prot · GR09123 · 2004-05-27 00:00:00 — Antingen är alltså det faktiska behovet av den nu förstärkta sekretessen inte uttömmande utrett eller så är det ringa. Att vissa former av publiceringar och registreringar kan upplevas som obehagliga eller rentav hotfulla för den enskilde är något som givetvis ska tas på största allvar. Men att förstärka sekretessen är varken en ändamålsenlig eller proportionell åtgärd. I förlängningen är det alltid demokratins fiender och inte dess vänner som vinner på inskränkningar i öppenheten. Åtgärden kan komma att gynna antidemokratiska krafter som ägnar sig åt verksamheter som inte tål granskning i offentlighet. träffades den högerextrema rörelsen i vårt samhälle av ett hårt och välriktat slag då det samlade presenterade en granskning av det som kallas för vit makt-miljön. Denna granskning byggde just på offentligheten för passbilder och hade varit svår att genomföra om den lagstiftning vi nu väntas besluta om hade gällt redan då. Det är varken principiellt acceptabelt eller ändamålsenligt att införa ett omvänt skaderekvisit som innebär att en för journalistiskt ändamål inkommen förfrågan om att få ut ett foto ska prövas. Enligt min mening måste det rimligtvis vara en angelägenhet för medierna själva att ta ställning till nyhetsvärdet, allmänintresset och behovet av bildpublicering. Övertramp får påtalas på gängse vis enligt den pressetik som finns. Missförstå mig nu rätt, kammarkamrater och herr talman! Det är av yttersta vikt att motarbeta och bekämpa de antidemokratiska krafter som har kommit att dra nytta av offentligheten i det svenska samhället. I det betänkande vi behandlar ställer sig bakom personaladministrativ sekretess som ökas vad gäller personal hos vissa myndigheter och vad gäller sekretess för uppgifter om ordningsvakter och väktare. Men det arbete som görs för att bekämpa högerextremister bör inte ske genom att man ytterligare ökar sekretessen för foton i offentliga register. Det bör ske dels genom ökade resurser för att se till att dagens lagstiftning som bland annat innehåller ett förbud mot personregistrering följs, dels genom en bred och folklig mobilisering. Dagens lagändring riskerar att skapa en farlig känsla, en känsla av att ett problem som växer i stället är löst. Sammanfattningsvis: Det finns inga överhängande, tunga argument för att offentlighet ska gälla just för fotografier i offentliga register. Men det finns heller inga tunga och övervägande argument för att det inte ska gälla. Mot bakgrund av den utveckling jag har redovisat, och mot bakgrund av att offentlighet och öppenhet är ett värde i sig, kan vi inte acceptera att sekretessen skärps för foton i offentliga register. Mot bakgrund av detta vill jag yrka bifall till reservation 1. Mot bakgrund av detta vill jag också säga att i den del som handlar om ett rakt skaderekvisit vad gäller sekretess hos domstol under förundersökning och att man där har en presumtion om offentlighet yrkar vi givetvis bifall till betänkandet. Vidare behandlas i betänkandet också några andra frågor om sekretess. Jag vill gärna avsluta med att fästa kammarens uppmärksamhet på reservation 6, som bär mitt och namn. Reservationen kräver en ny sanktionsform för att värna principen om handlingsoffentlighet. Med tanke på de problem som, vilket jag tidigare i mitt anförande har pekat på, finns för den som försöker utnyttja offentlighetsprincipen och begära ut handlingar borde en ny sanktionsform, till exempel en administrativ förseningsavgift, införas gentemot myndigheter som handlägger ärenden om att få ut allmänna handlingar. Låt mig avsluta med att ytterligare en gång yrka bifall till reservation 1. 