prot · GS0946 · 2004-12-08 00:00:00 — Poängen är att det är på arbetsplatsen man kan göra mycket mer för att minska sjukfrånvaron. Till och med jag har diskuterat med mig själv och med andra för och emot en sådan här reform. Det finns skäl som talar för att göra det, och det finns skäl som talar mot. Jag har vägt det fram och tillbaka i min egen process. Jag ser att det som för arbetsgivarna är relevant att vara orolig för är den ökade risk som detta medför för arbetsgivarna. Jag kan se det och förstå det. Men det som har övertygat mig om att vi nu har en bra åtgärd på gång är alla de goda exempel som vi kan se på så många arbetsplatser som visar att om man systematiskt tar sig an frågan om att minska sjukskrivningarna lyckas man förvånansvärt bra på väldigt . Det finns en potential. Om jag ska använda något mått är det att det går att minska sjukfrånvaron med en fjärdedel med ganska enkla medel. Det krävs inga stora investeringar. Det krävs inga sofistikerade åtgärder. Det krävs ett engagemang på en arbetsplats, och det krävs att arbetsgivaren intresserar sig för frågan. Då får man de goda resultaten. Det är den potentialen som vi vill förstärka med medfinansieringen. Jag har följt åtskilliga av de goda exemplen, och de har övertygat mig om att här finns något att göra som inte görs i tillräckligt hög grad. Det duger inte att bara 50, 100 eller 200 företag jobbar intensivt med detta. Det krävs att alla gör det. får vi ett system som gör att alla måste intressera sig för detta mycket mer. Jag är helt övertygad om att de kostnader som upphör för arbetsgivaren om en person kommer tillbaka på deltid kommer att ha betydelse. Det kommer att betyda att man på arbetsplatsen förändrar arbetsinnehåll och förändrar arbetsuppgifter så att det blir möjligt att jobba lite grann i stället för att vara sjukskriven på heltid. Det kommer att ha betydelse att arbetsgivaren slipper medfinansieringen om beslutar om rehabiliteringspenning, alltså att arbetsgivaren snabbt uppfyller sin skyldighet att göra en rehabiliteringsutredning och att sedan kan ta ett beslut om rehabiliteringspenning. Det kommer att ha betydelse. Det kommer också, fru talman, att ha betydelse att vi har ett högkostnadsskydd för kroniskt sjuka. Det kommer att bli en sådan diskussion vid de avstämningsmöten som kommer att äga rum det kommer att bli fler sådana möten nu omkring den som är sjukskriven. Där kommer frågorna att ställas och funderingarna att göras på vilka sätt och med vilka verktyg kan man mildra kostnaden som man ökar möjligheten för människor att arbeta och att tillvarata arbetsförmågan. Jag är helt övertygad om att det här kommer att leda till att vi får fler möten med , med läkaren och med arbetsgivaren med fokus på individen. Jag är alldeles övertygad om att vi kommer att få en bättre dialog mellan dels skyddsombuden och de fackliga organisationerna, dels arbetsplatserna för att formulera åtgärdsplaner för att minska sjukfrånvaron. Jag är alldeles övertygad om att vi kommer att få i gång ett bättre förebyggande arbetsmiljöarbete på arbetsplatserna. Det här är ett väl avvägt förslag. Det är kostnadsneutralt. Det medför inte, som har sagts, en ökad kostnad som vi inför av budgetskäl. Det här är kostnadsneutralt. Det innehåller ett högkostnadsskydd för småföretagarna som jag har varit väldigt angelägen om att kunna införa, för risken är större för småföretag. Jag känner mig nöjd med det förslag som ska behandlas i kammaren när det gäller högkostnadsskyddet för småföretagen. Jag är alldeles övertygad om, fru talman, att också kraven på staten, på , kommer att öka. Vi får arbetsgivare som kommer att engagera sig mer i de här frågorna och också rikta relevanta, rimliga, skäliga krav på förbättrad administration på försäkringskassorna och i våra system. Det ska vi som vill ha den här reformen svara upp mot. Vi måste serva företagen på ett bra sätt så att det här blir en reform som kommer att uppskattas även om den inte gör det just för ögonblicket, när vi ska rösta om den i kammaren. Jag tror väldigt starkt på förslaget om medfinansiering. 