prot · GR09125 · 2004-06-01 00:00:00 — Det handlar naturligtvis om att det, när vi introducerar en ny teknik, ibland är svårt att veta vilken teknik som människor känner oro för och vilken teknik som man kan introducera ganska problemfritt. Vi har haft i , inte minst , som inte har orsakat någon egentlig oro. Men i ett sådant här fall, när man gör en stor utbyggnad, är det viktigt att vi har en beredskap för att kunna kommunicera och förklara och redogöra för varför vi gör som vi gör, vilka risker vi ser och hur vi gör våra bedömningar. Här tror jag att vi har mycket att lära inför kommande introduktioner av ny teknik. Vi kan se att i andra länder är det andra typer av teknik som vållar stor oro utan att det egentligen går att påvisa vetenskapligt att det är stora hälsorisker. Och det finns andra tekniker som införs och som faktiskt innebär stora hälsorisker som ingen människa oroar sig för. Jag tror att det är viktigt att vi politiker försöker hålla en bra linje i det här men också att vi har en ödmjukhet och en öppenhet inför nya forskningsresultat och att vi för ut dem till människor. UV-strålning av vatten är en ny uppgift för mig. Jag känner inte till detta. Om så är fallet är det självklart någonting som våra tillsynsmyndigheter har anledning att se på. Jag ska gärna ta med mig den frågan tillbaka och se om det är någon som känner till att det faktiskt förekommer och i så fall om det har föranlett någon åtgärd eller kommentar från våra myndigheters sida. Överläggningen var härmed avslutad. 20 § Svar på interpellation 2003/04:488 om miljöansvar för förorenad mark 113 Miljöminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd att vidta för att staten ska ta sitt miljöansvar för den miljöskuld som åvilar staten för förorenad mark av det slag som Kvarntorpsområdet utgör. beslutar om medel för sanering av förorenade områden på anslaget Sanering och återställning av förorenade områden. Det här anslaget disponeras av . fördelade totalt i bidrag till saneringsåtgärder och till inventeringar och undersökningar av förorenade områden. Anslaget uppgår till ca , och enligt budgetpropositionen är medel beräknade till ca . Bidrag kan beviljas om det inte finns någon ansvarig verksamhetsutövare som kan bekosta saneringen. Enligt 10 kap. är i första hand den som bedriver eller har bedrivit den verksamhet som orsakat föroreningen ansvarig för efterbehandling. regler innebär dock att ansvar endast kan utkrävas om den faktiska driften vid en miljöfarlig verksamhet har pågått efter och verkningarna av verksamheten fortfarande pågick när trädde i kraft . Enligt regler kan även den som förvärvar en förorenad fastighet bli ansvarig för sanering, om fastigheten förvärvats efter . Detta är regelverket. Jag har full förståelse för de problem som Kumla kommun nu står inför. är det väsentligt att ärendet hanteras på ett genomtänkt sätt inom ramen för den långsiktiga miljöpolitiken. Regeringens utgångspunkt är att den som förorenat ett område också är ansvarig att bekosta saneringen av det, om verksamheten pågått efter 1969. Och för Yxhult gäller att statens verksamhet upphörde . Trots att krav enligt gällande lagstiftning inte kan riktas mot staten vad gäller saneringen av marken i Yxhult har regeringen vidtagit åtgärder. Regeringen kan emellertid inte särbehandla enskilda fall på ett sätt som avviker från ansvarsregler eftersom detta skulle kunna bli prejudicerande, utan regeringen arbetar i stället för en långsiktig lösning. fick geologiska undersökning (SGU) i uppdrag av regeringen att genomföra en nationell kartläggning av områden som förorenats eller misstänks vara förorenade genom statlig verksamhet och där den då verksamma statliga organisationen inte längre finns kvar. SGU identifierade fyra sådana områden: , Kinne-Kleva, Stollberg och Yxsjöberg. SGU arbetar nu med fördjupade undersökningar och projekteringshandlingar för respektive område. Utredningen visar att ansvarsförhållandena på Kvarntorpsområdet är komplicerade eftersom många