83 () replik: Jag känner stor sympati för många av de synpunkter på det här betänkandet som givit uttryck för, som vikten av att värna offentlighetsprincipen och öppenheten, framför allt för att det är en garanti för rättssäkerhet och effektivitet i folkstyre och förvaltning. Där vill jag ändå höra synpunkter. Hur upplever och detta med passregistrets foton? När du och jag och andra söker pass måste vi lämna foton som läggs i ett register. Att det blir sekretesskyddat, hotar det på något sätt rättssäkerheten eller effektiviteten i folkstyret och förvaltningen? Minskar det förtroendet för myndigheterna? Det tycker jag är den svåra frågan att fundera över. Kan myndigheter missbruka passregistret genom att vi gör en sekretessinskränkning i den här delen? Då vore det allvarligt. Jag vill höra om ser sådana risker. 84 () replik: Tack, , för frågan. Offentlighetsprincipens värde ligger ju också i att medier och journalister ska ha en bra möjlighet att granska olika delar av samhällslivet och makten. På det sättet innebär givetvis varje inskränkning av offentlighetsprincipen ett visst problem, ett visst hot, en viss svårighet. Jag pekade i mitt anförande på en typ av granskning: den som gjordes av den så kallade vit makt-miljön. Den hade försvårats om den här lagstiftningen hade varit genomförd. Det är något som också och Tidningsutgivarna har pekat på i sina remissvar på regeringens proposition. Låt mig återkomma till ett par saker som jag redan har nämnt som svar på det som framförde i sin replik. gjordes 194 förändringar i sekretesslagen. Av dessa innebar endast 8 att man ökade öppenheten. Så många som 74 innebar på ett mycket tydligt sätt att man skärpte sekretessen. Denna utveckling leder till att jag inte här i eller vill fatta ett beslut som ytterligare ökar sekretessen. Jag sammanfattade min argumentation, och gör det gärna igen, med att säga att det inte finns några överhängande argument för att offentlighet ska gälla just i fråga om fotografier. Men jag ser inte heller, och det är också det man pekar på i den departementspromemoria som utarbetats av , några övervägande argument för att det inte ska göra det. Då blir mitt val att det ska råda offentlighet, att offentlighetsprincipen ska gälla och att vi inte ska öka slutenheten eller gå ytterligare ett steg för att skärpa sekretessen i det svenska samhället. 85 () replik: Tack, , för svaret. Det är egentligen inte ett svar. Jag hörde inte om såg risker för att det här förslaget skulle leda till att allmänhetens förtroende för myndigheter försämrades eller undergrävdes. Jag hörde inte heller om det skulle innebära ett hot för att rättssäkerheten eller effektiviteten i folkstyre och förvaltning skulle gå förlorad. Det är viktigt att ändå göra en avvägning och pröva. Jag håller med om att den tendens som finns i sig är värd en egen mässa, vilket jag försökte säga i min inledning. Måhända leder det till att man behöver se på frågorna utifrån ett annat och större perspektiv. Men i den enskilda delen uppfattar jag ändå inte att ser att förslaget hotar just grunderna som gällt för offentlighetsprincipen. 86 () replik: Jag har pekat på att av 194 förändringar har enbart 8 lett till ökad öppenhet medan 74 lett till ökad slutenhet, . Om det är så att den utvecklingen kräver, som säger, en egen mässa, är det då verkligen vettigt att vi fattar beslut om ytterligare inskränkningar i offentlighetsprincipen? Ska vi ta ytterligare ett steg som handlar om att öka slutenheten? Jag kan inte tycka det. Vi behöver i sådana fall mässan först. Om vi ska göra det måste det finnas väldigt goda argument för. Som jag redovisade i mitt anförande verkar de saknas. Om man tittar på utredningspromemorian kan det inte utom möjligtvis i några enstaka fall beläggas att publicering eller privat registrering av fotografier i offentliga register medverkat till att enskildas utsatts för brottsligt angrepp. Men jag ser inga tunga och övervägande skäl att göra ytterligare en inskränkning om sekretess innan vi tittat på utvecklingen. Som svar på frågan om det finns ett hot kan jag säga att det föreligger ett hot. Det är inte det hot som pekar på. Det föreligger ett hot att det blir svårare för medierepresentanterna att granska delar av samhällslivet. Det är ett konkret hot. Det är ett konkret problem. Först ska vi titta på utvecklingen. Vi ska sätta oss ned och titta på offentlighetsprincipens värde, som jag sade i mitt anförande. Därefter kan vi fatta beslut om sekretessen i övrigt. 