prot · GS0922 · 2004-10-28 00:00:00 — Det finns rapporter som visar att kvinnliga studenter är väldigt utsatta. Andelen kvinnor som påbörjar en forskarutbildning är ungefär lika stor som andelen män, men det ser lite olika ut på olika ämnesområden. Hälften av doktoranderna är kvinnor medan åtta av tio handledare är män. Mycket tyder på att de kvinnliga doktoranderna är betydligt mer utsatta och upplever svårigheter i sin vardag. Det står tydligt i dagens lagstiftning att indirekt diskriminering inte får ske och att en högskola inte får missgynna en student på grund av till exempel kön. Enligt Doktorandspegeln fungerar dialogen med handledaren och introduktionen sämre för kvinnor. Kvinnorna verkar befinna sig i en beroendesituation gentemot sin handledare i ännu större utsträckning än männen. De känner sig mindre accepterade som medlemmar av forskarkollektivet, vilket väl bekräftas av berättelsen om den kvinnliga doktoranden. De upplever en hög grad av särbehandling. Ett flertal har blivit sexuellt trakasserade av sin handledare eller någon annan på institutionen och känner sig oerhört utlämnade i den beroendeställning de befinner sig i. Alla dessa fakta leder fram till att det inte är tillräckligt att enbart hänvisa till att det redan görs saker. Det här är mycket alarmerande och måste tas på stort allvar. Jag står bakom alla våra reservationer men yrkar nu bifall till reservationerna 4 och 13. 5 (): Dagens debatt om jämställdhet inom utbildning och forskning baseras på ett betänkande som innehåller 34 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden . Antalet motioner i frågan om jämställdhet har stadigt minskat . Detta ser jag som ett gott tecken. Det intensiva arbete med att tydliggöra värdegrundsfrågorna inom vårt utbildningsväsende som vi socialdemokrater påbörjade börjar nu bära frukt. Jämställdhetsarbetet har varit och är en väsentlig del av det här arbetet. Målet för jämställdhetsarbetet finns nu tydligt formulerat i de nationella styrdokumenten. Regelsystemet för arbetet är till största delen på plats. Detta tror jag är en av orsakerna till att antalet motioner har minskat. Jämställdhet är ett demokratiskt förhållningssätt som ska genomsyra undervisningen i alla ämnen på alla stadier. Jämställdhet ska också vara en självklar del av det sociala samspelet mellan elever och lärare och mellan elever, mellan studenter och lärare och mellan studenter. Jag har lyssnat noga på mina kollegers anföranden, och jag vill säga att vi tydligen är överens om att pojkars och flickors livsutrymme inte får begränsas av några könsspecifika normer och värderingar. Vad kan vi som politiker göra? Jo, vi kan naturligtvis vara tydliga i våra målsättningar, och vi kan vara tydliga när det gäller regelsystemet för arbetet att uppnå målen. Redan i läroplanen för förskolan finns denna tydlighet. Där står att jämställdhet ska hållas levande i arbetet med barnen. Den delegation för jämställdhet som omnämnde i sitt anförande, som ska jobba med jämställdhet i förskolan, ska lyfta fram, förstärka och utveckla jämställdhetsarbetet. Dessutom ska man hitta möjligheter att stimulera fler män att söka sig till förskolan och behålla de män som redan finns där. Jag delar uppfattningen att vi har en svag länk i vårt jämställdhetsarbete just när det gäller männen, eller snarare bristen på män. Vi har en situation där av personalen på förskolan är kvinnor. av lärarna på gymnasieskolan och i är kvinnor. är vårt undervisningssystem fram till högskolan dominerat av kvinnor, för nu är även skolledarbefattningarna i allt större utsträckning upprätthållna av kvinnor. Då kan man fråga sig om denna obalans hämmar jämställdhetsarbetet. Jag hävdar att den kan göra det eftersom de manliga förebilderna för flickor och pojkar i utbildningssituationen har blivit alldeles för få. Det saknas helt enkelt ett kort i det sociala samspelet mellan de vuxna i skolan som ska göra jämställdheten synlig och levande. Jag delar de uppfattningar som har framförts här i det