företag har varit, och är, verksamma inom området. På det område där låg var det statliga verksamhetsutövare då tog över det som återstod av verksamheten. Beträffande Kvarntorpsområdet har Kumla kommun i omgångar förvärvat stora delar av området. I samband med det har också kommunen erhållit medel av regeringen för sanering av marken. fick Kumla kommun av regeringen för att använda till efterbehandlingsåtgärder. Vissa markanläggningsarbeten är utförda. Exempelvis har en golfbana anlagts och även vissa andra delar av slagghögen har täckts med jord och planterats. Kumla kommun har därutöver fått ca genom det lokala investeringsprogrammet för att restaurera ett dammsystem som avleder vatten. Kommunen har möjlighet att ansöka om ytterligare bidrag från anslaget för sanering och återställning av förorenade områden. För att komma till rätta med områden som förorenats genom statlig verksamhet görs redan stora insatser, både inom miljöpolitiken och inom andra politikområden. Utöver de medel som anslås för att sanera och återställa förorenade områden där det inte finns någon ansvarig verksamhetsutövare bedrivs i regi bland annat ett systematiskt inventerings- och kartläggningsarbete. geologiska undersökning har också ansvar för att miljösäkra anläggningar som använts för statens civila beredskapslagring av olja samt det statliga gruvfältet i . Till denna verksamhet har för åren 19982003 anvisats . bedrivs en inventering av förorenade områden inom Försvarsmaktens ansvarsområde. Under en följd av år har Försvarsmakten också bekostat undersökningar och efterbehandlingsåtgärder av olika petroleumföreningar för ca 12 miljoner och av kulfång för ca 20 miljoner . , , och är andra myndigheter och företag som tar ansvar för att sanera förorenade områden. Vi har också genom de lokala investeringsprogrammen för ekologisk hållbarhet bidragit till att sanering och efterbehandling har kunnat genomföras i flera kommuner. Totalt beräknas insatserna leda till att ca 20 förorenade områden saneras inom ramen för lokala investeringsprogram. Sammanfattningsvis har staten tagit en lång rad initiativ för att förorenade områden ska saneras, bland annat genom att starkt utöka budgeten. Regeringen fortsätter det arbete som påbörjats, och det finns eventuellt skäl att ytterligare förstärka insatserna. Regeringen avser att återkomma med förslag avseende efterbehandling av förorenade områden i den planerade miljömålspropositionen . 114 (): Jag vill tacka miljöministern för svaret på interpellationen. Även om det inte ger en fullständig lösning när det gäller miljöproblemen i Yxhultsområdet i uppfattar jag svaret som att ministern tar problemet på stort allvar. Det uppskattas säkert av Kumla kommun som tar ett väldigt stort ansvar i Kvarntorpsområdet. Det är en väldigt speciell problematik i Kvarntorpsområdet. 1941 började staten bryta alunskiffer i området av beredskapsskäl. Man tog fram olja, uran och andra ur skiffer. Just det faktum att arbetet startade under kriget bidrog säkert till att man inte tog ansvar för miljön . har Kumla kommun efter överläggningar med staten tagit ansvar för en del av området, bland annat den stora Kvarntorpshögen. Men det var innan kom med det väldigt speciella ansvar som det lägger på markägaren. Det område som är bakgrunden till min interpellation har snart ingen ägare. Det handlar om ett område där tillverkat lättbetong sedan företaget köpte marken av staten 1965. Området gränsar till Kvarntorpshögen och andra kommunägda områden som miljöministern nämnde Det ligger också i ett väldigt stort och viktigt industriområde med många internationella företag. För sedan gick Yxhult i konkurs. Efter sig lämnar man 140 duktiga människor som förlorat sina jobb. Men man lämnar också ett område som bär på en mycket stor miljöskuld. Skulden uppkom när staten var ägare, men eftersom staten sålde fastigheten 1965 är man formellt inte ansvarig för skulden. Problemet är att det inte finns någon som kan ta ansvar för miljöskulden . Konkursförvaltaren