prot · GS0921 · 2004-10-27 00:00:00 — Frågan är om det finns en nyupplåning eller inte. får gärna använda sin nästa replik till att återigen bekräfta att det finns en nyupplåning och att den beror på att vi har ett underskott i statsbudgeten. Sedan kan vi ta en annan debatt som handlar om att det här inte alls eller bara till en liten del beror på lågkonjunkturen därför att vi har ju ett växande strukturellt budgetunderskott, men det är en annan sak. 92 BO () replik: För att klara ut hur det egentligen är vill jag säga följande: Vi har ett överskott i de offentliga finanserna, och vi har ett underskott i statsbudgeten. Jag tycker att det ibland blir trist i den politiska debatten, och det är när man bedriver en polemik som inte gör medborgarna särskilt mycket klokare. Vad vi har att reda ut är när det är ett problem att staten lånar upp. Att staten måste öka sin upplåning under vissa perioder, till exempel under en lågkonjunktur, eller för att stabilisera ekonomin är alldeles uppenbart. Så är det. Ingen kan hävda någonting annat. När blir då detta ett problem? Jo, det blir ett problem framför allt, för att ta till ett enkelt mått, när statsskulden växer snabbare än tillväxten. Då är det ett problem och ett växande problem. Men jag kan lugna . Vi har nämligen så bra ordning på ekonomin i det här landet att tillväxten i växer betydligt snabbare än statsskulden, och så förväntas det bli också om inte olyckan är framme. Så är det. 93 () replik: För att undvika en polemik som inte gör medborgarna klokare är det bra att just utgå från verkligheten så som den ser ut, alltså att man inte från majoritetens sida vilket nu inte gör förnekar detta existerande underskott. När blir det då ett problem? Ja, det blir ett problem när man har ett stort underskott på toppen av en högkonjunktur och går in i en lågkonjunktur med ett växande strukturellt underskott som sedan späds på med ett konjunkturellt underskott. Dit är vi på väg. Det handlar inte om att olyckan är framme, utan tas medvetna beslut som ökar det strukturella underskottet. Det är just för att vi inte ska hamna i en situation där statsskulden växer fortare än BNP som det gäller att slå till bromsarna . Man måste ha en sjukdomsinsikt för att kunna göra något åt saker. Därför är det mycket bra att åtminstone nu är beredd att i diskussionen utgå från verkligheten så som den ser ut, inte så som den friseras när man försöker så att säga bläddra bort medborgarna genom att påstå att det inte finns något underskott. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 22 §.) 13 § Medlemskap för de baltiska staterna i Nordiska investeringsbanken Föredrogs finansutskottets betänkande 2004/05:FiU15 Medlemskap för de baltiska staterna i Nordiska investeringsbanken (prop. 2003/04:162). vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 22 §.) 14 § Upphörande av vissa betalningsmedel Föredrogs finansutskottets betänkande 2004/05:FiU16 Upphörande av vissa betalningsmedel (framst. 2003/04:RB4). vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 22 §.) 15 § Stämpelskatt i samband med företagsinteckning Föredrogs skatteutskottets betänkande 2004/05:SkU2 Stämpelskatt i samband med företagsinteckning (prop. 2003/04:165 och skr. 2003/04:107). vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 22 §.) 16 § Avdrag för s.k. sponsring Föredrogs skatteutskottets betänkande 2004/05:SkU6 Avdrag för s.k. sponsring (skr. 2003/04:175). 94 (): föreslog skatteutskottet, och beslutade , att regeringen skulle se över om det skilde mellan hur sponsring av idrott och sponsring av kultur betraktas i skatteavseende och om det eventuellt behövdes förändringar eller preciseringar av regelverket. Regeringen har återkommit till med sitt svar i form av en skrivelse som går ut på att regeringen anser att det inte är vare sig möjligt eller lämpligt att införa en reglering i syfte att precisera avdragsrätten för sponsring. förslag överlämnas nu för debatt. 