prot · GR09115 · 2004-05-13 00:00:00 — Skogen är en mycket betydelsefull resurs för . Den bidrar till både välfärd och välmående. Vi har ju hört siffrorna här tidigare, men jag kan konstatera att vi via skogsexporten drar in många sköna slantar som vi kan använda till vår välfärd. Den bidrar också till välmående. Av egen erfarenhet vet man att man mår rätt väl när man sitter på älgpasset en oktobermorgon. När man får ta svampkorgen och vandra ut i skogen eller bara tar en kvällspromenad bidrar den till välmående för enskilda personer och individer. Det är därför oerhört viktigt att vi, precis som har sagts här tidigare, har en bra avvägning mellan naturvärden och produktionsvärden. När vi debatterar skog är det självklart att vi kommer in på det som rör reservatsfrågorna. Den frågan sönderfaller i olika delar. Det är avvägningen mellan produktion och naturvårdsavsättningar. Jag och tycker att det är hög tid att vi får fram siffror som visar på de samhällsekonomiska följderna och effekterna. Den andra frågan när det gäller reservaten är respekten för äganderätten. I ett skogsägande som är ett utpräglat långsiktigt ägande ofta sträcker det sig över flera generationer är det självklart oerhört viktigt att äganderätten respekteras. Det finns alldeles för många skogsägare som har känt sig djupt kränkta därför att statens tjänstemän besiktigar skog för reservatsändamål utan markägarens vetskap. Den konflikten är tämligen onödig. Den skulle till stor del kunna undvikas om vi hade ett förhållande där skogsägaren visste att vi har respekt för äganderätten. Mycket skulle säkert vara vunnet om vi i större utsträckning använde frivilliga avtal där skogsägaren kom överens med samhället om att producera naturvärden och få betalt för det, i stället för att producera timmer och massaved till industrin och få betalt för det. Det är ett sätt att värna viktiga naturvärden utan att tumma på äganderätten. Så något om produktionen. Från planta till avverkningsmogen skog talar vi , beroende på var i landet vi befinner oss. Det är alltså en oerhört långsiktig näringsverksamhet, kanske bland de mest långsiktiga vi har i landet. Då gäller det att vi har spelregler som också är långsiktiga. För att hålla produktionen uppe är det viktigt med en bra rådgivning. Eftersom vi har de långa omloppstiderna tar det ju tid att lära av egna misstag. Om man som nybliven skogsägare gör misstag när det gäller föryngring eller röjning tar det kanske 20 eller innan man märker effekterna av det. Det gör att just rådgivningen är extra viktig. Jag tycker att det är ytterligt beklagligt att man drar ned rådgivningsresurser på . Jag är helt övertygad om att det är statliga pengar som ger mycket bra utväxling i det långa loppet. har dessutom ett stort förtroendekapital bland markägare, och det gäller det att fortsätta att förvalta. 166 (): När vi debatterar skog och skogsmark talar vi om svenska folkets vardagsrum. Halva landets yta är täckt med skog, så nästan var vi än befinner oss i vårt avlånga land har vi skogen i blickfånget. Genom allemansrätten har hela denna yta blivit tillgänglig för alla. Vi känner oss hemma i skogen och vi reagerar starkt när denna naturresurs inte förvaltas så som vi föreställer oss att det bör göras. Vi vill alla att vårt vardagsrum ska erbjuda avkoppling, trygghet och upplevelser, så också i skogen. I skogen döljer sig en stor del av vårt kulturarv. Under trädens kronor finns spår av många generationers mödor och en stor biologisk mångfald. Genom lämningar i skogen kan vi utläsa både vår egen historia och hur ekologin har utvecklats under årtusenden. Tillgången till all denna rikedom ger oss både kunskap och rekreation och ställer stora krav på oss som förvaltare. Vi ska överlämna dessa värden till nästa generation så att de får samma förutsättningar som vi har haft. Vi har generationerna före oss att tacka för den framsynthet som de visade när de i det närmaste återbeskogade . Den svenska skogen är en unik tillgång för oss, men den är också unik för eftersom vi har en fjärdedel av all skogsmark inom EU. Ekonomiskt ger skogsnäringen oss mellan 90 och 100 miljarder i nettoexportinkomster. Den betyder alltså mycket för att vi ska kunna upprätthålla vår välfärd. Den ger oss många arbetstillfällen både i industrier och i glesbygder. Så har det varit . Vi tar för givet att det ska vara så, men jag tycker att vi borde ägna dessa naturtillgångar större uppmärksamhet. Det är en grön resurs som har en mycket stor roll när vi bygger det hållbara samhället. Grunderna för den nuvarande skogspolitiken lades fast av 1993. 