prot · GR0959 · 2004-01-28 00:00:00 — Det som händer när brottslingarna inte kan förhindras rymma är att vaktsituationen förflyttas bort från fängelsemurarna, ut bland medborgarna, vilka då hamnar i hot- och risksituationer när polisen ska jaga den förrymde brottslingen som är beväpnad. Det var ju det som hände i , . säger att det inte handlar om pengar. Men pengar har faktiskt betydelse. Enligt kriminalvården kommer man att lida underskott på , med de resurser som regeringen har lovat. avlöser upproren varandra på våra anstalter på grund av överbeläggningar, nedlagda motivationsavdelningar, indragna motivationsprogram. Det är dålig stämning på anstalterna med alltför mycket förvaring och för lite rehabilitering. Vi har droger på de flesta av våra anstalter. Hälften av dem som sitter inne har missbruksproblem. Det är misskötta permissioner och avvikelser i mängder. 135 personer är efterlysta varav 19 är långtidsdömda och ändå på rymmen. Vad vill göra åt detta? 23 (): Debatten handlar faktiskt om det mest allvarliga problem vi har inom kriminalvården och kriminalpolitiken. Skulle det vara fritagningen eller de långa raderna av missförhållanden som tidigare räknats upp? Nej, det allvarligaste är när man för en kriminalpolitisk debatt utifrån enstaka händelser, att den kriminalpolitiska debatten och de kriminalpolitiska besluten ska vara präglade av enstaka händelser. När politiska partier försöker vinna politiska poäng och skrämma upp medborgarna i en kriminalpolitisk debatt som inte speglar verkligheten är det inte en seriös kriminalpolitik. En seriös kriminalpolitik skulle titta på hur verkligheten ser ut och hur utvecklingen inom kriminalvården har varit. Antalet rymningar från våra slutna fängelser har faktiskt minskat ganska rejält, från 128 rymningar till 44 avvikelser . Rymningarna har ökat . Det är inte riktigt färdigställt . Men de ligger fortfarande på en låg nivå. Om man ska vara ännu mer seriös kanske man också ska titta på antalet vårddygn. Vad har hänt ? Jo, 1993 var det 28 avvikelser per 100 000 vårddygn. var det faktiskt 4 avvikelser per 100 000 vårddygn. Det är ett faktum att vi kriminalpolitiskt har lyckats minska avvikelserna från våra anstalter. Vi har minskat rymningarna väsentligt utan att gå till så drastiska medel som att vi ska ha beväpnade vakter, vakter som bevakar murarna och som dessutom ska vara beredda att skjuta människor. Det är vad jag har hört i debatten här . För att vi ska kunna ha en seriös kriminalpolitisk debatt krävs att man utgår från den verklighet som finns och inte från enstaka händelser. Fritagningen av de tre fångarna från Kumla visade att det finns brister i säkerheten. Det var alldeles uppenbart. Den visade också att det fanns brister i polisens utryckningstid. Men det är oerhört viktigt att vi nu behandlar frågan seriöst. Inom polisen ser man själv över vad som gjorde att det dröjde så pass länge innan man kom dit. Inom kriminalvården har man tillsatt en utredning som ska se över hela fritagningen vad som hände, vilka brister som fanns och också lägga fram förslag på vilka åtgärder som man ska vidta. Utredningen från kriminalvården kommer att vara klar ungefär . Det allra minsta som vi som lagstiftare och vi som sitter i justitieutskottet kan göra är att åtminstone invänta ett underlag och en utredning om exakt vad som har hänt och vilka förslag som kriminalvården själv lägger fram för att bemöta de säkerhetsproblem som finns. Jag tror att kriminalpolitiken skulle tjäna på ett sådant förhållningssätt. Tillåt mig att tvivla på att det är just den seriösa debatten som man vill ha från och , att det är de konkreta förslagen från verksamheten och utredningen om exakt vad som hände utöver massmedieuppgifter som är det viktiga. Eller är det viktigaste just nu att skaffa sig politiska poäng och skrämma medborgarna på ett sätt som inte är rimligt? Det är det var en rymning från Kumla. har det inte varit en fritagning eller rymning från Kumla. Det visar att vi har hög säkerhet på våra anstalter. Det som hände nu kommer att föranleda att man höjer säkerheten ytterligare. Men det är lätt att komma och skrika i efterhand. Det är lätt att skrika på fler indragningar av permissioner, färre besök, hårdare kontroll och beväpnade vakter. Men det kommer inte att leda till att vi får en bättre kriminalvård. Det kommer inte att leda till att vi får mindre farliga fångar. Det kommer inte att leda till att vi får ett tryggare samhälle. Det är, åtminstone för , den långsiktiga målsättningen med kriminalpolitiken, inte att skaffa oss tillfälliga politiska poäng. 