95 (): Det här ärendet handlar, som sagt, om skatteavdrag för sponsring. Det har visat sig att om företag sponsrar idrott och sport får de normalt dra av för kostnaderna. Men om företagen väljer att sponsra kultur har det i verkligheten visat sig att avdragsrätten ofta uteblir helt eller delvis. Jag kommer själv från och har där med egna ögon fått se hur olika skatteavdragen för sponsring behandlas. sponsrar och har inga problem med att få igenom sitt sponsringsavdrag. När de för en del år sedan också sponsrade blev det genast stora problem. förstår naturligtvis inte varför samhället utan vidare godkänner sponsringsavdrag för fotboll men inte för högklassig kultur. När man läser den här handlingen framgår det av innehållet att även utskottet anser att samma regler bör gälla för sponsring av fotboll och sponsring av kultur. Vad som skiljer är att majoriteten i utskottet anser att det räcker med de rekommendationer som förväntas utfärda för att avdragsrätten för sponsring även ska gälla kultur. Problemet är bara att åren går och inget händer. liksom andra högklassiga kulturinstitutioner i landet missar värdefulla sponsringspengar därför att regeringen tror att frågan kommer att lösa sig av sig själv. Åren går, men orättvisorna består. De som är insatta i problemen är naturligtvis upprörda över att kulturen inte får ta del av näringslivets marknadsföringspengar. Regeringen säger sig ha förståelse för att det kan upplevas som svårt att i olika situationer förutse om avdrag får göras och i så fall med vilket belopp. Regeringen nöjer sig dock med att uttrycka sin förhoppning att ska bringa klarhet genom rekommendationer som ska göra frågan om kultursponsring tydlig för näringslivet. Jag är inte övertygad om att kommer att lyckas med denna uppgift. Däremot är jag övertygad om att klara och tydliga regler på sponsringsområdet skulle ge ett ökat incitament för företag att i större utsträckning än vad som gäller vara med och finansiera sponsring av kultur. Med regeringens lösning blir reglerna fortsatt otydliga och oförutsägbara. Det är därför önskvärt att regeringen formulerar ett förslag till lagregler som erkänner att värdet av sponsring av kultur är minst lika högt som sponsring av sport. Lagreglerna ska vara utformade så klart att de bidrar till att företag också vågar satsa på sponsring av kultur. Jag yrkar bifall till reservation 1, som jag också kommer att begära votering på. 96 (): spelade Elfsborg hemma på i . Tyvärr blev det inte vinst. Den som gjorde vinst däremot var ett stort känt postorderföretag, vars namn fanns på varje spelares bröst. Genom att sponsra Elfsborg så att klubben får pengar till sin verksamhet gör företaget sitt namn känt. Som motprestation låter klubben spelarna ha företagets namn på tröjor och annat. Både klubben och företaget tjänar på det. Däremot när stadsteater spelar Markurells i med och vore det märkligt om steg fram på scenen med samma kända postorderföretags varumärke på bröstet. Det är inte lika lätt att sponsra en teaterföreställning med det krav på motprestation som finns för att ett företag ska få möjlighet att göra skatteavdrag. Motprestationen i fotbollsexemplet är bland annat att företaget får ha sitt namn på fotbollströjan. Det spelar ingen roll om en fotbollsspelare har hela fotbollströjan täckt med olika varumärken. Hur hans eller hennes tröja ser ut har inte med spelet att göra. I en teaterföreställning är klädseln en del av spelet, och därför kan inte skådespelarnas kläder täckas med bilder av olika varumärken. är förutsättningarna för företag inte desamma för kultursponsring som för sponsring av idrottsverksamhet. Reglerna är dessutom otydliga, oklara och oförutsägbra. Därför begärde ett enigt skatteutskott att regeringen skulle se över lagreglerna för sponsring. återkommer regeringen med en skrivelse där man anför att det inte behövs någon förändrad lagstiftning utan att det räcker med att tar fram rekommendationer och riktlinjer. Det som förvånar mig är att i samband med att utskottet fattade