1994 började den nya skogsvårdslagen gälla. Trädens omloppstid är 60 till , beroende på var i landet vi befinner oss. Det gör att vi måste ha en långsiktighet i skogspolitiken, och den lämpar sig inte för några nyckfulla åtgärder. har vi två jämställda mål för skogspolitiken, ett produktionsmål och ett miljömål. 1994 avskaffades också merparten av de bidrag och regler som funnits och skogsvårdsavgiften togs bort. Skogsägarna fick frihet under ansvar att bedriva ett hållbart skogsbruk. Hur det har gått med detta ansvar har utvärderats två gånger. Det vi nu behandlar är resultatet av utvärderingen . Även denna utvärdering visar att vi har en lång väg att vandra innan vi når något av målen, men utskottet instämmer i regeringens bedömning att grunden i dagens skogspolitik ska ligga fast. Jag upptäckte att det råder stor enighet om det. När det gäller produktionsmålet är det framför allt på två områden som det finns brister som minskar produktiviteten i skogen. Det ena är den bristfälliga röjningen, som vi också hört nämnas . minskade röjningen till , trots att avverkningarna har ökat. Vi har ett röjningsberg, och behöver 2 ½ miljoner hektar röjas. Det är närmare en tredubbling av vad som genomfördes . Bristerna finns hos alla ägare och i hela landet, med ett undantag. Det är distriktet i , där en intensiv rådgivning har bedrivits från sida. Där är situationen bättre, men inte tillfredsställande. Enligt ska nu de här positiva erfarenheterna användas för hela landet. Jag tycker dock att det är viktigt att poängtera att ansvaret för röjningsaktiviteterna vilar på skogsägarna och den frihet under ansvar som de fick skogsvårdslag. Det kommer signaler om satsningar på röjningsaktiviteter, och det ser jag som nödvändigt, för samhället kan inte i längden acceptera att produktionsmålet åsidosätts utan att reagera. Det andra produktionsområdet som har brister är föryngringsverksamheten. Antalet föryngringar som inte uppfyller skogsvårdslagens krav har ökat sedan förra utvärderingen. Det är nu av återplanteringarna som uppfyller lagens krav. Vi kommer inte att märka några minskade värden från skogen på grund av detta, men nästa generation kommer att göra det, och det är inte ansvarsfullt. Även här visar det sig att rådgivning är positivt. Därför genomför nu olika åtgärder för att förbättra kvaliteten på återplanteringarna. Ett problem när det gäller föryngringarna som upprört många är de så kallade skogsklipparna. De köper skogsfastigheter, avverkar dem och säljer sedan fastigheten utan att återplantera. Den säkerhet för återplantering som de kan tvingas avsätta följer ägaren och finns därför inte kvar när fastigheten sålts. Det behövs förändringar i lagstiftningen för att komma till rätta med de här problemen, som trots allt inte är så omfattande. Men där det sker är det allvarligt, och det är i högsta grad omoraliskt. har utarbetat ett förslag till åtgärder, på bereder man förändringar av jordförvärvslagen, och en proposition för att komma till rätta med detta planeras . När det gäller miljömålet kan vi konstatera att vi även här har lång väg kvar att vandra innan vi når målet. Att skydda den biologiska mångfalden har inget egenvärde. Det är en nödvändighet för vår egen långsiktiga överlevnad. När miljömålet Levande skogar fastställdes av gjordes också preciseringar över ytterligare avsättning av produktiv skogsmark för att just skydda den