kommer att få in ett antal kronor för inkromet i . De pengarna hoppas jag att man kommer att använda för att städa efter Yxhultsverksamheten. Men det räcker ingalunda till att ta tag i den allvarliga problematik som finns i grunden från den statliga tiden. Det har också visat sig att inget privat företag är berett att köpa marken med den miljöskuld som följer med ett markköp. Ministern känner säkert till att kommunen ville att staten skulle ge garanti till eventuella köpare för att verksamheten vid Yxhult skulle fortsätta, men man avstod från att ge garantier just för att, som ministern sade i svaret, inte få prejudikat. står vi där med ett problem som inte är löst. Vi står med ett problem som vare sig stat eller kommun kan blunda för. Jag vet att staten engagerat sig med ganska stora pengar för att klara miljösanering av områden där det inte finns någon direkt ansvarig. Jag ser också i svaret att regeringen kommer att återkomma med förslag när det gäller efterbehandling av miljösanerade områden när miljömålspropositionen kommer . Jag undrar om ministern räknar med att kunna pröva en lösning på problematiken med Yxhultsområdet i i samband med att departementet arbetar med propositionen. Det är oerhört angeläget att det händer någonting och att man får i gång en ordentlig dialog i de här frågorna. 115 Miljöminister (): Nej, problemet för det här speciella området är inte löst. Men som jag försökte göra klart i mitt första inlägg har staten verkligen tagit tag i marksaneringsfrågorna. Vi gör det på många olika fronter, genom arbete med att ge saneringsbidrag till områden där det inte finns någon ansvarig och också genom den speciella insats vi har gjort genom att gå igenom de områden där staten har haft en omfattande verksamhet. Det signalerar naturligtvis att vi från statens sida ser att vi har ett särskilt ansvar för dessa svårt förorenade områden. Det är så pass omfattande miljöproblem att de kan behöva en särskild hantering. När vi nu går vidare måste vi först se till att vi slutför inventeringen av områdena och får en bild av ansvarsförhållandena. Jag skulle gärna se att vi i särskild ordning kunde diskutera hanteringen av just de fyra områden som jag nämnde, , Kinne-Kleva, Stollberg och Yxsjöberg. Här ingår Yxhult AB:s fastighet i Kvarntorpsområdet. I vad mån vi går fram med ett särskilt åtgärdspaket eller en särskild strategi för de här statliga områdena eller i vad mån vi arbetar vidare med dem inom ramen för den breda satsning vi har på sanering av mark är för tidigt att säga . Det är helt klart att det är så pass omfattande problem och också så kostnadskrävande att de kräver en ordentlig behandling för att vi ska kunna gå vidare. 116 (): Jag ser väldigt positivt på att miljöministern säger att man är beredd att fullfölja den speciella analys som gäller Kvarntorpsområdet men också tre andra områden där staten har ett särskilt ansvar och där det har varit mycket allvarliga miljöproblem. Jag delar ministerns uppfattning att det är viktigt att man hittar en långsiktig lösning. Det som är besvärligt i Kvarntorpsområdet är att det finns ett antal problem som är väldigt akuta. Det har varit en konkurs. Det finns en konkursförvaltare som arbetar med området. Det finns en väldigt stor risk att området kommer att vara ägarlöst efter . Då finns det ett par direkta problem i området. Det första handlar om en gruva som omfattar mer än 40 kilometer utbrutna orter i ett plan och som delvis utnyttjas som lager för ett par företags verksamhet. Det är värdefulla lagerlokaler, och de ger också ett antal jobb. Denna verksamhet äventyras helt och hållet om inte gruvan länspumpas. Det sker med hjälp av konkursförvaltaren , men det måste säkras också . Det finns också allvarliga miljörisker om man vattenfyller gruvan. Detta är en fråga som man någonstans måste ta tag i, men finns det inte någon som riktigt gör det. Det andra akuta problemet är inte på samma sätt ett miljöproblem men är ett allvarligt problem ur sysselsättningssynpunkt. Det