prot · GR0976 · 2004-03-03 00:00:00 — Utskottet skriver i betänkandet att direktivet inte ger någon ledning i frågan om hur länge ett kundförhållande ska gälla, och därför kan man inte föra in den frågan på agendan. Det är en märklig motivering. Man är dessutom tveksam till om det är till gagn för konsumenten. Därtill kommer, skriver utskottet, att man kan säga nej på ett enkelt sätt. Det kan man säkert till en del företag. Men med tanke på att adressuppgifter sprids mellan företag i cyberrymden, säljs till varandra och används på olika sätt är det inte alltid så lätt att säga nej. Det viktigaste är att det inte bara handlar om det lagförslag som vi nu kommer att fatta beslut om. Det handlar också om samverkan. Det behövs en samverkan inom EU. Det är angeläget för att komma fram till långsiktigt hållbara lösningar. Jag kan bara understryka behovet av att regeringen i samtal med EU och andra länder med kraft stödjer intentionerna med begränsning av spam. Vi vet att EU för en dialog med andra länder och bland annat . Där har man tyvärr en ganska tandlös lagstiftning mot detta. efterlyste också ett högre organ än EU för att jobba med detta i världen. Jag vet att precis har haft en konferens. Den har också belyst frågan hur vi world wide ska jobba med de frågorna. En del har uttalat sin förhoppning att kommer att som en frälsare lösa detta. Vi kan konstatera att många av de problem vi har är säkerhetsproblem i samband med de produkter som används för Internetsökning och så vidare. Det är viktigt att man där tar tag i frågan. En del säger att man ska förlita sig på filter som är väldigt bra. Det finns inte några särskilt bra produkter för detta. Det tar väldigt mycket tid och kraft att lära filter att bli bra. Det tar väldigt mycket kraft att sitta och rensa i de trash cans som tar hand om spam för att se att det inte har kommit riktiga mejl i den burken. Det finns fortfarande väldigt mycket att göra med . Men man ska heller inte utesluta att det kommer att blir effektivare. Inom EU har det florerat lite olika uppgifter om hur mycket e-post som är spam. Jag hörde siffran lite . Någon i debatten har sagt , och någon sade här att det är tre av fyra mejl. Det är ändå viktigt att konstatera att förtroendet för och nyttan av e-post alltmer kommer att begränsas om inte åtgärder vidtas. Den lag som kommer är en viktig del. Den är kanske inte så skarp i vissa delar som vi skulle önska. Jag tror att den måste kompletteras . Det är viktigt att vidta tekniska åtgärder och att företag tar sitt ansvar. Men det gäller framför allt samverkan mellan oss och andra länder. Detta är en markering. Lagen i sig kunde ha blivit skarpare. Vi får se vad den framtida uppföljningen visar. 72 (): Vår tid präglas av den nya IT-tekniken. Den har gett oss mycket. Vi kan nå hela världen. På når vi en vän på andra sidan jorden. Tillgängligheten är både på gott och på ont, som vi hört här . Informationen fullständigt flödar över oss. Det märker vi här i . Frågan är hur vi ska hantera den och tillgodogöra oss den. Företeelsen spam är en av de oönskade sakerna. Det är ett problem för oss, och vi vill inte ha det. Inom Internettekniken ska det inte finnas några gränser och heller inte några lagar. Men då utnyttjar man också tekniken för icke-önskvärda syften. Det var så, herr talman, att regeringen tidigare föreslog och beslutade om den opt out-lösning som många har pratat om och som innebär att konsumenten själv aktivt säger nej till reklamen. Man förutsatte då att det skulle upprättas ett spärregister dit man skulle anmäla att man inte ville ha en viss typ av reklam. Det genomfördes inte det blev inget spärregister. En opt out-lösning kan sättas ur spel eftersom den som skickar spamkan förfalska adressen, och det är ju det som har gjorts. Den här lagen har prövats i det är riktigt. Om jag då har anmält att jag inte vill ha en viss sorts reklam så skickas nästa gång en snarlik reklam, som vi har sett. Har man till exempel anmält att man inte vill ha pornografiska