prot · GS0951 · 2004-12-15 00:00:00 — Jag konstaterar att ett enormt arbete kvarstår för de andra orterna som kommer att drabbas på ett likartat sätt så att de får en lika bra behandling . Eftersom jag försöker att vara en rak och ärlig person i det privata tycker jag att det är min plikt att vara det även som politiker. Jag kan alltså inte hävda att jag kan fatta ett klokt, rationellt och bra beslut utifrån det beslutsunderlag som finns. Jag konstaterar att mitt eget parti, , har en partimotion där yrkande 20 går ut på att förslaget ska återremitteras och att ett nytt förslag ska tas fram. Partiet har valt att inte prioritera det yrkandet av skäl som jag kan acceptera eftersom det har blivit en framgång i . Man har lyft fram just Arvidsjaurexemplet. I den debatt som har varit och med den kritik som jag har anfört mot underlaget har jag sagt att det enda rimliga i den här situationen är att återföra frågan. Det krävs en ny utredning som tar fram de alternativa förslagen och de alternativa lösningar. Därför kommer jag, trots olika epitet och olika provokationer som jag hört här i debatten om vilka det är som har påverkat svensk försvarspolitik och vilka det är som avgör frågan, att stå fast vid mitt ord och det som jag har skrivit i olika debattartiklar i medierna. kommer jag alltså att rösta på den borgerliga reservation nr 9. Det gör jag inte därför att jag tycker att den är så lysande skriven. Om jag själv eller hade skrivit den hade vi nog ändrat på några formuleringar. Vi hade till exempel inte hänvisat till ekonomiska ramar som redan har fallit när vi kommer till omröstningen. Huvudpunkten är det som står i slutet, nämligen att man begär att frågan ska återgå och att man kräver en ny utredning som gör att man får jämförbara siffror. Jag är beredd att här i bryta mot partilinjen och rösta med den borgerliga så kallade alliansen utan att för den skulle tillhöra den, vilket jag tycker är tacksamt i alla andra frågor. Men i just den här frågan tycker jag faktiskt att den borgerliga alliansen har rätt. Man har samma ståndpunkt som Vänstern har i en partimotion som de har valt att inte lyfta fram. Därför kan jag förena dessa två intressen på ett rationellt sätt. Min kritik kvarstår alltså. Jag kommer inte att kunna stödja majoritetens förslag även om jag tycker att den särlösning som man nu har hittat för är glädjande. 185 (): Debatten har varit lång, och mycket har sagts. Trots det vill jag belysa hur situationen ser ut i kommuner med försvarsverksamhet som inte är direkt förbandsanknuten. Det är orter med försvarsindustri eller underhåll av försvarets materiel. Det är inte första gången som förändringar sker så jag tror att vi kan lära oss något av historien. Förändringar är svårt, och än svårare blir det i en så omfattande och komplex fråga som försvaret. Jag har förståelse för den vanmakt som folk känner i landet när man blir drabbad av försvarsbeslutet. Många upplever det som om mattan dras undan för hela tillvaron. Jag har förståelse för att försvaret måste förändras utifrån den verklighet vi har . Det är ett stort och ansvarsfullt beslut som ska fattas. Görs felaktiga överväganden kan konsekvenserna bli kännbara. Det är oerhört viktigt att beslutet fattas på saklig grund och efter väl underbyggda överväganden. Det kan ifrågasättas om materialet uppfyller det kravet. Försvarsbeslutet får inte framstå som en panikåtgärd för att kortsiktigt skramla fram lite pengar till andra sektorer. Ett beslut av den här arten måste vara väl analyserat. Det som främst förs fram i debatten är effekterna på de traditionella förbandsorterna. Det finns även andra orter och sektorer som drabbas. Jag kommer från en ort som genom ett hastverk i beslutsprocessen flyttade ett väl fungerande flygunderhåll till en annan ort. finns huvuddelen av verksamheten i andra länder länder som , och . Kommunen har ännu inte hämtat sig från förändringen trots de så kallade statliga paket som har skickats till . Jag är övertygad om att en mängd orter kommer