prot · GS0917 · 2004-10-20 00:00:00 — Detta har av de allra flesta talarna före mig utvecklats på ett förtjänstfullt sätt. Jag nöjer mig med att konstatera att vi är överens mellan de borgerliga partierna i den delen. Möjligheten att överlåta rätten till offentlig finansiering i samband med överlåtelse av mottagning är viktig för att ge privatpraktiserande drivkrafter att fortsätta att investera i modern utrustning även när tiden för pensionering närmar sig. Osäkerheten om landstingens vilja att sluta vårdavtal med en ny innehavare av praktiken medför att praktikens värde sjunker. Detta kan göra att den tidigare ägaren gör förluster och att gjorda investeringar inte kan återvinnas. och övriga borgerliga partier vill göra ersättningsetablering möjlig, vilket framgår av reservation nr 6. Jag yrkar på vägnar således bifall till reservation nr 1 men står självfallet bakom övriga reservationer där förekommer. 307 (): Jag vill yrka bifall till förslaget i detta betänkande och avslag på de reservationer som finns. Som redan framgått höjdes den här åldern från 65 till , när pensionssystemet ändrades, så att man har rätt att kvarstå i tjänst till . föreslås att den här åldersgränsen höjs från 67 till , och det är egentligen den enkla och hela innebörden av detta ärende. Oppositionen har tre invändningar, säger man. Den första handlar om huruvida det ska vara någon åldersgräns eller inte. Några tycker att detta är helt obefogat. Utan åldersgräns skulle det kunna innebära att man fortsätter att jobba upp till 100, 102, eller hur gammal man nu blir utan någon prövning någonstans under hela den resans gång. Det kan inte vara lämpligt att ha det på det sättet när det handlar om sjukvård. Man hänger inte riktigt med i utvecklingen när man kommer upp i mycket hög ålder, oavsett vilket yrke det handlar om, och inom sjukvården går utvecklingen oerhört snabbt. Jag tycker alltså att det finns rim och reson i att ha en åldersgräns. Det fel som några debattörer gör är att likställa detta med någonting man kallar yrkesförbud, åldersnoja eller något sådant. Möjligheten att utnyttja den som är läkare eller sjukgymnast efter finns självfallet, men då via den andra metoden, nämligen att skriva vårdavtal med vederbörande. Om det inte skulle finnas en sådan möjlighet, som redan sagts, har en sjukvårdshuvudman aldrig någon möjlighet att ifrågasätta hur utbudet av sjukvård ser ut via de privata vårdgivarna. Som har exemplifierats här tidigare finns det på ställen i en oerhörd koncentration av sådana här mottagningar, med en koncentration till vissa specialiteter och med en koncentration i geografin. Om man pratar om ett rättvist utbud av sjukvård, måste en sjukvårdshuvudman självfallet ha möjlighet att ompröva en sådan här mottagning och säga att det kanske är för många med en viss specialitet i ett område och att man önskar att den specialiteten eller den mottagningen flyttas till ett annat område, eller något liknande resonemang. Om man skulle dra slutsatser av de reservationer som finns från de borgerliga partierna, är det att den möjligheten aldrig kommer att finnas för en sjukvårdshuvudman. Systemet med fri etablering fanns i , . Resultatet för de allra flesta sjukvårdshuvudmän blev att kostnaderna drevs i väg på ett okontrollerat sätt, och först när vi tog bort den möjligheten kunde man få kontroll på kostnaderna. Vi tycker: Gärna en mångfald i vården när det handlar om primärvård och läkarbesök på öppna mottagningar, men vägen ska gå via att skriva vårdavtal. Det måste vara huvudvägen för att man ska kunna vara överens med vårdgivaren om vilken specialitet som det finns behov av och i vilket område i geografin man vill att mottagningen ska vara placerad. Därför är det ganska givet att vi som socialdemokrater säger att vi inte kan acceptera någon ersättningsetablering med automatik. Då säger man att vi ska ha status quo när det gäller vårdutbudet i ett sjukvårdsområde. Likväl som en sjukvårdshuvudman måste ha möjlighet att förändra utbudet