prot · GR0983 · 2004-03-16 00:00:00 — När det gäller pengar har och jag diskuterat det så att han mycket väl vet att vi kristdemokrater satsar mycket mer pengar på välfärden än vad den socialdemokratiska regeringen gör. 10 Utbildningsminister (): Ett paket har ni, säger . Jag skulle vilja kalla det en ballong, ett slags spärrballong, som alltmer lättar från verklighetens grå budgetvardag. Så är det med kristdemokratisk skolpolitik. Det som beskriver här i talarstolen kan också kompletteras med det som står på hemsida: rader av löften, rader av väldigt konkreta insatser, men mindre på utgiftsområdet. Hur går det ihop? Ja, det går inte ihop. Det är uppblåst, högtravande och tomt. Ta till exempel konkret anslaget 25:3 i budgeten, som handlar bland annat om rektorsutbildningar och lärarutvecklingsprojekt, vidareutbildning. Ni tar i princip hela det anslaget, och använder till något annat, gissar jag. Det finns väldigt lite konkret att hämta om man ska ha något slags koppling till verkligheten. Jag tror att en av de viktigaste insatser som vi kan göra är att fortsätta att stärka just lärarutbildningen. Vi ser ett ökat intresse. Vi har väldigt många fler sökande. Vi ser väldigt många fler förstahandssökande. Det är de första tecknen på att läraryrket blir alltmer attraktivt. Det är naturligtvis också kopplat till att vi har sett starka reallönelyft för lärarna . Inte minst ingångslönerna har stigit kraftigt i en stor del av landet. Det ska vi ta tag i genom att fortsätta att utveckla forskning kopplad till lärarutbildningen, se till att fler får möjlighet till forskarutbildning, se till att fler ute i skolorna också har den bakgrunden, för att på så vis komma i gång med en kvalitetsutveckling som stärker läraryrkets attraktivitet men också och framför allt stärker skolans kvalitet. Då är det en väldig fördel att fler nu studerar till lärare. Det är ett väldigt gott kvitto på att det inte är så illa som beskriver det. Jag tror inte att det är förhoppningar om att kd:s politik ska realiseras som gör att vi nu ser så många fler sökande till lärarutbildningen. 11 (): Det kan inte vara lätt att vara utbildningsminister när det inte är som beskriver verkligheten. Det behöver han inte göra det är som har gjort det. Det är de siffrorna som vi har framför oss. Det är undersökning som vi har framför oss. Det är de undersökningarna som borde ta på större allvar. Han borde verkligen visa att han har tagit till sig dem och att han vill komma med konkreta åtgärder för att häva den utveckling som skolan varit i och som har spätts på ordentligt som varit skolminister. Det är inte heller lätt att få smäll på fingrarna, som har fått av revisorer när det gäller regeringens så kallade satsningar på skolan. Vi vet från revisionsrapporterna att de ofta har ställt till med mer besvär än nytta. Det kanske är därför förefaller lite irriterad på den punkten. får gärna fortsätta att läsa på hemsida. Om han läser lär han upptäcka att vi kristdemokrater satsar betydligt mer på välfärdssektorn än vad hans egen regering klarar av. Låt mig ställa frågan väldigt konkret, så att lyssnarna och läsarna av protokollet från denna debatt får konkreta svar av . Enligt de undersökningar som jag har relaterat svarar hälften av de kvinnliga lärarna att de sällan eller aldrig hinner med jobbet inom arbetstiden, att nästan ingen tid blir över till skolans utvecklingsarbete och att de i stället för att jobba med sin lärarprofession får sköta andra uppgifter inom skolans ram. Vad säger till de här lärarna? Vilka konkreta besked har han att komma med? Sedan kan inte komma undan att detta är intimt förknippat med lärarnas status, med lärarnas professionaliseringsgrad. Det vore tacknämligt med lite fler initiativ. Varför inte införa en kvalitetsgaranti, en lärarlegitimation, så att var och en av oss vet att detta är en etiskt och professionellt korrekt utbildad lärare? 