prot · GS0937 · 2004-11-25 00:00:00 — Det är någonting som skulle ha kunnat med en kortare försöksverksamhet än vad som blir fallet. Jag tycker att det är rimligt att man , när man har haft ytterligare med försöksverksamhet, klarar ut det vi uppenbarligen är överens om, nämligen att ge en direktvald regional nivå en permanent ram. Jag tycker att det är rimligt att vi gör det här och , eftersom vi har goda erfarenheter. Vi klarar att utreda genom uppdrag alldeles oavsett om vi skulle göra detta eller inte. Jag hoppas att också kan medge det. 173 () replik: Jag kanske uttryckte mig oklart. var vi i inte beredda att föreslå en permanentning av försöksverksamheten. Men det berodde på att vi ansåg att det gällde att få fram ett förslag som flera partier kunde enas om så att inte hela försöksverksamheten gick i graven därför att det var ett sådant motstånd från Socialdemokraterna. Vi hade intensiva förhandlingar både i och utanför om de här frågorna. när det ser ut som det gör är vi beredda att ställa upp på det förslag som regeringen kommer med. Vi gör det i trygg förvissning om att vi kommer att ha den regionaliseringen. 174 (): har ju varit, och är fortfarande, för att man ska ha direktvalda regionala självstyrelseorgan. Det framförde vi också i debatten 20012002 på olika sätt. ställde en intressant fråga: Varför just bara och ? Socialdemokraterna ville inte ha en fortsatt försöksverksamhet. vill inte ha det heller, men sedan hade problem med sitt folk från . Då lade de fram ett särskilt yrkande om att skulle få fortsätta sin försöksverksamhet, men i övrigt skulle man ställa upp på regeringens linje. Det där var väldigt besvärligt för oss andra partier. Vi såg hela bilden framför oss att vi skulle lägga fram våra huvudreservationer, och det vill jag minnas att vi gjorde gemensamt också, på en permanentning av direktvalda självstyrelseorgan i regionerna. Den här frågan är faktiskt ett ganska intressant exempel på hur en enskild ledamot kan ha ett visst inflytande över beslutsprocessen. Jag låg en hel natt och funderade på hur vi skulle hantera den här frågan. Så kom jag på en lösning, nämligen att vi skulle lägga fram huvudreservationen och sedan skulle vi lägga fram en villkorad reservation. Om den första reservationen hade fallit kunde vi stödja linje om en fortsatt försöksverksamhet i . När detta blev klarlagt sade Socialdemokraterna att om det skulle bli majoritet för måste också vara med. Vi fick det som bonus. Det är förklaringen till att den här försöksverksamheten har fortsatt. Sedan har man tillsatt . I det läget har vi fortfarande kvar vår hållning i de här frågorna att förslag borde permanentas. Men vi har viss respekt för en utredning som relativt har börjat och fortfarande har en öppenhet i redovisningen. Därför har vi inte velat reservera oss i det här sammanhanget, utan vi yrkar bifall till förslaget i utskottets betänkande i denna del. Låt mig bara säga att vi som sitter på Stockholmsbänkarna har motionerat om att även skulle få bedriva försöksverksamhet i sammanhanget, men efter kontakter med vår representant i har vi valt att inte reservera oss på den punkten. Vi tycker att det hade varit en bra lösning annars att få ytterligare ett försöksområde. 175 (): Min största politiska förebild här i livet är nog ändå min morfar. Min morfar brukade alltid säga att har man ingenting att säga så gör det inte. Jag funderade lite innan jag gick upp i den här debatten om jag har någonting att säga. Jag ställer upp på det nästan eniga utskottets ställningstagande att vi inväntar . Jag tycker i huvudsak att mycket av det jag tycker betänkande var positivt redan har kommit fram i debatten. Men det finns ändå några gröna ingångar som bör komma fram i den här debatten, och då får jag leverera dem. Jag är också rädd för den centralistiska syn som finns inom delar av socialdemokratin. Jag är också rädd för att den ska ta över regionfrågan. Den har försökt att göra det tidigare. Vi har fått det redovisat historiskt i den här