87 (): Kammarens ledamöter, de få som har tagit plats här, och ni på läktaren! Vid varje förändring av öppenheten måste man iaktta försiktighet. Därom tror jag inte att det råder minsta lilla motsättning i den här kammaren. Där kan vi instämma i vad inledde sitt brandtal för öppenhetens principer med. Där är vi överens. Vi har också, och jag tror inte att någon säger emot mig på den punkten heller, en långtgående öppenhet och offentlighet i vårt land. Det mest uppmärksammade förslaget det har vi hört av debatten som den har inletts gäller den fråga som behandlas i vårt betänkande om sekretessen för fotografier av enskilda i offentliga register. Varför ska man skärpa sekretessen för passfoton? Jag vill svara så här. Passfoton har bara ett ytterst svagt sekretesskydd. Vi vet att sådana fotografier används av politiskt extrema organisationer. De används av höger- och vänsterextrema grupper, i vitmaktmiljöer och av MC-grupperingar. Det finns åtskilliga exempel på det. Jag förstår att ändå har sett den departementspromemoria som jag håller i min hand. Men jag blir förvånad när han säger att det inte finns tillräckligt starka exempel eller skäl. Det är bra beskrivet i den promemoria som ligger till grund för propositionens förslag. Dessa grupper och organisationer använder sig av fotografier ur offentliga register för att hota, trakassera och kartlägga enskilda människor. Det finns åtskilliga berättelser om hur människor känner sig och har känt sig hotade, förföljda och trakasserade. De har varit rädda. har rätt i att det inte finns så många exempel där det har lett till direkta brott. Det framgår inte. Men hoten och trakasserierna är verklighet. Det kan i sin förlängning leda till allvarlig och svår brottslighet. Det är inte redovisat i rapporten i något stort antal. Men problemet är ett faktum. Jag håller med när hon säger att det inte är rimligt att vi när vi lämnar in våra foton för att få pass och körkort så ska vi också behöva känna oro för att vårt kontervej, vår ansiktsbild, kan dyka upp i sammanhang där vi verkligen inte någonsin hade tänkt oss att vi skulle behöva förekomma på bild. Därför menar vi att det är rimligt att göra den här skärpningen av sekretess för fotografier. Utskottet utom tillstyrker nu det skärpta skaderekvisitet. Det raka som gäller byts ut mot omvänt skaderekvisit. Det betyder att i stället för presumtion för offentlighet blir det presumtion för sekretess. och Säkerhetspolisen har menat att det är väl känt vad som förekommer i de extrema organisationerna. De har också medverkat med information i departementspromemorian som ligger som underlag för förslaget. Utskottets uppfattning är också att genom åtgärden med skärpt sekretesskydd för passfotografier och bild i offentliga register kommer det inte att vara lika enkelt som det är . Det blir inte lika lättvindigt för den organiserade brottsligheten att begära kopior. Det kommer inte som att gå att på ett enkelt sätt få anonyma uttag en masse per fax, per brev eller per e-post. Sekretess gäller om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till den enskilde lider men. Utskottet anser att det i högsta grad är rimligt att den som begär att få ut ett fotografi också ska redogöra för sin identitet och varför man vill ha den här bilden på den andra människan. tar i sin reservation och sin motion som reservationen grundas på upp en del av de problem och den kritik som medierna har framfört. Det har medierna gjort på ett kraftfullt sätt. Jag tror att det är viktigt att påpeka att den förstärka sekretessen för foton inte innebär någon skärpt sekretess för andra handlingar i offentliga register. Den undersökande journalistiken får det inte svårare i den meningen. Jag kan förstå och också respektera de synpunkter som gör sig till tolk för utifrån mediernas resonemang. Det är sant att det kommer