tidigare inläggen; vi bör naturligtvis eftersträva balans. Men, fru talman, högskolan har däremot fortfarande kvar en tydligt manlig struktur. Högskolan har tagit ganska långa steg i riktning mot en ökad jämställdhet genom att vi även här har skapat tydliga mål och ett tydligt regelsystem för jämställdhetsarbetet. I högskolelagen sägs att jämställdhet mellan kvinnor och män alltid ska iakttas och främjas. Högskolan har fått i uppdrag att redovisa vilka konkreta åtgärder som har gjorts och görs för att öka jämställdheten. stärker lagen om likabehandling av studenter studentens skydd mot diskriminering bland annat på grund av kön. Regelsystemet och styrsystemet för jämställdhetsarbetet finns alltså på plats, och , , har det blivit väldigt tydligt att det är attityder vi diskuterar. För att återkomma till högskolan har vi situationen att av studenterna är kvinnor. av alla examina inom högskolan avläggs av kvinnor. var av alla nybörjare inom forskarutbildningen kvinnor. avlades av alla doktorsexamina av kvinnor. Detta är en ökning . Nog har det hänt någonting inom högskolan. Det intressanta är att diskutera vad den ökade kvinnorepresentationen i högskolan får för följd på lång sikt. Vårt jämställdhetsarbete inom högskolesektorn har alltså i stort gett resultat, men en tydlig snedfördelning mellan män och kvinnor beroende på studiernas inriktning är tyvärr märkbar fortfarande. Teknik- och matematikstudierna domineras av män. Humaniora och samhällsvetenskap domineras av kvinnor. Styrmekanismerna för jämställdhetsarbetet finns alltså på plats. Men attityder och förhållningssätt förändras långsamt, men dock: de förändras. När vi här i kammaren diskuterar attityder måste vi också diskutera om vi som politiker ska äga den frågan och ge oss på nya attityder med nya regelsystem. Vi gör inte det , utan vi har skickat signalerna i de lagar, förordningar och styrsystem som vi har infört. Men tydligen verkar vi vara överens om att trots detta består attityderna på djupet när det gäller kvinnor och män. 6 () replik: Det är glädjande att och jag kan vara överens om att antalet kvinnor har blivit större i grundutbildningen i högskolan. Det är positivt, bra och välkommet att fler väljer att studera vidare. Men detta är ju bara en del av verkligheten. När man kommer högre upp i den akademiska banan och till forskarutbildningen blir det färre kvinnor än män. På s. 14 i dagens betänkande refereras , som kom . Där konstateras att kvinnor successivt faller ifrån och försvinner från den akademiska karriären. De väljer att inte vara kvar i den akademiska världen. Detta, fru talman, visar att problemen består. Det är inte så ljust. Allt är inte löst. Min fråga till är mycket konkret: Vad har Socialdemokraterna för lösning för att flera kvinnor ska vilja vara kvar i forskarutbildningen? 7 () replik: Tänk om hade representerat här i ! Då diskuterade vi just forskarutbildning och befordring för kvinnor inom högskolan. Vi mosades fullständigt av den borgerliga oppositionen när vi talade om att det skulle finnas ett fast mål för hur många kvinnor som skulle rekryteras till professurer. De kallades nedlåtande för Thamprofessorer och ansågs redan innan deras meriter hade prövats i peer review-system okunniga, inkompetenta och skulle behandlas som ett B-lag. Vi har satsat väldigt aktivt på att öka antalet kvinnor inom högre utbildning och forskning, . Vi har inte haft något särskilt stöd för detta. Därför känns det för mig väldigt befriande att höra att tycker att vi har gjort för lite. Vi har kommit en bit på väg genom att vi har synliggjort strukturerna inom forskarvärlden när det gäller kvinnligt och manligt. När vi diskuterade detta i kammaren var det många som vägrade att ta ordet struktur i sin mun, utom vi och . Därför känns det som att vi har kommit en bra bit på väg när det strukturella erkänns som existerande. 