prot · GS0945 · 2004-12-07 00:00:00 — Slutligen, herr talman, kom det en passus från i vice vice justitieministerns inlägg om terroristbekämpning, och det var en påse som man stoppade pengar i. Jag måste tyvärr upplysa om att har ett ganska stort ansvar för att tillsammans med andra demokratiska länder se till att bekämpa de terroristorganisationer som finns, bland annat i , och som inte är helt inaktiva, om jag uttrycker mig milt. Du har rätt på så sätt att det inte finns något högprioriterat mål i . Möjligtvis finns det vissa amerikanska företag, brittiska företag, spanska företag eller israeliska entiteter som skulle kunna vara hotade, men vi måste se till att ha en lagstiftning och kraft i terroristbekämpningen i det här landet så att vi värnar det uppnådda fria samhället. Jag är oroad när jag hör attityden hos att vi inte skulle kunna prioritera detta. Vi är väldigt farligt ute om vi tror att det öppna samhället står helt fritt från fiender. Så är det tyvärr inte. 67 () replik: När det gäller hyres- och arrendenämnderna kommer naturligtvis inte människorna i vare sig län eller att vara oskyddade. Det kommer att finnas verksamhet i hyres- och arrendenämnderna likafullt. Man kommer naturligtvis att åka till de platser där förhandlingarna sker, och det är lokala förtroendemän som kommer att vara med. Det blir inte något slags laglösa områden bara för att hyres- och arrendenämnden inte har sitt huvudsäte just på denna ort. Det ser jag inte som det viktigaste. Det viktigaste är att människor får den service de behöver på ett effektivt sätt. Jag tror att det kan innebära en effektivisering. Jag vet inte exakt, eftersom det inte har skett, men jag hoppas att det blir så. Friåret: Det är klart att man kan låta människor gå på halvfart därför att de mår så dåligt och behöver vara lediga, och man kan anställa en ny. Men då får man bara en och en halv. Då är det klart mycket bättre att man låter den här människan få möjlighet att hämta kraft och ork, göra något annat och komma tillbaka som en hel människa. Det tror vi är en viktig idé med friåret. När det gäller att bekämpa terrorismen ser jag som den främsta uppgiften för , som har haft och har en internationell betydelse, att se till att det inte finns underlag för terrorismen. Det är inte bara fråga om att illvilliga människor vill andra illa. Det är någonting de vill åstadkomma med sin terrorism, och det är på det området som vi kan fylla en funktion. Det betyder naturligtvis inte att vi inte måste ha beredskap, vara beredda och ha kunskap om den verksamhet som förekommer även i . 68 (): Dagens debatt har cirkulerat mycket kring pengar och hur många miljoner eller miljarder som satsas på polisen. Det är inte så intressant, om man inte ser till behoven och utgångsläget. Jag vill förflytta oss , till 1965, då polisen förstatligades. Då fanns det ungefär 16 000 poliser i , och det var färre än 400 000 brott som anmäldes. Då var majoriteten poliser män, vilket tack och lov har ändrats. De poliserna, männen, var inte pappalediga, studielediga eller lediga för att pröva annan tjänst. Det fanns ingen facklig förtroendemannalag, ingen vård av barn och inga deltidspensionärer. Då fanns det inte heller elefantkyrkogårdar för avpolletterade chefer och länspolismästare. Ordet projekt var inte uppfunnet. Det var i alla fall inte särskilt vanligt att man jobbade med olika utredningar. fanns det inte heller någon grov organiserad brottslighet. Det fanns ingen trafficking. Inga barnpornografibrott var kända, inga hedersmord, inga IT-brott och ingen grov ekonomisk brottslighet. Samhället såg helt enkelt totalt annorlunda ut mot vad det gör . Dessutom är det andra faktorer som har bidragit till den situation vi har . Det var alltså bättre förr i förhållandet poliser och antal anmälda brott. är det en miljon fler brott. Antalet årsarbetskrafter inom polisen var under 16 000 . Enligt RPS var 15 330 årsarbetskrafter poliser. anställdes det en civilanställd person i . Jag ska göra det lite mer