beslutet lämnade ett särskilt yttrande om hur viktigt det var att lagtexten ändrades. verkar det inte vara lika viktigt. Vad menas då med sponsring? I skrivelsen hänvisar regeringen till hur regeringsrätten förklarar innebörden av sponsring. Det är när ett företag lämnar ekonomiskt stöd till en verksamhet av idrottslig, kulturell eller annars allmännyttig natur. Men för att bidraget ska vara avdragsgillt enligt inkomstskattelagen ska mottagaren ha utfört motprestationer och värdet av dessa svarat mot den lämnade ersättningen. Enligt skrivelsen kan bidrag vara avdragsgillt även om motprestationen inte är direkt. Om motprestationen har karaktär av personalkostnad, representationsgåva eller bidrag till forskning kan den vara avdragsgill. Även i de fall när det finns en så stark anknytning mellan sponsors och mottagarens verksamhet att sponsringen möjliggjort en ökning av mottagarens verksamhet kan avdragsrätten medges. Däremot räknas inte sponsorskostnader som enbart är ägnade att förbättra sponsorns goodwill som motprestation, trots att de ändå är kommersiellt motiverade. Om ingen motprestation görs betraktas det som en gåva, och gåvor är inte avdragsgilla. Därför blir sponsring som görs inom kulturområdet inte avdragsgill eftersom inget företag får någon direkt motprestation tillbaka. Visserligen kan det i vissa fall finnas delar av sponsring som är avdragsgilla, medan andra inte är det. För det företag som ska sponsra under dessa förutsättningar blir de ekonomiska förutsättningarna oförutsägbra. Risken finns att kulturområdet på så sätt går miste om sin del av näringslivets marknadsföringspengar. I den skrivelse som ligger till grund för det här betänkandet argumenterar regeringen för varför ingen lagstiftning behövs utan det räcker med att tar fram rekommendationer. Regeringens argumentation är synnerligen luddig i många avseenden. Bland annat säger man att utskottsmajoriteten håller med regeringen om att en särreglering i fråga om sponsring innebär risker för att avdragsförbudet får gåvor inte kan upprätthållas. Möjligheten för företag att sponsra även kultur ska inte behöva falla på regeringens skräck för att någon form av sponsring skulle kunna betraktas som gåva. anser att idrottsverksamhet och kultur måste ges likartade förutsättningar för sponsring. Klarhet och tydlighet i reglerna är viktigt. De måste också vara förutsägbara. Lagreglerna ska vara utformade så att de erkänner att värdet av imageskapande sponsring är minst lika högt som annan typ av reklam. Detta skulle bidra till att företag i ökad utsträckning kommer att vilja engagera sig i denna form av sponsring. tycker inte att det räcker med att tar fram riktlinjer. Vi vill ha ändrade lagregler. Lagregler måste man följa; riktlinjer kan man kringgå. Regeringen hänvisar i sin skrivelse till det förslag som drivit om att man ska ha möjlighet att få göra avdrag för gåvor till internationellt bistånd. Detta exempel på gåva har inget att göra med sponsring. Varför man tar in det som argumentation mot ett lagförslag om sponsring förstår jag inte. Men i konsekvensens namn har vi också i vår motion om sponsring tagit med det förslaget igen. Motsvarande förslag återfinns i vårt förslag till budget för . Många människor lämnar bidrag till olika internationella biståndsorganisationer. Detta är, fru talman, något som bör uppmuntras så att fler gör det. Det är viktigt att vi delar med oss av vårt välstånd. yrkar jag bifall till reservationerna 1 och 2. 