av vård på de vårdinrättningar som drivs offentligt, måste man väl ha någon möjlighet att styra utbudet av vård som drivs av de privata. Fördelen med vårdavtal är att vårdgivaren och den som ska finansiera vården är överens om vad uppgiften är, vilken specialitet det handlar om och i vilket område man vill ha mottagningen placerad. Det man glömmer bort när man pratar om exempelvis är att sjukvårdshuvudmannen får ganska höga kostnader för sjukresor om människor måste transportera sig till detta lilla område i geografin från hela för att kunna ta del av utbudet. De sjukresekostnaderna tänker man definitivt inte på om man har en läkarmottagning. Men som finansiär av hela sjukvården måste man självfallet tänka på de samlade kostnader som en verksamhet för med sig. Därför yrkar jag, herr talman, bifall till förslaget i detta betänkande och avslag på reservationerna. 308 () replik: Jag ska nöja mig med att nämna ett av de kritiska områden som vi har pekat på, nämligen om det ska vara någon åldersgräns eller inte. Där har regeringen jag utgår från att majoriteten står bakom det skrivit att det är kvalitetsaspekten som gör att man inte vill avskaffa åldersgränsen. Det stöter mig. Vad är det som säger att den som är är en sämre doktor än den som är ? På vilka grunder kan man hävda det ena eller det andra? Visst kan en 48-åring även om det i och för sig är en bra ålder vara en dålig läkare medan en 74-åring kan vara riktigt bra. Jag tycker att hänvisningen till kvalitetsaspekt är väldigt generaliserande och åldersdiskriminerande. Det är ganska stötande påståenden. Min fråga till är om han delar beskrivningen att det är kvalitetsaspekten som ligger till grund, som det står i propositionen, för att man inte ska avskaffa åldersgränsen. 309 () replik: Åldergränsen ger möjlighet för sjukvårdshuvudmannen att ta ställning till om han har fortsatt behov av en mottagning och ger honom möjlighet att ta ställning till om han vill ha en mottagning i ett visst område eller i något annat område. Det ger självfallet också möjlighet att pröva om den individ som utför tjänsten har hängt med i den medicinska utvecklingen på det sättet att han vill fortsätta att utnyttja tjänsten. Då använder man sig av metoden att skriva vårdavtal. Om man tittar på läkare som har kommit riktigt högt upp i ålder, , är det väl ingen tvekan om att en ökad andel av dem tyvärr skriver ut preparat på ett sätt som kanske inte är det man rekommenderar. Vi har problem med en del av dessa läkare, som skriver ut narkotiska preparat i alldeles för stor utsträckning och liknande problem. Om du hävdar att vi icke under några omständigheter ska ha någon som helst gräns, blir samhällets enda möjlighet att ingripa den dagen en läkare har gjort tillräckligt många misstag så att det blir ett tillsynsärende. Då har faktiskt ett antal patienter drabbats på grund av detta. För mig är det alldeles uppenbart att man kan vara 73, 76 eller eller i någon annan ålder och fortfarande vara mycket ung och vital. Man vill jobba, men då skriver man ett vårdavtal. Svårare är det inte. 310 () replik: Det kan uppstå problem. Det kan uppstå problem när det är en yngre doktor. Det kan uppstå problem när det är en äldre doktor. Det är därför, , som samhället har en myndighet som utövar tillsyn. tillsynsansvar tycker jag är viktigt. Det är viktigt att man utgår från en persons lämplighet oavsett ålder och att det är som prövar om man fullgör sin uppgift på ett korrekt sätt eller inte. Jag har frågat representanter från : Ser ni några som helst problem med att göra det jobb ni ska, nämligen utöva tillsyn? Ser ni några problem om man avskaffar åldersgränsen? De representanter som jag pratade med på hög nivå i sade: Nej, det finns inga problem. Vi känner väl till var det finns personer som vi har ett extra öga på, och det är en uppgift som vi klarar. Så svarar den myndighet som har för att utöva tillsyn. Jag tycker att vi ska vara väldigt rädda om de resurser vi har. Vi ska se till att man uppfyller alla tänkbara kvalitetskrav. Det är ingen tvekan om det, men vi ska inte vara så förskräckligt rädda för att tillgodogöra oss de resurser som vi har. Därför tycker jag att den linje som förespråkas i reservation 1 är en linje som borde vinna majoritets gehör. 