konkret vilken konsekvens det här kan få. I , hemmaplan, har de en enda civilanställd person inom polisen. Den här personen skulle ha en välbehövlig semester , och då insåg närpolischefen att det kunde ställa till med problem. Han anmälde då till sina högre chefer att han behövde ha förstärkning och få en vikarie. Men det gick inte, för de personer som skulle kunna vikariera var redan uppsagda och hade slutat. Det beslutades då att poliserna i yttre tjänst skulle hantera de administrativa åtgärderna. Det gick inte, för det var ont om poliser i . Det ledde till att det inte fanns någon civilanställd person i det här området, i . Det fanns följaktligen ingen som kunde sköta administrationen , utan det blev problem med diarieföring med mera. När det här brottet uppdagades av polisledningen gjorde man en anmälan till åklagare för att undersöka om det hade begåtts ett tjänstefel eller inte. Åklagaren bedömde då att det inte skulle inledas någon förundersökning och motiverade det med att det var uppenbara organisationsbrister och resursbrist inom polisen. Men det här var väldigt allvarligt, så polisledningen gick vidare och ville att närpolischefen ändå skulle kunna få en disciplinär bestraffning. Det ärendet har varit uppe i polisens ansvarsnämnd, där jag även är ledamot. Då kan man undra hur många personer inom rättsväsendet som har varit inblandade i den här processen för att utreda om närpolischefen i ska ha en varning eller löneavdrag. Det är det som det handlar om när vi kommer till polisbristens kärna, och jag tycker inte att det stämmer överens med den bild vi moderater vill ha av rättsväsendet. Jag skulle gärna vilja få en kommentar till det av vår nya ansvariga från Socialdemokraterna. 69 (): Jag ska försöka ge ett kortfattat, koncentrerat svar till , som tog upp det oerhört viktiga ämnet om brottsoffrens bemötande. Det är väl, för att uttrycka sig fel, lite vårdslöst att påstå att detta skulle vara nedprioriterat. Det är i allra högsta grad en oerhört viktig fråga. är det att märka att vi var överens, så långt jag minns, om att vi skulle behandla den här frågan koncentrerat. Kompetens- och bemötandefrågor är ju exempel på ett nytt sätt att behandla de här frågorna. Vi slår alltså fast de oerhört viktiga principerna. Sedan har vi från lite olika håll särskilda yttranden, som ytterligare understryker vikten av frågorna. Men de är, som sagt, definitivt inte mindre viktiga. Vi följer de här frågorna på olika sätt. De följs i till exempel diskussionerna om regleringsbrev till de olika myndigheterna. Och jag utgår ifrån att de följs i alla de styrelser som vi finns representerade i. De här frågorna är självklart inte bortglömda på något sätt. I det särskilda yttrande som har lämnat framgår det att vi vill lyfta fram viktiga grupper lite särskilt. Det innebär inte att andra grupper är oviktiga. Men vi har särskilt kommit att betona vikten av kompetens och utbildning i de här frågorna när det gäller våld och sexuella övergrepp mot barn och kvinnor, när det gäller könsmaktsordning och genusanalyser och när det gäller HBT-frågor och slutligen också rasistisk och högerextrem brottslighet. Det är några exempel där kompetensen behöver höjas, anser vi. 70 () replik: Jag vill tacka för att tog sig tid att försöka ge ett svar på den mycket viktiga frågan för mig, för oss moderater och för alla dem som utsätts för brott i samhället och alla de som möter rättsväsendets aktörer om hur bemötandet ska kunna bli bättre, för det brister ju. Ja, jag är lite förvånad, och jag var det när vi behandlade frågan i utskottet, att över ett femtiotal motioner, förutom partimotioner och kommittémotioner som tar upp den här frågan, bemöts av majoriteten med en halv sida. Det ger inte intryck av att det är särskilt viktigt. Jag har visst läst och särskilda yttranden, men jag skulle önska att de var lite skarpare, att ni faktiskt tog frågan på lite större allvar, för ni har ju möjlighet att påverka Socialdemokraterna att ändra sin inställning. I svar säger