30 () replik: Statsrådet säger att långtidssjukskrivningarna minskar. Det är förvisso sant. Men det han glömde att säga, eller möjligen underlät att säga, är att de i princip har flyttat till en annan kolumn, nämligen till förtidspensioneringar. Sedan säger att det finns två alternativ. Det ena alternativet är att diskutera ersättningsnivåerna för enskilda, alltså de enskildas drivkrafter. Det andra alternativet är att diskutera medfinansiering för arbetsgivarna. Egentligen är det ett häpnadsväckande och avslöjande tecken på det tunnelseende som regeringen har när det gäller den här problematiken att ställa de två sakerna mot varandra. Det talar för sig självt. skulle jag vilja ställa en fråga till statsrådet. När man läser propositionen ser man, som jag sade i mitt anförande, att det egentligen saknas en analys av vad det här får för effekter. Det står att sjukfrånvaron bör minska . Det är svårt att kvantifiera. Effekterna kan bli betydande. Det finns ett slags kanske, möjligen och vi får se i det här. Då undrar jag: Hur kan regeringen lägga fram ett förslag som är så dåligt analyserat och underbyggt när det gäller dess konsekvenser att det inte ens i propositionen finns en antydan till ett svar på vad effekterna blir av detta? 31 Statsrådet () replik: Nej, , det är inte så att långtidssjukskrivningarna minskar enbart för att förtidspensioneringarna ökar. Det beror på förtidspensioneringarna också. Det beror på två saker. Det är färre som blir långtidssjukskrivna på grund av att det är färre som kommer in i sjukskrivningen, och det är fler som blir förtidspensionerade för att vi har haft många långtidssjukskrivna. Så är det. Hur kan regeringen lägga fram en proposition som inte innehåller en analys, eller vad det nu var sade? Den innehåller många bra analyser om på vilket sätt man kan få i gång ett systematiskt arbete för att minska sjukfrånvaron på arbetsplatser, för att förebygga skador och sjukdomar på arbetsplatser och för att öka arbetsförmågan, ta till vara arbetsförmågan. Vi kan naturligtvis inte veta, och vi gör inte anspråk på att veta, exakt hur det blir. Vi gör anspråk på att bli trodda när det gäller att vi själva är övertygade om att det här är en bra reform som kommer att få effekt. Låt oss se hur det blir. Det är inte första gången i världshistorien, , som vi lägger fram förslag som verkligheten får visa om de är bra eller dåliga. Det vore ju dumt om vi skulle hålla fast vid ett förslag, vid en ordning, som inte fungerar på arbetsmarknaden. Det kommer vi inte att göra. kan vara alldeles lugn för det. Jag tror inte att risken finns för att inte detta skulle fungera, och det kommer definitivt inte att fungera så illa som oppositionen nu förespeglar människorna. Låt oss återkomma till det det är aktuellt. Jag ska gärna försvara detta också om det visar sig att det innehåller delar som fungerar mindre bra. Då ska jag stå rakryggad och ta den debatten med . 32 () replik: Det är fortfarande så, , att merparten av dem som har gått från långtidssjukskrivning har gått till förtidspensionering. Om jag tolkar svar på min fråga rätt står ordet kanske som ett slags undertext både i propositionen och i svaret. Egentligen är det här ett lotteri. Det kan gå bra och det kan gå riktigt dåligt. Det är på den grunden som regeringen lägger fram detta mycket genomgripande förslag. Mer analys finns inte bakom. Det kan lyckas och det kan lika gärna misslyckas. Vi får se hur det blir. Det är vad statsrådet säger. Det är intressant, tycker jag. Sedan skulle jag också vilja ta upp det här med målkonflikten även med . Regeringen säger att vi vill öppna arbetsmarknaden för fler. Och så lägger man ett förslag som är kontraproduktivt och stänger arbetsmarknaden. Även det tyder ju på en mycket undermålig analys. Det är så uppenbart. Jag vet att politiken innehåller målkonflikter, men att så uppenbart vara med och skapa en målkonflikt tycker jag är häpnadsväckande. 