att kräva statliga paket och att vi sätter i gång en flyttkarusell med det beslut som ligger som förslag. Som jag uppfattade försvarsministern skulle orter som drabbas kompenseras på samma villkor som . Det blir intressant att se vad de paketen kommer att kosta. I är arbetstillfällena fortfarande till närmare en tredjedel knutna till försvaret. Beslutet om försvarets framtid kommer alltså att hårt drabba orter som . Jag vet att kommunen, företagen och den direkta militära verksamheten ser med oro på det som händer och på bristen på tankeprocess bakom besluten. som försvarsbesluten ska tas sker en outsourcing av verksamhet, vilket görs utifrån ett snävt och fragmenterat synsätt. Vad blir resultatet? Det vet ingen. Var finns helhetssynen? Det vet ingen. Visionerna finns inte på området. Det här kan bli förödande för såväl företag som kommuner och försvaret självt. Det som kanske främst är besvärande är bristen på utveckling och spetsprojekt på industrisidan i svensk ägo och den därmed alltmer ökande bindningen till , eller till länder i som satsar på spetskunskap; det är till exempel och . har tidigare alltid haft någon form av spetsprojekt på industrisidan. Frågan är hur det, med det här försvarsbeslutet, kommer att se ut . Det kommersiella underlaget för traditionell försvarsindustri är viktigt, men även det måste förändras. I det arbetet håller staten i dirigentpinnen. Det är en pinne som i den allmänna yran nu håller på att brytas sönder. Svensk försvarsindustri och svenskt underhåll inom sektorn har ett berättigande om det sköts rätt. Den framtida kopplingen till projekt som public safety, alltså ett robust samhälle, skulle gagna landet. Det är återigen en helhetssyn i samhällsarbetet som erfordras. Det är kopplingen mellan försvaret, räddningsverk och kommuner som måste lyftas fram i fokus. Var finns den kopplingen ? Var finns den kopplingen i liggande förslag till försvarsbeslut? Var finns den kopplingen till den fragmenterade outsourcing som sker inom försvaret vid sidan av det beslut som ska tas ? Bristen på helhetssyn i försvarsbeslutet är alltså besvärande. Den kritik som framförs från professionen även om jag bara räknar in en del av alla de mejl, skrivelser, cd-skivor och liknande som har kommit gör det än mer besvärande. Det är inte värdigt ett land som att så lättvindigt ta beslut för att vinna de korta segrarna. Försvaret är, och har av tradition varit, ett av våra viktigare beslutsområden. Det får inte utsättas för nyckbeslut som sargar hela vår trovärdighet. Jag blir något fundersam när en ledamot från regeringspartiet säger att de strategiska vägvalen kommer att göras för industrin framöver. Jag håller med när han säger: Man tar sig för pannan. Vad är det som sker? Ska de strategiska besluten ske efter det att man har avvecklat stora delar av försvaret? Kopplingen mellan det gamla och det nya försvaret kopplat till en framtidsindustri i landet är helt frånvarande. En ansvarig företagsledare på den privata sektorn skulle knappast ha hanterat den situation vi nu befinner oss i på det här viset. Det är dags för eftertanke, en eftertanke som kan ge alla dem som drabbas svensk försvarsindustri och de som ställer kvalitativt stora krav på framtidens försvar svar på de frågor som inte finns besvarade . Jag tycker att det kravet är rimligt och befogat. 186 (): Jag har på olika sätt engagerat mig i försvarsfrågan med inriktning på att försvarsverksamheten ska vara kvar i . För mig handlar det inte om att rädda arbetstillfällen, utan mitt fokus har varit att se till de säkerhetspolitiska aspekterna på försvarsbeslutet. Jag står till fullo bakom inriktningen av försvaret såsom det kommer till uttryck både i propositionen och i utskottets betänkande. Vi är alla överens om att hotbilden ser annorlunda ut och att vi utifrån detta ska lägga om försvaret. Jag är också nöjd med att vi genom försvarsbeslutet nu för över resurser från försvaret till polisen, vilket innebär att vi kan satsa mer på tryggheten i vardagen. Men som