finns en ångcentral i området som betjänar två företag. För det ena företaget, , som är ett internationellt företag med ett tjugotal anställda i Kvarntorpsområdet, har detta avgörande betydelse för verksamheten. Om ingen tar ansvar för ångcentralen står företaget utan ånga. är det konkursförvaltaren som driver ångcentralen. Någonstans måste man jobba vidare med detta. Jag har tagit upp de här två exemplen därför att de är väldigt akuta och också därför att de illustrerar att det blir omedelbara effekter i Yxhultsområdet om man inte kan hitta någon sorts lösning på miljöproblemen. Jag inser att det säkert är svårt att fullt ut lösa problemen före , men det vore bra om man ändå kunde se att någon tog i de här frågorna. Såvitt jag förstår finns det bara två tänkbara ägare. Den ena är staten. Det är inte ministerns frågor att diskutera statens ägande, så det ska jag inte pressa ministern om, men det är naturligtvis ett alternativ om man inte kan lösa frågan. Den andra är kommunen, som när det gällt Kvarntorpshögen och annat har visat att man varit beredd att ta ansvar. Men man tar naturligtvis inte vilka risker som helst. Jag tror därför att det är absolut nödvändigt att det kommer till stånd någon form av dialog mellan stat och kommun om Yxhultsområdet och hur man ska se på miljöproblemen. Jag förstår att detta inte är enkelt. Men det allra sämsta är att området bara läggs för fäfot. Så får inte staten behandla ett område som har spelat en så stor roll för folkhushållet i en kritisk tid. Jag vill än en gång vädja till statsrådet att ni får i gång en dialog med Kumla kommun om hur man kan lösa problemen i Yxhultsområdet. 117 Miljöminister (): Låt mig säga att vi redan har påbörjat en dialog med Kumla kommun, där flera departement har varit inblandade, för att se vad vi i detta läge kan göra. Precis som jag sade i mitt första inlägg är det väldigt svårt för staten att akut ingripa i ett sådant här skeende med en konkurs. Däremot har vi en långsiktig strategi. Vad som dock är angeläget också i det korta perspektivet är naturligtvis att se till att de miljörisker som här finns undanröjs. Att vi får en vattenfyllnad av gruvan som kan leda till att föroreningar rinner ut och kan skada grundvatten och annat är naturligtvis en risk som måste undanröjas. Ansvar här har tillsynsmyndigheter. Både kommun och länsstyrelse har uppgifter i tillsynen för att se till att den här typen av problem inte uppstår. Såvitt jag har förstått är det också möjligt att från saneringsanslag få bidrag för att förhindra att situationen i ett sådant här herrelöst område försämras i en situation där man har denna typ av överhängande risker. Det är alltså mitt råd. Här behöver vi naturligtvis gå vidare och se till att denna risk undanröjs. När det sedan gäller fortsättningen ska vi arbeta vidare med saneringsfrågorna. Det är min förhoppning att vi ska kunna fortsätta satsa kraftfullt på marksanering även i fortsättningen. Som miljöminister kan jag säga att detta är ett av de områden där vi satsar allra mest resurser. Det är ett av våra allra mest kostnadskrävande områden. Jag tycker att det är bra att vi har insett de problem vi har i naturen och de miljöskulder vi bär med oss från industrisamhället. Jag brukar ofta berätta, när jag möter kolleger från andra delar av världen där industrialiseringen ännu inte har skjutit fart, vilka bekymmer vi har med att städa upp det vi en gång smutsade ned. har vi byggt upp ett regelverk som ska försöka förhindra att detta sker . Det är också därför vi nu har lagt ett ansvar på verksamhetsutövare så att man under hela verksamheten vet att man har ett ansvar för att sanera. Vi kan få problem i enskilda fall, som när företag går i konkurs. Jag är dock övertygad om att vi ska komma framåt på det här området, även om Kumla kommun säkert skulle önska att det gick ännu fortare. 