prot · GR0993 · 2004-04-02 00:00:00 — Är det de tvärvetenskapliga ämnesstudierna som lärarna inte behöver jobba med, det vill säga det sätt som de kommer att jobba på när de kommer ut i skolan, i arbetslag, i ämnesgrupper och så vidare? Eller är det de didaktiska, pedagogiska och metodiska inslagen som ska värderas ned? Tre terminer är fler än två. Den matematiken är enkel. Det är det som föreslår. Jag förstår det det är konsekvent. När vi beskrev den nya lärarutbildningen och försökte väga ihop goda ämneskunskaper med bra lärarkunskaper var emot. Jag har respekt för den inställningen, men det jag inte kan acceptera är att tre terminer skulle vara färre än två. Om det är så att man vill minska med en tredjedel kommer någonting att försvinna. Då är min slutsats att det blir en kravsänkning i lärarutbildningen. Vi är inte beredda att ställa upp på det, och jag har uppfattat att en stor majoritet i den här kammaren inte heller är beredd att ställa upp på det. Tanken med den verksamhetsförlagda delen är att man ska knyta ihop ämnesutbildningen med den verksamhet som man sedan ska finnas i. Jag tror att väldigt många lärare tyckte att man fram till den förnyade lärarutbildningen fick alldeles för lite kontakt med skolmiljön och skolvardagen. Man krävde det. Det var ett viktigt krav. tycker inte att det är viktigt. Han vill tona ned det och säger att det räcker med den högskoleförlagda delen, som jag uppfattar det. Jag tror att det vore en nackdel för lärarna om vi sade att den slutsats vi har med svårigheterna skulle göra att vi inte skulle använda verksamhetsförlagd del i lärarutbildningen. Jag tror att det vore fel. 13 () replik: Vi ska göra det här till en rent matematisk fråga och se om jag klarar av det. Jag är visserligen så gammal så att jag inte har blivit utsatt för Hej matematik! och sådana projekt. Jag vet inte om jag räknar så bra. En sak är ganska enkel, att 3 1 = 2. Då blir det bara två terminer på . Men +1 blir det på högskolan eller , en termin mer ämnesstudier. Eftersom hävdar att man får ämnesstudier i treterminsblocket i tvärvetenskaplig form kan jag inte se varför han skulle ha något emot att man i stället lägger en termin i ämnesstudier på högskolan. Vi höjer alltså kraven i ämneskunskap för de lärare som ska jobba på gymnasiet och senare år genom att låta dem läsa en termin mer ämnesstudier på universitet och högskola. Det är att öka kravet. Det finns en massa andra delar som vi inte hinner diskutera , till exempel vår lärarlegitimation. För att få ut den kan man mycket väl tänka, säger du, att man har en period med handledare, , på skolan och mycket diskussioner, utveckling och lärande om hur det fungerar i praktiken. Men +1 är +1. Vi lägger det på högskolan och . Jag tycker inte att jag får några förslag om praktiken. Det är ett problem, säger . Det är ju ett jätteproblem! Det hade varit ett skämt om man hade sagt att blivande gymnasielärare eller andra måste praktisera på helt andra stadier. har det framför allt varit på förskola och tidigare . Det kan vi ju inte slå oss till ro med, inte heller med att det inte blir någon praktik. Det är väldigt många som knappt har någon. Några konkreta förslag eller någon form av brandkårsutryckning måste faktiskt regeringen göra när det gäller praktiken. 14 () replik: När det gäller den första delen kan man konstatera att det är de pedagogiska, metodiska och didaktiska områdena som ska ställas mot de tvärvetenskapliga ämnesstudierna. Det är oklart vad det kommer att innebära när det gäller de förändringar som föreslår. Jag har tidigare förstått av debatten att de metodiska och pedagogiska insatserna inte ses som lika viktiga i lärarutbildningen från sida. Jag beklagar det. Den lärarutbildning som vi har byggde ju på tanken att vi bygger ihop kraven på goda ämneskunskaper med kraven på goda pedagogiska och metodiska kunskaper och insikter. Det tycker jag är det spännande med den nya lärarutbildningen, att faktiskt försöka göra det. Det andra är att bygga