talarstolen i de förra inläggen. Jag vill inte att det ska hända igen. Men jag hoppas på och ser som en bortgång från den typen av socialdemokrati och som en öppenhet inför att man nu minsann också ska våga bejaka ett samhällssystem som är byggt underifrån där regionen har en naturlig plats. Det är en sak. Jag ser som att centralisterna inom socialdemokratin håller på att förlora mot den decentralistiska tanken. Jag tror att vi måste behandla de här frågorna om ökad frihet för de olika regionerna att organisera sig på olika sätt. Jag tycker att frågan lider lite av att vi alltid i alla delar vill att eller den statliga nivån ska besluta hur det ska organiseras. Jag tycker att det är ganska positivt att vi just nu har en flora av olika försöksverksamheter över landet. I vissa regioner är det kanske bäst att man samlas genom någon form av kommunförbund. I andra regioner är kanske regionparlamenten det bästa. Vi har sett att några av försöksverksamheterna har fallit ut på ett bra sätt. Jag är själv skåning och stolt över det som man har lyckats åstadkomma där hemma. Jag ser att det i andra delar finns en omfattande kritik som inte helt lätt går att avfärda. Jag tror att vi måste gå in för den decentralistiska synen också i själva organisationen och öppna upp olika sätt att organisera den regionala nivån. Varför reserverar jag mig då inte till förmån för en sådan linje? Jo, för att jag fullt ut litar på och har dialog med den miljöpartist som sitter i , . Jag har ingen anledning att tycka att jag här från ska ge någon form av direktiv till vilken politik han ska föra i . Det löser vi på andra mycket bättre och mer partimässiga sätt. Jag har inget emot att permanenta försöket i , som jag har nämnt, men jag tycker nog att man ska invänta den utredning som sitter och som tittar över de här frågorna ur ett bredare perspektiv. Jag hoppas och tror också att kommer att göra ett bra jobb och lyckas lösa de här frågorna, så att vi slipper ha de här återkommande debatterna varje mandatperiod. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) Föredrogs näringsutskottets betänkande 2004/05:NU4 Statliga företag (skr. 2003/04:120). 176 (): Jag lyssnade på den tidigare debatten. citerade sin politiska förebild morfar som sade: Har man ingenting att säga ska man ingenting säga. Jag känner inte morfar, men det verkar vara en klok karl. Därför skulle jag kanske också rätta mig efter de visdomsorden: Har man ingenting att säga ska man ingenting säga. Men visst har vi moderater någonting att säga när det gäller synen på statliga företag, men vi har kanske inte så mycket nytt att komma med utöver det som har sagts redan tidigare. Låt mig därför fatta mig ganska kort i den här debatten. Det är ingen hemlighet att vi moderater ogillar statlig företagsamhet. Det finns flera goda skäl till detta. Det kanske viktigaste skälet är att vi inte anser att staten både ska vara domare och spelare. Hur skulle det se ut på ishockeyarenan om domaren ett tu tre skulle börja spela? Jag tror inte att många skulle vilja vara med i den matchen. Om man är både domare och spelare insmyger sig alltid en liten misstanke om att domaren kan använda sin ställning för att forma reglerna så att de passar det egna laget och den egna positionen. Jag säger inte att det är så, men jag säger att det är tillräckligt att det finns en misstanke om att det kan vara så. Därför bör staten koncentrera sig på att forma spelreglerna, forma de förutsättningar vilka företagen ska verka efter. Bara i det fall då företagen är av sådan speciell karaktär att de inte lämpar sig för att verka på en marknad finns det skäl för staten att driva företag i egen regi. I annat fall bör man avstå. Av det skälet menar vi att det finns ett stort antal företag som ganska snabbt skulle kunna överföras i privat regi, ungefär ett 30-tal, men för att inte detta ska leda till oro på marknaden kan vi gott se att det här kan ske i en väl avvägd takt. Ett annat skäl till att vi ogillar statliga företag är att