han att de viktiga principerna slås fast. Vilka är det? Det står inte på den halva sidan. Det står att det är angeläget att ansträngningarna intensifieras , men att det ska ske inom anslaget. Då är frågan: Hur ska det här gå till? Sedan anger man att man ska arbeta målmedvetet, men ställer inga krav på att mål sätts upp som sedan ska följas upp. Hur ska det gå till, ? Tala om hur de viktiga principerna ser ut, så vi vet det. 71 () replik: Jag har inte, som jag sagt tidigare, uppfattat att har motsatt sig det här sättet att behandla texten. Min minnesbild kan naturligtvis vara felaktig, men låt oss i så fall ha en fortsatt dialog om hur vi redovisar och lägger upp betänkandena. Detta var en sak som vi ändå diskuterade. Det finns en förklaring till att det är ett koncentrat av motionerna. Ganska många av motionerna kommer från , så jag kan garantera att det är ett område som vi definitivt inte har glömt bort. Jag tog några exempel från vårt särskilda yttrande på grupper, situationer och problemområden som särskilt behöver belysas och där rättsväsendets personal måste gnuggas ordentligt och få upp sina kunskapsnivåer. Jag tror att väldigt många av frågorna om vad man vill uppnå med målsättningarna kan läggas fast i regleringsbreven och i diskussionerna ute i verksstyrelser och annat. Jag tror att det är där det är lämpligt att man har de skarpa diskussionerna. Det innebär naturligtvis inte att inte vi har ett ansvar, men jag tror som sagt att de mer precisa målsättningarna sätts upp i samband med dessa diskussioner. 72 () replik: Tack, , för svaret. Jag skulle vilja ta upp frågan om barnkompetensen inom polis, åklagarväsende och domstolar och bara stanna till vid frågan om polisen. Såväl som jag och alla andra i utskottet, jag hoppas även , vet att de polismyndigheter som har så kallade familjevåldsenheter är betydligt bättre på att möta och förhöra människor och på att klara upp brott begångna mot både kvinnor och barn. Vi moderater, centerpartister, folkpartister och kristdemokrater i har inte möjlighet att påverka regleringsbreven eller annat som går ut från . Men det har , det har och det har , för ni tillhör regeringskoalitionen. Varför har man inte gått ut och sagt till myndigheterna att det vore önskvärt att de införde familjevåldsenheter på flera ställen så att rättstryggheten för barnen kunde förbättras på fler ställen? Det är ett konkret exempel. När kommer detta, ? När det gäller sexualbrottslagstiftningen vet vi att det behövs en förändring i lagstiftningen, men det handlar väldigt mycket om frågor om bemötande från polis, åklagare, domstolar och kriminalvården. Varför lägger man inte fram förslag om ytterligare insatser och pengar till att implementera en ny lagstiftning? 73 () replik: Jag håller väldigt gärna med om de positiva erfarenheter och exempel som existerande verksamheter med familjevåldsenheter uppvisar på ett antal ställen i landet, till exempel här i söderort och i , som jag har kommit i närmare kontakt med. Det finns all anledning att fortsätta att bygga ut denna verksamhet, men vi måste ibland diskutera just pengar och sådana saker. Det får ske i en takt så att vi har möjlighet att finansiera verksamheten. Låt oss som sagt fortsätta att bygga ut verksamheten och vara överens om det positiva med den. Jag tror att de allra flesta inser att det är en riktig väg att gå att bygga ut med fler familjevåldsenheter. Inte minst har kompetensen och bemötandet på de här ställena gett mycket positivt, så det ska vi fortsätta att arbeta för. När det gäller sexualbrottslagen kommer vi att få rikliga tillfällen att fortsätta diskutera hur de intentioner och de många nya skärpningar och förbättringar som föreslås ska implementeras i lagstiftningen. Jag ser fram emot att vi ska diskutera och vända och vrida på problemen men också möjligheterna som det nya förslaget till sexualbrottslagstiftning ger. 74 () replik: I mitt anförande tog jag upp situationen med antalet poliser, för jag tycker att det är en intressant fråga