att bli svårare även för journalister att få ut passfoton. Det är inget lättvindigt ställningstagande som har gjorts bara så där. Utformningen av förslaget har föregåtts av noggranna överväganden och sammanvägningar. Det har naturligtvis varit ett grannlaga arbete. Det tycker jag att man kan följa i rapport i promemorian. Man har gjort en avvägning. Kan vi göra på något annat sätt? Kan vi ta ut enskilda grupper, eller ska det vara ett generellt förbud? Man har verkligen resonerat och vägt för och emot. Det är verkligen med stor försiktighet som regeringen har närmat sig den här problematiken och lägger fram de här förslagen. Det är med utgångspunkt från det som alltid gäller i dessa sammanhang. Ett förstärkt sekretesskydd får inte utformas så att handlingsoffentligheten inskränks mer än syftet med sekretessen kräver. Utgångspunkt är den som alltid gäller i de här sammanhangen, nämligen att ett förstärkt sekretesskydd inte får utformas så att handlingsoffentligheten inskränks mer än syftet med sekretessen kräver. Det är utgångspunkten, och den är viktig. Här kan vi göra olika bedömningar, som har hörts här i kammaren. Det har gjort till skillnad från utskottet i övrigt som ställer sig bakom regeringens förslag. I betänkandet tillstyrker utskottet också en viss vidgning av den personaladministrativa sekretessen. Det gäller, som vi har hört, ordningsvakter och väktare. De har inte något sekretesskydd . Förslaget är nu konstruerat så att ordningsvakter och väktare får samma sekretesskydd som poliser och andra utsatta yrkesgrupper har. Det tycker vi är bra. Det är också bra att man har utformat det så att samma regler också gäller i fråga om sekretesstidens längd. Här har och reserverat sig och menar att det kunde räcka med . Jag vill göra det påpekandet att sekretesslagen stipulerar , men i praktiken har kommit att gälla. Det är en finess med att det gäller lika för alla och att man inte graderar sekretesstiden. Det här är yrkesgrupper med likartade arbetsuppgifter och med en utsatthet som är alldeles jämförbar. Jag hinner kanske kommentera förundersökningssekretess hos domstol . har annars utvecklat frågeställningen där. har en reservation där mot att vi nu föreslår en återgång till det gamla skaderekvisitet, det vill säga till offentlighet hos domstolarna. Vi tycker att förslaget är bra. Utgångspunkten i förslaget är principen att förhandlingar i domstol i största möjliga utsträckning ska vara offentliga. Det är viktigt. Det är en rättssäkerhetsfråga som rör allmänhetens förtroende för rättsväsendet. Här handlar det, som alltid när vi diskuterar de här frågorna, om en intresseavvägning. Här kom insynsintresset att väga tyngst. Jag ser att min talartid är slut, herr talman. Jag utgår ifrån att jag som vanligt kan få några repliker och där kan jag kanske utveckla vissa frågeställningar som jag inte hann med . Men innan jag slutar, herr talman, vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna. 88 () replik: Jag tror inte någon tvivlar på min personliga och mitt partis intention att bekämpa rasismen och de högerextrema och andra extremistiska grupperna. De hot som människor utsätts för och de vedervärdiga registreringar och kartläggningar som sker måste bekämpas. I mitt anförande sade jag också att de här handlingarna är förbjudna. Vad som verkligen behövs är ökade resurser för att satsa på bekämpandet av just detta. behöver vi en ökad folklig mobilisering mot rasismen. Jag har bland annat utvecklat det i en interpellation till . Jag skulle vilja lyfta in en annan dimension i diskussionen. I mitt anförande redovisade jag den undersökning som har gjort. skedde 194 förändringar i sekretesslagen. 8 av dessa, varav 6 ytterst marginellt, öppnade för ökad öppenhet. 