33 Statsrådet () replik: Om man tittar på debatten ser man att många arbetsgivare är rätt tysta nu trots en ganska intensiv kampanj från Svenskt näringsliv och trots oppositionens misskreditering av detta förslag. Många arbetsgivare har upptäckt att det här ger en möjlighet att minska kostnaderna. Jag träffar ju också dem. Det där är ett gammalt retoriskt trick som vi brukar använda när vi ska debattera: Jag har minsann träffat dem som tycker tvärtemot vad någon annan påstår. Men det stämmer också i det här fallet. Det är många som ser detta. Jag träffar arbetsgivare som säger: Jaja, var det inte värre än så. När man sitter ned och diskuterar och förklarar detta säger de: Jaha, är det på det sättet. Är det så att vi sänker sjukpenningsavgiften. Är det så att vi minskar kostnaden för tredje veckan. Jaha, är det inte värre. Det kommer att innebära att vi tjänar på det. De flesta säger: Vad bra, vi kommer att tjäna på det. Det är faktiskt sant. Kommunerna gör det inte, men av alla företag med över 200 anställda kommer att tjäna på detta förslag. De har upptäckt det. De är jättetysta. De säger ingenting numera. Det här med selekteringen är en svår fråga. Jag har funderat mycket på det. Jag tycker att det stora problemet är att vi har en selektering som slår ut väldigt många. Problemet är inte att det blir. Problemet är att vi har detta. Låt oss hjälpas åt, när ni nu är så engagerade, att försöka lösa det problem som vi faktiskt redan har och har haft . 34 () replik: Jag har några frågor som rör möjligheterna för arbetsgivarna att påverka så att man inte skulle behöva betala dessa . Vi har väl alla fått olika exempel. Ett exempel som jag har leder också till en annan fråga eftersom regeringen nu har blivit så intresserad av ekonomiska drivkrafter. Exemplet är ett städföretag som har en anställd som har fått en skada i sin ena arm. När man väl kommer till sjukvården visar det sig ganska snabbt att det behövs en enkel operation och ett par veckors rehabilitering. Men väntetiden har varit 14 månader. Då kan man ju säga att det kanske hade varit möjligt att hitta något annat för den personen att göra. Men vi måste ju ändå vara medvetna om att väldigt många små företag med i stort sett en enda arbetsuppgift inte har så många möjligheter till omplacering . Alltså skulle, om 15-procentaren hade varit genomförd, det här företaget ha medfinansierat sjuklönen därför att det är kö till sjukvården. Då finns det ju ett annat förslag som verkligen skulle handla om drivkrafter åt rätt håll, nämligen det förslag som jag nämnde i mitt anförande och som jag vet finns någonstans i något departement det kom upp för nämligen att sjukvården skulle ha ett visst ansvar för att med hjälp av försäkringspengar korta sjukvårdsköerna. Jag skulle vilja fråga: Hur ska en arbetsgivare i den här situationen hantera det? Är det ändå inte så att man i det läget bara har att betala? Och var ligger förslaget om att öka drivkrafterna för sjukvården att korta köerna? 35 Statsrådet () replik: Det kan vara så att en arbetsgivare bara har att betala. Men dessvärre är det ju så det går till . betalar arbetsgivaren snällt sin sjukförsäkringsavgift, sin arbetsgivaravgift, och så väntar man, och folk är sjukskrivna. gör vi kostnaden synlig på den arbetsplats och i det företag där detta inträffar. Det gör att arbetsgivaren kommer att intressera sig för också väntetiden. I den bästa av världar skulle det hända som jag vill ska hända, nämligen att arbetsgivaren då kontaktar , ser till att man får ett avstämningsmöte, tar en diskussion med läkaren och med den sjukskrivne och diskuterar vad som kan göras man väntar. Är det så att man faktiskt kan göra någonting annat? Låt en sådan prövning ske. Så går man igenom alla de möjligheter som kanske finns, och arbetsgivaren kommer säkert också att utöva påtryckning mot sjukvården. Jag är inte alls främmande för det. Vi kommer att få en ny röst tack vare det här systemet, som gör att arbetsgivarna kommer att utveckla energi i de här frågorna. Det är alldeles riktigt det ska de göra. Det kommer alltså att bli en bättre prövning, inte bara passivitet, som har rått . Det kommer att bli aktivitet för att undersöka möjligheterna till arbete också under väntan på vård. Sedan frågar om vi ska göra något åt drivkrafter för sjukvården. Jag vet att det debatteras. Jag följer den debatten med intresse, men tänker inte binda mig för någon som helst uppfattning. Jag ska ta del av alla de synpunkter, kloka och mindre kloka, som finns i den debatten, så får vi se vad det kan leda till . 