8 () replik: svarade inte på frågan. I stället tog hon till den vanliga retoriken och det vanliga perspektivet. Man ska minsann få fram saker och ting genom att sätta upp mål och fatta stora beslut. Men, fru talman, det här är mycket allvarligare än så. Det handlar om attityder, om värderingar och om en långsiktig process för att fler kvinnor ska vilja vara kvar genom hela grundutbildningen, våga påbörja och genomföra forskarutbildning och våga finnas kvar i den akademiska världen. gav inget svar på min fråga. Det visar än en gång att när det verkligen kommer till kritan vill man ingenting göra för att fler kvinnor ska känna att de inte slår i glastaket. Makten är trött. Jag vill också ställa en annan fråga till . I sitt tidigare anförande talade hon om det lyckade värdegrundsarbetet i skolan. kom det en rapport från som visar att värdegrundsarbetet i den svenska håller på att haverera. Fler barn upplever sig vara mobbade och utsatta beroende på könsord eller andra typer av trakasserier. Har något nytt att säga till de barn som ger den här bilden? Har Socialdemokraterna över huvud taget någon lösning för att komma till rätta med otrygghetsproblematiken och på så sätt genom att arbeta med värderingar skapa en mer jämställd skola? 9 () replik: använde ordet snömos i sitt anförande. Jag är lite benägen att själv ta det ordet i min mun när jag lyssnar på honom. Det är just genom att vi har varit så tydliga och skapat strukturer och mål för att öka antalet kvinnor inom högre utbildning och forskning som vi har fått fler kvinnliga forskarstuderande och disputerande. Eftersom det finns kvinnor inom grundutbildningen på högskolan är jag ganska övertygad om att antalet kvinnor procentuellt inom forskarutbildning kommer att öka. Hade vi inte haft denna tydlighet och detta arbete med strukturer hade vi nog varit kvar i något slags snömos där vi hade diskuterat attityder och ojat oss över att ingenting händer, och då hade definitivt ingenting hänt, . Det är jag övertygad om. När det sedan gäller som publicerades måste och jag ha läst den väldigt olika. När jag läste sammanfattningen mer har jag inte hunnit läsa framgick det väldigt tydligt att eleverna trivdes bättre i skolan jämfört med vad de gjorde . Trivsel tror jag i väldigt hög utsträckning baseras på ett värdegrundsarbete som har fungerat. Trivsel och trygghet, , är nog förutsättningarna för ett gott inlärande. Just det skulle jag vilja se som ett positivt tecken på att värdegrundsarbetet i det sammanhanget har fungerat. 10 AXEL DARVIK (fp) replik: Socialdemokraterna har drivit igenom att det ska ske stora personalförstärkningar inom förskola och skola. Detta att man satsar mer på skolan och att få mer personal är någonting som vi tycker är positivt och ställer oss bakom. Men vi lägger också till att det ska vara utbildad personal. Kommer vi in på området jämställdhet ser vi att med utbildad personal i skola och förskola kan man driva ett väldigt effektivt jämställdhetsarbete. Vi har sett det på till exempel förskolor i som har varit väldigt framgångsrika i sitt arbete för att medvetandegöra könsroller. Det är genom att man har ordentlig kunskap om könsrollernas betydelse och med genusperspektiv i lärarutbildningen som man verkligen kan attackera problemet i vardagen. Min fråga till blir: Borde man inte nu när man förstärker personalen i skolan se till att de förstärkningarna inte bara blir vuxna som finns där utan att det är utbildade lärare och förskollärare? 11 () replik: Jag delar Axel Darviks synpunkter på att det ska vara utbildad personal som finns i skola och förskola. Lärarutbildningen är till viss del en garant för att man har tagit till sig de mål vi har uppställt för värdegrunden. Det innefattar demokratiskt förhållningssätt, jämställdhet, tolerans och så vidare. Lärarutbildningen är till viss del ett verktyg för att se till att samhällets grundvärderingar lyfts in i skolan. Jag ser inte det största problemet i anställning av personal i de kommunala skolorna. Däremot är jag lite oroad när jag ser personalsammansättningen i de fristående skolorna. Där har man inte alls samma procentuella andel behöriga lärare som man har inom den kommunala skolan. Det var först under förra mandatperioden som vi ändrade lagstiftningen så att även de fristående skolorna fick skyldighet att anställa behörig personal. var det inte speciellt angeläget. Det känns bra att vi också har det kravet på de fristående skolorna. 