bilder på till exempel nakna kvinnor så skickar man nästa gång bilder på till exempel barn. Det hjälper alltså inte, utan man kan gå runt den här lagen, vilket vi här i nu i högsta grad är drabbade av. Med opt out-lösningen läggs ansvaret på konsumenten att själv säga nej och ta reda på hur man gör det här. Det verkar i alla fall bli en kategorisering av opt out som begränsar verkan i motsats till en allmän lösning. Därför är det tillfredsställande att regeringen nu kommer med det här förslaget efter fyra . Jag var faktiskt den första som motionerade om det här. Det spelar ingen roll vem det var, men jag har alltså drivit i att vi skulle ta . När man första gången tog den här opt out-lösningen bara vällde det in spam, och jag sparade alla i början för att bevisa att alla bara skickade: Se här vilken lösning ni har tagit här i , och så dumt det här var. Redan då tyckte jag att man kunde förutsätta att vi skulle bli överösta, , med det här. Det var ett jätteproblem. Aktörerna på Internet har erbjudit en tuff e-mejladress i utbyte mot att konsumenten tar emot reklam, och många gjorde det. Det stod ofta finstilt i texten, och sedan var det omöjligt att göra något åt det här. Man tryckte alltså på knappen accept. Tills nu är det så att olaglig e-postreklam tyvärr har tagit skydd av våra svenska regler. Spam tar ju tid att ladda ned, som vi vet, och belastar systemen mycket. I de fall då användaren betalar för sin Internetförbindelse, antingen genom telefonräkningen eller per megabyte, innebär de extra reklambreven en ökad kostnad för mottagaren. I praktiken innebär det att mottagaren får betala för att få reklam i sin brevlåda, något som borde vara helt oacceptabelt. I fallet med faxreklam bekostar mottagaren det papper som reklamen trycks på, och detta borde också vara helt oacceptabelt. I en motion har jag också föreslagit en lagstiftning som gör all obeställd reklam på mottagarens bekostnad olaglig. Det intressanta med det är att man angriper det generellt. Internetleverantören kan ju spärra konton. Även om adressen är förfalskad kan en leverantör hitta den maskin som har sänt reklamen. kan internetleverantörer som , , Tele 2 och faktiskt göra det här genom att ta avstånd från vissa företeelser. Men kommer det att finnas en lag som förbjuder oönskad reklam på mottagarens bekostnad så blir det säkerligen lättare att få Internetleverantörerna att spärra konton. Vi har pratat om . I har man den strängaste lagen, som förbjuder spamning till invånarna i staten . Där är påföljden dyra böter. I har man nu sagt att man vill förbjuda all spamning i stort, liksom många länder i EU har gjort. Det som fattas i propositionen är spamning mot företag, som tog upp här. Om det går igenom och blir tillåtet det gör det säkert skulle det, tycker man, kanske vara i syfte att sälja en produkt, och då skulle det gå speciellt till någon inköpsansvarig eller dylikt i det här företaget. Det kan man tänka sig. Men vi vill ju inte ha det här. Det som då måste garanteras är att alla som är anställda på företaget inte drabbas av spam, för det kommer de att göra. Så sker nu vid de stora företagen. Då är det viktigt att avsändaren är spårbar, och det är svårt, därför att spammet maskeras nu ofta som ett nyhetsbrev för att man ska öppna det. Det är skumma metoder som används. Man vet att de som skickar iväg skräppost använder stulna adresser. Går man nu ut, till exempel i Hotmail, och förbjuder det här så får vi väl se om det kan ha någon verkan. Men avsändaren kan oftast inte spåras. Det här kostar alltså för stora Internetoperatörer, och för företag kostar det också väldigt mycket. Jag vill sluta med det här och hoppas att opt in-lösningen kommer, men även att det som vi från har föreslagit ska gå igenom. 