36 () replik: Man kan tolka svaret så att i väntan på att statsrådet och regeringen följer debatten om sjukvårdens misslyckanden så ska arbetsgivarna bli de som ser till att det blir fart på sjukvården. Det är kanske så det måste gå till. Jag har en annan fråga. Jag ställde en skriftlig fråga till statsrådet här om den enskildes integritet i samband med frågan om sjuklönen. Det handlade alltså om att arbetsgivaren inte alltid får veta. Vi är överens, statsrådet och jag, om att den enskildes integritet är jätteviktig. Det får inte ske en uppluckring av den för att arbetsgivaren nu får ett ökat ansvar. Men svaret jag fick var att det här inte har varit något problem . Det är väldigt få tvister, säger statsrådet i svaret. Min fråga handlade ju om på vilket sätt ni möter frågan om att kraven sannolikt kan öka . Väldigt många arbetsgivare säger att de inte alltid får veta, och hur ska de då kunna göra en rehabiliteringsplan som är lämplig och bra? Det finns exempel på att människor är sjukskrivna av personliga skäl. Det står krisreaktion på läkarintyget och sedan är man fullt sjukskriven, och det är inte så väldigt mycket mer man från arbetsgivaren kan göra. Tror statsrådet inte att det finns en risk för att arbetsgivarkraven på de anställda i ett sådant läge kommer att öka? 37 Statsrådet () replik: Jag tror att intresset ökar för vilken åkomma en person har som är anställd av en arbetsgivare det ska öka, och jag hoppas att det gör det. Jag är väldigt noga med att vi inte har lagt fram ett förslag som innebär att man skrider över gränsen för den personliga integriteten när det gäller vilka sjukdomar man har. Det är inte kunskap som arbetsgivaren ska ha. Jag tror emellertid att den ordning som vi nu inför, med medfinansiering kopplad till en förstärkt skyldighet för att kalla till avstämningsmöte och därmed också en möjlighet för arbetsgivaren att använda sig av det samtalet, kommer att innebära att man får en bättre dialog om åtgärder som kan vidtas för att underlätta återkomst med hänsyn tagen till den sjukdom som den enskilde har och att det kan ske i ett lugnt samtal mellan de berörda. Normalt är människor i allmänhet villiga att berätta rätt mycket om hur man har det. Man ska inte tvingas till det om man inte vill. Men jag tror att den dialogen kommer att betyda en hel del. Jag tycker att den där frågan är lite teoretisk. Jag möter inte ett problem i verkligheten som innebär att människor inte talar om eller visar sitt läkarintyg och vad man har för diagnos. Jag har snarare, ska jag säga , tyckt att människor är väldigt frikostiga med att berätta vad de har för sjukdom. Jag har snarare tyckt att det har varit ett litet bekymmer, men det är ju upp till var och en. 38 () replik: Arbetslivsministern är ytterligt nöjd med den utveckling man haft bland annat vad gäller och pekar på hur nu ska kunna stödja arbetsgivarna. Det är det som är arbetsgivarnas redskap för att kunna minska sjukfrånvaron: att kunna få stöd och hjälp från med att få i gång en rehabiliteringsplan och avstämningsmöten. Men sanningen är ju att är fullt upptagen. Dessutom kommer ytterligare sjukfall att passera genom , nämligen under den tredje sjuklöneveckan, så de kommer att få ännu mer att göra. är det väl så det beskriver ministern själv i sin redogörelse att möjligen av de långtidssjukskrivna har fått någon typ av rehabilitering. Avstämningsmöten äger knappast rum över huvud taget. Jag har lite svårt att se