biologiska mångfalden och bevara naturvärden för framtiden. På ett område har skogsbruket lyckats över förväntan, och det är de frivilliga avsättningarna. En starkt bidragande orsak till detta är miljöcertifieringen som är marknadens eget instrument. Det finns nu över en miljon hektar frivilligt avsatt skogsmark, och det ska ställas mot målet som satte upp om . Men när det gäller de lagskyddade avsättningarna går det långsammare. Det är långt kvar innan de ytterligare är skyddade som lades fast i samband med miljömålet. Ett annat problem är den ojämna fördelningen över landet. Vi har väldigt mycket skyddad skogsmark i norra , men i söder är det betydligt mindre. Fortsatta ansträngningar görs för att identifiera och skydda biologiskt värdefull skog. Jag kan dock konstatera att den generella hänsynen i skogsbruket går framåt, och i internationell jämförelse är vi på många sätt föregångare även på detta område. Det är viktigt att slå fast att den generella hänsynen är grundstommen i miljömålet. Alternativet är ett plantageskogsbruk, och det skulle vara förödande för skogens naturvärden och för allmänhetens förväntningar på förvaltningen av halva landets yta. Det är nu den nya skogsvårdslagen trädde i kraft, och utskottet delar regeringens uppfattning att det är tid att göra en oberoende översyn av skogspolitiken. Direktiven till en sådan utredning bereds just nu på , men som jag tidigare påpekat är det inte aktuellt att ändra skogspolitiken i grunden. Däremot kan det finnas skäl att se över de instrument vi har för att få en bättre måluppfyllelse än vi har . Det finns 49 reservationer till betänkandet. När jag läst igenom dem kan jag konstatera att de flesta innehållsmässigt är väldigt lika majoritetstexten. I stället för att kommentera resten av dessa reservationer ska jag bara tillägga att jag gärna vill uppmärksamma frågan om tätortsnära skogar. Inflyttningen till städerna, i synnerhet till de större städerna, har gjort att väldigt många har svårt att få uppleva skogarnas skönhet och den rekreation som de ger. Det är därför särskilt viktigt, speciellt i tätortsnära skogar, att tillgängligheten blir god och att det tas speciell hänsyn till detta. Det finns medel att söka från framför allt kommunerna. Att öka kunskapen och förståelsen för förhållandena mellan stad och land är i dagens urbaniserade värld en nödvändighet, och även detta är en hållbarhetsfråga. Jag yrkar bifall till utskottets förslag och avslag på samtliga reservationer. 167 ESCH (kd) replik: Jag tror att den här debatten hade fått en helt annan vinkling om utskottet hade varit på det klara med det nya läge som har uppstått, där vi i princip har sagt ja till en gemensam skogspolitik. När säger att det gäller att inte ändra skogspolitiken i grunden är det ju precis det som är risken här. Det står i betänkandet: I ett scenario där kan bli i princip ensamt om att inte vilja ha en gemensam skogspolitik Det scenariot är ju ett faktum . Och det är det vi borde tala om. Det är ingen annan här i utskottet, som jag har hört, som över huvud taget har gått in på den problematik som uppstår i och med det papper som tydligen ingen heller har sett. Egentligen diskuterar vi här någonting som redan är passerat. Det kan ju knappast vara meningen. Hur ser Socialdemokraterna på att vi inte är medvetna om att det är en gemensam skogspolitik som kommer att gälla och inte den nationella? 168 () replik: Jag trodde att vargen var borta från den här debatten, men jag kan konstatera att vi har en vargdebatt också. Vargen kommer, säger von der Esch, och den här gången är det EU. Innehållet i den reservation, för jag ska börja med den, som yrkar bifall till har jag ingen annan uppfattning om. Vi ska ha en egen skogspolitik i . Den uppfattningen har inte bara von der Esch och jag utan den har regeringen också. Däremot kan vi forskningsmässigt ta del av rön som görs inom hela EU. Och det papper som von der Esch åberopar hörde jag talas om i går. Det är inte så att det här är