att det finns färre än 16 000 årsarbetskrafter poliser . Det är till och med färre än så, för den siffran är inte korrigerad för sjukdom och semester. I den här siffran ingår även de studenter som gör sin sista praktik på myndigheterna, för de räknas som anställda. Ska man räkna hur många poliser det egentligen finns i rör det sig kanske om mindre än 15 000 årsarbetskrafter. De resursbrister som regeringens politik innebär får konsekvenser för de enskilda poliserna, det vill säga att de längst ned får ta konsekvenserna av politiken, till exempel närpolischefen i . Vi får se vad han får för påföljd, för det blir inte offentligt förrän . Men det finns flera sådana exempel, och det kommer flera exempel på att den enskilde polismannen på gatan får ta konsekvenserna i form av åtal eller disciplinära åtgärder för att det är bristande resurser så att man inte klarar av att göra det vi säger här i kammaren. Vad har för syn på det? Hur ska man ge den enskilde polismannen möjlighet att göra ett bra arbete? 75 () replik: Det är självklart att vi ser allvarligt också i vidare mening på frågor som rör arbetsmiljön hos polisen och myndighetens företrädare. Den är utomordentligt viktig. Jag har haft en del ingående samtal med fackliga företrädare för poliserna, ledningen för och andra, och vi har resonerat om olika åtgärder som måste till för att förbättra arbetsmiljön för polisen, och vi har föreslagit ett antal åtgärder. Men vi kan väl ändå konstatera att med den utbildningstakt som vi nu har redogjort för och debatterat kommer det, som också sagts av företrädare för den borgerliga maktalliansen, att ske tydliga förbättringar inom loppet av . Då kommer den här utbildningssatsningen så att säga i kapp. Det är besvärligt . Det är det. Men vi kan också konstatera att polisen är effektivare . Det konstaterade vi ju också tidigare när vi diskuterade varför fängelserna är överfulla. Det beror ju i någon mån på att man så att säga har fyllt på underifrån när det gäller polisresurser. De gör naturligtvis också ett mycket effektivt och bra arbete. Men, som sagt, vi ska nog se att den delen av kedjan har förstärkts och kommer att förstärkas ännu mer framöver. 76 () replik: Det görs en hel del när det gäller att utbilda fler poliser. Men det slutar också väldigt många, så nettotillskottet var väldigt litet , 143 stycken. Men det handlar inte bara om det. Det handlar om så mycket mer. Det handlar om ledarskap. Det handlar om vidareutbildning och spetskompetens. Det handlar om arbetsmiljö. Det handlar också om civilanställda inom polisen. I exemplet i fick poliserna köra brådskande ärenden till . Det rör sig om . Det tar väl inte ens om man kör fort. Den enda patrull som fanns fick alltså köra hittegods och pass till . Det handlar alltså om flera saker förutom att bara utbilda poliser. Jag undrar vad strategin är för det på lång sikt och kort sikt, alltså att få de poliser som redan finns att göra ett bättre jobb och öka effektiviteten. 77 () replik: Detta är naturligtvis resursfrågor men också frågor om effektivisering och organisation. Vi ska som sagt slå fast principer och lyssna på erfarenheter här. Vi ska diskutera inte bara ekonomiska resurser utan också utbildningsinsatser och annat. Vi ska vidare se till att poliserna har backning i form av god arbetsledning och handledning, som jag tycker att det är väldigt viktigt att man bygger upp inom polisen. Det har brustit länge där. Det är sådana frågor. Men återigen: Detaljarbetet tror jag myndigheterna själva måste hålla i när det gäller att mer i detalj få till stånd den här effektiviseringen. Det arbetet, har vi sett, är naturligtvis i gång. Det kommer att fortsätta. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 9 § En ny åklagarorganisation Föredrogs justitieutskottets betänkande 2004/05:JuU11 En ny åklagarorganisation (prop. 2004/05:26). 