12 AXEL DARVIK (fp) replik: vill inte jag att vi glider från ämnet. Det handlar just om satsningen på skolan, som vi står bakom. Varför vill inte Socialdemokraterna se till att den går till just utbildade lärare utan till vuxna i allmänhet? Jag hävdar bestämt att det är oerhört viktigt att man har utbildad personal om man ska kunna driva ett effektivt jämställdhetsarbete. Det ska vara auktoriserad personal som kan detta och har en tydlig medvetenhet om könsrollernas påverkan. Man ska ha ett genusperspektiv som griper igenom undervisningen. Det är om detta som jag gärna skulle vilja ha ett svar från . Ser inte du ett problem med att satsningen inte är riktad till just utbildade lärare? 13 () replik: Jag ser inte samma problem som Axel Darvik när vi använder ordet vuxna. Man jämställer det med utbildade lärare. Vi har också fritidspedagoger som kan anställas i skolan. Fritidspedagoger har också en utbildning som omfattar samma värdegrundsprinciper som förskollärarutbildning och annan utbildning inom läraryrket. Där ser jag inte att det skulle vara någon motsats. Det viktiga är att man anställer behörig personal som just har fått den skolningen i värdegrunden. Vad vi gör är att vi skickar ut medel till kommunerna för anställning av personal. Sedan är det kommunen som anställer och gör bedömningen av vilken person som ska komma i fråga eller inte komma i fråga. I det fallet tror jag att vi delar samma åsikt. Detaljregleringen när det gäller anställningarna ska inte ligga här i , utan den ligger i kommunerna. Vi har tydligt talat om i andra sammanhang vad vi anser om obehörig personal inom skola och utbildning. 14 () replik: Jag tycker att mycket av det sade i sitt anförande lät väldigt bra. Men hon diskuterade också väldigt övergripande. Vad gäller jämställdheten är den viktigaste delen att börja från början. Vi har ett föräldraansvar som är det absolut viktigaste. Men sedan har också förskolan och skolan ett oerhört stort ansvar i pedagogiken, i undervisningen, i leken och i lärandet. Om man ser till förskolepropositionen lät det nästan som att man kunde lösa jämställdheten med en sak, och det var en genuspedagog i varje kommun. Man skrev: Får vi bara en genuspedagog i varje kommun skulle mycket lösa sig. Den skulle man kunna använda till mycket. Jag tror inte på det. Det krävs ett mycket mer genomgripande arbete. En annan sak som vi också ska ha med oss är att det är viktigt att både tjejer och killar är med i de olika projekt eller program som vi nu kommer på och tycker är bra. Det ska inte bara bli tjejer, som i Projekt som vi nu ska diskutera. Det handlar om samspelet, förståelsen och relationen mellan tjejer och killar oavsett om det är i förskolan eller i skolan. Det är oerhört viktigt. Min fråga är: Hur resonerar och framöver om man nu tänker ta ett mer samlat grepp? Det är något som vi gärna ställer upp på. Vi vill ha ett samlat program om jämställdheten och få med både tjejer och killar. 15 () replik: Tanken i sig är intressant. Det gäller att både ha ett samlat program och att diskutera jämställdhet med utgångspunkt från både pojkar och flickor. Det har kanske varit en av de stora svagheterna i jämställdhetsdebatten . Jämställdhet har på något sätt enbart berört flickor och kvinnor. Varje gång det skulle diskuteras om jämställdhet var det en kvinna som skulle sköta den debatten. Varje gång det fanns något uppdrag i någon arbetsgrupp som skulle behandla jämställdhet var det en kvinna som skulle inneha den befattningen. Jämställdhet är någonting som berör både kvinnor och män. Som jag lite grann antydde i mitt anförande kommer vi inom en väldigt snar framtid inom undervisningssituationen att ha en tvärtomdebatt. Hur ökar vi jämställdheten för män när det gäller hur strukturen för de anställda ser ut? har vi attityderna kvar bland ungdomarna när det gäller män och kvinnor, flickor och pojkar. De här arbetsgrupperna, bland annat projektet , har jag mera sett som att låta flickor för en gångs skull få ta plats, och ta plats okommenterade av pojkar. Jag tror att många flickor har behov av det utrymmet också. Det ena behöver inte utesluta det andra. 