311 () replik: Om man fullföljer den linjen, , innebär det att man cementerar den struktur som man har på vården . Ditt parti talar i andra sammanhang om vikten av en decentraliserad vård, en nära vård. Hur förenar du det resonemanget med den oerhörda koncentration av mottagningar som finns på i den här staden? Om man har ett instrument från samhällets sida och det får man via att rösta ja till förslaget i betänkandet kan man alltså sprida ut de här resurserna geografiskt på ett helt annat sätt än . Det måste vara en fördel för patienterna, enligt min uppfattning. 312 () replik: Jag noterar inledningsvis att sade att när vi ska titta på sjukvårdens planering och besluta kring den så ska vi se över de samlade kostnaderna som en verksamhet för med sig. Det är mycket bra. Jag hoppas att den insikten finns kvar när vi tyvärr kommer att debattera stopplagen där det sannolikt kommer att komma ett förslag om att stoppa verksamhet som har gett lägre kostnader, nöjdare patienter och nöjdare personal. Jag hoppas att den insikten då finns kvar. Jag noterade också, i huvudanförande, att sjukvårdshuvudmän nämndes ett stort antal gånger, och det är väl bra. Patient nämndes noll gånger. Det är ju i grunden det som detta handlar om, ifall man tror att det är bra att ha olika alternativ för mig som patient att välja mellan. Jag skulle vilja ställa en fråga därför att det är olika argument i olika sammanhang. När stopplagen kommer står sannolikt i talarstol och struntar lite grann i om det är bra för ekonomin eller inte med en stopplag. Då kommer han ändå att trycka på ja-knappen i fråga om regeringens förslag om att försöka stoppa vinstdrivande sjukhus. Vad tycker om privata alternativ i vården? Sanningen är ju den att varje gång det är uppe i hamnar och hans parti på att man vill försöka stoppa alla alternativ som kommer fram. Det är det förslagen landar i. Sedan skulle jag också vilja ha ett svar från om varför utskottsmajoriteten inte kan ge de här regelförändringarna en retroaktiv verkan med övergångsbestämmelser. Er motivering i utskottsbetänkandet är med förlov sagt ganska tunn: Utskottet delar inte bedömningen att de föreslagna reglerna bör ges retroaktiv tillämpning. Det vore bra ifall det i protokollet blev ett svar på varför ni inte delar den bedömningen. 313 () replik: tillhörde inte det här utskottet när vi förhandlade om den nationella handlingsplanen kring hälso- och sjukvården. Men resultatet av den förhandlingen blev att och Socialdemokraterna, bland annat, kom på exakt samma linje när det gällde skrivningar om mångfald i vården. Om du går tillbaka till det betänkandet och läser vad som står där kommer du att se att Socialdemokraterna har en inställning när det gäller primärvården, öppenläkarvård, sjukgymnastik eller vad du vill som faller tillbaka på identiskt samma skrivning som den vi förhandlade fram tillsammans med bland annat den gången. Gå gärna tillbaka och läs det betänkandet och debatten omkring det. Då har du svar på den frågan. Det är bara det att vi vill ha ett instrument som heter vårdavtal. Vi vill att det ska vara det instrument som man använder. Då kommer både vårdgivaren och den som ska finansiera överens, i ett gemensamt avtal som båda parter skriver under, om vad det är för tjänster som ska utföras, till vilken kostnad de ska utföras, var detta ska lokaliseras geografiskt och ett antal andra saker. Då har man en överenskommelse som alla parter är inblandade i. Så till patienten, som jag, enligt frågeställaren, nämnde för få gånger. Det är ju av omtanke om patienten som vi går fram med det här betänkandet. Om vissa specialiteter förbrukar mer i ett visst område än vad som är rimligt är ju baksidan av den medaljen att andra patienter kanske inte får den tillgänglighet till vård som de har rätt att ställa krav på. Det är precis det resonemanget som bland annat nu driver. Man försöker göra en utjämning av vårdresurserna, som ni inte lyckades med under föregående mandatperiod. 