73 (): Jag vill också säga några ord med anledning av betänkandet om obeställd reklam. Jag vill också börja med att ställa mig bakom utskottsmajoritetens förslag och yrka bifall till förslaget i betänkandet. Det har sagts tidigare här, och jag måste också instämma i det, att det är ett steg i rätt riktning, men att det också återstår en del åtgärder för att nå målet. Vi i har inte motionerat på propositionen, men vi har i ett tidigare motionsyrkande framfört krav på förändringar i marknadsföringslagen. Dessa krav innebär införande av opt in-regler i syfte att begränsa den obeställda e-postreklamen. Det här kravet har blivit tillgodosett. Jag kan instämma med den moderate representanten om att det behövs tekniska lösningar utöver lagstiftningsåtgärder för att få stopp på eller åtminstone minska den obeställda reklamen. Förutsättningarna för en effektiv kontroll av efterlevnaden av lagen är också en intressant fråga, därför att den ser vi heller inga lösningar på . Det har talats en hel del om oåtkomliga servrar runtom i världen som vi har svårt att styra över. Därför kan vi väl se att det steg vi har tagit nu främst är en sak som är begränsad nationellt men att vi också kan nå fram till en enad front inom EU. Det känns otillfredsställande, faktiskt, med tanke på all den skräppost som väller in från främst . Men vi tycker att vi ändå tar det här steget i rätt riktning, och vi nöjer oss med det här. kan vi också se i betänkandet att man anger att det pågår ett arbete, och har också aviserat en handlingsplan som kommer att innehålla en lång rad åtgärder. Det återstår ännu att se om de åtgärderna också kommer att ta upp de globala problemen. Föredrogs lagutskottets betänkande 2003/04:LU16 Obeställd e-postreklam (prop. 2003/04:43). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 10 §.) 7 § Bibliotek, litteratur och kulturtidskrifter 74 (): I detta betänkande behandlar utskottet motioner som väckts under allmänna motionstiden och och som rör frågor om bibliotek, litteratur och kulturtidskrifter. Inom biblioteksområdet behandlas ett antal frågor såsom upphävande av bibliotekslagen, nationell bibliotekspolitik och kommunala biblioteksplaner, stöd till folk- och skolbibliotek, skolbibliotek för förskolan, arameiskt bibliotek och pliktexemplar. Vidare behandlas motioner om litteraturens betydelse och en utredning om böcker för barn. Inom kulturtidskriftsområdet behandlas motioner om införande av kulturporto, distributionen av kulturtidskrifter, frågan om ett ersättningssystem för kulturtidskrifter på bibliotek, elektroniskt publicerade tidskrifter, utveckling av stödet till kulturtidskrifter samt stödet till organisationstidskrifter. Slutligen behandlas en motion som rör namnsdagslängd och en motion om språklig mångfald i den offentliga miljön. Utskottet avstyrker samtliga dessa motioner. I betänkandet finns tio reservationer och åtta särskilda yttranden. Utskottet överlämnar därmed betänkandet för debatt och beslut. 75 (): Litteratur- och biblioteksfrågorna tillhör knappast de mest upphetsande i riksdagsdebatten i den meningen att oenigheten skulle vara särskilt stor oss emellan tvärtom. På sätt och vis är det synd, därför att enighet tenderar att få ett ämnesområde att slumra in. Oenighet, däremot, tvingar alla att vässa sina argument, lyssna till andra och fundera över sina bevekelsegrunder. Därför tror vi att det är nödvändigt att ifrågasätta även sådant som man betraktar som självklarheter. Alla tycker inte om att läsa och en del har svårt för det. Men de flesta gör det, i synnerhet om de som barn har fått en självklar kontakt med böcker. Därför är det roligt, tycker vi, att läsa i omvärldsanalys att barns kontakt med böcker har ökat och att tre av fyra barn faktiskt har någon vuxen som läser med dem . Enligt den här rapporten har barn mellan tre och mer kontakt med böcker än med TV. I biblioteksvärlden diskuteras nu hur framtidens bibliotek ska se ut. Jag besökte biblioteksdagarna och lyssnade till olika seminarier, varav många handlade om nätbaserat lärande och annan användning av Internet. Därför tror vi att det är bra att det i betänkandet om föreslås en nationell samordning på digitalområdet, ett så kallat . Hur ska då de framtida biblioteken se ut? Kan de bli