dessa kan komma att användas som någon form av prebenden. Det kan handla om att dela ut topposter i företagen för särskilt lojala medarbetare. Förutom att detta väcker misstanke om att det förekommer något slags vänskapskorruption i regeringen finns det alltid en möjlighet att personer som befordras till ansvarsfulla poster i företagsamheten inte riktigt har den kompetens som behövs för att driva företag på bästa sätt. Det räcker inte att ha varit en duktig tjänsteman, en lojal medarbetare eller en person med stor politisk fingerfärdighet. För att driva ett företag behövs andra egenskaper. Och det är slöseri med skattebetalarnas pengar om inte företagen, med det betydande kapital som finns i de statliga företagen, drivs på det allra bästa sättet. När staten driver företag finns det också en risk för att man skapar en osund och skev konkurrenssituation. De privata företagen ska konkurrera med företag som i princip har hela statsbudgeten som sin kassakista. De privata företagen får förlita sig till den privata marknaden och de pengar som finns där, och på grund av det höga skattetrycket är de pengarna inte alltid av den omfattning som kanske skulle vara nödvändig. Det finns också ett problem som vi får anledning att återkomma till senare i det här utskottet. Det handlar om hur regeringen med hjälp av de statliga företagen faktiskt kan motverka sin egen politik. Jag tänker på det som har inträffat i . De riktlinjer och direktiv som har beslutat om fuskas, så att säga, bort på vägen i och med att regeringen inte utövar sitt ägaransvar på det sätt som man borde göra. Det finns för övrigt fler sammanhang där regeringen inte har varit tillräckligt alert och tillräckligt tydlig i sin ägarroll. Man har inte levt upp till de stolta ord som inleder verksamhetsberättelse för de statliga bolagen om transparens och öppenhet och tydlighet i sin ägarförvaltning och sitt ägaruppdrag. Vi kommer också att ha anledning att återkomma till den frågan. Jag nöjer mig därför, fru talman, med att påpeka att man ständigt måste ha i åtanke vilka som är statens egentliga och grundläggande uppgifter. Det är att forma spelreglerna, stå för den grundläggande tryggheten, svara för våldsmonopolet, det inre och yttre försvaret. Men bland dessa uppgifter ingår inte att driva företag på kommersiella villkor på en öppen marknad. Vår rekommendation är som tidigare: Privatisera och fokusera på kärnverksamheter! Jag ställer mig förstås bakom samtliga moderata motioner, men för tids vinnande nöjer jag mig med att yrka bifall till reservation 1 under punkt 1. 177 HANS (): Ger sig det offentliga in i ägande av företag riskerar konkurrensen att försämras, inte minst mot bakgrund av att staten kan skjuta till i princip obegränsat med kapital till sina bolag om så skulle behövas. Ett aktuellt exempel på hur staten kan ge sig in och agera på marknader som annars privata företag borde vara inne på är Sveaskog AB:s nya direktiv där det sägs att bolaget ska ge sig in i turistbranschen, något som den privata sektorn kan sköta minst lika bra. Vi i anser att de statliga bolagen ska säljas. Vissa kan säljas omgående medan andra först måste omstruktureras för att kunna säljas. Aktiebolagsformen lämpar sig dåligt för offentlig verksamhet. Organisationsformen är avsedd för privat verksamhet som bedrivs i vinstsyfte i en affärsmässig miljö. Därför uppstår konflikter mellan behovet av att kunna agera på en marknad utan att konkurrenterna får kännedom om affärsstrategi och överväganden i förväg och kravet på öppenhet och insyn. Denna konflikt är ofrånkomlig och ett viktigt skäl för att statlig verksamhet normalt inte ska bedrivas i bolagsform. Det finns flera missgrepp inom den statliga företagssfären. Det är till exempel inte rimligt att har gjort stora investeringar i kolgruvor och koleldade kraftverk i . Den uppmärksammade mutskandalen kring Systembolaget och Vin & Sprit väcker frågan om hur den statliga ägarrollen utövats. kritik mot statens funktion som ägare av företag som