314 () replik: Ja, trots att vi enligt har samma åsikter har vi misslyckats under förra mandatperioden. Vi har rätt olika synpunkter på det här. När styrde sjukvården i införde vi fri etableringsrätt, och det kommer vi att återinföra när vi tar tillbaka makten. Sedan klagade jag inte på att nämnde patient för få gånger. Jag klagade på att aldrig nämnde patient. Det är ett landstings- och byråkratperspektiv över Socialdemokraternas sjukvårdssyn. Jag kan läsa de här raderna igen: Problemet är att de specialiteter och annat som kommer fram inte är resultat av en aktiv och medveten planering från landstingens sida. Problemet är att landstingen anser att de inte är i behov av detta. Jag vill ha en sjukvård som är styrd av att patientens behov sätts i främsta rummet och inte i första hand landstingspolitiker, som vurmar för. Det var bra att du tog upp i . Jag hoppas att vi kommer att lyssna på i och dina kolleger då vi, återigen, pratar om stopplag. Du säger att ni i nationella handlingsplanen är positiva till privata alternativ och till alternativ för patienten. Men kan ge mig något exempel på att man sedan Socialdemokraterna kom tillbaka till makten har underlättat eller ökat möjligheten att etablera alternativ? Är det inte så att det enda ni har gjort är att försöka riva upp vad som har genomförts? Ni har rivit upp fri etablering. Ni vill nu inte ha överlåtelse av etablering. Och ni har rivit upp vårdgarantin och en del annat, men det har inte direkt med valfriheten att göra. Sedan noterar jag att vi fortfarande inte har fått något svar på varför vi inte kan ha retroaktivitet i reglerna. Det vore bra ifall i sin sista replik kunde få in i protokollet vad det är för lysande argumentation bakom att den som är född tidigare än en annan inte kommer att omfattas av de nya reglerna. 315 () replik: Om är intresserad av att titta på mitt eget landsting kan han se att där har tecknats ganska många vårdavtal. Senast i min egen lokaltidning står det om ett exempel på ett vårdavtal som är på väg att tecknas med en vårdcentral i den kommun där jag själv lever och bor. Det finns sådana exempel. Det är väl bara det att man inte vill leta efter dem på det sätt som man kanske skulle göra om man skulle skaffa sig en total överblick över situationen. Det jag inte förstår i er argumentation är vad det är för fel på tekniken bakom ett vårdavtal, när alla inblandade parter kommer överens om regelverket omkring vad det är som ska ingå i avtalet. Man skriver under ett vårdavtal både från vårdgivare och från den som är finansiär. Man kommer överens om geografin, verksamhetsområdet, betalningen och allting. Vad är det för fel på detta? Jag förstår inte inställningen till detta. Hur kan man när det gäller försvara den oerhörda koncentration av mottagningar som finns och den totala brist på mottagningar som finns i annan geografi i det här området? Under era år vid makten i , trots 10 miljarder i underskott, gjorde ni ingenting för att rätta till detta. Det är en rättvisa för patienter det här handlar om också, likvärdig tillgång till vård. Då måste man ha något instrument i sin hand för att kunna åstadkomma detta. Om man fullt ut skulle följa er politik har man inte ett enda instrument i sin hand från finansiärens sida att åtgärda detta, och det kan inte vara en riktig politik. 