färdigbehandlat på något sätt, och den svenska ståndpunkten kan von der Esch utläsa när jag säger att vi ska ha en egen skogspolitik. Innehållet i förslag läser inte jag heller som att vi ska ha en gemensam skogspolitik inom EU utan mer som att vi ska ta vara på varandras erfarenheter på området. Den är inte speciellt långtgående. Jag hyser inte någon större oro. 169 ESCH (kd) replik: Så kan man se på det. Betänkandet lades fram . annonserade österrikarna att de tänkte lägga fram förslaget. Från och kunde vi alla ha fått reda på detta. Det skrevs ut i sin slutliga form . Det var lite sent. Som jag ser det är vargen här, dessvärre. Vi kommer ingen vart. säger att han inte tror att det blir en gemensam skogspolitik. Jag är övertygad om det, och säger att det inte blir någon gemensam skogspolitik. Varför håller då över huvud taget EU på om man inte vill förändra något? Tänker man låta allt vara som förut? Jag tror inte det. 170 () replik: Jag var tidigare inne på att vi kan dra nytta av våra erfarenheter. Det kan vara metoder, teknikutveckling, forskning och så vidare. Jag ser det som positivt om vi får den inriktningen. Jag kan inte utläsa någon annan inriktning i det förslag som diskuteras. Frågan kommer förmodligen upp på ett ministerrådsmöte snart. Den kommer också att passera den svenska . Framställ inte detta som att frågan är färdigbehandlad. Det är den inte. 171 () replik: Jag måste inledningsvis uttrycka min tillfredsställelse över att inte lockades av Vänsterns locktoner om förbud, regleringar, skogsvårdsavgifter etcetera. Det är viktigt att säga det. Jag talade i mitt inledningsanförande om de många herrarna som styr skogen, den tudelade styrningen. Det handlar om kommuner, länsstyrelser, miljödepartement, näringsdepartement, , , , skogsvårdsstyrelser, det är miljö- och jordbruksutskott, näringsutskott, skogsvårdslag, miljöbalk, kulturminneslag, fornminneslag, biologisk mångfald, biotopskydd etcetera. Bara forskningen för skogen ligger på fyra departement. Erfarenheterna från våra trakter, , är att ju fler kockar desto sämre soppa. Skulle vi möjligtvis kunna tänka oss att vi vore överens om att försöka medverka till att nedbringa antalet kockar som är inne i den viktiga skogsproduktionen och öka enkelheten för skogsägarna? 172 () replik: Jag är inte så säker på det. För att vi ska få en förståelse, inte minst för skogen och skogspolitiken, är det viktigt att all den kunskap som finns i landet får komma till tals. Det är när all kunskap kommer fram och vi får väga detta i skålen vi kan göra prioriteringar och utforma något som flertalet ställer sig bakom. Jag tror inte att det är något större bekymmer utan tvärtom en tillgång. Jag skulle vilja ställa en fråga till och . När jag lyssnade på anförande fick jag intrycket av att han tyckte att produktionsmålet var nedvärderat. Jag instämmer i så måtto att det är alldeles för mycket oröjd skog och alldeles för många bristfälliga planteringar. Vad föreslår för åtgärder mot detta? Det går inte att bara konstatera bristerna. Jag förstår att inte heller vill ha någon lagstiftning med tanke på hans fråga om för många kockar. Vad ska vi göra? 173 () replik: Jag delar uppfattning att det behövs mycket kunskap för att sköta skogen på ett korrekt sätt. Bara för att det behövs mycket kunskap inom ett område innebär det inte att signalerna behöver komma som en perforerad masonitskiva. Man skulle faktiskt kunna fokusera kunskaperna till en budöverbärare till skogsägarna, så att man inte formligen överöses av olika synpunkter ibland, , divergerande, vilket blir än mer konfyst. Det är riktigt att det behövs mer röjning. Det behövs en bättre återbeskogning. Ett viktigt led i detta vore om socialdemokratin kunde förstå att kostnadsläget i har en koppling till att lönsamheten i att vidta dessa åtgärder minskar. Den kopplingen är sällsynt tydlig. Jag vet det av egen erfarenhet eftersom jag själv är skogsägare. Skulle Socialdemokraterna kunna lyssna på det örat och se till att vi blir