78 (): åklagare gör ett bra jobb trots knappa resurser och ökad måltillströmning. Trots det har balanserna ökat, bland annat på grund av ökat målinflöde. Åklagarna arbetar med en mycket hög arbetsbelastning vilket leder till höga sjuktal och svårigheter att hinna med arbetsbördan. De så kallade mängdbrotten skrivs ofta av för att man vill minska ned balanserna. Detta drabbar i förlängningen det enskilda brottsoffret och sänder signaler om att brott lönar sig, eller i alla fall kan löna sig. Det finns en uppenbar risk för ökade balanser och för att antalet ouppklarade ärenden kommer att växa om inte åklagarna får mer resurser. Förutom behovet av personalförstärkningar har åklagarna även behov av en kontinuerlig kompetensutveckling samt utbildning i och användande av de moderna tekniska hjälpmedlen. Detta kräver både resurser och tid, och tid kostar pengar. För att åklagarna ska kunna fullgöra sin uppgift och på ett rättssäkert sätt bidra till att antalet uppklarade brott ökar måste åklagarorganisationen tillföras mer resurser kontinuerligt. Den omorganisation som vi ska besluta om kommer också att kosta både kraft och pengar. Rimligen skulle extrapengar ha tillförts för att organisationen skulle kunna på ett bra sätt. Majoriteten tror på de föreslagna förändringarna av myndighetsorganisationen och skriver: en organisation med endast en myndighet utgör en ändamålsenlig grund för att kunna skapa en effektivare och mera rationell åklagarverksamhet. Ändå lär inte rationaliseringsvinsterna, om de alls uppstår, komma direkt med omorganisationen. Det är av stor vikt att vi kan rekrytera nya åklagare så att vi inte kommer i ett läge där vi har för få åklagare. Det tar att utbilda en åklagare. Så är ju inte fallet , utan det är lite ryckigt och lite hackigt. Arbetsbördan för många av våra åklagare är mycket tung. I många fall, alltför många fall, är den alltför tung. Så kan det naturligtvis inte få fortsätta. Det är förvånande att regeringen inte heller i årets budget visar någon större förståelse för åklagarnas behov. Vi har tidigare, och det är ju ett avslutat kapitel , ansett att åklagarna borde tillföras 50 miljoner mer. Det kan vi bara beklaga, liksom naturligtvis åklagare och de brottsoffer som inte får upprättelse. De står säkert också i kön och klagar. Åklagare och polis har den gemensamma uppgiften att svara för samhällets brottsbekämpning. Polisen bedriver den utredande och klargörande delen av förundersökningen som genom åklagarens försorg i förlängningen ska leda till en lagföring. Vi delar majoritetens uppfattning att det är möjligt att effektivisera åklagarväsendet genom att införa en enmyndighetslösning. Men vi avstyrker inrättandet av de fyra så kallade kunskapscentrumen, som enligt majoriteten ska bli specialister på var sitt område och sköta överprövningen av samtliga mål inom sitt specialområde. De resurser som eventuellt kommer att frigöras med den nya myndighetsstrukturen måste enligt vår uppfattning tillföras den operativa åklagarverksamheten. Vi menar att metodutvecklingen bör ske inom polisen men naturligtvis i nära samverkan med åklagarmyndigheterna. Frågor om rättsutveckling bör hållas samman hos Riksåklagaren och inte splittras upp genom att fördelas på olika orter ute i landet där man ska föra olika ämnen och bli specialister på hela landets brottslighet. Vi förordar alltså att de nuvarande regionala nivåerna behålls även inom den nya myndigheten, främst för att underlätta styrningen av åklagarverksamheten. Vid den regionala nivån ska även vissa personalfrågor hanteras. Här finns bättre förutsättningar och större och djupare personkännedom, och det är viktigt i en sådan här organisation, än vad som är möjligt om personalfrågorna ska skötas från åklagarväsendet i för hela . Respektive regional nivå ska arbeta för att utveckla samarbetet med polisen främst vad gäller det löpande operativa arbetet. Vid den regionala nivån ska även överprövningsverksamheten hanteras, och arbetet i respektive region ska ledas av en överåklagare. Vi anser alltså att regeringens förslag bör avslås och att regeringen bör ges i uppdrag att återkomma till med ett nytt organisationsförslag med den inriktning som vi har skisserat i både motion och reservation nr 1. Därför, herr talman, yrkar jag också bifall till reservation nr 1. 