316 () replik: Det är synd att det inte är för replikerna. Jag ska ge tre kommentarer först. Jag tror att tror så mycket på privata alternativ att han är rädd för dem. Det verkar som om läkarna ska hålla på till de är , och då får vi aldrig någon förändring om vi fortsätter med ersättningsetableringar. Det är trots allt patienter som frivilligt går dit. Det andra är att jag tyckte att det var lite osmakligt jag vill gärna säga det i den här kammaren när buntade ihop äldre läkare som grupp som skriver ut för mycket mediciner och beter sig. Det är inte sjyst, . Jag vill ändå fråga om övergångsreglerna och ställa den fråga jag ställde i mitt huvudanförande. Om det är en som fyller får vederbörande starta verksamhet ? Hur ska gå för att man ska kunna få starta upp igen? Har och tänkt på det? Är det så att om man är född ska man över huvud taget inte få starta upp? Denna fråga är jätteviktig för alla, inte minst för verksamheten, och vi måste få ett svar på den. 317 () replik: Patienter går till mottagningar. Självfallet gör de det. Men det är i alla sjukvårdssammanhang, , en viss skillnad på behov och efterfrågan. Var och en av oss skulle kunna gå till en huddoktor för någon liten prick. Ett av de problem man har i är den oerhörda koncentrationen av hudläkare i centrala staden. Om man skulle följa ert recept skulle det vara så . Baksidan av detta är att människor i vissa geografier i den här staden inte har tillgång till sin allmänläkare. Är det en riktig prioritering? Sjukvård är ju också ett system som måste finansieras inom vissa ramar. Det finns inga öppna kranar i det sjukvårdssystem vi vill diskutera. Därför försöker vi att bedriva sjukvård inom ramen för de resurser som faktiskt står till förfogande. Jag har icke uttalat mig om äldre läkare generellt, . Jag har uttalat mig om att det finns en ökad risk den kan vi notera att äldre läkare inte hänger med i utvecklingen på det sätt som är önskvärt. Det finns en ökad risk att det förekommer sådant hos äldre läkare som inte ska förekomma hos läkare. Det är det jag har sagt. Det finns äldre läkare som är alldeles utmärkta och fungerar alldeles utmärkt. Om man har behov av deras tjänster skriver man vårdavtal med dem, . 318 () replik: , jag vet att timmen är sen: Övergångsreglerna! Övergångsreglerna på detta! 319 () replik: Vi tycker inte att man ska ha någon retroaktivitet vid nästan några beslutstillfällen. Det finns en risk med att man missbrukar retroaktiva beslut om man i den här salen skulle fatta sådana. Vi beslutar om ett nytt regelverk. Det gäller från och med den dag som står i detta betänkande. Det är då det nya regelverket börjar att gälla. Jag är medveten om att det kommer att vara ett litet antal läkare som faller mellan stolarna tidsmässigt. Om det landsting där de verkar känner att det vill ta tjänsterna i anspråk även i fortsättningen tar det och den läkaren och skriver ett vårdavtal om detta. Så återstår det inget problem. 320 () replik: , jag tänkte börja med att påpeka det som står här i betänkandet som handlar om det du också själv har talat om: Det är ju bara att skriva vårdavtal. Svårare är det inte. Det är inga problem. Det är viktigt att sjukvårdshuvudmännen gör detta. Man pekar på det i propositionen. Men hur är det egentligen i verkligheten? Jag har kollat upp det efter en frågeställning till , där han också svarade mig på samma sätt, att det inte är svårt. Det är bara att få ett vårdavtal. Åldersgränsen är egentligen inget problem. Men när man pratar med pekar de på att det inte finns några landsting , förutom möjligtvis något borgerligt, som över huvud taget tycker att det är en resurs när man kommer till åldersgränsen 67. Var någonstans skrivs de här vårdavtalen? Är det bara en ideologisk fråga att man avstår från att skriva och inte ens bryr sig om patienterna eller patienternas rätt till vård och kontinuitet? 321 () replik: Jag kan exemplifiera med mitt eget landsting där det var både porträtt, bild och namn på en 73-årig patolog som fortfarande jobbar. 322 () replik: Är det det enda som du kan peka på så är det inte speciellt många med tanke på att väldigt många blir drabbade av det här förslaget. Du sade att det blir några få läkare som kommer att trilla mellan stolarna. Vad säger du till den psykiatriker som fyller år och inte ens får rätten till retroaktivitet? Är det över huvud taget ett rimligt sätt att se på frågan? 