16 () replik: Jag tycker att det var kul att sade att ett samlat program kring jämställdhet var en väldigt spännande och intressant tanke. Det är faktiskt precis vad vi har föreslagit och har som en konkret punkt i betänkandet. Vi ska försöka få ihop elevorganisationerna och lärarorganisationerna som en hjälp och ett stöd till hur vi ska kunna arbeta med jämställdheten i våra skolor runtom i landet. Det får ni väldigt gärna ställa upp på. Jag håller med om att det är viktigt att tjejer som inte alltid får ta den plats de har rätt till i skolan får möjligheter att diskutera med varandra. En av de viktigaste sakerna är att killarna tar få ta del av den diskussionen, att det görs på likvärdiga villkor. Det spelar ingen roll hur mycket vi kvinnor stänger in oss och diskuterar om inte männen får ta del av det och vi kan ställa krav och få likvärdiga villkor och krav tillbaka. Det är oerhört viktigt. Sedan vill jag ta upp två saker till. Vi har sagt att vi vill ha liknande villkor som finns i jämställdhetslagen. Det tycker vi också ska gälla elever i grund- och gymnasieskolan. Här har man från Socialdemokraternas sida sagt att det är lite svårt. Men ni har ändå gått med på att titta över hur arbetsmiljölagen ska kunna hanteras inom skolan. Jag tycker att det är ett naturligt steg att se över jämställdhetslagen vad gäller . Det sista jag vill ta upp handlar om doktorander. Från studentkårerna har det kommit ganska tydliga signaler om att fler doktorander är en oerhört viktig del, kanske den viktigaste, för att få fler kvinnor att komma in i en forskarkarriär. Vi har klart och tydligt sagt att vi vill ha fler doktorandtjänster, medan regeringen har sagt att det kanske inte är det viktigaste. Anser inte att riktiga doktorandtjänster är en av de delar som verkligen behövs? 17 () replik: På den första frågan från om jämställdhetslagen kan jag säga att det arbetas ganska intensivt med det nu i slutskedet av arbete. Det är tänkt att kommittén ska vara klar med sitt arbete . Det ingår i direktiven att också undersöka möjligheten att införa jämställdhetslagstiftning inom skolan. Vi får avvakta och se hur långt man kommer i det arbetet. Det är, som jag brukar säga, juridiskt finlir när det gäller hur lagstiftning ska komma på plats och kan lyftas in i skolan och i det här fallet även omfatta barn. Jag ser med spänning fram emot rapporten från om dess arbete. Jag delar syn på doktorandtjänster som en tryggare möjlighet att stanna kvar inom forskarutbildning och akademin. Just frågan om doktorandtjänster och strukturer inom till exempel forskningen kommer, utgår jag ifrån, att vara en av de frågor vi kan diskutera i kammaren när forskningspropositionen är lagd. Då blir det lite mer konkret vilka frågor vi kan diskutera i de här sammanhangen. Jag blev väldigt glad när tyckte att mycket av det jag sade i mitt anförande var väldigt bra. En bra sak glömde jag emellertid att säga, och det säger jag nu: Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga motioner. Det gjorde jag inte i mitt inledningsanförande. 