verkar på en normal marknad har återigen visat sig vara befogad. Staten har haft en dubbel roll, dels som ägare av Systembolaget med dess särskilda funktion i svensk alkoholpolitik, dels som ägare av ett kommersiellt företag, Vin & Sprit. Dessa roller har visat sig vara svårförenliga. Det är angeläget att avskaffa monopol, tycker vi. Det ska vara möjligt att köpa en huvudvärkstablett när man behöver det och inte bara när är öppet. Dessutom visar erfarenheter från flera länder att konkurrens leder till fler apotek och bättre service och lägre läkemedelspriser för oss konsumenter. Kapitaltillskotten till SJ och visar också på att det inte går att hävda att det råder marknadsmässiga villkor eller konkurrensneutralitet när de statliga företagen i princip har hela skattebetalarkollektivet bakom sig. Det är inte bara som är kritiskt mot staten som bolagsägare. Oberoende organ, såsom och , har också kritiserat statliga bolagsinnehav. På grund av den kritik och de många anmärkningar som finns mot staten som bolagsägare anser att en kommission som ser över hur staten sköter sina bolag ska tillsättas. I granskning av sägs att den så kallade formlösa styrningen av , det vill säga utbytet av information mellan bolaget och ägarförvaltningen som inte dokumenterats i alla delar, har begränsat möjligheter att bedöma hur den interna kontrollen av beredningsprocessen mellan bolag och ägarförvaltning varit utformad och att det inte varit möjligt att få tillgång till information om i på grund av det tyska minoritetsskyddets utformning. Även granskning av visar på brister i den statliga styrningen. Det har konstaterats att regeringen inte har rapporterat till att statens åtaganden blev större än vad regeringen hade uppgivit och att staten är exponerad för en betydande del av samfinansieringsprojektets affärsmässiga risker, sägs det i granskning. I praktiken kan inte , i regeringsformen stadgade, rätt och skyldighet att granska rikets styrelse och förvaltning uppfyllas vad avser de statliga företagen. Öppenheten i de statliga företagen måste öka, och samma krav på öppenhet måste förstås gälla för dem som för kommunala bolag. Allmänhet och journalister måste ges en ovillkorlig rätt att närvara vid bolagsstämmor, och dagordningar måste självklart vara utan hemligstämplar. Underlag för större beslut på bolagsstämmorna måste även de vara offentliga. I detta sammanhang vill vi i framhålla vikten av att regeringen skyndsamt bereder Offentlighets- och sekretesskommitténs förslag i slutbetänkandet Insyn och sekretess om att statligt ägda bolag, i likhet med vad som redan gäller för kommunalt ägda bolag, ska omfattas av offentlighetsprincipen. Detta har vi också tillsammans med , framfört i vår gemensamma reservation 6. revisorer kritiserade i sitt förslag till att staten blandar ihop olika typer av mål övergripande mål, ekonomiska mål och verksamhetsmål i olika dokument såsom bolagsordningar, ägardirektiv, avtal, riksdagsbeslut och propositioner. Revisorerna konstaterade också att bolagsordningen inte alltid tydligt anger syftet med verksamheten och att det inte heller framgår huruvida verksamheten syftar till något annat än att gå med vinst. Revisorerna gav en bild av betydande förvirring inom delar av den statliga bolagssektorn. De olika departementen har ingen enhetlig linje när det gäller vilka styrdokument som bör användas. Det förekommer att bolag utvecklar affärsidéer och mål utan att det finns nämnvärd täckning i officiella styrdokument. Andra bolag utvecklar sidoverksamheter som saknar egentlig grund i bolagsordningen. Tydliga avkastningskrav och en fastställd utdelningspolicy finns inte alltid angivna för statliga företag som ska gå med vinst. För att komma till rätta med de här missförhållandena bör antalet styrdokument begränsas och bolagsordningarnas ändamålsparagrafer ses över och stramas upp. Alla statliga bolag bör ha aktuella och genomarbetade bolagsordningar. Jag står givetvis bakom samtliga reservationer, men för tids yrkar jag endast bifall till reservation nr 3 och nr 6. 