74 av dessa handlade om ökad sekretess. Mot bakgrund av den utvecklingen undrar jag om inte anser att det vore en bra idé att åtminstone fundera igenom frågeställningen lite längre och lite bredare innan man ytterligare ökar sekretessen. Vi går mot ett val till , och låt mig lyfta in den dimensionen. I EU slåss , förhoppningsvis åtminstone, väldigt kraftfullt för att exportera vår offentlighetsprincip. Finns det inte risk för att vår trovärdighet där tappar i styrka när man kan visa på att också hemma i försvagas offentligheten och offentlighetsprincipen steg för steg? 89 () replik: När det gäller sekretesslagens bestämmelser, som ju är en ganska omfattande historia, vill jag säga att det kontinuerligt görs avvägningar och översyner och att det sker förändringar. Jag har inte tagit del av alla de 194 förändringar som lyfte fram , men jag ifrågasätter dem inte. Jag kan bara peka på att föreslår vi också en förändring när det gäller öppenhet i domstolarna. Det är en avvägnings- och bedömningsfråga vad som är rimligt i ett öppet demokratiskt samhälle där medborgarnas skydd vägs mot offentlighetsprincipen. Jag ser inte den stora dramatik som jag tycker att ger uttryck för i den här frågan. Jag vet att gör det. De har till och med föreslagit på stället stopp innan man vidtar ytterligare inskränkningar i sekretesslagen. Det har skett en stor översyn nu av Offentlighets- och sekretesskommittén. Den är ute på remiss. De har fått till uppgift att komma med förslag till en ny sekretesslag och lägger fram en lång rad förslag. Där tycker jag att vi har ingången till det som efterlyser. 90 () replik: Visst är det en process, och visst är det avvägning. Det är en avvägning såtillvida att sekretessen ibland kan behöva ökas. Det gäller till exempel den personaladministrativa sekretessen för att på så sätt skydda vissa utsatta grupper och skapa likformigheter i lagen, i det här fallet mellan polis och väktare. Vi har den här processen. Man arbetar med att ta fram en ny sekretesslag. Det kommer att bli en stor diskussion och en stor debatt om detta. Det är en bred process, en mässa som kallade det tidigare. Borde vi då inte invänta detta innan vi gör ytterligare inskränkningar och inför ytterligare sekretess? har vi en utveckling, och det kunde ju inte heller motsäga, där 74 av 194 ändringar i sekretesslagen har inneburit ökad slutenhet medan bara 8 har inneburit ökad öppenhet. Vore det inte bättre att invänta det här breda arbetet innan vi förstärker sekretessen på ytterligare en punkt. Sedan ställde jag en fråga till. Finns det inte risk för att vår röst i EU, när det gäller att exportera offentlighetsprincipen, försvagas när man ser att också offentlighetsprincipen försvagas, förminskas och naggas i kanten i ? 91 () replik: Jag tror att det måste ske många saker . Jag tror att det måste ske en mobilisering i vårt samhälle, som lyfte upp. Det måste föras en öppen debatt. Det är bra. Det får vi hjälpas åt med. Jag tror inte att de människor som lever under det reella och otäcka hotet tycker att vi ska vänta. Det här är ingenting som har gått särskilt snabbt. Det har tagit sin tid. Regeringen har också funderat ordentligt på det. Vi föreslår nu att den här lagen ska träda i kraft , alltså, och jag tror att det är bra. Jag menar att den här frågan är tillräckligt utredd. Det har lyfts fram så många exempel att jag inte känner mig tveksam eller ängslig för att ta det här steget. Sedan sällar jag mig till dem som säger att vi måste vara de första att visa försiktighet när det gäller inskränkningar av öppenheten. Jag tror att EU i sin process har haft oerhört stort stöd från , och det har också varit påtryckningar, för öppenheten. Jag vet att den har arbetat stenhårt och också skördat framgångar. Jag tror inte att EU tittar på oss med skepticism i de här frågorna. 