12 Utbildningsminister (): Vi har en bra lärarutbildning, och examen från en sådan lärarutbildning är den legitimation som vi menar att en lärare ska ha. Det är därför det är så viktigt att öka antalet lärare med lärarexamen, att få fler behöriga lärare. Därför är kopplingen till lärarutbildningen så viktig. Det stöd vi ger till kommunerna ett riktat stöd för att anställa fler lärare säger har orsakat mer besvär än nytta. Det har anställts 8 500 fler lärare sedan vi inledde det programmet . Det innebär att lärartätheten ökar i på mycket . Det innebär att de lärare som har funnits länge i skolan börjar upptäcka att det går att se en annan utveckling. Man kan få en bättre arbetssituation och fler kolleger som bidrar till att eleverna når målen i skolan. Allt det här hade vi varit utan om politik hade gällt, för man satsar inte på skolan i den budget som man lägger fram. Man tar till och med undan de utvecklingsresurser som finns. Att skapa möjlighet för kommunerna att anställa lärare men att se till att bidra med nya lärare är centralt. Sedan får vi inte glömma att det i vår gymnasieskola, som den här debatten gäller, finns väldigt många yrkeslärare, som finns inom yrkesutbildningarna, som har mycket god erfarenhet från sitt yrke ute i arbetslivet och som sedan har arbetat länge i vår gymnasieskola. Det är lärare som är ytterst kompetenta och mycket uppskattade. De bör erbjudas kompetensutveckling och vidareutbildning. Att påstå att de skulle vara inkompetenta är en allvarlig förseelse. Det är klart att dessa lärare bär upp mycket av vår yrkesutbildning. Ska man vara en god yrkeslärare behöver man också ha en god tid ute i yrkeslivet för att kunna bidra till att eleverna når målen på ett bra sätt. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 2003/04:290 om åtgärder för integration på högskola och universitet 13 Utbildningsminister (): har frågat mig om jag avser att inom regeringen ta upp problemet med aspirantutbildningen för att garantera en lyckad fortsättning på detta viktiga initiativ som kan bli förebild för många högskolor och universitet . har även frågat vad jag avser att göra för att samverkan mellan , och intensifieras och effektiviseras så att onödiga hinder för integrationen en gång för alla undanröjs. Den potential som invandrade akademiker för med sig måste tas till vara bättre än vad som sker . Att personer med utbildning och arbetslivserfarenhet fastnar i långtidsarbetslöshet är ett enormt slöseri med såväl mänskliga som ekonomiska resurser. Ett sätt att bidra till att komma till rätta med detta problem är att erbjuda kompletterande utbildningar inom högskolan. Den utbildning som syftar på är en särskild utbildning, så kallad aspirantutbildning, vars syfte är att ge invandrare med utländsk högskoleutbildning möjlighet att komplettera sin utbildning och få bättre inblick i det svenska arbetslivet och därmed underlätta möjligheterna att få arbete i . Utbildningen regleras genom en särskild förordning och bedrivs på och på uppdrag av regeringen. Lärosätena erhåller per helårsstudent och en utvecklingsresurs om ca för att bedriva utbildningen . Själva aspirantutbildningen är begränsad till 40 poäng. Denna begränsning kan medföra att studenter kan tvingas avbryta studier utan fullgjord komplettering. Särskilt för studenter som kompletterar tidigare utbildning för att erhålla svensk behörighet för ett yrke som är reglerat i kan en längre utbildning vara avgörande för framtida arbetsmöjligheter. Satsningen vid och ger erfarenheter av kompletteringsutbildning som kommer att tas till vara. Utifrån dessa erfarenheter kan det finnas anledning att pröva hur aspirantförordningen ska vara utformad. De studenter som läser vid en aspirantutbildning kan finansiera sina studier på olika sätt. Det kan till exempel ske med studiemedel eller med aktivitetsstöd. Inom ramen för arbetsmarknadsutbildning med aktivitetsstöd får den studerande läsa högst på högskolenivå inom det reguljära utbildningssystemet. Syftet med denna begränsning är att inte skapa alltför stora skillnader mellan studenter när det gäller former för