178 (): Tillåt mig, även om timmen börjar bli sen, att vara lite filosofisk i talarstolen . Jag kanske inte lyckas hålla mig till de angivna , men det brukar finnas förståelse. Förhållandet mellan makt och ägande har varit i fokus för den politiska debatten . Socialismen har med hjälp av konfiskering av privat egendom, så kallad socialisering av kapitalet, försökt överföra så mycket makt som möjligt till staten. företräder en annan syn på makt och ägande. Där socialisterna arbetar för allmännytta, förespråkar samhällsnytta det gemensamma bästa som växer fram i harmoni med grundläggande värden och de naturliga gemenskaperna. Målet för den kristdemokratiska politiken är samhällsgemenskap. Det är inte en gemenskap som kommer från statliga regleringar eller kommunala projekt. I stället växer den fram underifrån och hämtar sin kraft från enskilda personers kreativitet, idealitet och entreprenörskap. Samhällsgemenskapen utmärks av en vilja att verka för det gemensamma bästa och att förbättra villkoren för svagare grupper. Välfärdssamhället är beroende av att människor tar ett personligt ansvar för välfärden och samhällsgemenskapen. Det civila samhället med dess olika gemenskaper som familjer, församlingar, fackföreningar och idrottsrörelser är oerhört viktigt för att skapa en god samhällsgemenskap. Det fyller enskilda människors behov av gemenskap och bekräftelse. Det vitaliserar demokratin. Det ökar aktiviteten i ekonomin, och korruption och maktmissbruk stävjas. Det offentligas roll i samhällsgemenskapen är att värna alla medborgares gemensamma bästa, dock inte och här är det väsensskilt att tillhandahålla allt som bidrar till det gemensamma bästa. Att göra det skulle vara att begå våld mot det civila samhället och mot den enskilda människan. Ett vitalt näringsliv är en förutsättning för att det ska finnas ekonomiska resurser till den offentliga sektorn och det civila samhället. En sann samhällsgemenskap är därför otänkbar utan enskilt ägande och viss privat maktutövning. är staten största företagsägare. En fjärdedel av det svenska näringslivet ägs av staten och styrs direkt från . Vi kristdemokrater anser att staten äger en alltför stor andel av näringslivet och att åtgärder bör vidtas för att sprida ägandet. Det måste alltid finnas ett tydligt formulerat skäl till varför staten ska äga ett visst bolag. Regeringens styrning av bolaget ska utgå från anledningen till ägandet och bolaget ska fokusera på sin kärnverksamhet. Så är det dessvärre inte med det statliga ägandet. Det finns ett antal statligt ägda företag som helt eller delvis utövar en verksamhet som särskilt motiveras av särskilda samhällsintressen. Enligt vår mening är det inte självklart att det bästa sättet att ta till vara de samhällsintressen som förvaltas genom dessa bolag är helägda statliga aktiebolag. och ägs tillsammans med andra aktörer och kan alltså tjäna som exempel där det civila samhället getts ett inflytande i förvaltningen av viktiga samhällsintressen. Det finns väldigt mycket att vinna på en ökad aktivitet i det civila samhället, och att hitta olika sätt att involvera olika organisationer och engagerade enskilda personer i de företag som staten driver för det gemensamma bästa. Vi kristdemokrater är övertygade om att en sådan reform också leder till att många beslut om verksamhetens inriktning kan fattas närmare de personer de berör. Vi skulle vilja att regeringen tillsätter en utredning för att belysa hur staten på ett bättre sätt kan utöva sin subsidiära, alltså sin stödjande, roll vad gäller de samhällsintressen som tillvaratas av helägda statliga bolag och hur det civila samhällets engagemang i dessa bolag kan ökas. En av de saker som vägt tyngst för uppkomsten av den förtroendekris som vi ser gentemot delar av näringslivet är de höga löner och bonusar som utbetalas till vd:ar och andra företagsledare. Även de statliga bolagen plågas av den girighet som leder till att mycket vill ha mer. Trots att