att man kan vara så nöjd. Min fråga är naturligtvis: Vilken revolution har ministern tänkt sig vad gäller sätt att arbeta? Jag vill också följa upp förra frågan om arbetsgivarnas redskap att kunna påverka sjukskrivningarna. Vilka redskap har ministern givit arbetsgivarna att påverka sjukskrivningsprocessen? Den ligger ju faktiskt i händerna på den enskilde läkaren och . Hur ska arbetsgivaren kunna påverka denna process? Ja, vi fick ett redskap här. Arbetsgivarna ska uppenbarligen påverka sjukvårdens prioriteringar, och det förslaget tackar vi för, men jag skulle vilja ha några fler redskap för hur det här ska gå till. 39 Statsrådet () replik: Om jag förstod rätt var det ett problem för att vi nu avskaffar den tredje sjuklöneveckan, därför att det blir ytterligare arbete för . Var det så jag skulle uppfatta det? Jag trodde att det var någonting som ni gillade. Vi som vill att den här reformen ska bli bra och lyckas, som jag sade i mitt anförande, är väldigt angelägna om att försäkringsadministrationen fungerar. Vi skapar särskilda enheter som ska serva arbetsgivarna med uppgifter och kunskap om det som är nytt i detta, och det ska ske med respekt och stor professionalitet gentemot arbetsgivarna. Jag kan mycket väl tänka mig att jag kan få en och annan fråga och interpellation i på nyåret som handlar om att det på något ställe inte har fungerat friktionsfritt. Vi får stå ut med det. Så är den här världen. Däremot är det min fasta övertygelse att detta är en drivkraft som träffar både arbetsgivare och som kommer att rikta större, ökade krav på oss själva och vi vill ha det, tycker inte att det är så tokigt och att det till och med är riktigt bra. Vi måste bli effektivare, inte därför att arbetsgivarna nödvändigtvis ska bli glada utan därför att människor som är sjukskrivna ska få den bästa hjälp och snabbaste behandling som man kan begära. Det träffar oss också. Jag kommer att vara en ivrig anhängare av att ta ansvar för att kan klara den arbetsuppgiften. Jag ska träffa dem . 40 () replik: Jag ifrågasätter om det här egentligen är ett så väl avvägt förslag som ministern påstår. Vad som hade varit ett väl avvägt förslag är att ge arbetsgivarna möjlighet att påverka, att utnyttja drivkrafter också för andra i processen. Hur ser ministern på förslaget att höja ersättningen i sjukpenningen? Är det en drivkraft för att minska sjukfrånvaron? Vi moderater, som faktiskt vill minska sjukfrånvaron, har föreslagit att ersättningen ska sänkas och framför allt att taket sänks till . , herr minister, får vissa till och med mer än lönen när de är sjukskrivna. Först ersättning från stat och avtal och därtill kommer semesterersättning på . Summa summarum: med ministerns förslag om ersättning. När det var 77,6 hamnade man i princip på . Hur ser ministern på drivkrafterna för den enskilde i sammanhanget? 41 Statsrådet () replik: Vi vill höja till därför att är en rimlig nivå med hänsyn till det standardskydd vi vill uppnå. Det kanske till och med skulle vara lite högre. Standardskyddet inkomstbortfallsprincipen är för oss en nivå vid vilken man kan behålla i allt väsentligt det liv man hade innan man blev sjukskriven. Man ska inte behöva göra stora uppoffringar och stora förändringar i livet. Det ska inte gå ut över barnens födelsedagar eller vad det kan vara. Vi tycker att svarar mot ett standardskydd. Jag tror inte att det är ett problem att ha högre än . Hur påverkar det människors beteende? Jag tror att människor är angelägna om att ha ett standardskydd. Det är olika. Det finns högre nivåer i andra länder. Vad som dramatiskt påverkar är om man gör som vill, nämligen sänker till 65. Då händer något väldigt dramatiskt. Då kommer detta att inträffa att människor måste gå från hus och hem när de blir sjukskrivna. Det vill vi inte vara med om. Nedåt har nivån naturligtvis en väldig betydelse. Det kommer att betyda att sjuka i högre grad kommer att arbeta, och de som tvingas vara hemma ändå kommer att få ett betydligt sämre ekonomiskt skydd med förslag än med vår höjning till . 