spännande mötesplatser inte som forna tiders tysta kunskapstempel, som säkert avskräckte många? Sådana här mötesplatser finns redan det vet vi på många håll i landet med fikamöjligheter, utställningar och program av olika slag. Det är ett slags kulturhus, helt enkelt. Men varför ska folkbiblioteken bara drivas i regi? Det är viktigt att tänka nytt och tänka större. Det påstås att svenska bibliotek utvecklas mindre än bibliotek i jämförbara länder. Jag har svårt att ha någon uppfattning om det, men säkert behöver vi på det här området, som många andra, ta reda på vad som sker i andra länder. Jag har utomlands varit inne i före detta kyrkor som förvandlats till bibliotek. Det säger förvisso inte så mycket om verksamhetens innehåll, men nog var miljön fascinerande. I branschen talar många om den så kallade neoindustriella revolutionen, som bland annat innebär att allmänheten förses med elektroniska bibliotek. I en rapport från beskrivs någonting som heter Projekt , en webbplats som erbjuder en bred samling av elektroniska texter på Internet. Omkring 12 000 e-böcker finns tillgängliga, och kommer 500 nya titlar ut. Det här omfattande utbudet har blivit möjligt tack var frivilliga insatser över hela världen. Även här i har många bibliotek den här servicen. Man kan ladda ned en bok utan kostnad och behålla texten . Fördelarna är många, inte minst, naturligtvis, att är öppet dygnet runt. Man kan ladda sin handdator med olika romaner innan man åker iväg på semester. Många tror att e-boken kommer att vara lika stor som pappersboken. Det tror inte jag, men tekniken är uppenbarligen gränslös. Men, fru talman, det här skapar nya frågor, om upphovsrätten till exempel. Hur ska ersättningen till författare och översättare se ut? Här bör agera internationellt det är möjligt att det redan tas kontakter för att se till att reglerna blir lika oavsett land. Det här kommer nämligen att kräva globala lösningar. Den nya tekniken ger också stora möjligheter för kulturtidskrifterna, som kan ha svårt att finansiera traditionell utgivning i pappersformat. bringas vi uppfattningen att kulturtidskrifterna är en krisbransch. Det är de egentligen inte. Det finns , fortfarande enligt , som jag litar på i det här fallet, drygt 530 kulturtidskrifter i av hög kvalitet, varav ett 80-tal har Internet som hemvist. Och alltfler tidskrifter verkar födas. Från moderat håll har vi föreslagit att biblioteksersättningen även ska gälla författare som publiceras i tidskrifter. Vi vet alla att ekonomin och distributionen är ett problem för många av kulturtidskrifterna. De ideella insatserna är ofta avgörande, eftersom de flesta har små upplagor. Men alla kan inte räkna med stödpengar, hur angelägna de än må vara. Dessvärre eller kanske dessbättre i vissa fall räcker inte pengarna till allt. Och jag är inte den enda som är orolig över vad som kommer att ske när allt färre tvingas försörja alltfler. I den delen är inte heller prognos och rapport särskilt roliga att läsa, men det kan komma att betyda nytänkande. Man brukar ju säga att nöden är nytänkandets moder, och det är positivt. talar bland annat om sponsring som en ny finansieringskälla. Men det förutsätter å andra sidan andra skatteregler och att företagsamheten tillåts blomma. Flexibilitet är nödvändig för överlevnad, och frågan är då: Hur pass flexibel är bibliotekslagen? Vi tror att ett avskaffande av den här lagen skulle främja andra former av biblioteksverksamhet. Olika driftsformer och olika profilering skulle kunna få större utrymme. Det är bakgrunden till vår önskan att se över lagen. Syftet är faktiskt att värna rätten till kunskap och utbildning. har varit ute på remiss. Den innehåller väl inte så mycket nytt, men även där värnar man det kommunala självstyret, och det är bra så. Kunskaperna finns där, men det hjälper givetvis inte när kommuner har ont om pengar och valet kan stå mellan annat som också uppfattas som viktigt. Det gäller inte minst kommuner jag har talat om det förut som , som får betala