jag står bakom inriktningsbeslutet har jag varit en av kritikerna i diskussionen inför årets försvarsbeslut. Jag har tyckt, och tycker fortfarande, att förbandslistan hastades fram utifrån ett underlag som inte speglade verkligheten. Som socialdemokratisk riksdagsledamot från är jag bekymrad över nedläggningen av amfibieregementet i och helikopterskvadronen på . Från den socialdemokratiska Göteborgsbänken har vi fört diskussioner både internt i partiet och genom skriftliga frågor till både försvars- och näringsministern. Vi har drivit kravet på att få en genomlysning av vilka underlag som legat till grund för förslagen att lägga ned både Amf 4 och helikopterskvadronen på . När det gäller helikopterverksamheten på har det funnits berättigad kritik mot att den ska läggas ned utan att det pekas ut en annan lösning. Här finns en omfattande dokumentation om den samverkan som sker mellan sjöräddning, polis, brandkår och militär. Jag kan nämna händelsen med Scandinavian , för . I den delen har vi nu fått besked. Näringsministern har gett i uppdrag att säkerställa säkerheten i . Enligt min mening sker detta enklast genom att man skriver kontrakt med försvaret om att förblir intakt. Vi har också ifrågasatt de ekonomiska och faktiska bedömningarna av förutsättningarna för amfibieverksamheten. Vår bedömning har varit, och är, att erbjuder minst lika bra förutsättningar för övningsverksamheten. I och med dagens försvarsbeslut läggs enda regemente ned och vi får en kuststräcka utan marint försvar. Trots god tillgång till övningsområden med bland annat isfria hamnar året runt och ett väl utvecklat samarbete med civila myndigheter flyttas den militära grundutbildningen från . Även om det inte finns något hot mot största hamn kan det inte uteslutas. Vi har dessvärre inte fått gehör för våra synpunkter när det gäller amfibieverksamheten. Det är jag givetvis besviken över eftersom jag tror att vår bedömning är riktig. Det är en besvikelse som också alla de göteborgare känner som engagerat sig för amfibieregementets och helikopterskvadronens fortlevnad. Detta visar att göteborgarna känner stor oro för säkerhetsfrågorna på land och till sjöss. Avslutningsvis vill jag säga att jag inte tror att sista ordet är sagt i denna fråga. ska vi här i behandla den säkerhetspolitiska propositionen. Jag tror att mycket av innehållet i dagens diskussion återkommer i den behandlingen. Jag tycker att det är djupt olyckligt att särskilja dessa två propositioner. Jag tror att diskussionen och utfallet blivit annorlunda om vi samkört dem. Detta ville jag ha sagt innan vi går till omröstning om försvarspropositionen. I detta anförande instämde i , och (alla s). 187 (): Jag tycker att det har varit intressant att höra alla röstförklaringar här och all kritik mot underlaget som har framkommit från ledamöter från majoriteten och att man ändå kommer till så olika slutsatser när det gäller själva omröstningen som vi ska ha eller . Min uppfattning är också att regeringen ska återkomma med ett nytt förslag till grundorganisation. Från snart sagt alla håll påpekas att underlaget för vårt beslut här , eller om det blir , är bristfälligt. Det är dåligt underbyggt, och det håller inte heller ekonomiskt. Konsekvensbeskrivningarna lyser med sin frånvaro. Och mycket pekar på att det lika gärna kan bli en rad fördyringar i stället för besparingar. Det är anmärkningsvärt att de försvarsverksamheter som vi har i ska flyttas och förändras utifrån ett sådant bristfälligt underlag. Vi har under debattens gång hört om ett dåligt underlag, specifikt för till exempel . Och i sista stund sker överenskommelser. Om underlaget nu är så just i fråga om , kan det ju lika gärna vara så när det gäller exempelvis A 9 i . Precis som har sagts tidigare är väl förhandlingar och uppgörelser om bara ett erkännande av det bristfälliga underlaget. En av konsekvenserna av regeringens förslag är som bekant att all försvarsverksamhet i ska flyttas till andra orter i landet. Jag har stor förståelse för att