studiefinansiering. För en lyckad integration krävs, precis som säger, samarbete mellan många olika aktörer. Inom regeringen vilar tunga delar av ansvaret för integrationsfrågorna på olika statsråd, och arbetet med dessa frågor är prioriterade. Jag kan försäkra om att det gemensamma arbetet för en förbättrad integration är en mycket viktig fråga där samverkan och samråd mellan olika områden är en väsentlig del. Som exempel kan nämnas den arbetsgrupp med företrädare från flera departement som har till uppgift att se över hur genomförandet och uppföljningen av integrationspolitiken kan förtydligas i syfte att förbättra de integrationspolitiska resultaten. Aspirantutbildningen är ett annat tydligt exempel på hur högskoleväsendet och arbetsmarknadsmyndigheterna kan samarbeta för att möjliggöra ett inträde på den svenska arbetsmarknaden för personer med utländsk utbildning. 14 (): Tack, utbildningsministern! I går kom integrationsrapporten . 30 000 akademiker med utbildning från andra länder står utanför yrkesfältet i . Det är en lång historia och en plågsam historia. Det är väl kända fakta. Vi står här och pratar . När man äntligen tar ett litet initiativ gäller det några tiotal personer, jämfört med de 30 000. Och när olika skolor försöker, såsom , hänger hela verksamheten alltid på en mycket skör tråd, därför att den så kallade samverkan som utbildningsministern talade om inte existerar. AMS sätter sig på besluten och beslutar mycket godtyckligt. I vissa fall, till exempel när det gäller i , finns det plötsligt möjlighet till 63 veckors AMS-finansiering. Men gäller det och är det . Det är godtyckligt. Det är omotiverat, och det är omänskligt. Det är omänskligt därför att man äntligen har väckt hopp hos människor som har betraktat sin situation som hopplös och att det sedan plötsligt inte finns möjligheter för dem att gå vidare därför att de inte har någonting att leva på de studerar. Det går inte att jämföra de här studenterna med andra vanliga studenter, helt enkelt därför att vi inte kräver att människor som har en utbildning från ska göra om sin utbildning. De här människorna är från början diskriminerade av systemet. Det är den strukturella diskrimineringen, som trevliga socialdemokratiska riksdagsledamöter diskuterade mycket snällt med statsrådet . När man kräver att en människa som har lång erfarenhet av sitt yrke och mycket goda kunskaper ska göra om sin utbildning, då diskriminerar man den människan. Det finns sätt att snabbt komplettera utbildningarna, och det finns sätt att ta itu med problematiken. Då får man inte fastna i att det kallas för aspirantutbildning, att det bara ska vara si och så många veckor och att AMS sedan får bestämma hur människorna ska leva eller inte leva de studerar. Är AMS en statlig stat i ? Varför kan de på detta helt omotiverade sätt diktera villkoren för människors vardag? Om utbildningsministern vill göra någonting åt saken måste man inom de grupper som sitter i sammanträde och pratar med varandra hitta flexibla system, system som är anpassade till de riktiga behoven i vardagen. 15 (): Som sade har man igen konstaterat att invandrade akademiker inte får använda sina kunskaper som de förvärvat i sitt hemland. I är vi verkligen dåliga på att ta till vara invandrarnas kompetens. Det är ett resursslöseri utan dess like. Det säger även utbildningsministern. Högutbildade invandrare tvingas ofta att acceptera arbeten av mycket enkel natur utan att samhället söker ta vara på den kompetens som de har med sig i bagaget när de kommer till , och det är olyckligt. Det som är allra mest allvarligt är att det inte bara påverkar deras egen hälso- och livssituation utan också barnens, kanske i tredje och fjärde led. I är ungefär en fjärdedel av invånarna av utländsk härkomst. Här jobbar man på olika sätt med att försöka få in de människor som kommer från andra länder i samhället. Då är Invandrarakademin vid , som pratade om , en viktig del. Invandrarakademin i har blivit mycket framgångsrik. Ett tecken på det är