stora summor till andra delar av landet. Boklånen har minskat något på landets bibliotek, och det bekymrar somliga. Men i stället har bokköpen, och även läsandet, ökat markant efter att skatten på litteratur sänktes. Det är ju en intressant effekt på väldigt många sätt. Här får människor själva avgöra vad de ska göra med sina inkomster när de får mer kvar efter att kommun och stat har tagit sitt. Det har helt enkelt köpt fler böcker, inte nöjt sig med att få samma bokkvot till ett lägre pris. Det har inte, fru talman, sålts så mycket böcker någonsin under de som har tagit in statistik. Alltfler ljudböcker säljs, inte bara talböcker inom det imponerande DAISY-systemet utan även för andra läsare eller lyssnare. Man kan gå runt på stan eller sitta bekvämt tillbakalutad på buss eller tunnelbana och lyssna på böcker. Vi läser mer böcker, även om det inte gäller alla, trots att konkurrensen mellan medierna är så stark. lär var sjunde svensk aldrig öppna en bok. Det kanske också förändras i takt med att böcker blir lika självklara i varukorgen som kaffe och potatis. Till skillnad från i många andra länder är böcker tillgängliga på andra platser. Det lär vara unikt att kunna köpa böcker på bensinmackar, som vi kan göra i , och i min mataffär är det pocketböcker som står vid kassan, inte godis. Avslutningsvis vill jag säga att bokmarknaden verkar vara en marknad som fungerar. Bok- och biblioteksmässan är ett jättelikt evenemang. Bokhandeln liknar också alltmer spännande mötesplatser med kaféer, diskussionshörnor och service av olika slag. Det arrangeras berättarfestivaler och poesifestivaler, där författare, musiker, skådespelare och dansare möts. Boken är oslagbar. Med det vill jag yrka bifall till reservation nr 1. Jag står också bakom de andra moderata reservationerna. 76 (): Kulturen är ett område där kommunerna har så gott som fullständig frihet att agera, och det är mycket bra. Det mesta är från statens sida oreglerat, men det finns ett undantag, och det gäller biblioteken. Socialdemokraterna har underligt nog ansett en lag nödvändig för att reglera biblioteksverksamheten. Detta vänder sig kraftfullt emot. Lagen kan nämligen i praktiken fungera som ett hinder för kreativitet och förnyelse inom biblioteksområdet, som till exempel profilering av vissa områden eller kanske rentav olika driftsformer. Såväl funktionen inom biblioteken som driften av desamma skulle med fördel faktiskt kunna upphandlas på en marknad. Bibliotekslagen kan inte påverka det förhållandet att kommunerna har mycket olika ambitionsgrad. Standarden är påfallande ojämn när det gäller satsningar på bibliotekens öppethållande, filialer till stadsbiblioteken, bokbussar och framför allt anslag till bokinköp. Ofta blir det just detta anslag som prioriteras ned i när kommunerna trängs ekonomiskt. Med den bakgrunden är det enkelt att konstatera att bibliotekslagen inte fyller någon som helst funktion när det gäller de viktiga prioriteringarna som till exempel anslag för litteraturinköp. Därför bör den upphävas. Med det, fru talman, yrkar jag bifall till reservation nr 1. Ett tangerande område är tidskriftsstödet som är mycket omdebatterat, både till sin omfattning och till sin inriktning. har dragit ned stödet till fem av de ledande kulturtidskrifterna på ett alldeles förödande sätt. Även om min kollega från stod här och berättade att det finns 530 tidskrifter det är mycket bra så är det förödande att tidskrifter som BLM, Artes, , ETC och Biblis har blivit av med sina anslag helt och hållet. är stödet till kulturtidskrifter , vilket innebär att man under de gångna tio åren har minskat anslagen med nästan . Detta är allvarligt. Man orkar inte från sida ta till sig det trista men sanna faktum att kvalitet kostar pengar. Det är dyrt att arbeta med intellektuellt högt ställda mål och hög kvalitet. För att ännu mer underminera kulturtidskrifternas ställning har ovanpå det att de stora inte längre får något anslag bestämt att tidskrifter som inte får något stöd inte heller