ominriktningen av det svenska försvaret måste fortsätta. Jag skulle till och med kunna sträcka mig så långt som att säga att vi i motvilligt skulle acceptera en nedläggning av till exempel A 9 i om det vore så att försvarsstrategerna hade kommit fram till att vi inte behöver artilleriet i det framtida svenska försvaret. Men det är anmärkningsvärt att flytta en mycket väl fungerande verksamhet från , där investeringar på flera hundra miljoner gjorts , från , jag tänker på Försvarsmaktens sjukvårdscentrum där också stora investeringar har skett, och från FM Log i till andra orter. I samtliga fall är det svårt att se att det faktiskt innebär några besparingar. Tvärtom kastas återigen, vad jag kan förstå, stora investeringar i sjön. Det har gått bara det konstaterades att artillerikompetensen var störst just i . Då är frågan: Vad har inträffat under dessa år som gör att regeringen gör en helt annan bedömning? Jag vill också säga att jag är orolig för försvarsindustrins framtid i . Den högteknologiska kompetensen kring utveckling av artilleri, som är i världsklass, finns i denna region. Ett mycket nära samarbete finns med A 9 i . Och på A 9 finns bra utbildning, goda övningsförhållanden och officerare och civil personal med unik kompetens i fråga om artilleri. Undersökningar på regementet visar att denna kompetens utraderas på grund av att få officerare vill flytta med verksamheten till . Avslutningsvis vill jag säga att det inte är orimligt att tro att en ordentlig förnyad utredning och konsekvensanalys skulle visa att det är bättre att behålla den kompetens och kvalitet som finns i och i Karlskogaområdet. I debatten har vi, precis som jag sade inledningsvis, hört diverse utspel från ledamöter i majoriteten som suckar över regeringens förslag. Men det hjälper inte att sucka. Det avgörande blir hur vi trycker på voteringsknappen. Jag kommer att rösta på reservation 9. 188 (): När jag har lyssnat till denna maratondebatt om försvarspolitik kommer jag osökt att tänka på nobelpristagaren sista drama Lång dags färd . satte upp detta drama första gången , och har det spelats ett otal gånger på olika scener. har vi också sett den svenska variant av denna uppsättning. Till skillnad från de allra flesta talare i denna debatt har jag inget regemente och ingen annan militär verksamhet heller att tala för i min egen valkrets . Vi blev av med I 13 i , och vi blev av med F 15 i nickar . Jag sitter inte heller i försvarsutskottet. Men jag ser försvars- och säkerhetspolitiken som ett väldigt viktigt område som man inte kan behandla som vilken trafikfråga eller socialförsäkringsfråga som helst, om ledamöterna i dessa utskott ursäktar. Detta grundlades kanske som officersaspirant vid I 16 i . Jag tycker nämligen att detta handlar om en dimension med långt mycket större aspekter och effekter i fråga om säkerhet och trygghet för oss själva och vår nation men också om vårt anseende i omvärlden. I har vi haft en värdefull tradition att söka breda, stabila och långsiktigt hållbara beslut i frågor om försvar och säkerhetspolitiska ställningstaganden. Det har varit av stort värde att partierna har förmått höja sig över snäva partipolitiska perspektiv och sökt sig fram till breda överenskommelser som har skapat förtroende och respekt inte bara i vårt land utan också i den omvärld som iakttar vad som sker i . Den här gången har den ytterst ansvariga, landets försvarsminister, valt en annan väg. Man väljer att fullfölja och lägga fram ett mycket illa underbyggt, motsägelsefullt och ologiskt förslag som röner kritik från alla håll inklusive många socialdemokratiska ledamöter, som vi har lyssnat på här , och som med en undertryckt förtvivlan har vittnat om hur man trots alla invändningar och brister som man ser i förslaget ser sig tvingade att rösta för regeringens förslag. Under dagens debatt det heter överläggningar när talmannen sammanfattar vad som har skett här har skyttegravarna grävts ännu djupare mellan olika parter. Försvarsministern har glasklart