att den anlitas av kommuner i hela för att validera utbildningsbakgrund för personer med utländsk bakgrund. En annan del av verksamheten är att man tar in ett tjugotal personer varje termin på en utbildning som just ska komplettera deras utländska högskoleutbildning. Erfarenheterna visar att andelen som avslutar utbildningen är mycket hög och att de flesta får arbete efteråt. En anledning till att den är framgångsrik är att den intagningsprocedur som föregår utbildningen är mycket omfattande. De som antas måste ha en utländsk examen, goda kunskaper i svenska och i intervjuer visa att de har den motivation som krävs för att klara utbildningen. Under utbildningen har de också en som de träffar som hjälper dem och stöder dem i deras utbildning. Den här utbildningen borde vara intressant även för andra orter. Varför finns den inte i ? Den frågan ställde en partikollega till utbildningsministern till mig , kan jag tala om. Det är viktigt att Invandrarakademin finns kvar. Det är också viktigt att det finns studenter. Det är många som är intresserade och söker sig hit. Men problemet är just nu det som tar upp i sin interpellation, hur man ska försörja sig man studerar. Jag tänker inte upprepa de argument som tagit fram, men jag köper inte att begränsningen är till för att inte skapa för stora skillnader mellan studenter. Mellan de här studenterna och andra studenter finns det redan så stora skillnader. Dem måste vi minska. Då är det viktigt att man försöker hitta ett sätt så att de kan fortsätta sin utbildning utan att behöva ta lån. Vad tänker utbildningsministern göra åt det? 16 Utbildningsminister (): Det här är ett område som vi på har engagerat oss mycket i. Vi har bidragit till den utveckling som vi nu ser i , och , där man med extra resurser skaffar sig erfarenheter och kunskap om hur man ska arbeta för att höja kvaliteten i aspirantutbildningarna eller vad vi månde kalla dem och ge högskolan en tydlig och effektiv roll i detta. Men högskolan har inte uppdraget att själv finansiera detta. Det är en fråga för arbetsmarknadsmyndigheterna. De frågor som ni ställer och som rör det specifika agerandet från AMS ber jag er att ställa till den minister som arbetar med ansvar för arbetssätt. Det rör inte direkt område. Däremot håller jag alldeles med om att dessa studenters situation inte är direkt jämförbar med andra studenters situation. Om man kommer till med en utländsk examen har man redan då gjort en mycket stor investering i sitt liv genom att skaffa sig en relevant utbildning. Vi har ett system i för att validera som ofta fungerar mycket bra när det gäller färdiga examina från utländska universitet och högskolor. Vi har ett system för kompletteringar där väldigt många med utländsk bakgrund upplever att det krävs för mycket poäng för att nå en viss kompetens. Men i våra legitimationsutbildningar, för till exempel läkare och sjuksköterskor, är det väldigt viktigt att ansvariga myndigheter har kvalitetskravet tydligt för sig när de bestämmer vilka krav de ska ställa. Om detta för vi en dialog med relevanta departement och myndigheter. För högskolans del gäller det att bättre förstå hur man ska arbeta. En erfarenhet av aspirantutbildningarna är att det inte räcker med att komplettera med kurser. Man kommer ut på en arbetsmarknad där man fortfarande har väldigt lite av kontakter, möter konkret diskriminering och har svårt att få det arbete som man har utbildning för. , och har också varit framgångsrika i att ta fram modeller för kontakt med arbetsmarknaden genom mentorskap och genom att se till att vidga nätverket på arbetsmarknaden. Jag kommer att fortsätta att ta initiativ för att utveckla högskolornas arbetssätt. leder arbetet med bättre mottagning och bättre uppställning från de myndigheter som är involverade så att man direkt när man kommer till kan få validering av de kunskaper som man har, inriktning på att lära sig svenska på ett relevant sätt på universitet om så behövs, ute på en arbetsplats om så behövs och sedan möjlighet