79 (): delar majoritetens uppfattning om att åklagarorganisationen behöver organiseras om. Den nu föreslagna organisationen leder förhoppningsvis till lägre administrativa kostnader och till att den lokala verksamheten, där det operativa arbetet utförs, förstärks. Vi har dock en reservation och ett särskilt yttrande i betänkandet. Reservation 2, som jag härmed yrkar bifall till, delar vi med . Vi anser att myndigheten inte bör sköta tillsynen av sig själv, för detta skapar trovärdighetsproblem. I regeringens förslag ska de så kallade nationella utvecklingscentrumen ha ansvar för tillsyns- och överprövningsverksamheten. Det ska även i det centrala myndighetskansliet finnas funktioner av denna typ, och de ska också handlägga klagomål mot anställda inom åklagarväsendet. ska få en ny chef. Och jag skulle vilja passa på att gratulera vår kunniga och väldigt professionella kanslichef hon har tyvärr precis lämnat kammaren som har blivit ny chef för denna viktiga instans, . Statskontoret har som remissinstans varit tveksamt till detta förslag som läggs fram. Jag förstår inte vilka fördelar som regeringen och majoriteten ser i att integrera tillsynen i myndigheten själv. Jag skulle därför vilja att företrädaren för majoriteten, , i sitt anförande lyfter fram detta och förklarar vilka fördelar som finns med detta. Är det praktiska skäl, eller är det ekonomiska skäl? Om detta är fördelarna tycker jag inte att de är tillräckliga. De är inte tillräckligt övertygande för mig. Det får nämligen inte finnas den minsta misstanke om att den som har ansvaret för tillsynen inte sköter sitt arbete. Att förlägga tillsynen i en extern organisation skulle öka förtroendet. För att spara pengar skulle man kunna se till så att tillsynen av polisen och åklagarväsendet och kanske någon annan myndighet samlas i en och samma organisation. Jag ska därefter övergå till det särskilda yttrandet. När man gör om åklagarmyndigheten för att effektivisera verksamheten borde man också avskaffa den fristående och arbeta in den i åklagarmyndigheten. Varför ska vi egentligen ha en fristående ekobrottsmyndighet? Flera utvärderingar visar att en fristående myndighet för ekobrott leder till extra kostnader och en onödigt stor administration. Ekobrottsbekämpning är svår, och ofta är målen väldigt omfattande. Den ekonomiska brottsligheten ökar i , och den kostar samhället enorma summor. Ekobrotten är ett hot mot våra ekonomiska system och ytterst också ett hot mot demokratin och välfärden. Därför bör vi satsa rejält på att bekämpa skattesmitare, bedragare, brottslingar på finansmarknaden och andra typer av ekobrottslingar. Självklart måste de åklagare som tar hand om dessa mål vara specialister just på ekobrott. Men, som sagts, dessa åklagare borde kunna arbeta inom den ordinarie verksamheten så att allt sker till så låga kostnader som möjligt. 80 (): I det stora hela välkomnar förslaget till en ny åklagarorganisation. Det gör också utskottet, och det är bra. Det ger förutsättningar för en effektivare verksamhet och högre kvalitet. Det finns dock ett område som vi kristdemokrater vill ha annorlunda. Som oppositionsparti är vi vana vid att vara ensamma och ligga lite före. Men i detta ställningstagande är vi inte ensamma. Vi är i gott sällskap. Vi har samsyn med minst och Statskontoret. Med risk för att leverera en déjà vu-upplevelse vill även jag gratulera till utnämningen till justitieombudsman. Tyvärr har hon lämnat lokalen. Men hon är säkert läskunnig och kan ta del av detta via protokollet. Jag önskar henne lycka till i detta betydelsefulla och maktpåliggande värv. Man kan också lite grann mellan raderna ana att det inte bara är och Statskontoret som ger oss stöd, och även . Utskottsmajoriteten vacklar lite grann och lutar möjligen något åt vårt håll. Vår invändning mot förslaget gäller tillsynen över åklagarmyndigheten.