92 () replik: ger jag genom min replik möjlighet att ta upp den fråga som finns i en reservation från och och som alltså inte har berörts. Den handlar om organisationen som kravmärker olika produkter. Den har fått myndighetsuppgifter som kontrollorgan, och det är väldigt bra. Men varför ska handlingar från Krav, som är en myndighet, inte behandlas som andra myndigheters handlingar, det vill säga att man ska ha handlingsoffentlighet? Detta resonemang förs i utlåtandet och i propositionen från regeringen, men jag begriper inte varför man plötsligt säger att det inte är någon nytta med att ge handlingsoffentlighet åt det som Krav ägnar sig åt. 93 () replik: Det var bra att tog upp Kravfrågan. Jag hade tänkt hinna med den men förvecklade mig i debatten på något annat sätt. Också jag har funderat över det här och läst på. Jag har till slut kommit fram till att det här vore ett slag i luften. Krav är ju ett kontrollorgan för tillsyn av ekologiska produkter i jordbruket. Förutom lagar och förordningar om jordbruksproduktion, livsmedel och så vidare gäller i förordningen om ekologiskt framställda produkter. Krav utövar tillsyn över en del myndighetsutövning och skulle därför skäligen omfattas av handlingsoffentligheten. Det sägs också i propositionen. Men är det så att EG-förordningens regler om handlingsoffentlighet inte skulle få någon som helst praktisk betydelse. Om man skulle sätta upp Krav på den här sekretesslistan skulle det bara vara ett slag i luften, administrativt krångligt och onödigt. Varför ska Krav införas i sekretessbilaga om det är utan verkan, nytta eller mening? Varför tycker och att det skulle vara bra? 94 () replik: Det är väldigt bra, för vi värnar om offentligheten när det gäller olika myndigheter. Att stå i den här bilagan till sekretesslagen innebär ju att man talar om för vilken del av den här myndighetens verksamhet som det ska råda handlingsoffentlighet. Det tycker vi är väldigt viktigt. Regeringen spekulerar om att det skulle medföra kostnader, krångliga administrativa rutiner och så vidare. Om vi ska ha den inställningen kan man fråga sig om vi över huvud taget ska ha handlingsoffentlighet när det gäller myndigheter. 95 () replik: Jag tror att den sista frågan var retorisk. Handlingsoffentlighet ska vi naturligtvis ha. Men det är så att vi är bundna till en EG-förordning, och då behöver vi inte köra med något slags dubbelkommando som är utan verkan och nytta. Jag tror att det är som brukar säga att EU är bra för och är bra för EU, men när vi här är bundna till en förordning verkar det inte vara så bra. 96 (m) replik: Jag konstaterar, precis som var inne på, att det när det gäller offentlighetsprincipen kontra sekretesslagstiftningen alltid är fråga om mer eller mindre grannlaga avvägningar, och de är oftast mycket svåra att göra. Det är väl därför vi från moderat utgångspunkt kan säga att vi här lite har hamnat på den linje som vi också i andra sammanhang brukar försvara, nämligen den enskildes rätt till integritet och sekretess framför i vissa fall det offentliga. Det gäller till exempel just i det här ärendet när regeringen föreslår att man ska vidga insynen när det gäller enskildas personliga och ekonomiska förhållanden i samband med förundersökning i domstol. Där har vi lite olika värderingar, och den moderata linjen är här att i första hand slå vakt om den enskildes rätt till viss integritet. Låt mig sedan bara kommentera frågan om passfoton. Den nya tekniken har just inneburit att obskyra grupper kan använda sig av Internet för spridande av misshaglig och felaktig information och för utpekande av enskilda. Men den innebär också att medierna, tryckta och andra, genom tillgången till de här registren har flyttat fram positionerna och ibland publicerar bilder som inte är motiverade. Man kan säga att det finns en möjlighet att korrigera detta genom de regleringsmekanismer som finns i form av och så vidare, men bekymret är att när en publicering redan är gjord är i viss mån också skadan skedd, och det är väldigt svårt att helt reparera den i det läget. Därför tror jag att det är viktigare att man får en högre grad av förhandssekretess när det gäller tillgången till fotoarkiv av olika slag. 97 () replik: Jag uppfattade inte någon direkt fråga från , men jag kan kanske något kommentera frågan om förundersökningssekretessen, där vi föreslår en tillbakagång till den ordning som gällde . Mot detta har reserverat sig.