att komplettera sin utbildning utan långa perioder av väntan. Det arbetet pågår. Där har också ett utredningsresultat att ta ställning till när det gäller flyktingmottagande och hur vi ser till att få en mycket bättre process. Från högskolans sida har vi gjort stora framsteg . Jag skulle vilja se ett ökat engagemang från AMS när det gäller att använda sig av högskolornas kompetens och kunskap. Det resonemanget för jag gärna med min kollega som är ansvarig för detta. Men från högskolornas sida ser jag en mycket positiv utveckling . Här har vi ett av våra stora samhällsproblem. Mänskliga resurser förslösas. Märk väl att det inte bara handlar om akademiker som har utländsk examen. Det handlar också om akademiker med utländsk bakgrund som har en svensk examen enligt svenskt regelverk och svenska normer och som inte får ett arbete. Där blir problematiken belyst i sin fulla vidd, att det också handlar om arbetsmarknadens funktionssätt. 17 (): Förlåt, utbildningsministern, om jag är lite för engagerad i frågan. Vi har diskuterat detta tidigare. Vi diskuterade det när modellen med aspirantutbildning lanserades. Min synpunkt var att det är för lite. Det finns möjligheter att göra detta också i , och . Det finns möjligheter att göra stora insatser för att skillnaderna mellan olika utbildningar ska suddas ut. Men det är sant att till och med folk med svensk utbildning och till och med folk med lärarbehörighet från lärarhögskolor inte får jobb. Vad ska vi göra åt det? Jag vet att det finns mycket goda möjligheter att bekämpa denna praktiska diskriminering i vardagen. När jag träffade studenter från i upptäckte jag att de hade hittat en mycket bra modell för att undvika diskriminering. Studenter med utländsk bakgrund undervisar lärarna i hur man kommer in i kommunikation med folk med en annan kultur. Jag har personligen varit uppe hos utbildningsministern och bett honom låta vissa invandrarorganisationer undervisa tjänstemän, politiker, skolledare och högskoleledare om hur man kan övervinna diskrimineringströsklarna. Jag fick väldigt många komplimanger då men ingen praktisk effekt av uppvaktningen. Jag vet att så länge som invandraren är objekt för åtgärder så har vi segregation. Ni måste acceptera att vi svartskallar kan ta initiativ, att vi har vilja och lust att själva lösa problem. Ni måste börja lyssna på oss. I går kom en segregationsrapport. Varje årlig rapport som kommer från är en förödande segregationsrapport. När den lades fram hörde jag plötsligt folk säga att det är dags att sluta med omhändertagande. Jag har talat och skrivit om det så mycket och att jag knappt orkar ta upp det en gång till. Ta-hand-om-politiken är destruktiv. Låt människorna ta ansvar och initiativ! Köp vår kunskap! Det är en kunskap som kommer från mångfaldens värld. 18 (): Jag håller med om att det är otroligt viktigt att man tar till vara på den resurs som invandrarakademiker och alla våra andra invandrare är. Vi behöver dem. Arbetsmarknaden behöver utbildad personal. Jag vill framhålla det jag sade tidigare att det inte bara är dessa människor själva som det är fråga om. Det handlar om deras barn i tredje och kanske fjärde generationen. Om man inte har någon förebild att se upp till riskerar man att själv inte vilja utbilda sig. Vi behöver alla människor som vill utbilda sig och föra det här landet framåt. Jag är trött på projekt. Invandrarakademin är ett sådant projekt som man startar. Man ger pengar . Sedan tar pengarna slut. Då ska man ha det i den ordinarie verksamheten som pengarna till den ordinarie verksamheten minskas. Jag får inte det här att gå ihop. Om man verkligen vill satsa på någonting ordentligt måste man också se till att det kan fortleva . Jag hoppas att utbildningsministern ser till att Invandrarakademin får fortsätta till. 19 Utbildningsminister (): Jag delar och engagemang, och inte minst perspektiv på integrationspolitiken. Inget omhändertagandeperspektiv fungerar inom utbildningspolitiken över huvud taget. Där handlar det