kan få del av bibliotekens prenumerationsstöd. Vem, fru talman, förutom eldsjälarna som gärna offrar en slant på dessa altaren, ska då kunna läsa de här tidskrifterna? Det verkar vara en allmän uppfattning att det är bättre att alla tidskrifter är lika dåliga nu när de riktigt bra och vassa inte längre får medel eller ens blir tillgängliga för allmänheten på biblioteken. har föreslagit en förstärkning av tidskriftsstödet med i jämförelse med majoriteten. När jag nu ändå berör kan jag inte undgå att konstatera att kritiken mot denna myndighet växer. Så här skriver : har tystnat. Inga initiativ tas. Inga ord hörs från . är i det närmaste helt offside. Ingen utveckling kan skönjas. Letar man i mediaarkivet får man fem träffar för generaldirektören vid myndigheten. Två handlar om att hon var tilltänkt att utreda lagen om vård av missbrukare. En träff handlar om hur mycket generaldirektörer i allmänhet tjänar, och nämns hennes namn i förbigående. Tystnaden kring kulturfrågor och särskilt frågor som berör litteratur och kulturtidskrifter håller på, fru talman, att bli ett nationellt problem. Om man talar med biblioteksvärlden är kritiken mot och departementet massiv. Den dominerande uppfattningen är att mycket liten vilja finns till nyskapande eller kreativitet. Man har helt enkelt tröttnat. De moderna folkbiblioteken är , precis som min företrädare i sade, torg för litteratur, en kultplats för litteraturälskare, kaféer, mötesplatser och mycket mer. Men jag menar att våra bibliotek i ännu högre grad skulle kunna vara en mötesplats, en härlig arena för dialog, utbildning, demokratiutveckling och mycket mer vid sidan av litteraturen och tidskrifterna, filmerna, seminarierna, sagostunderna och så vidare. Människor behöver biblioteken, böckerna och tidskrifterna. Jo, för livets skull, för livets och det mänskliga växandets skull. Vi behöver dem för att förnimma våra egna tankar, för att sätta ord på våra egna tankar och för att återskapa tankarna till känslor. Resultatet blir människor som i djupet känner, tänker, upplever och har ord för detta. Det är nu dags att ta bort den våta filt som ligger tung över den socialdemokratiska kulturpolitiken, särskilt med avseende på det ämne som dagens betänkande fokuserar: människors möjlighet till läsande, utveckling och mänsklig växt tack vare och genom våra fantastiska bibliotek, litteratur och kulturtidskrifter. Med detta, fru talman, yrkar jag, som jag sagt, bifall till reservation nr 1. 77 (): Låt mig börja med att ge några synpunkter kring biblioteken. Biblioteken är en av våra mest anlitade kulturinstitutioner. besöker av alla som bor i ett bibliotek minst en gång . Vi kristdemokrater vill fortsätta att värna den unika plats för läsning, informations- och kunskapssökning, folkbildning och möten som just biblioteken utgör. Någon har sagt att den som har lärt sig att se och uppleva boken och dess betydelse aldrig har tråkigt. Den som har upptäckt boken har alltid en vän. Även om det nationellt finns ett stort ansvar att ge stöd på olika sätt har naturligtvis kommunerna det avgörande ansvaret. arbetar för att varje kommun ska upprätta en biblioteksplan där frågan kring roll i den egna kommunen och dess mål och visioner arbetas in och diskuteras. Det är viktigt att folkbiblioteken inte tas för givna och att de inte blir utan mål och visioner. Biblioteken måste kunna och få förändras med det omgivande samhället och med kommunens stöd ta sig an nya uppgifter och nya målgrupper. Varje kommun måste kunna ta ett ansvar för folkbiblioteken, som vi är övertygade om kommer att få en allt större betydelse i kunskapssamhället. Vi vet att frågor kring biblioteken och bibliotekslagen, som också har kommit fram i de tidigare anförandena, bereds inom . beslutade om en bibliotekslag. Vi kristdemokrater såg redan då en risk att det skulle kunna tvinga fram en reglerad miniminivå för biblioteksstandarden i en kommun och att det då lätt kan uppfattas som en norm, en slags lagomnivå eller rentav ett tak.