ihop högskoledelen med den verksamhetsförlagda delen och hitta bra kvalitet i det. Man kan inte säga att det är en generell regel att det har misslyckats på alla ställen. Det finns säkert något ställe där det inte har fungerat bra. Det får man jobba med nu i utvärderingen och komma tillbaka med det. Som vet utvärderas redan den nya pågående lärarutbildningen. Man får dra slutsatser av det. Det är fler saker än den verksamhetsförlagda delen som kommer att ingå i den utvärderingen. Vi visste att det skulle bli införandebekymmer. Det är problematiskt att jobba på detta sätt. Men jag tycker inte att man ska dra slutsatsen att vi ska avstå från att låta lärare ha en del av sin utbildning ute i skolorna som de utbildar sig. Det är självklart för mig och för att den verksamhetsförlagda delen hänger ihop med det mål man har för den utbildning som man ska slutföra. 15 () replik: kom det en undersökning från som visar tillståndet i den svenska skolan. Mer än var tredje lärare saknar kompetensutveckling. Nio av tio hinner inte reflektera över sin professionella vardag. Fler än varannan ägnar sig åt uppgifter som inte kan sägas ingå i läraruppgiften. Det handlar om att diska, städa, reparera och en hel del annat som jag tog upp i mitt anförande. har jag här i försökt få svar från utbildningsministern hur han ser på detta, vad i all världen Socialdemokraterna tänker göra åt detta. Svaret då blev mest en liten axelryckning. Ministern viftade bort det. har vi utbildningsutskottets ordförande här, Socialdemokraternas företrädare i debatten. Min fråga till är egentligen mycket enkel, och jag förväntar mig ett konkret svar från honom. Vad i all världen tänker Socialdemokraterna göra för att våra lärare ska få göra det lärare ska göra? 16 () replik: Jag har hört ställa de här frågorna tidigare. Jag tycker att det är ganska spännnande att många av de saker som han tog upp i sitt inledningsanförande också handlar om problembeskrivningar. Det handlar väldigt lite om vad faktiskt skulle vilja göra själva. De punkter som räknade upp i sitt huvudanförande är i huvudsak sådana som det inte fattas beslut om här i kammaren och . Det vore spännande att se om tycker att vi ska ha ett annat styrsystem för skolan. När det gäller situationen i skolan har vi till exempel tyckt att det har varit viktigt att öronmärka pengar till fler lärare och andra specialister i skolan. Som jag har förstått det har inte varit överförtjusta i den typen av satsningar. När det gäller kompetensutvecklingen, som tog upp, är det fastslaget att det ska göras en plan för lärare. Också i det förslag som ligger från till regeringen finns detta fastlagt. Jag utgår ifrån att det kommer att finnas med. Jag håller gärna med om att det inte fungerar fullt ut och att man inte har tillräckligt med pengar för att fullfölja kompetensutvecklingen på alla ställen. Det är naturligtvis inte bra. Det ligger med i det uppdrag som varje anordnare har. Oavsett om det är en fristående eller en skola ska det skapas bra villkor och förutsättningar för lärande. Jag har inte sett att har hittat universalmedlet där man i en mening kan säga exakt hur man ska lösa varje problem som en lärare ställs inför i vardagen. Om man har det är jag mottaglig för det argumentet. 17 () replik: har det hörts tydligare. Socialdemokraterna har regerat så länge att initiativkraften har tappats bort. Det finns tydligen inga konkreta förslag att komma med över huvud taget för att komma åt de problem som råder i skolvardagen. Frågan är hur länge vi ska behöva vänta för att få de konkreta lösningar som behövs för att lärarstatusen ska öka, för att lärarna ska få vara lärare och för att våra barn och unga ska känna att de får en högkvalitativ skola. Vi kristdemokrater vill se en lång rad olika dellösningar, ett helt paket av lösningar som väldigt gärna får ta till sig och inspireras av i fall det är så ont om egna idéer och lösningar. Eftersom är något av pappa till den nuvarande nya lärarutbildningen är det intressant