om att skapa möjligheter för människor att ta initiativ, att växa själva och att ta ansvar själva. menar att omfattningen på utbildningen är för liten. Vi har bland annat den reguljära högskoleutbildningen som har vuxit mycket kraftigt. Den står öppen för alla. Att söka till en utbildning och till enstaka kurser är fullt möjligt för alla, och det är mycket goda möjligheter att komma in som en vanlig student med studielån. Men om vi talar om det mycket speciella, om de mycket speciella miljöer och de speciella förutsättningar som finns när det gäller den här gruppen, som vill lyfta fram, är det någonting som högskolorna själva inte klarar av att leverera, utan de måste få det som en beställning av de myndigheter som sitter inne med resurserna för till exempel en arbetsmarknadsutbildning. Då är det AMS som köper utbildning av våra högskolor. Mitt ansvar är att se till att högskolorna lär sig att bli duktiga på att ge sådan utbildning. Det är , och exempel på. Men det ser vi också på lärarutbildningen i . AMS har skaffat sig goda erfarenheter av till exempel de särskilda satsningar som har gjorts på läkar- och sjuksköterskeutbildningar, där man har köpt upp relevant utbildning och köpt upp praktik och lyckats göra det möjligt för en stor mängd människor med utländsk bakgrund som har en läkarutbildning eller sjuksköterskeutbildning i botten. Där finns det goda erfarenheter. Jag menar att AMS bör ta ett större ansvar för att erbjuda den typen av uppdragsutbildning till denna grupp av människor boende i . Då ska vi se till att högskolorna inte har ett omhändertagandeperspektiv utan ett perspektiv som är det traditionellt akademiska att stärka individen med kunskap. Vi har också goda exempel som vi kan använda för att sprida vidare till andra högskolor och universitet för att förbereda dem för att kunna arbeta som goda säljare av utbildning till AMS som behöver bli aktivare på detta område. 20 (): Jag lovar att jag tar upp frågan även med arbetslivsministern. Om det är något som jag har specialiserat mig på under mina år här så är det att studera hur AMS inte fungerar. AMS fungerar nämligen inte alls. Det är en lång och mycket spännande historia att se hur många stora och tunga system som finns inom AMS och hur de hindrar varandra från att agera effektivt. Det finns också en mycket spännande bok om detta. Den heter Elefantsjuka och är skriven av en före detta anställd på AMS, en poet som heter . Denna beskrivning av AMS liknar faktiskt en beskrivning av byråkrati på Gogols tid. Det är groteskt och faktiskt väldigt sanningsenligt. Jag skulle till slut vilja att vi hastigt berör en fråga som alldeles för sällan tas upp, nämligen frågan om den kunskap som inte finns i . Alla valideringar, jämförelser, legitimeringar och ekvivaleringar bygger på att man jämför antalet poäng på en viss kurs med antalet poäng på en annan kurs i . Men det finns läkare som har jobbat med malaria. Och det är mycket bättre än att ha läst om malaria. Det finns civilingenjörer som har byggt i öknen. Och det är mycket bättre än att ha läst på KTH om hur det är att bygga i öknen. Och min från , som är läkarutbildad i , kan på ett bättre sätt jobba med de somaliska kvinnor som föder för små bebisar och som därför måste leva med mycket hög spädbarnsdödlighet i den egna gruppen. Svenskarna måste lära sig att lära sig av andra kulturer och att ta del av annan kunskap än den som finns i . 21 Utbildningsminister (): Det som så levande beskriver i sitt senaste inlägg är vad vi kallar reell kompetens i propositionen om den öppna högskolan som vi överlämnade till . Många högskolor arbetar nu med att bli bättre på att fånga människors faktiska kompetens och inte bara se till formella utbildningsbevis. är djupt inblandat i att också ta fram nya särskilda prov och tester för att fånga reell kompetens. Den senaste utredningen som vi fick till departementet handlade om antagning till högskolan . Också där pekas på behovet av nya verktyg för att fånga den reella kompetensen.