118 (): Jag vill tacka ministern för diskussionen och också för ambitionen att långsiktigt söka hitta en lösning för och de andra statliga områdena. Så har jag tolkat debatten. Jag vet också att regeringen prioriterar miljösaneringen. Jag har sett att det är ett betydande anslag. Det som är bekymmersamt är de här områdena av typ som har extremt höga miljöskulder vilande på sig, där det inte finns någon rimlig möjlighet för någon enskild kommun att gå in och ta det ansvaret och där det innebär en risk att gå in och köpa ett sådant här område. I de fallen blir lagstiftningen tokig. Jag tycker att vi har en väldigt värdefull lagstiftning på det här området, men den slår väldigt tokigt i denna typ av fall. Jag har lärt mig att när verkligheten inte stämmer överens med kartan måste man göra någonting åt kartan och ändå försöka klara ut problemen. Jag är också glad att ministern tar de akuta problemen i Yxhultsområdet på allvar. Frågan om en kontakt med ska jag naturligtvis ta med till Kumla kommun. Jag tänker också ta med till Kumla kommun den känsla jag fått av att ministern gärna diskuterar de här frågorna vidare med kommunen för att försöka hitta en lösning på ett svårt men väldigt angeläget problem. Överläggningen var härmed avslutad. 21 § Svar på interpellation 2003/04:489 om planering av köpcentrum 119 Miljöminister (): har frågat vilka åtgärder jag avser att vidta för att externa köpcentrum inte ska bidra till att motverka miljömålen frisk luft och begränsad klimatpåverkan samt målet om en god bebyggd miljö. Jag kan inledningsvis säga att jag delar interpellantens uppfattning att det finns miljömässiga och sociala problem med en utveckling som leder till en ökad etablering av alltfler och allt större externt belägna handelsplatser. Felaktigt lokaliserade köpcentrum kan bland annat leda till ett ökat bilberoende och därigenom leda till att det blir svårare att uppnå de miljökvalitetsmål som ställt sig bakom. vill jag stryka under handelns betydelse för att skapa ett fungerande samhälle med en bra och god bebyggd miljö. Etablering av stormarknader prövas framför allt enligt bestämmelserna i , PBL. Enligt PBL ska planläggning bland annat främja en ändamålsenlig struktur av bebyggelse, grönområden, kommunikationsleder och andra anläggningar. Även en från social synpunkt god livsmiljö, goda miljöförhållanden och i övrigt en långsiktigt god hushållning med mark och vatten och med energi ska främjas. Enligt PBL ska det inom eller i nära anslutning till områden med sammanhållen bebyggelse finnas lämpliga platser för att anordna en rimlig samhällsservice och kommersiell service. Det är också viktigt att konkurrensaspekterna beaktas vid planläggning för att skapa förutsättningar för konsumenterna att få ett varierat utbud av varor till rimliga priser. De nationella miljökvalitetsmålen ska tillsammans med övriga nationella mål vara vägledande för fysisk planering och samhällsbyggande. konstaterar i den fördjupade utvärdering av miljökvalitetsmålen som presenterades att god fysisk planering är avgörande för möjligheterna att nå 14 av de totalt 15 målen. är föremål för remissbehandling. Vi kommer att återkomma till förslagen i en ny miljömålsproposition . Jag tänker nu kort redogöra för några av de åtgärder som regeringen har initierat i syfte att främja en miljömässigt god planering av handelsetableringar. Frågan om planering för handelsetableringar ingår i det uppdrag som givits till den kommitté som har att se över plan- och bygglagstiftningen (dir. 2002:97). Kommitténs övergripande mål är bland annat att stärka plan- och bygglagstiftningens roll som ett instrument för hållbar utveckling och att utveckla lagstiftningen så att den får en utformning som skapar bättre förutsättningar för en god miljö, byggande av bostäder, etablering av handel och övrigt näringsliv liksom för annat samhällsbyggande. Man kommer att lämna sitt slutbetänkande . Inom ramen för översynen av plan- och bygglagstiftningen har kommittén utarbetat ett betänkande som legat till grund för regeringens förslag om miljöbedömningar av planer och program (prop. 2003/04:116). Genom de lagändringar som