97 PER (): har länge arbetat för att tydliggöra reglerna för sponsring. Att sponsra allmännyttig verksamhet ser vi som en möjlighet för företag att ta ett ökat samhällsansvar, och det är något som bör uppmuntras. Regleringen av sponsring bör därför vara generös och främja den här typen av ökat ansvarstagande, men så är det inte . Socialdemokraterna har alltid varit mycket kritiska till företagens inblandning till allmännyttiga verksamheter. De ser enbart de risker i stället för de möjligheter som sponsringen innebär för till exempel kulturinstitutioner. gjorde skatteutskottet på bland andra initiativ, som vi hörde, ett tillkännagivande till regeringen om sponsring. I tillkännagivandet krävdes en översyn av skattelagstiftningen för att undanröja eventuella hinder för sponsring av allmännyttig verksamhet, till exempel idrott och kultur. har regeringen alltså haft möjlighet att arbeta med den skrivelse som vi debatterar här . Alla förslag om att ändra på gällande regler som hamnat på regeringens bord har lämnats obehandlade med hänvisning till regeringens behandling av ärendet. När vi nu står här med resultatet inser vi att vi är tillbaka på ruta 1. I skrivelsen konstateras det nämligen att det vare sig är möjligt eller lämpligt att göra en förändring. Regeringen väljer alltså att ignorera problemen och nonchalerar tillkännagivande. I stället försvarar man sin grundläggande inställning, att enbart det offentliga ska ansvara för all allmännyttig verksamhet. Den privata sektorn ska så mycket som möjligt hållas borta från ideella verksamheter. Och, fru talman, jag undrar ju om ett skifte på ministerposten kan innebära en annan inställning. Vad är då problemet med gällande regler? Huvudproblemet är otydlighet. Ett företag som sponsrar allmännyttig verksamhet får göra skatteavdrag för detta. Avdragsrätten gäller dock enbart om företaget fått motprestationer från föreningen eller institutionen som motsvarar den summa som företaget har skänkt. I görs en tydlig distinktion mellan direkta och indirekta motprestationer. Företaget måste enligt gällande lagstiftning få direkta motprestationer i form av till exempel reklamskyltar, inträdesbiljetter eller lokalutlåning motsvarande den summa som man har betalat. Indirekta vinster för företaget såsom att dess namn förknippas med institutionen eller föreningen så kallat imageskapande eller goodwill bedöms olika från fall till fall. Sponsringsärenden har på det sättet blivit en bedömningsfråga för den lokala skattemyndigheten, vilket innebär att lagarna tillämpas olika, vilket i sin tur utgör ett hot mot rättssäkerheten. Detta drabbar särskilt sponsring av kultur eftersom det för till exempel idrotten oftast är lättare att ge direkta motprestationer till exempel i form av logotypen på tröjorna. Föreningen och Näringsliv har gjort en jämförande studie om avdragsrätten för kultursponsring i ett antal europeiska länder. Man konstaterar att den största skillnaden mellan och flertalet andra europeiska länder är inställningen till så kallade direkta och indirekta motprestationer. I till exempel och görs ingen distinktion mellan dessa, vilket också förklarar möjligheterna till sponsring där. I flera av länderna som undersöktes finns också en annan grundinställning. Lagändringar har i flera fall gjorts för att förenkla möjligheterna till sponsring. När tveksamma fall har uppstått har man oftast dömt i en positiv riktning för det sponsrande företaget. Sponsring ses som någonting positivt som bör uppmuntras detta till skillnad från där man genom flera domar i stället har begränsat avdragsrätten för sponsring. Regeringen uttrycker en grundläggande skepsis mot att företag stöder allmännyttig verksamhet. I de domar som begränsat möjligheterna till sponsring har det ofta handlat om indirekta motprestationer. I det uppmärksammade Upjohn-målet betraktades sponsringen som en gåva eftersom den inte enligt skattemyndigheten motsvarades av tillräckliga direkta motprestationer. Skatteavdraget avslogs således. Detsamma gäller sponsring av Operan där skatteavdraget avslogs till viss del eftersom det inte fanns tillräckliga motprestationer och inte heller en tillräckligt nära anknytning mellan företaget och institutionen. Men när det gällde fanns det en sådan anknytning. Detta är alldeles för godtyckligt. säger regeringen i skrivelsen att skattemyndigheten ska se över praxis när det gäller indirekta motprestationer. Förhoppningsvis kan det få en del positiva effekter, men det räcker inte. Problemet med