konkurrensneutrala skulle jag vara övertygad om att det skulle öka. Jag sade i mitt inledningsanförande att jag fick signaler i går om att det har börjat vända. Det gläder mig. 174 () replik: Det var alla kockar och alla signaler. Det finns faktiskt en myndighet som sammanställer alla signalerna. har tillsammans med näringen ett sektorsansvar. Både och jag var på en konferens i där man redogjorde för vad man hade kommit fram till och det sektorsprogram som har utarbetats. Till frågan om röjningen. Vore det så enkelt att det bara är fråga om kostnadsläget varför var det så? Var det bättre lönsamhet ? Enligt reservationen är det dieselskatten i skogsbruket som är aktuell. Då hade vi samma dieselskatt i skogsbruket som . Nej, man får inte betalt för betan man gallrar bort heller. Det fungerar inte på det sättet. Den belöningen kommer när skogen har vuxit färdigt. Man får faktiskt ta den kostnad det blir att göra gallringen och röjningen. Jag tror inte att det är det stora bekymret. Det stora bekymret är det kortsiktiga tänkandet, det vill säga att man inte ser långsiktigt på skogsbruket. Då får man det bekymret. har fått signalerna att en vändning är på gång. Jag hoppas att det blir så. I annat fall kommer vi i denna kammare att få diskutera åtgärder för att vända utvecklingen så att det blir en tillfredsställande röjning i skogen. 175 () replik: Jag vill fråga om de så kallade klipparna. var inne på det i sitt anförande. Han medger att det behövs en förändring. Det är många som delar den uppfattningen. Ska det behöva ta för att komma fram till en lösning och ett resultat? aviseras en proposition. Är det den omtalade och inväntade stora skogspropositionen som kommer eller är det en mindre proposition i enbart detta ärende? 176 () replik: Det här är komplicerat att förändra. Det är tre lagar som omfattas av det här och där man behöver göra förändringar. Det gäller att göra en sådan här lagstiftningsförändring på det sättet att lagen blir så exakt som möjligt, att den träffar dem som vi vill träffa och inte en massa andra. Det går inte att skjuta en hagelsvärm. Det är det som har gjort att det har tagit lite tid, men förhoppningsvis ska det komma en proposition. Det blir en särskild proposition om detta som kommer . 177 () replik: Jag vill repetera att det tar lite tid. tillsattes en utredning. tillsattes en arbetsgrupp för att bereda utredarens förslag. har kommit med en rapport som har remissbehandlats. Sedan kommer ett reviderat förslag som remitteras till regeringen, för att komma tillbaka. Visst tar det här sin tid. Det är väl det som känns frustrerande, att en fråga inte ska gå att lösa, med sådan expertis som finns tillgänglig. Medan man utreder detta finns det också en annan problemställning, som vi har talat om och som jag tog upp i mitt anförande. Det handlar om glappet mellan biotopskydd och reservatsansvar, mellan 5 och . Det är också en stor problemställning för kanske ännu fler, som berörs direkt av detta. När kan man invänta ett besked och en lösning på den problematiken? 178 () replik: Det tar tid med den här typen av lagstiftningsåtgärder. Jag väntar hellre några månader, till och med , på att lagstiftningen blir rätt än att den blir fel och gör större skada än nytta. Förhoppningsvis får vi ett förslag hit till som träffar rätt. När det gäller det så kallade glappet mellan 5 och försöker man lösa det. Det är länsstyrelserna som gör reservat som är , och det är skogsvårdsstyrelserna som har biotopskyddet. Det är alltså dessa två myndigheter. Här pågår en diskussion mellan länsstyrelserna och skogsvårdsstyrelserna om att man ska mötas. Jag vet att det görs reservat som är mindre än , och jag vet också att det görs biotopskydd som är större än . Det finns inte i regelverket någon sådan här exakt gräns på 5 och . 179 () replik: Trots att vi har ovanligt många intresserade ledamöter som följer miljö- och jordbruksutskottets debatt ska jag försöka hålla repliken kort. Min fråga till gäller äganderätten och reservatsavsättningar: Är majoriteten beredd att göra ett vägval för att minska köpen av mark och i stället slå in på avtalsvägen för att skydda, bevara och förvalta skyddsvärda områden? 