323 () replik: bad om ett exempel. Då gav jag ett exempel. Återigen: Självklart är det så att om man har behov av psykiatrikerns tjänster och psykiatrikern vill jobba så skriver man ett vårdavtal med psykiatrikern. Psykiatriker är en bristvara. Det vet vi alla. Däremot har långt fler psykiatriker än något annat landsting i det här landet. Det kan också vara så att vill utnyttja den här psykiatrikerns tjänster i någon annan geografi än där han jobbar . Då får möjlighet att vara med och diskutera var man vill betala för den här tjänsten. Det är icke som enligt värld att det bara är den som bedriver tjänsten som ska ha ett ord med i laget, och sedan ska någon annan bara vara finansiär av det hela. Det sjukvårdssystemet vill vi inte ha. Erfarenheten visar att ett sådant system leder till en kostnadsdrivande sjukvård och risk för stora underskott, sådant som vi tyvärr har sett alldeles för tydliga exempel på i vissa ställen i landet. 324 (): Först, för att jag inte ska glömma bort det, vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på de reservationer som finns. När jag har suttit och lyssnat på den här debatten har jag kunnat konstatera att när det gäller den första delen är alla, vad jag förstår, egentligen överens om syftet. Alla tycker att det är bra om jag höll på att säga kvalificerad, men det är kanske onödigt eftersom man inte ska kategorisera människor personal kan jobba längre. Man tycker att det är bra om det kan ske utan att det inverkar menligt på kvaliteten på verksamheten. Såvitt jag förstår, fast jag tror inte att någon har sagt det, är det under förutsättning att patientsäkerheten inte riskeras. Det är ju sådan verksamhet som vi talar om. När det kommer till detaljer har vi problem. Jag har hört ordet åldersdiskriminering. Jag vet inte exakt, men busschaufförer är tvungna att genomgå en viss kontroll för att de ska få fortsätta att köra buss. Det är för bussresenärernas säkerhets skull som man gör det. En bil måste besiktigas . Det gör man ju för de andra trafikanternas säkerhets skull och för den som kör bilen. Att prata om diskriminering bara för att man vid en viss åldersgräns säger att det måste finnas en kontrollstation tycker jag är lite märkligt. Jag tycker att det är bra att man nu höjer gränsen från 67 till . Jag tror att det kan vara rimligt. Det är möjligt att man kan höja åldersgränsen ytterligare. Men det är väldigt bra att det finns en generell gräns och inte bara den kontrollinstitution som bygger på att läkaren själv ska begå ett misstag och bli av med sin legitimation. kan nu skriva avtal som gäller ett eller åt gången och pröva om personen fortfarande gör ett arbete som man har nytta av. Den delen är väl genomtänkt, och det finns starka argument för det. När det gäller den andra delen av betänkandet finns det väl mera heta åsiktsskillnader som åtminstone beskrivs som ideologiska. Jag är inte så säker på det, tvärtom. Det här med fri dragningsrätt på skattemedel tycker jag liknar statssocialism. Jag gillar inte det. Jag tycker att det är bra att vi i demokratiska former kan styra vart våra resurser ska gå. har jag inte hunnit att göra så stor undersökning, men jag har ringt runt till mina landstingspolitiker. Jag vet inte om det handlar om primärvårdsområden, men i ett område i kommun har man ingen demokratisk styrning av de pengar som man har till förfogande för vård. Dessa pengar ramlar ut i vården via människor som har fri dragningsrätt på skattepengar. Det känns märkligt. Man måste ändå fråga sig: Vilka är det som styr och vad väljer de? Det är inte säkert att de ur ett samlat perspektiv för hela vårt samhälle gör de rätta valen. Vi har ändå begränsade resurser att disponera. Det är rimligt att vi tillsammans tar en diskussion om det i de demokratiska former som vi har. Det är klart att de har sina brister, men då bör vi försöka jobba för att förbättra dem. Om vi går på propositionens förslag innebär det att vi får fler alternativ för fler grupper. Då kan man styra utifrån de analyser som man gör tillsammans.