42 () replik: uttrycker sin glädje över att långtidssjukskrivningarna minskar. Vi kan konstatera att i takt med att långtidssjukskrivningarna minskar har i stället förtidspensioneringarna ökat med över 70 000. Det är till och med så att en hel del personer inte ens registreras som långtidssjukskrivna förrän de går in i förtidspension. Det är absolut inte en utveckling vi kan vara nöjda och tillfredsställda med. nämnde de kroniskt sjuka som kan få undantag från arbetsgivarinträdet. När det är så få som 102 personer kan det inte ha fungerat hitintills. Hur kommer man att jobba för att fler personer verkligen ska vilja registrera sig som i princip svåra människor att ha som anställda? Den som anställer personer gör det för att få arbetskraft som kan tillföra eller arbeta så mycket som möjligt. Jag tror inte att det kommer att underlätta om någon berättar att denne kommer att vara sjuk mycket men att det innebär att arbetsgivaren slipper att betala. Det är därför som många har valt att inte registrera sig på det sättet. Kommer att lyssna på LO:s uppmaning att snabbt upphäva förslaget om drivkraften att minska sjukfrånvaron inte fungerar? 43 Statsrådet () replik: En förklaring till det är att många har varit långtidssjukskrivna. En annan förklaring är att det är få i gruppen förtidspensionerade som går ur förtidspensionering på grund av ålderspensionering vid 65. Det är grupperna som är födda . De är få. De som går in i förtidspensionering ungefär innan ålderspensionering typiskt sett, så har det varit är de som fyllde . Det är de stora 19401945-årsgrupperna. Det går in fler än det går ur. Så är det, och så kommer det att vara. Då kan man göra allt för att minska detta. Medfinansiering är ett sätt att minska vandringen mot förtidspensionering genom att vi försöker avbryta de långa sjukskrivningarna tidigare. Det är ett demografiskt problem, och det är ett problem som har uppstått på grund av ett hårdnande arbetsliv och liv i övrigt och att många kvinnor har dubbelarbetat ett helt yrkesliv. Det är få personer som har möjlighet att få högriskskyddet. Jag tror att de kommer att bli fler. De kommer att i första hand diskuteras vid avstämningsmöten. Jag tror att ett normalt förlopp blir att en arbetsgivare vill ha ett avstämningsmöte. Arbetsgivaren och läkaren träffar . Sedan blir det diskussion om vad som kan göras. Då kommer säkert frågan upp om huruvida arbetsgivaren kan befrias på grund av att en person har en kronisk sjukdom. 44 () replik: pratar sig varm för just vikten att införa drivkrafter för företagen. Men varför är man inte lika angelägen om att ha drivkrafter för dem som är anställda? Det råder inget tvivel om att företag med färre anställda kommer att genom detta få en utökad administration. Även om kostnaden sänks är det fråga om ett merarbete som kommer att ge ökade kostnader i företaget på annat sätt. talar om företag med 200 anställda. Jag tror inte heller att de företagen har så pass stor administration . De klarar det merarbete som förslaget kommer att innebära. Det är de mindre företagen som kommer att få problem. Jag fick inte svar på om är beredd att riva upp förslaget om det visar sig att det försvårar för de små företagen i och dessutom om fler företag väljer att inte anställa fler i personalen. 45 Statsrådet () replik: Det skulle vara mycket korkat av mig att som företrädare för regeringen säga att trots att en reform på arbetsmarknaden inte fungerar, vare sig för LO eller för småföretagare, ska vi ändå ha den kvar. Om något inte skulle fungera ska vi naturligtvis ändra på det. Dummare än så är vi inte. Jag lovar att vi ska göra det. 46 (): Låt mig inledningsvis fundera över statsrådet utsagor om att förslag om en neddragning av sjukpenningen till efter skulle innebära att folk fick gå från gård och grund; så tror jag att statsrådet uttryckte det. Vi kommer förmodligen att få se effekterna av detta, eftersom friåret, med exakt samma nivå på ersättningen, tar sin början.