den otydliga lagstiftningen om indirekta motprestationer är också att det blir skattemyndigheten och inte företaget som avgör vad som är kommersiellt motiverat, och det är en konstig ordning. Slutligen anser , till skillnad från regeringen, att sponsring kan bidra till en positiv utveckling för institutioner och föreningar. Risken för att de sponsrande företagen påverkar verksamheten, vilket majoriteten hävdar, anser vi vara mycket liten. Det finns åtgärder som kan vidtas för att förhindra att så blir fallet. Naturligtvis måste den institution eller den förening som tar emot sponsring vara medveten om de risker som finns. Etiska riktlinjer för hur sponsring ska genomföras bör utformas mellan parterna. Men sådana regler ska inte ses som ett hinder för sponsring. Det behövs en positiv grundinställning. finns en vilja hos många företag att stödja allmännyttig verksamhet, och det är en vilja som vi bör ta till vara. Men då måste reglerna för sponsring av framför allt kulturverksamheter bli tydligare och mer generösa. Jag yrkar bifall till reservation nr 1. 98 (): Idrotten och kulturlivet är viktiga och betyder mycket för . Det kräver resurser. Utöver ideella och statliga insatser, publikintäkter med mera kan sponsring från näringslivet spela en stor roll. Inkomstskattelagens regler gör att idrotten kan sponsras inom ramen för full avdragsrätt för företagen. För kulturlivet är det uppenbart att regelverket försvårar sponsring. Vid kultursponsring avsätter företagen pengar i en grå zon där rättsliga prövningar på ett närmast godtyckligt eller åtminstone skönsmässigt sätt fastställer om avdragsrätt föreligger till , till eller mindre av sponsorsbidraget. Det beslutet kommer i efterhand, och det kan vara väldigt svårt för företagen att beräkna innan var det hela ska landa. Självfallet bromsar detta många företag som annars skulle ha satsat mera på kultursektorn. Detta är inte rimligt. Lagreglerna behöver förtydligas och sponsring till kulturändamål bör ges samma förutsättningar som vid idrottssponsring. Trots att regeringen har haft i uppdrag från att tydliggöra detta vill utskottsmajoriteten att man ska fortsätta med dagens oklara situation, vilket är beklagligt för framför allt kulturen som ju behöver varje krona som den kan erhålla i sponsorsintäkter. Det är kanske ett steg i rätt riktning att ska ge ut vissa anvisningar i frågan, men det räcker inte. står därför bakom den gemensamma borgerliga reservationen om ett nytt tillkännagivande till regeringen om behovet av tydligare lagregler där det medges avdrag även för imageskapande sponsring. 99 (): Sponsring är en viktig företeelse. För många företag är det ett bra sätt att marknadsföra sig, och för idrott, kultur och annan allmännyttig verksamhet kan det ge värdefulla ekonomiska bidrag. Därför är det självklart för oss att vi ska ha lagar och regler som gör sponsring möjlig. Så är också fallet . Generellt sett gäller att ett företag har rätt att göra avdrag för kostnader som man har för att förvärva eller bibehålla en inkomst. Det innebär i praktiken att även kostnader för sponsring är avdragsgilla, om de inte utgör en ren gåva. Den analys som regeringen har gjort sedan beslutade om att det skulle ske en prövning av reglerna om sponsring visar att man ska låta bli att röra om i lagstiftningen. För att skingra en del oklarheter som har uppstått i samband med de rättsfall som det har hänvisats till tycker vi att det är bättre att för det första låta se över sina rekommendationer på det här området och komma med nya anvisningar och för det andra att låta rättstillämpningen sätta sig. Framför allt kultursponsring är en ganska ny företeelse. Det finns därför bara en fåtal rättsfall på det området. Innan vi ger oss in och särreglerar och riskerar att verkligen krångla till för företag, föreningar och kulturinstitutioner är det rimligt att låta rättsutvecklingen ha sin gång. Med stöd av rekommendationer från tror vi att det är den smidigaste, minst krångliga och den