att höra hur han ser på de oroliga signaler som kommer från lärarutbildningen. här i debatten har det talats om bristen på förskollärare som blir större och större, bristen på språklärare och bristen på lärare i naturvetenskapliga ämnen. måste även en socialdemokrat ta de här signalerna på allvar och sätta in åtgärder, kanske till och med vara beredd att ompröva delar i lärarutbildningsreformen som vi var överens om . Det handlar om att i högre grad än vad lärarutbildningen tillåter låta våra lärarstudenter få en mer specifik lärarkunskap för den inriktning som behövs. Någon form av erkännande av de problem som finns och något slags antydning om en lösning borde till och med en socialdemokrat kunna presentera . 18 () replik: Debatten blir egendomlig på sina håll. En del i att höja statusen och förbättra förutsättningarna för lärare är ju den nya lärarutbildningen. Om jag nu var pappa till den kan jag väl bara erinra om att det fanns fler fäder. var med, var med, var med och var med och stod bakom lärarutbildningsreformen. Vi är alltså många som är delfäder till den reformen. Det var en del i att höja statusen för läraryrket, förbättra förutsättningarna, ge bättre forskningsanknytning och så vidare. Det andra är till exempel den insats vi gjort för att öka personaltätheten i skolan. Jag har inte uppfattat att har tyckt att det varit bra att man öronmärker pengar till detta. Låt oss titta på de punkter har sagt är viktiga för att lyfta skolan. Det var kompetensutvecklingsplan det finns redan sådana krav. Det var fler lektorer det är vi överens om, och där är det viktigt att vi gemensamt slåss för forskningsresurser kopplat till lärarna. Det var lärarlegitimation som vi kunde höra på gillade LR inte detta utan ville i stället ha en auktorisation för lärarna. Det var VFU:n. Detta var de storslagna planer för att lyfta som nämnde. Jag kan tycka att det är viktiga punkter, men de visar också hur svårt det är att säga i en mening att med bara denåtgärden eller deninsatsen lyfter vi skolan i . Det hänger ihop med en rad insatser som regeringen har gjort och som regeringen kommer att fortsätta att göra. Jag nämnde ett antal insatser tidigare, till exempel ökad rekrytering till skolan. Detta hoppas jag att och hans parti står bakom, även om han inte nämnde det som en av de punkter som tänkte sig för att förbättra skolan. Jag är dock glad om har det enkla svaret på hur vi löser komplicerade problem i skolan. Det känns betryggande. Jag tycker mig ha känt den typen av signaler på andra områden förut från . Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 2003/04:UbU7 Lärarutbildning och lärare. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 12 §.) 19 (): Först ska jag be att få yrka bifall till den moderata reservationen nr 6. Vi står naturligtvis bakom samtliga våra reservationer i det här ärendet även om vi av tidsskäl avstår från att yrka bifall till dem. har fokus alltmer satts på otillräckligheten i landets yrkesutbildningar. Det är framför allt på två punkter det finns anledning att notera problematiken dels för människor som har ett behov av vidareutbildning vid sidan av den som kan erbjudas inom ramen för de vanliga universiteten och högskolorna i landet, dels för människor som har gedigna yrkeskunskaper men saknar den teoretiska grunden. På bägge de här punkterna kan vi notera hur utbildningarna inte fungerar. Det märks extra tydligt när man gör genomlysningar av arbetsmarknadsutbildningarna i landet. De levererar helt enkelt inte vad de lovar. Ett mycket stort skäl till detta är avsaknaden av flexibilitet. Det märks tydligt när vi studerar betydelsen av sådana utbildningar . Man är helt enkelt för trögrörlig inom ramen för systemet. Jag skulle också lite grann vilja diskutera utskottets majoritets analys av den här frågan. När man tittar i betänkandet kan man konstatera att den i vissa delar är mycket besynnerlig. Å ena sidan hävdar man att den kvalificerade yrkesutbildningen skulle ha särdrag som gör att den inte skulle gå att inlemma i en sådan yrkeshögskoleexamen som ett antal av de borgerliga partierna pläderar för, bland dem mitt eget. När man å andra sidan räknar upp dessa särdrag jag kan till exempel nämna obligatoriska inslag av lärande i arbetet, förankring i det lokala arbetslivet, den stora flexibiliteten i utbildningarna samt, naturligtvis, att den vetenskapliga kopplingen har formen av tillämpning i produktionen kan jag inte notera något som på ett avgörande sätt skulle förhindra eller försvåra inrättandet av mer varierade utbildningsformer med målet att skapa större insikter och kunskaper om arbetslivet och alla dess branschkunskaper. Vår linje ligger alltså fast i detta avseende. Vi vill se en sammanhållen yrkeshögskola, och vi tänker kämpa för det. Jag vill också säga ett par ord om svenska för invandrare. Den allvarliga kritik som riktats mot landets sfi-undervisning borde ha föranlett åtgärder från staten än vad som varit fallet. Ändå är det så att i princip all undervisning på det här området äger rum i regi. Trots alla rapporter om undermålighet och kvalitetsbrister håller alltså regeringen fast vid sin felaktiga politik i det här avseendet. Från moderat sida vill vi individualisera och intensifiera undervisningen i svenska för invandrare. Det är fullständigt självklart att grunden för att kunna integreras i det svenska samhället är att man har goda svenskkunskaper. Vi vill bland annat se en sfi-check med möjlighet att välja utbildningsanordnare. Man ska helt enkelt själv kunna bestämma vem som ska vara lärare och undervisa en i det svenska språket. Vi har också tilltro till att människor själva kan göra de här valen utan pekpinnar från kommunala tjänstemäns sida. Med fler alternativ blir det också större möjligheter till jämförelse och större möjligheter till konkurrens mellan olika utbildningsanordnare. Vi betonar från vår sida invandrarnas eget ansvar. Det är viktigt att göra det. Det är viktigt att säga att varje individ själv har ansvar för att inhämta sina kunskaper. Ingen kan fördela kunskap, men vi kan möjligen fördela medlen för hur denna kunskap ska kunna inhämtas. Det är precis vad vi tänker göra. Efter det borgerliga maktskiftet 2006 kommer vi att sjösätta en stor och bred reform med målet att se till att få ordning och reda på området svenska för invandrare en gång för alla. 20 (): Jag tror att vi alla är överens om en punkt när det gäller vuxenutbildningen, nämligen att den är en mycket viktig del av kunskapssamhället. Sedan har vi ganska många olika uppfattningar om hur vuxenutbildningen behöver fungera. Från liberalernas synpunkt är det väldigt viktigt att vuxenutbildningen är en riktig skola för den som under ungdomen inte har hunnit hämta in alla kunskaper, men också ett ständigt förnyande ställe där man arbetar med yrkeskunskap både för den som inte har ett jobb och för den som befinner sig mitt i yrkeslivet och ständigt behöver förnya sina kunskaper och bredda sin horisont. Om man ser på vuxenutbildningen på det sättet ser man att det finns några egenskaper som är absolut nödvändiga. Det viktigaste är flexibiliteten. Man kan inte lösa vuxenutbildningens grunduppgifter genom tröga, enhetliga modeller. Man behöver ha en stor öppenhet för förnyelse och förändring och en möjlighet att snabbt anpassa sig till de studerandes behov. Sedan är det väldigt viktigt att den som studerar kan välja det som passar honom eller henne och kan påverka verksamheten på ett avgörande sätt. Där kan man diskutera väldigt mycket det som händer . Det är därför vi har lagt fram flera reservationer om att utöka den studerandes möjlighet att direkt påverka utbildningens utformning. Den tredje mycket viktiga egenskapen hos vuxenutbildningen är en mycket stor lyhördhet gentemot arbetslivets behov. Också där har vi synpunkter som skiljer sig från majoritetens bedömning i utskottet. Jag ska nu bli lite personlig för att illustrera vad jag har sagt. Jag är själv en produkt av vuxenutbildningen i . Jag lärde mig svenska på svenska för invandrare, fast det hette inte sfi . Jag lärde mig svenska på ABF. Jag är fortfarande en stor beundrare av den tid som jag tillbringade på ABF. Men vi hade alla möjligheter att välja den kurs som passade oss. Kommunerna hade inte blivit tempel för avgöranden på vuxenutbildningens nivå. Vi som kom utifrån och som hade ett enormt behov av att lära oss språket mycket fort hamnade på en arena där det fanns studieförbund och folkhögskolor. Man kunde välja precis det som passade en själv. Man kunde gå på ABF och lära sig svenska om man hade den energin och den lusten. Jag måste säga att just svenska för invandrare räddade mig från förtvivlan , därför att jag hade någonting mycket viktigt att göra. Jag hade bra lärare. Jag hade en bra lärande miljö. Jag kunde på så sätt fylla min dag med meningsfullt arbete. Det var väldigt viktigt. Det var den bästa terapi jag kunde ha fått. Sedan har jag under de här 34 åren sett hur man har minskat antalet timmar, hur man har monopoliserat inom kommunerna och hur man har skapat tunga system som inte passar grupper och individer. Framför allt har elevens möjlighet att välja blivit ordentligt reducerad. Då är det inte förvånande att folk går in och ut ur sfi, kommer tillbaka men lär sig ingenting. Okej, det hänger också ihop med att atmosfären i samhället har blivit mycket sämre. Det hänger också ihop med att människorna efter att de kommit till fått bilden: Men du kommer aldrig att få ett jobb. Har man fått den bilden präglad på sig redan från inledningen av sitt liv i är det väldigt svårt att samla energi för att lära sig språket. Jag har sett människor i invandrarbefolkningen som har så svårt med en kurs till i svenska, fast deras språk inte fungerar tillräckligt bra. Det finns en total desperation, en känsla av hopplöshet som motverkar all utbildning. Vill vi gå till en skapande verksamhet på området måste vi absolut utöka den vuxnes möjlighet att välja den utbildning som passar den personen. Det är därför vi vill ha en sfi-peng. Det är därför vi på alla möjliga sätt vill utöka den studerandes inflytande över verksamheten. Vi tycker också att yrkesutbildningarna i mycket högre grad borde utvecklas inom vuxenutbildningen. Det finns i betänkandet motsägande påståenden. Man talar om individers behov som ska utforma och styra både innehåll och former. säger man att om man utökar antalet fristående studieanordnare fråntar man kommunerna inflytandet. Frågan är: Är vuxenutbildningen till för kommunerna eller är vuxenutbildningen till för den som behöver studera? Med det ska jag yrka bifall till reservation 16 under punkt 14. Självklart står jag bakom alla våra reservationer. 21 (): Utbildning är som kärlek blir inte sämre för att den når ut till fler. Det är ett talesätt mer aktuellt än någonsin, för vi lever ju i ett kunskapssamhälle. Det blir allt viktigare att lära, lära om och lära nytt. Det handlar om alla typer av kunskap: teoretiska och praktiska, lokala och globala. Ytterst handlar det också om ett djupt mänskligt värde, att våga mogna och att berikas av nya erfarenheter, att inom ramen för de goda värderingarnas etik ge utlopp för den nyfikenhet som varit karakteristisk för människan sedan historiens gryning. Därför går det inte längre att begränsa utbildningsdebatten till att handla om barn och ungdom. Utbildning handlar också om vuxna. Ingen av oss blir någonsin för gammal för att lära nytt. Vi kristdemokrater vill se en rad insatser för att bygga upp och förändra vuxenutbildningen. Det handlar till viss del om högskoleutbildning, men faktiskt till stora delar också om andra typer av kunskap, inte minst om yrkeskunskaper. Behovet av yrkeskunskap är skriande stort. Det är så stort att de svenska småföretagen uppger att bristen på personer med rätt kunskap är ett av de enskilt största hindren för företagets utveckling för den tillväxt som det plötsligt blivit så populärt att prata om från socialdemokratiskt håll. Eftersom det är de små företagen som i första hand har potential att skapa utrymme för välfärden är detta alarmerande. När småföretagen främst företag inom traditionellt praktiska sektorer som byggbranschen, tillverkning, hotell och restaurang ropar efter arbetskraft är det en varningssignal som borde leda till reaktion och aktion. Det går inte att fortsätta vara passiv. Det har inte råd med. Socialdemokraterna och deras stödpartier måste vakna upp ur den handlingsförlamning som verkar hemsöka båda statsråd och partikollegerna i denna kammare. Med tanke på det är det glädjande att alla partier i utbildningsutskottet i dagens betänkande uttalar att den eftergymnasiala yrkesutbildningen behöver ses över. Utskottet anser att det är svårt att få ett helhetsgrepp över alla eftergymnasiala yrkesutbildningar. , kommunerna, högskolorna, studieförbunden, folkhögskolorna och privata utbildningsanordnare är exempel på aktörer som erbjuder yrkesutbildning till personer med gymnasiekompetens. Ett enigt utskott vill att regeringen gör en översyn av de eftergymnasiala yrkesutbildningarna. Det är bra, om än en omvändelse under galgen, då det är Socialdemokraternas smått nedvärderande syn på yrkeskunskaper som hindrat vårt land från att få en väl fungerande yrkesutbildning. I ett pressmeddelande meddelade utbildningsministern plötsligt omvärlden att han vill införa en lärlingsutbildning i gymnasiet. Det var en sen men välkommen kovändning. För att den nya lärlingsutbildningen ska bli bra krävs att den utformas lokalt i nära samarbete med näringslivet. Det återstår att se hur detta kommer att utformas om eller kanske när en gymnasieproposition kommer till . Men vi kristdemokrater nöjer oss inte med att få en bra lärlingsutbildning, som vi har arbetat . Vi vill också att en ny yrkeshögskola växer fram, gärna i samarbete med eller integrerad med den reguljära högskolan. I en yrkeshögskola får även direkt yrkesinriktad utbildning en kvalitetsmärkning med en antagen examensordning. Det blir hög kvalitet, och det blir status på yrkesutbildningen. Därmed blir den också attraktiv för fler studerande. skulle innebära att vi bygger vidare på den kompetens och erfarenhet som kommit med den kvalificerade yrkesutbildningen. Den skulle vända sig till dem som gått lärlingsutbildning i gymnasiet eller till dem som genom validering av verkliga kunskaper fått behörighet. ska bedriva eftergymnasial utbildning som möter de behov som finns i arbetslivet, leda till ett yrke och utformas och genomföras i nära samarbete med arbetslivet, branschorganisationer och arbetsgivare. Då skulle vi på ett nytt sätt kunna möta de behov som verkligen finns. En framtidsfråga är hur vi kan ta till vara de kunskaper som människor skaffar sig utan att ha formella papper på det. Vi kristdemokrater vill se en utökad användning av validering. Vi vill ha en kontinuerlig och bra struktur för valideringen. Det behövs för många, alltifrån de vårdbiträden som av hårt arbete tillägnat sig undersköterskekunskaper och behöver få papper på det för att öka tryggheten och utvecklingsmöjligheterna till de många utländska akademiker som i vårt land inte får arbeta utan i stället tvingas till passivitet och sysslolöshet. Att sedan som Socialdemokraterna inbilla sig att en lösning heter en ny myndighet den valideringsdelegation som sent omsider tillsattes inger föga förtroende utan visar bara än en gång hur Socialdemokraterna regerat sig själva sönder och samman så att den enda lösningen på ett bekymmer kallas en ny myndighet. I stället behövs ett enhetligt, tydligt, kvalitativt och rättssäkert system för validering som kan gälla för hela landet. Kunskapssamhället fordrar också att utbildningen är organiserad på nya sätt. Vi vill se mer av distansutbildning och lärcenter. Det måste bli naturligt att lära också i , Färna och Gärdslösa, inte bara i och . Lärcenter bidrar till att utbildningen kommer närmare människorna. För att travestera ett gammalt uttryck, kan inte komma till berget så får berget se till att komma till .