slagit fast att förslaget ligger fast och att också K 4 i ska läggas ned. När man också avvecklar garnisonen i lämnas halva , området mellan och , helt tomt på militär verksamhet. I detta sammanhang är det nära till hands att kommentera agerande i denna fråga. Det finns ett uttryck som lyder att man säljer smöret och tappar pengarna. Jag vet inte om någonsin fick några pengar. Tolkningen av den så kallade uppgörelsen om är att det nog ska vara kvar på något sätt. Försvarsministern har ju glasklart slagit fast att man ska avveckla verksamheten i . Hon sade dessutom att liksom andra drabbade orter ska kompenseras på likartat sätt. Det är självklart. Men vad är det som Vänstern ser i detta som skulle göra att man anser att det skulle finnas skäl att ompröva sitt ställningstagande och rösta med majoriteten? Man har verkligen sålt smöret och tappat pengarna utan några som helst bindande löften som jag kan se om att det sker någonting med , helikoptrar och annat som man har sagt var ett villkor. Men till skillnad från drama Lång dags färd har kanske debatten och dramat här inte något slut, inte här i alla fall och antagligen inte heller, åtminstone inte om kammaren fattar beslut om ett yrkande om återremiss till försvarsutskottet, vilket nu uppenbarligen ser ut att samla en majoritet på allvar. Man kan möjligen välkomna att det blir en återremiss. Men då utgår jag från och jag utgår från att kammarens ledamöter delar min uppfattning på den punkten att man också gör ett rejält omtag i den här frågan och låter olika parter komma till tals och låter det remissförfarande som aldrig gjordes tidigare nu bli av ordentligt, annars är det bara demonstrationspolitik att skicka tillbaka det med några lösa skrivningar och rösta om det igen. Jag utgår från att och försvarsutskottet tar det på stort allvar att man nu får en återremiss och verkligen hanterar ärendet på det sättet, för annars blir det ett fullföljande av den, skulle jag vilja säga, genanta process som hela det här ärendet är ett uttryck för. Det är en närmast förnedrande process för alla oss som faktiskt har trott att det politiska systemet förmår hantera komplicerade ärenden på ett klokt sätt. Vi som är politiskt förtroendevalda tycker att vi ibland blir illa behandlade i medierna och att vi blir orättvist uthängda därför att de inte förstår alla sammanhang. Men här bjuder vi verkligen på förnedring och på ett genant uppträdande när vi gör på det här sättet. Det är ett illa underbyggt förslag och en stor splittring i en fråga som borde vara samlande. Vi borde anstränga oss från alla håll. Också vi i och de andra borgerliga partierna kan möjligen vara självkritiska. Vi borde ha ansträngt oss ytterligare, för precis som här sägs skiljer det inte så hiskligt mycket i pengar. Men substansen, mina vänner, är oerhört ologisk. En flyttkarusell sätts i gång där man säger sig spara pengar på ett håll men där man får investera stora summor för att bygga upp verksamheten på ett annat håll. Det kan rimligen inte vara en klok politik om man långsiktigt ska spara pengar. Med detta ser jag fram emot den hantering som försvarsutskottet uppenbarligen ska ha. Det förefaller ju finnas en majoritet för det här yrkandet. Men jag utgår, som sagt, från att försvarsutskottet tar detta på största allvar och verkligen gör en omtagning värd namnet. 189 (): Vi kommer strax att fatta beslut om försvarets grundorganisation. Vi från har tillsammans med företrädare för de fackliga organisationerna och med företrädare för P 18 och arbetat för att vårt förband ska vara kvar. Vi har gjort det i förvissning om att P 18 är ett bra förband som behövs i försvaret och som också behövs utifrån den arbetsmarknadssituation som vi har på . Vi har också vägt in trygghetsaspekterna för gotlänningarna. Det vi nu har konstaterat är att varken vi, P 18, de fackliga organisationerna eller kommunen har lyckats i ansträngningarna. Det beror inte på att vi har gjort ett dåligt jobb eller på att P 18 är dåligt, utan vi har bara inte