180 () replik: Miljömålet ligger fast. De som har fastställt ska skyddas. Det ska vi fortsätta att skydda. En av uppgifterna för den utredning som vi talar om är att se över om det finns andra instrument som vi kan använda här. Låt den här frågan vara lite öppen. Det som jag inte viker på är det som redan har fattat beslut om. 181 () replik: Jag har också en annan fråga, och det gäller det som vi har varit inne på tidigare i fråga om rådgivning, plantering och återbeskogning. Ser sambandet mellan vikten av rådgivning och framtida god virkesproduktion i ? Är det i så fall inte tämligen beklagligt att man minskar resurserna så till den grad som man gör för just den här rådgivningen? 182 () replik: Vi ser sambandet med rådgivningen. Det visar den utvärdering som har gjorts. Där man har haft en intensiv rådgivningsverksamhet har man också bättre resultat Många vill göra den neddragning som har skett speciellt stor. Det är framför allt projektet skog, som tog slut. Man visste redan när man satte i gång projektet att pengarna skulle försvinna. Men även den här frågan diskuteras, att det ska ingå i utredarens uppdrag att se över behovet av rådgivning och även få rådgivningen så träffsäker som möjligt. Den ska alltså äta så lite resurser som möjligt, men den ska ge så bra resultat som möjligt. Det är ambitionen. Vi får säkert anledning att återkomma till den diskussionen längre fram. 183 (): En levande skog är ett myller av liv, med många tiotusentals växter och djur. Där finner man många av de livsformer som vi är vana vid att betrakta som typisk flora och fauna. De här djuren och växterna är beroende av varandra och ingår i ett fungerande ekologiskt system. När vi här i fattade beslut om miljömål för att lägga fast en politik för en ekologiskt långsiktig, hållbar utveckling var målet Levande skog självklart och högt prioriterat. Skogen är en av viktigaste råvarutillgångar, och behovet av trä som virke, massaved och bränsle är stort och växande. Därför anger produktionsmålet med ett långsiktigt hållbart skogsbruk, tillsammans med miljömålet, riktningen för skogspolitiken. andra hälft, när skogsavverkningen ökade, hade vi en period av storskalig virkesproduktion, som har lett till stora problem. Man skulle rationalisera och tillgrep kalhyggen av stora områden som metod. Man hade en brutal markberedning, bland annat plöjning och stubbrytning inför nyplanteringen. Man dikade skogsmark, och man gödslade i skogen. Det var ett försök att odla gran och tall som för tankarna till jordbrukets spannmålsodling. På de här områdena försvann skogen, och kvar blev gran- och tallodlingar. är man, precis som påpekade, mer medveten om behovet av ett ekologiskt anpassat skogsbruk, och man har skonsammare brukningsmetoder. Men även de innebär i många fall alltför starka ingrepp i skogen. I skrivelsen konstateras att för att nå miljömålen måste den kvarvarande skogen skyddas och vissa skogsområden hållas fria från produktion. Det handlar om att bilda naturreservat, införa biotopskydd och genom naturvårdsavtal skydda naturskogar. av skogen bör kunna skyddas på det sättet. Medel för det avsätts i budgeten. Men takten är för låg och måste ökas något för att de uppsatta målen ska nås. Den dominerande delen av skogsmarken ska alltså i fortsättningen vara öppen för skogsbruk. Tanken är då inte att skogen där ska ersättas av gran- eller tallodling, utan att skogsbruket ska bedrivas så att stora delar av även kommer att behålla sina skogar, om än i något mer civiliserad form. Den successiva utvecklingen av skogsbruket som ska åstadkomma det här är redan i gång. Den svenska skogen är mångfasetterad. Vi har alltså olika skogar, från bokskogarna i till stora granskogar längre norröver. Och metoderna för skogsbruket måste naturligtvis anpassas efter den här mångfalden.