikt bara vid en just . Det är vårt krav på en marin forskningsinstitution vid finansierad med EU-medel. Jag vet att det finns ett ganska märkligt svar i utskottets beredning av detta som pekar på de svenska institutioner som finns. Jag vill påpeka att det som vi har pratat om är att borde verka för att EU startar en miljöforskningsinstitution i . Jag vill också därmed yrka bifall till reservation 6, och tacka för det här året. Jag tackar ordföranden för det trevliga arbete hon utför och för den stämning som hon ger till utskottet! 251 (): Jag vill inleda med att instämma i anförande. Efter det att den socialdemokratiska regeringens agerande i samband med medlemskap i kraftigt ifrågasattes, enades miljö- och jordbruksutskottet om att det fanns ett behov av att få en bred redovisning av politik när det gäller valar, hur arbetet hade bedrivits samt hur inriktningen ser ut framöver. ville att regeringen skyndsamt skulle redovisa detta, vilket man faktiskt också gjort. Denna för regeringen osedvanligt raska hantering är mycket berömvärd. Vi har fått en bred beskrivning av hur historiskt har agerat i olika valfrågor där just bevarande och hållbart nyttjande har varit vägledande principer. Även när det gäller det framtida arbetet delar de utgångspunkter som regeringen presenterar i sin proposition. Det handlar om principerna om bevarande av biologisk mångfald och hållbart nyttjande, ekosystemansatsen och försiktighetsprincipen utifrån bästa tillgängliga vetenskapliga bedömningar, högt ställda jaktetiska principer och internationell samverkan. Valbestånden är, och ska även i fortsättningen vara, en fascinerande och omistlig del av världens biologiska mångfald. De har en stor betydelse för hur ekosystemet fungerar. Självklart ska arbetet med att minska bifångster av småvalar fortsätta och intensifieras. För del är det tumlarna som är mest aktuella. Det här sker framför allt genom utveckling av mer selektiva redskap och andra begränsningar. Det är angeläget att de restriktioner som införs i samband med olika bevarandeinsatser upplevs som meningsfulla och proportionerliga och att de fiskare som berörs så långt möjligt hålls skadeslösa. Den rådsförordning som jordbruksministern varit med om att besluta om och som förbjuder drivgarnsfiske i kan på goda grunder om inte ifrågasättas så i alla fall ställas frågor kring. Enligt uppgift från ansvariga myndigheter har en, säger en, tumlare fångats som bifångst i . Ett av delmålen i miljökvalitetsmålet, Hav i balans och levande kust och skärgård, föreskriver att bifångsten av tumlare får vara högst av bestånden. Denna målsättning torde alltså redan vara uppfylld. Att då ta i med åtgärder som av allt att döma skulle omöjliggöra ett kommersiellt laxfiske i är tveksamt. Utskottet säger i betänkandet att man erfarit att regeringen kommer att analysera läget och utifrån rådsförordningen, miljökvalitetsmålet samt myndigheternas åtgärdsplan för tumlare överväga vilka eventuella ytterligare åtgärder som behöver genomföras. Därefter avser regeringen att återkomma i frågan. Jag hoppas verkligen att regeringen tar sig en riktig funderare på om de föreslagna åtgärderna är rimliga. Ljudpingers och medföljande observatörer kommer att kosta svenska fiskare stora pengar. Om man står fast vid drivgarnsförbud och andra åtgärder som allvarligt hotar de svenska fiskarnas möjligheter att fortsätta sin verksamhet bör det vara ett krav att de kompenseras ekonomiskt för dessa inskränkningar. I väntan på att regeringen analyserat färdigt nöjer jag mig, herr talman, med att yrka bifall till reservation 3. 252 (): Jag vill gärna inleda med att tacka för i utskottet eftersom jag lämnar mitt vikarieuppdrag . Det har varit en trevlig och jätteskojig tid. Det är många frågor som har varit intressanta. Jag har lärt mig mycket och uppskattar naturligtvis kamratskapet i utskottet. Jag vill rikta ett särskilt tack till ordföranden som hjälpte och stöttade när man som nykomling i utskottet inte riktigt visste vad man skulle göra. Eftersom jag har en positiv grundinställning och känner mig positiv till det mesta just , kan jag inleda med att säga att jag tycker att propositionen är alldeles utmärkt. Den ger den historiebeskrivning som vi i begärde. Den beskriver det elände som man har haft när det gäller att försöka komma framåt i frågan om ett skydd för världens valar. Arbetet i IWC och på många andra ställen har varit hårt och motigt. insats har kanske inte alltid varit stark, men vi har funnits på plats. Vi får en beskrivning av de svårigheter som finns, inte minst från vissa länder som aktivt vill bedriva valjakt.