rått på de föreställningar som finns och att försvaret inte vill ha kvar P 18. Föreställningen finns att det är besvärligt att resa till och att frakta saker till . Vi vet att det är fel. ligger inte långt borta. Vi har bra färje- och flygförbindelser. Vi vet också att samtliga enheter i det svenska försvaret är bra. När det dessutom finns en enighet i om att det nu är dags att ställa om försvaret och om att det går att göra besparingar blir resultatet att några av förbanden kommer att försvinna. Den motion som vi har väckt och där vi talar om fördelarna med P 18 har behandlats i försvarsutskottet. Motionen är avstyrkt. Inget av partier ställer upp på att bevara P 18. I de förslag som nu har att ta ställning till finns inte möjligheten att bevara P 18. Varken i regeringens förslag, som stöds av utskottsmajoriteten, eller i reservationen finns det utrymme för att bevara ytterligare något förband. Ändå ser varje nedläggningsutpekat förband en möjlighet att bli kvar. Samtliga tror sig veta att de står näst i tur bland de förband som borde bli kvar. Det är då inte konstigt att många griper efter det sista halmstrået och vill att regeringen ska komma med ett nytt förslag. När vi nu följt arbetet, alltifrån Försvarsberedningen och fram till beslutet i , ser vi att möjligheten att bevara ytterligare något förband inte finns. Att vänta på ett nytt förslag ökar bara kostnaderna, och i slutändan måste ytterligare besparingar göras. Även om jag förstår att många på min hemort vill gripa det sista halmstrået och hoppas att ett nytt förslag bevarar P 18 kommer jag till slutsatsen att vi måste ta ett beslut om försvaret nu och att allt annat är att inge falska förhoppningar. Vi har mötts av många synpunkter hemifrån . De allra flesta både vill och kräver att vi ska bevara P 18. Vi har förklarat att bland de alternativ som föreligger finns inget alternativ för att rösta för P 18. Jag hoppas att de som följer debatten och sedan läser reportage i medier ser att det inte i något förslag finns utrymme för P 18. Jag har också funderat på hur jag ska ta ställning om någon yrkar bifall till en motion där det begärs att P 18 ska vara kvar. Men eftersom jag nu vet att inget parti står bakom ett beslut om att bevara P 18 ser jag det som ett falskt spel och kommer därför inte att rösta på ett sådant förslag. Vad vi nu behöver inrikta oss på är att vi ska få ersättningsjobb på de orter som förlorar sina förband. På samma sätt som vi kräver att företag ska ta sitt ansvar för de anställda och uppträda som goda arbetsgivare ska staten ta sitt ansvar och se till att vi får ersättningsjobb. På har vi . som kontaktperson. Med hans erfarenhet av och hans kunskap om samhället ser jag att vi har en bra möjlighet att få statliga ersättningsjobb. Det förslag om ersättningsjobb till som aviserats är en bra början. Vi hade gärna sett att vi hade hunnit lika långt med andra drabbade orter, men detta lovar ändå gott för kraftfulla åtgärder även i , och . 190 (): Låt mig börja mitt anförande med att berömma försvarsministern av det skälet att hon faktiskt har suttit här i kammaren sedan kl. 9 , med någon halvtimmes avbrott för middag förstås. Jag har suttit med i och har närvarat vid ett antal försvarspolitiska debatter. Men mig veterligt är det första gången en minister suttit med så . Det är berömvärt och borde efterföljas av andra. Jag står också bakom utskottets syn på hur det framtida svenska försvaret ska utvecklas. Nya, andra, hot måste mötas med en ny, en annan, organisation. När vi inte längre behöver utbilda lika många värnpliktiga som tidigare är det ett naturligt steg att också minska antalet utbildningsplatser. I en sådan process är det även naturligt att anställda, anhöriga och andra människor på berörda orter känner en oro för framtiden. Det är därför vårt ansvar att säkerställa en fortsatt positiv utveckling på de orter där förband försvinner. På de orter där försvaret har varit en mycket betydande arbetsgivare måste staten ta ett extra stort ansvar.