avses träda i kraft införs nya bestämmelser i som bland annat innebär att sådana kommunala planer som sätter ramarna för projekt och verksamheter ska miljöbedömas. Kommunala planers miljöpåverkan kommer därmed att redovisas tydligare och mer utförligt än , vilket kan ha betydelse inte minst i samband med planering för större handelsetableringar. Det innebär en förstärkning av möjligheterna att i ett tidigt skede uppmärksamma de miljöproblem som en etablering kan medföra. Bedömningar av miljökonsekvenser är enligt min uppfattning väldigt viktiga verktyg för att integrera miljöhänsyn i samhällsplaneringen och för att uppnå de uppsatta miljömålen. Inom pågår vidare ett arbete som syftar till att fullt ut genomföra rådets direktiv (85/337/EEG) om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt det så kallade MKB-direktivet. Arbetet föranleds bland annat av att Europeiska kommissionen uppmärksammat regeringen på att direktivets krav inte till fullo genomförts i förhållande till bland annat etableringen av stormarknader. Målsättningen är nu att det svenska regelverket ska komma att överensstämma med direktivets krav. Det innebär dels att det ställs tydligare krav på att en miljökonsekvensbeskrivning ska utarbetas för shoppingcentrum, dels krav på vad en sådan miljökonsekvensbeskrivning ska innehålla. Det här tycker jag är en mycket angelägen uppgift. Målsättningen är nu att bestämmelserna ska kunna träda i kraft . Jag vill avsluta med att nämna några ytterligare områden där regeringen agerat. Det ena gäller de nya återrapporteringskrav som lagts på länsstyrelserna. Länsstyrelserna ska i årsredovisningen redovisa strategiskt viktiga insatser som genomförts och därvid särskilt redovisa på vilket sätt de beaktar att miljökvalitetsmålen och andra nationella mål får genomslag i samband med planering och etablering av anläggningar som får stor påverkan på och betydelse för kommunens, andra kommuners och länets framtida utveckling. Handelsetableringar är ett exempel. Den andra frågan gäller förvaltningsärenden som enligt PBL ska avgöras av regeringen. har regeringen underkänt ett antal kommunala detaljplaner för större handelsanläggningar eftersom planeringen inte har vilat på ett fullgott underlag och eftersom respektive plans konsekvenser i olika avseenden inte blivit tillräckligt belysta. Vi har från regeringens sida härvid bland annat påtalat att planering för större handelsanläggningar bör ske genom översiktlig planering och sättas in i ett regionalt perspektiv. Sammantaget kan jag konstatera att regeringen har vidtagit en rad åtgärder som ska medverka till att externa handelsetableringar inte motverkar att miljömålen frisk luft och begränsad klimatpåverkan samt målet om en god bebyggd miljö kan uppnås. Ytterligare arbete inom det här området pågår, och vi kommer att på olika sätt driva frågorna vidare. 120 (): Tack för svaret, miljöministern. Jag lär återkomma till det under debatten. Det är ändå så att utbyggnaden av handel i tätorternas utkanter , både i industriområden och längs motorleder, pågår i en mycket snabb takt över hela landet. En nypublicerad kartläggning av utbyggnadstakten visar att mer än var tredje kommun planerar att bygga ut eller anlägga ny handel i externa lägen inom de kommande tre åren. Ofta sker den här utbyggnaden med hänvisning till ökad konkurrens och lägre priser. Jag välkomnar också ökad konkurrens och lägre priser men anser att det med fördel kan ske inom ramar som verkligen tar hänsyn till miljön och till människors möjlighet att kunna ta sig till affären. Vardagen måste fungera för alla. I de länder i som planerar handel mer genomtänkt än i kan man se att lågprisaktörer integrerar handeln bättre i centrum och i bostadsområden. Det är inte så underligt att har fått lite bassning på fingrarna för det här. Det ger också alla människor, från den ensamma pensionären utan bil till barnfamiljen, tillgång till bra priser och bra utbud vare sig man använder bil eller inte för att ta sig till affären.