18 (): Jämställdhet är i grunden avsaknad av diskriminering ingenting mer och ingenting mindre. I ett samhälle där vi betraktar varandra som individer, med respekt för olikheter och med uppfattningen att var och en ska värderas efter sina erfarenheter och egenskaper, kommer också människor att uppträda med respekt inför och mot varandra. Därför är det en självklar utgångspunkt för en god jämställdhetspolitik att varje människa har ett lika värde och att man därför ska ha samma rättigheter, skyldigheter och möjligheter. Individens frihet är det som formar vår syn, som moderater, på jämställdheten. När män och kvinnor får mer av frihet får de också resurser och en styrka att bryta mönster. Med denna utgångspunkt är det därför naturligt att det går en klar skiljelinje mellan oss och andra partier i denna kammare mellan oss som nämner flexibilitet, individualism och tron på medborgarnas val som politikens uppgifter och dem som säger att politiken just ska styra och dirigera i syfte att skapa ett mer politiskt samhälle. Men lagstiftarens uppgift är inte att stifta lagar som synliggör, utan att stifta lagar som upprätthåller rättssäkerheten och skyddar de enskilda medborgarna. Därför finns det anledning till oro i fråga om statens ambitioner att likrikta. Det går igen i uttalande om att lärarutbildningens uppgift är att lära ut värderingar. Nej, lärarutbildningens uppgift är inte att lära ut värderingar, utan att lära ut kunskap som gör att människor får möjlighet att själva komma till insikt och fatta beslut om livsval och värderingar. Det är en mycket stor skillnad på de här åsikterna. framförde exempelvis statsrådet här i kammaren åsikten att varje kommun i det här landet borde ha en genuspedagog. Det skulle enligt henne ge förutsättningar att via barnomsorgen skapa jämställdhet. Helt bortsett från allt som kan sägas om det kommunala självstyret och kommunernas rätt att själva besluta i de frågor som de har på sitt bord finns det också anledning att kommentera saken ur jämställdhetssynvinkel. Det gäller särskilt övertro på exempelvis daghemmet , som hon och andra företrädare för regeringen ständigt återkommer till som ett exempel på så kallad framgångsrik genuspedagogik. Att påbjuda att metoderna från Tittmyran ska genomföras i hela landet är i vårt tycke farligt. Det finns ingen mer omfattande vetenskap som stöder Tittmyrans verksamhet. Inte heller finns det ordentliga internationella jämförelser, vilket annars är ett ganska så grundläggande krav när vi diskuterar pedagogiska förändringar i . En annan aspekt, som är av principiell karaktär, är om det är statens uppgift att med pekpinnar dirigera utvecklingen. Kommer inte det krav som har framställts på genuspedagoger, att vi ska ha särskilt anställda med sådana kunskaper, att ge samma utveckling som när det gäller de statliga ombudsmännen? Efter genuspedagogen kommer kanske mångfaldspedagogen eller eller någon annan pedagog som ska representera just de frågor som regeringen tycker är viktiga för stunden. Denna fråga är relevant att ställa, eftersom särlagstiftningar tycks vara Socialdemokraternas och stödpartiernas recept på ganska mycket av de här problemen. kan vi konstatera att regeringens tidigare försök att förändra strukturerna är missriktade. Lösningar är inte, vilket vi sett prov på tidigare, en ännu mer omfattande offentlig sektor och särlagstiftning för kvinnor. Faktum är att man på goda grunder kan ifrågasätta varför vi ska ha ett särskilt betänkande i utbildningsutskottet som handlar om de här frågorna. Om vi nu anser att jämställdhetsfrågorna är viktiga, borde det inte ha fått genomslag i samtliga de betänkanden vi diskuterar och mer specifikt eftersom vi pratar om jämställdhet inom forskning i nästa betänkande som vi har att ta ställning till i kammaren ? Det kan man fråga sig. Till nästa kommer i varje fall vi moderater att hävda att vi ska ha en sådan ordning att vi ska diskutera detta i samtliga betänkanden och inte ha särskilda betänkanden om de här frågorna. Avslutningsvis: Att ensidigt inrikta politiken på lagstiftning riskerar att förstärka problemen. Att kollektivt peka ut kvinnor som en svag grupp gynnar inte debatten. Tvärtom riskerar särlagstiftningar att cementera problemen och dessutom i vissa fall permanenta en dålig kvinnosyn hos dem som redan har en sådan. Lagen är nämligen aldrig starkare än den tilltro som medborgarna har till den. Och i jämställdhetsfrågorna, oavsett var vi debatterar dem, är detta tydligare än på väldigt många andra ställen. 19 () replik: