prot · GR0995 · 2004-04-14 00:00:00 — Problemet är att migrationsministern talar om dagens handläggning och om det underlag som och använder som om detta var ett tillfredsställande underlag och som om dagens praxis och tillämpning av flyktinglagstiftningen och dagens hantering av flyktingärenden är tillfredsställande. Min fråga till migrationsministern blir därför: Anser migrationsministern att och vet bättre än och när det gäller situationen för homosexuella i ? 77 (): Jag och genomförde en studieresa till för att undersöka situationen för mänskliga rättigheter i speciellt homosexuellas situation i . Vi har tidigare följt det arbete som Amnesty och UNHCR har gjort och kunde med egna vittnesmål och upplevelser bekräfta de vittnesmål som Amnesty och UNHCR ger: Det går inte att vara homosexuell i . Om man misstänks vara homosexuell kan man råka ut för prygelstraff. Man kan av personer dras in i en lokal och genomgå olika typer av behandlingar som innebär både terror och förnedring. Misstanke om homosexualitet har satt människor i fängelse. Där har de inte bara fått vara på oviss, obestämd tid utan rättssäkerhet utan även fått genomgå obehagliga och förnedrande kroppsundersökningar för att bevisa om personen i fråga är homosexuell eller inte. Misstanke om homosexualitet räcker i för att utsättas för förföljelse men också för att i värsta fall bli hängd. Rättssäkerheten i är obefintlig. Den finns inte. Vi har upplevt den skräck människor känner. Den bedömning som och gör är en bedömning som regeringen legitimerar genom att inte agera politiskt. Man kan inte gömma sig bakom den politik som och . På det här viset legitimerar vi en politik där homosexuella iranier skickas tillbaka till förföljelse. Ministern har också ett ansvar för att myndigheter som och men även UD, det vill säga alla de myndigheter som har kontakt med asylsökande, har HBT-kompetens. Jag skulle också vilja fråga vad ministern gör för att se till att alla myndigheter som på något sätt har kontakt med asylsökande har HBT-kompetens. Den är väldigt dålig . Det är vår erfarenhet av de här myndigheternas arbete. Vad kan ministern göra för detta ? 78 (): Jag ber om ursäkt för att jag inte kunde vara med i början av den här debatten. Den här debatten engagerar mig, liksom de andra interpellanterna, och har gjort det under en lång rad av år. Skälet till det är att vi har lärt känna ett stort antal flyktingar som har kommit hit och känt fruktan för sina liv. De har känt fruktan just för att de är homosexuella eller bisexuella. De har känt fruktan för att bli stenade eller dödade på annat sätt om de åker tillbaka till sitt land. Vi har också lärt känna många, som efter många om och men och mycket lidande i , har fått stanna kvar av humanitära skäl. Det har alltså inte varit av flyktingskäl. Jag tycker att man i det här sammanhanget måste ställa sig frågan: Var det inte detta man menade när man införde sexuell läggning i den lagstiftning vi hade? Jag hänvisar inte till något enskilt fall i min undran. Det handlar framför allt om varför den lagstiftning som vi faktiskt har stiftat i inte ska gälla. Det var en stor framgång när vi fick in sexuell läggning som en del i utlänningslagen. Det var en stor framgång, och vi kände att vi hade en grund att stå på. När man sedan kommer till rättspraxisen visar det sig att den inte håller speciellt långt. Sedan uppstod det här fatala problemet när regeringen beslutade att man skulle ha utlevt sin homosexualitet i det egna landet. Om man utlever sin homosexualitet i kan man inte fly. Då är man död. Det här har vi sett i fall efter fall. Att har kommit så mycket på tapeten beror på att man tillämpar den lagstiftning man har så hårt där. Man dömer konsekvent dem som har ertappats med att vara homosexuella. tycker jag också att man i de här sammanhangen kan rikta kritik när det gäller det behov som ofta efterfrågas, inte minst från enskilda riksdagsledamöter på olika sätt , om att man ska ha en bra HBT-kompetens. Vi har arbetat för att få en bättre rapportering när det gäller de så kallade länderrapporterna. Men det räcker uppenbarligen inte. Det avvisas fortfarande människor till . Man finner ingen lösning på detta. Vi befinner oss i princip på samma ställe som när vi började att arbeta med detta. Jag skulle vilja vädja till migrationsministern att svara på när vi kan se ett slut på detta så att dessa människor som uppenbarligen har skyddsbehov kan få en i . Det är ett verkligt problem. Vi har bevisat detta gång på gång i olika sammanhang. Ändå har man inte gjort någonting åt den här lagstiftningen. Vad ska vi göra för att vi ska få en förändring till stånd? 79 Statsrådet (): Jag skulle vilja börja med det som vi uppenbarligen är överens om, nämligen att lagstiftningen är tillfyllest, även om jag inte tycker att den är riktigt tillfyllest. Lagstiftningen är fullständigt glasklar på det här området. Om man riskerar förföljelse har man rätt till skydd i . Som jag sade i mitt svar har inte förföljelse på grund av sexuell läggning ansetts ligga inom ramen för . Därför har kompletterat sin lagstiftning, vilket vi gjorde 1997. Då sade vi att förföljelse på grund av homosexualitet, vilket helt riktigt påpekade här, ska ge rätt till skydd i . Det är viktigt att understryka att är man förföljd har man rätt till skydd i . Här pågår det nu ett lagstiftningsarbete. Vi har en utredning som föreslår att man ska stryka den del av övriga skyddsskäl som säger att man ska få rätt till skydd när man förföljs på grund av homosexualitet. Det ska omfattas av flyktingbegreppet. Här går faktiskt i bräschen för att hitta en juridisk lösning på detta problem. Vi utvidgar därmed flyktingbegreppet så att också kvinnor, som det ofta handlar om, som förföljs på grund av sitt kön eller människor som förföljs på grund av sin sexuella läggning ska få flyktingstatus i . Den här utredningen kom för en månad sedan. Den kommer att skickas ut på remiss. Sedan påbörjas ett nytt lagstiftningsarbete med nya förarbeten till myndigheterna att beakta i bedömningen i de enskilda ärendena. Myndigheterna har att göra bedömningar i de enskilda ärendena. Det är en mänsklig rättighet att söka asyl. Det är också en mänsklig rättighet att få asyl om man är förföljd. Mänskliga rättigheter är individuella, och så också asylrätten. Det betyder att myndigheterna har att se till det enskilda fallet, till den enskilda individen, och göra en riskbedömning av om den personen riskerar förföljelse vid ett återsändande. Man har att se till den enskilda individens uttryck för vad den riskerar i förhållande till situationen i hemlandet. Någon frågade om jag anser att och vet bättre än Amnesty när det gäller den här situationen. Nej, jag anser inte att man vet bättre, men i sitt underlag har och rapporter från Amnesty, från FN-organisationer, från andra internationella organisationer liksom den löpande rapportering som sker. Det är det underlag som och har att ta hänsyn till när man gör bedömningar i det enskilda ärendet. 80 (): Jag blir förvånad. Gång på gång i rad har vi riksdagsledamöter i den här talarstolen försökt påverka våra migrationsministrar och regeringen i den här frågan, men man lyssnar inte. Man lyssnar inte och väljer att inte ta sitt ansvar. Det förvånar mig framför allt eftersom migrationsministern inleder sitt andra anförande med att säga att vi faktiskt är överens på en punkt. Vi är överens om att man ska få skydd när man fruktar för sitt liv. Det är inte konstigt. Migrationsministern hänvisar till den nya utredningen. Jag vill påtala att det även finns en SOU som heter Utredningen om homosexuellas situation i samhället som kom . Den föreslog precis samma sak, men det har ingen regering lyft upp på bordet. Det har man bara lagt undan och struntat i. Man har tillsatt en ny utredning i stället för att en gång för alla inse att sexuell läggning måste vara med i flyktingbegreppet, precis som det är i till exempel , , och där man har lagt in detta i flyktingdefinitionen. Det problem som jag tycker att migrationsministern blundar för är och tillämpning av lagstiftningen. Det är där problemet ligger. Varför inte göra någonting åt den saken? Jag har gått igenom väldigt många ärenden. Det finns till exempel en asylsökande från som två gånger har dömts för sexuellt umgänge med andra män, alltså för homosexualitet. Vid båda tillfällena har han ådömts piskstraff och fängelse . Vidare har han vid upprepade tillfällen utsatts för tortyr och annan omänsklig behandling. Han har en massa sår och ärr på kroppen, det finns utlåtanden från rättsmedicinsk specialist och så vidare. Trots alla de här bevisen kommer och fram till att han inte riskerar någonting utan bör skickas tillbaka. 81 TREDJE VICE TALMANNEN: Jag får erinra om att vi inte tar upp enskilda ärenden. 82 (): Men, fru talman, jag tar inte upp något enskilt ärende och har inte nämnt något namn. Jag exemplifierar hur arbetar. 83 TREDJE VICE TALMANNEN: Vad vi inte kan göra är att anföra synpunkter på hur har beslutat i ett enskilt ärende. Det handlar inte om ifall det nämns ett namn eller inte utan det handlar om att ministern i det här fallet inte kan gå in och kommentera det. Det är i så fall en fråga om en jämställdhet i debatten. ((): Jag förväntar mig inte att ministern ska göra det utan om talmannen lyssnar på vad jag ska komma till, kommer talmannen att förstå att jag inte begär det. Jag vet att ministern inte kan svara på det. Kan jag fortsätta nu?) 84 (): Det finns otaliga exempel, och vi hamnar återigen i . Alla exempel som vi kan hitta i medierna handlar om . När medierna väljer att lyfta fram personer är det DN och dess journalister och redaktörer som avgör vem som ska få skydd i . Det kan väl inte kallas rättstrygghet i den svenska lagstiftningen att det ska vara och andra medier som ska avgöra vilka som ska få skydd i , framför allt när det finns sådan här bevisning. Som både jag och har påpekat var vi missnöjda både med regeringens passivitet och med den icke-aktion som vi har sett från och . Man kan ju fråga sig varför och inte överlämnar ett nytt ärende till regeringen för att ompröva praxisbeslutet. Det är ju det som krävs eftersom regeringen inte själv kan ompröva praxisbeslutet. Jag frågar mig: Varför överlämnar man inte ett sådant ärende utan gömmer sig bakom det gamla praxisbeslutet, som man återanvänder gång på gång? Den studieresa som jag och gjorde resulterade bland annat i en rapport, som vi har överlämnat till och som jag också kommer att överlämna till . Vi skulle gärna vilja fortsätta den här diskussionen om vad man skulle kunna göra. Vi som ställer frågor vill ju vara överens. Vi vill inte ha konflikter och olika åsikter i den här frågan, men vi vill att någonting görs. 85 (): Vi som har deltagit i debatten har ju allihop påpekat att det centrala i problemet inte är hur lagstiftningen är utformad utan hur den tillämpas. Ministern konstaterar då att vi är överens om att det inte är lagstiftningen som är problemet, och jag tycker att det i och för sig är väldigt trevligt att man försöker se saker och ting från den ljusa sidan, men frågan är om det inte faktiskt går över gränsen att ministern då ägnar större delen av sin svarsreplik åt att utveckla ett resonemang kring den sak som ingen av interpellanterna har ansett vara det centrala problemet, nämligen hur lagstiftningen är utformad i sin bokstav. Det handlar ju i stället om hur myndigheterna tillämpar lagstiftningen . För att bara kort beröra den utredning som finns vill jag säga att den dessutom är en av tyvärr många utredningar på det flyktingpolitiska området vars hantering regeringen har vanskött. Det var en utredning som man från början utlovade skulle vara klar men som inte ens tillsattes . Från början var det tänkt att skulle vara ett föregångsland inom EU. På grund av vårt dröjsmål får vi väl nu se ifall den här lagstiftningen kan träda i kraft före eller först i samband med genomförandet av skyddsgrundsdirektivet. Ministerns svar visar dock att hon uppenbarligen inte har något problem med hur dagens lagstiftning tillämpas i praktiken av myndigheter. Det finns tydligen inget problem med det kunskapsunderlag som man använder sig av . Uppenbarligen finns det inte heller något problem med att regeringens praxisbildande beslut i praktiken gör att det blir enskilda tidningsredaktioner som tvingas avgöra människors öden genom att utgången i ett enskilt flyktingärende blir avhängigt av om en journalist råkar intressera sig för fallet eller inte. Enligt mitt sätt att se det är detta långt ifrån en rättssäker hantering. Jag vill upprepa min fråga om ministern anser att och har ett tillräckligt kunskapsunderlag för att bedöma frågor rörande flyktingärenden där förföljelsen är kopplad till sexuell läggning. 86 (): Frågan om svensk flyktingpolitik är ju i slutändan ändå regeringens ansvar. Den här frågan har diskuterats av oss fyra debattörer, men också flera andra från flertalet partier i har gång på gång tagit upp den. Den har diskuterats , men ändå har regeringen inte ansett att man behöver agera på något sätt. En av de enklaste saker som jag tycker att man borde komma fram till är att se till att , och ambassadpersonal som gör länderrapporter och annat har HBT-kompetens. Vad görs för att man där ska få HBT-kompetens? Jag skulle återigen vilja fråga ministern jag tycker inte att jag tidigare fick ett svar på den frågan vad ministern kan göra här. Det är ministerns ansvarsområde. Hur hanteras asylsökande av svenska myndigheter? Jag vill få svar som gäller alla de aktuella tre områdena. Hur ska man där få HBT-kompetens? Man har stora brister i det avseendet. Det framgår också av den rapport som alldeles överlämnade till migrationsministern. Ett problem är den bedömning som man gör av homosexuellas situation i . Går det att vara hemlig med sin homosexualitet? Är det lämpligt att man ska behöva hemlighålla sin sexuella läggning för att inte riskera att utsättas för någonting, och går det? Jag tycker att det sätt som man hanterar homosexuella asylsökande från på visar att den lagstiftning som vi har bara blir ett papper utan värde, och det är inte det som är meningen. 87 (): Jag var jag kommer inte ihåg hur , men var invandrarminister, som det hette tillsammans med några kamrater och diskuterade de här frågorna med henne. Hon svarade, ungefär som migrationsministern gör , att man hade en utredning i arbete. Det var just den utredning som hänvisade till och som skulle leda till att hanteringen av de här frågorna skulle förbättras . Jag måste säga att det är väldigt tråkigt att man fortsätter på precis samma sätt. Visserligen har jag nu tagit säte och stämma i denna fantastiska kammare, men det är precis samma argumentation som vi möter. Jag skulle vilja säga att det kanske inte heller är något problem med en avvikande hudfärg, om man stänger in personen i fråga i ett mörkt rum och släcker lyset. Då kanske inte det är något problem. Då kanske inte det uppenbara finns, att man har en annan hudfärg. Jag inser att detta är ett absurt resonemang. Men jag skulle också kunna hänvisa till olika rättsfall. Problemet är bara att de rättsfallen börjar bli så många och det händer ingenting. Det aktiva arbetet för att få en ändring till stånd har pågått så . Det är framför allt som har varit i skottgluggen, men de här diskussionerna har även förts om andra länder. Jag beklagar verkligen att vi inte har kommit mycket längre. Låt oss säga att det är jag pratade med . Det är och alldeles för många människor som inte har fått sina skyddsbehov tillgodosedda här. Låt oss göra någonting nu! Låt oss inte bara hänvisa till utredningar och den vanliga retoriken som man har i den här kammaren. Låt oss säga att vi nu faktiskt är beredda att göra någonting. Om vi nu är överens om att det inte är problem med lagstiftningen som sådan så finns det ändå ett stort problem. Lagstiftaren säger en sak och rättsinstanserna säger en annan. Då måste man titta på det problemet. 88 Statsrådet (): Jag tycker att kritiken är lite orättvis. säger att han talade med och att det inte har hänt något. Men visst har det väl hänt någonting! Faktum är att vi ändrade lagen 1997. Vi förde då inte in det vi nu talar om i flyktingbegreppet. Det var en lång diskussion där man tog upp om man verkligen ska anse kvinnor, homosexuella eller människor med annan sexuell läggning vara en särskild samhällsgrupp. Det var många som tyckte att det var diskriminerande att se det så. Därför lade man in det som en särskild skyddsgrund i utlänningslagen. ser diskussionen annorlunda ut, både internationellt, inom EU och i . säger att migrationspolitiken är regeringens ansvar. Det är den absolut. Men om man inte kan påverka tillämpningen, vilket regeringen inte kan, är det ganska fruktlöst att gå den vägen. Om man däremot kan påverka lagstiftningen, vilket regering och riksdag har i sina händer, är det för mig något mera fruktbart att gå den vägen. Därför förvånar det mig att ni inte ser att vi nu har en utredning, ett lagstiftningsarbete på gång på just detta område. eller tidiga våren kommer ett förslag att läggas på bord. Det blir den grund som myndigheterna då har att utgå från i sin bedömning i de enskilda ärendena. och nämnde HBT-kompetens. Jag tror att det är riktigt att det saknas på en hel del områden. Där har tillsammans med Ombudsmannen mot diskriminering på grund av sexuell läggning och RFSL arbetat fram riktlinjer för både handläggning och bedömning i ärenden där förföljelse på grund av homosexualitet åberopas. Det kan för de enskilda vara svårt att tala om dessa saker eftersom de är av väldigt privat natur. Då kan det vara svårt att berätta om sina upplevelser. Det kan vara svårt att för utredaren tala om det man har upplevt i sitt hemland. Därför är det viktigt med val av utredare om det ska vara en man eller kvinna val av ombud och inte minst val av tolk. I riktlinjerna sägs att det är oerhört viktigt att man talar med den sökande så att man hör om den sökande har några speciella önskemål när det gäller just den typen av frågor. Riktlinjerna innehåller flera saker som jag tror är väldigt bra, som syftar just till att öka kompetensen. Naturligtvis räcker det inte med riktlinjer utan det måste också finnas en utbildning och en diskussion inom verken. Det är också något som pågår inom . Jag tror att det är riktigt att det är någonting som man måste arbeta vidare med. Det som har påbörjats måste fördjupas. 89 (): tycker jag att ministern har något konkret att komma med. Jag tar migrationsministern på orden. Jag hör att hon nu lovar att man i den nya lagstiftningen kommer att lyfta in sexuell läggning i flyktingbegreppet. Då kommer det också att finnas tydliga riktlinjer och förarbetstexter till lagstiftningen. De kommer att vara det medel som vi kan förändra tillämpningen hos myndigheterna med. Den funkar ju inte . utvisas människor trots att de har välgrundad fruktan för förföljelse på grund av sin homosexualitet. Jag är väldigt nöjd med det som ministern säger. Vi ska alla hjälpas åt för att få en så bra lagstiftningslösning som möjligt. Den ska också vara så tydlig som möjligt, så att man nästan får skriva myndigheterna på näsan hur de ska gå till väga i de här fallen. HBT-kompetensen som har tagits upp är givetvis A och O. Jag har tagit del av riktlinjerna och sett hur arbetet har utvecklats på enhet i . Det är mycket positivt. Förvisso heter vägledningen En vägledning om viss sexuell läggning, vilket jag inte riktigt begriper. Man syftar väl på homosexualitet. Det är viktigt att vi går från denna kammare och har den tilliten till varandra. Jag litar nu på migrationsministerns ord att vi kommer att få en lagstiftning skyndsamt till . Vi förväntar oss också lösningar på det vi har ifrågasatt, där ministern inte anser sig kunna göra någonting utan kommer att lösa det med lagstiftning. 90 Statsrådet (): Det var en fråga som jag inte hann svara på tidigare som jag tänkte svara på. Det gäller det som sades om att låta DN avgöra, vilket jag menar är helt fel. Lagstiftningen ser sådan ut och följer helt och hållet den internationella flyktingrätten. Som jag sade tidigare, vad myndigheterna har att bedöma är den risk som vederbörande kan utsättas för vid ett återsändande. Det finns ett särskilt begrepp inom utlänningsrätten som heter flykting sur place, alltså sur place-begreppet. I det land där man befinner sig som asylsökande kan det vara så att man, när man kommer, inte har tillräckliga skäl för att få stanna. Det är inte tillräckligt stor risk att återsända vederbörande. Men om man öppet manifesterar kritik mot regimen eller på något sätt utsätter sig själv för fara kan man få flyktinggrundande skäl vid det tillfället. Det handlar inte om att man låter medierna avgöra utan det är någonting som ingår i den internationella flyktingrätten. Det är viktigt att påpeka att det är ett begrepp som alla länder använder utifrån den internationella flyktingrätten. Överläggningen var härmed avslutad. 13 § Svar på interpellation 2003/04:381 om irakiska flyktingar 91 Statsrådet (): har frågat mig hur jag avser att agera för att de irakiska asylsökande i ska få uppehållstillstånd. har riktat en interpellation till mig med samma fråga, som jag besvarade . Som framgår av svaret är det väl känt att säkerhetsläget inte är stabilt i hela . Som vet kan regeringen inte påverka utlänningsmyndigheternas handläggning av enskilda ärenden. Låt mig här bara säga att de irakiska asylsökande, som är flyktingar enligt flyktingkonvention och utlänningslagen, får permanent uppehållstillstånd i . Detsamma gäller dem som är skyddsbehövande i övrigt enligt utlänningslagen. I övrigt får jag hänvisa till mina svar på interpellation 2003/04:271 av och fråga 2003/04:907 av . 92 (): Fru talman och fru minister! Jag har återigen med ganska kort mellanrum ställt en fråga som handlar om de asylsökande som befinner sig i och som kommer från . Många av dem är kurder. Anledningen till att jag har fått ta upp samma fråga med så kort varsel är den utveckling som vi ser i . Jag varnade redan vid förra interpellationsdebatten vi hade för att den situation vi hade i då var instabil. Hela rättsväsendet hade havererat. Våld och kriminalitet var utbrett. Vi hade precis haft ett terrordåd i där över 100 människor dödades och hundratals skadades. Det var kontinuerligt terrordåd över hela . hade man från gjort en bedömning att situationen i är så stabil att personer som har lämnat ska kunna återvända. Det var olika vägledande beslut som man fattade från . är situationen inte längre krigsliknande. Det pågår ett krig i , skulle jag vilja säga. Bara i vet vi att minst 700 irakier har dödats. Över 1 400 har skadats, minst. är nu så farligt att flertalet länder , och nu uppmanar alla sina medborgare att lämna . Det är ett krig i . Jag varnade för det. Jag sade att det förmodligen kommer att komma och att det var väldigt dumt ifall vi nu fattade beslut att folk ska återvända. Vad kommer att hända? Ska dessa flyktingar sitta i efter att de har fått avslag på sina asylansökningar för att man från tyckte att läget i är stabilt? Ska de nu sitta här med sina avslag och leva i ett ingenmansland? Det är vad det innebär. Dessa flyktingar får avslag på grund av bedömning och för att regeringen inte vågar gå in och säga att det i är en krigsliknande situation. De kommer att sitta i ett ingenmansland och vara värda ingenting. De har inga mänskliga rättigheter. De kommer att sitta och vänta på att det förhoppningsvis kommer att bli stabilare och lugnare i så att man kan skicka tillbaka folk med tvång. Situationen för de människorna blir bara alltmer olidlig. De har redan väntat en väldigt . Sedan blev jag också väldigt orolig över agerande när det gällde vad man baserade sin bedömning av situationen i på. De svar jag fick av har jag verkligen funderat över. Som jag berättade sade i en artikel att man hade konstaterat att situationen i var stabil därför att andra EU-länder hade gjort det och därför att vi i nu har en strävan att harmonisera EU-politiken. Då tar vi hänsyn till de andra EU-länderna.