detta är en girighet som ledande socialdemokrater, bland annat ministrar och partisekreterare, kritiserar föder regeringen den genom att ge statliga bolagsdirektörer lönelyft som vanliga arbetare aldrig skulle drömma om. Så har till exempel vd:n för fått en löneförhöjning på och vd:n för en löneförhöjning på . Det är inte rimligt att en vd för ett statligt företag har en lön som är mer än 25 gånger högre än en vanlig arbetares. Argumentet att andra vd:ar och ledande befattningshavare tjänar ännu mer är knappast övertygande, vare sig det gäller jämförelser med konkurrenter, andra inhemska bolag eller förhållanden utomlands. Argumentet att svenska företag konkurrerar om toppchefer på en internationell marknad är överdrivet. En undersökning som gjorts vid på visar att svenska direktörer inte alls är så flyttbenägna som det har hävdats. Tvärtom är det mycket få av dem som blivit vd för ett utländskt bolag. Trots detta är det argumentet om den internationella konkurrenssituationen som har drivit upp vd-lönerna med i genomsnitt . Vi kristdemokrater anser mot bakgrund av det som har hänt att det bör finnas ett tak för hur mycket en vd i ett statligt bolag ska kunna få i ersättning. stod vi här i talarstolen och debatterade statliga företag. Jag lyfte då fram problemet med mutor och korruption i Systembolaget. kommer åklagaren att väcka åtal mot nära nog hundra chefer från Systembolaget. Åtminstone är det så många som utredningsmaterialet omfattar. Utredningen har dokumenterat 773 olika muttillfällen. Och har man ännu inte utrett Systembolagets affärer med Vin & Sprit en härva som påstås, åtminstone i förrgår i , vara minst lika stor som den som är färdigutredd. Trots att bolagsledningen har fått rapporter om oegentligheter har den, enligt det material som näringsutskottet fått ta del av från , inte agerat tillräckligt kraftfullt för att sätta stopp för mutkulturen. Tvärtemot den bild som bolagets styrelse och vd velat ge visar granskningsunderlag att bolagsledningen och vd:n endast har gjort marginella justeringar i relevanta regelsystem och att de samlade indikationerna på oegentligheter borde ha föranlett mer kraftfulla uppföljningsåtgärder än de som enligt befintlig dokumentation har genomförts. Frågan är om en annan vd i ett annat statligt bolag hade kunnat göra så. Vi har sett hur vd fick gå eftersom han inte delade regeringens vision för utveckling. Varför sitter kvar som vd för , som ju ytterst är ansvarig för den största korruptionshärvan i historia? förtroende som vd för är förbrukat. Jag anser att en första tydlig signal om att regeringen liksom vi kristdemokrater anser att statens företagande ska stå på en tydlig etisk grund skulle vara att regeringen utnyttjade sitt ägarinflytande till att avskeda och i stället tillsätta en vd som är obefläckad av denna stora korruptionshärva. Jag står bakom alla våra reservationer men nöjer mig med att yrka bifall till reservationerna 1 och 11. 179 (): 200 000 personer är anställda i statliga företag, koncerner och affärsverk. Staten är den största ägaren på Stockholmsbörsen. Är det här bra, fru talman? Är det problemfritt? Är det bästa sättet att driva dessa företag på? Ska staten äga och driva företag? Frågorna har varit uppe i i allmänna ordalag. Återigen har vi nu en skrivelse som berör detta. Det är inte bara näringsutskottet och , , och som ifrågasätter detta. Det framgår också att ett annat utskott, , har tittat närmare på handläggning vad gäller statligt ägande och i ett uttalande poängterar frågetecknen och problematiken kring de dubbla roller som staten som ägare har. har gjort bedömningen att styrningen av de statligt ägda företagen präglas av otydlighet i ägaruppdraget och att det saknas resurser att utöva ägarrollen aktivt. Även har gjort en utredning som visar att när offentliga aktörer agerar på en konkurrensutsatt marknad uppstår ofta problem. Man säger att ett fortsatt arbete behövs för att förtydliga när offentlig näringsverksamhet ska få bedrivas i statligt ägande.