bästa vägen att gå. i debatten har det talats om vikten av sponsring av kulturen. Jag håller med om att det är betydelsefullt. Men vad som verkligen är avgörande för kulturen är en ordentlig offentlig finansiering. En sådan kan inte ersättas med sponsorsintäkter. Det är också viktigt att olika kulturinstitutioner inte gör sig beroende av sponsring för sin grundläggande kulturella basverksamhet, inte minst därför att det innebär en ökad osäkerhet och ökad sårbarhet. När lågkonjunkturen kommer och tiderna försämras kan sponsorsintäkterna vara det första som försvinner när företagen behöver dra ned på sin verksamhet. I kultursektorn är det dessutom viktigt att man behåller sitt konstnärliga oberoende och att man håller sig på armslängds avstånd från den som betalar ut pengarna. I det perspektivet innebär sponsring, Per , givetvis en risk. Det är ett perspektiv som man bör ha med sig i debatten. Det vi nu främst diskuterar är hur man skattemässigt ska se till att sponsring kan ske på ett sätt som är bra och smidigt. Det tycks alla vara överens om, även om vi har lite olika vägar för hur man ska nå det målet. Vi vill till skillnad från och inte ta bort avdragsförbudet för gåvor. Det är viktigt att det finns en demokratisk process bakom det stöd som samhället ger till den ideella sektorn och till biståndsorganisationer. Det är någonting vi alla gemensamt ska vara med och bestämma om. Det är inte ett beslut som man ska privatisera. Det är självklart fritt fram för vem som helst att skänka pengar till något som man tycker är viktigt. Men då ska man inte låta skattebetalarna vara dem som står för en del av notan rent ekonomiskt. Därför, fru talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på reservationerna. 100 () replik: Vi ska vänta och se, säger . Huvudmännen för har tvingats att dra ned anslaget. Här är man i en situation att en mycket förnämlig orkester måste varsla och avskeda mycket duktiga musiker. Den kan i fortsättningen, om detta nu genomförs, inte få spela upp de stora verk som den har gjort. Man har enhälligt över alla politikergränser i och i hela länet sagt att om man fick ta emot sponsringsbidrag skulle det kunna täcka den nedskärning som orkestern har drabbats av. Det är bara det att man från företag och andra inte vågar satsa efter det att har blivit behandlad på detta sätt. Jag talade med en företrädare för . Han sade att det har gått men att han inte ens vet om ärendet är slutbehandlat. Det har överklagats fram och tillbaka. Så ser situationen ut för olika kulturinstitutioner. Jag har mot bakgrund av det tre frågor till . För det första: Anser du att det ska vara lika avdragsmöjligheter för sport och kultur? För det andra: Om svaret är ja, hur tänker vänta innan han börjar agera och inse att någonting måste hända? För det tredje: Är det ett, två eller ? 101 () replik: Det är mindre än . Jag tycker att ganska skyndsamt ska ta fram sina rekommendationer. Det finns ingen anledning att vänta eller dra ut med det. Det ska man göra så snabbt som möjligt. Det är lite bekymmersamt. Jag förstår att ni har ett problem i för tillfället med symfoniorkestern. Men man gör kulturen en otjänst om man hävdar att det inte går att sponsra kultur, vilket vi väldigt ofta får höra från de borgerliga partierna. Jag var inne på hemsidan för Föreningen och Näringsliv. Där redovisar man en lång rad projekt. När jag skulle skriva ut dem blev jag lite förvånad. Det råkade vara tio sidor och 250 projekt. Man får vara lite grann försiktig med hur man uttrycker sig så att man inte skrämmer bort företag som annars skulle vilja ägna sig åt kultursponsring. Jag tycker nog att man ibland går lite väl långt från de borgerliga partierna i sina domedagsprofetior om hur det går att sponsra kultur. 102 () replik: Jag tog upp ett verkligt fall som tidningarna slår upp NT, Östgötacorrespondenten och dylikt. Det gör naturligtvis att andra från näringslivet inte vågar satsa när de ser hur har blivit behandlat. Så är verkligheten.