24 (): Först och främst vill jag tacka polisen för ett bra arbete. Rymlingarna var ute i mindre än och sedan var de tillbaka till Kumlaanstalten. Tre personer är nu misstänkta för grovt främjande av flykt eller skyddande av brottsling och kan dömas till maximalt fängelse. Det är viktigt att de personer som fritog de tre rymmarna från Kumlaanstalten får kännbara straff. Det är ett allvarligt brott att med vapenhot frita grova brottslingar från ett fängelse. Det borde också vara ett brott att rymma från fängelset. De tre som rymde hade mycket lite att förlora på att göra ett försök, och det är inte rätt signal till de intagna på anstalt. En jämförelse kan göras med värnpliktiga som avviker från sin tjänstgöring. De begår ett brott och blir ofta dömda till fängelse. står helt klart för att de i vårt samhälle som begår grova brott såsom mord, våldtäkt och grova narkotikabrott ska dömas till långa fängelsestraff. Vi har även föreslagit straffskärpningar för dessa brott. Men när brottslingen har dömts och överförts till kriminalvården så är inte kriminalvårdens huvudsakliga uppgift att straffa den intagne. Kriminalvården ska ha som sin viktigaste uppgift att vårda och behandla de intagna så att de kan komma ut som laglydiga medborgare efter avtjänat straff i så stor utsträckning som möjligt. vill inte se svenska fängelser förvandlas enligt amerikansk modell till förvaringsanstalter med automatvapenbeväpnade vakter i höga övervakningstorn. De som säger att det måste finnas vakter med skarpladdade vapen måste också mena att dessa vapen skulle använts vid fritagningen från Kumlaanstalten. Då måste dessa personer också mena att det hade varit bättre med fem ihjälskjutna eller svårt skadade personer som misslyckades med att frita och rymma, än att de tre lyckades rymma och var på fri fot i mindre än . Inte nog med att både de som försökte frita och rymmarna själva kunde ha blivit dödade; de beväpnade vakterna kunde också ha varit skjutna . Det är knappast så att fritagarna hade låtit bli att skjuta mot vakterna, och det är naivt att tro att fritagningsförsöket aldrig skulle ha ägt rum om det funnits beväpnade vakter. En rymning, den första från Kumlaanstalten , får inte medföra att vi som beslutsfattare springer i väg och kräver ogenomtänkta åtgärder. Däremot ska vi givetvis se till att de fängelser, där de allra grövsta brottslingarna sitter, är så säkra som det bara är möjligt. Det handlar till stor del om resurser. Det måste till och med justitieministern medge, även om han alltid brukar framhärda att kriminalvården, liksom det övriga rättsväsendet, har fått resursförstärkningar . Tydligen håller statsministern inte med om detta. Han utlovade en högprioritering av rättsväsendet vid partiledardebatten . Men jag vill först se pengarna i en budget innan jag tror på dem. Personalen på har efter rymningen uttalat sig om vilka förändringar de skulle vilja se för att förhindra ytterligare rymningsförsök. Deras åsikter sammanfattar på ett utmärkt sätt politik: nya tekniska hjälpmedel, översyn av rutiner och regler, mer kontroll av de intagna och deras besökare men inga vakter med skarpladdade vapen! Jag vill lägga fram förslag till fyra åtgärder som borde kunna genomföras: Det behövs larm redan på det yttersta staketet. Det är märkligt att man kan skära sig genom två staket utan att något som helst larm går. Det behöver finnas något slags taggtråd eller liknande uppe på muren. Det vore ett ganska enkelt sätt att göra det svårare att klättra över muren. Det känns mycket märkligt att man med de övervakningskameror som finns inte ens kunde se av vilken modell flyktbilen var. Raster på varierade tider. Dagens fasta tider underlättar verkligen för fritagningar. Fram till fanns på Kumlaanstalten ett system med rörliga tider, men för förhindrande av tortyr kritiserade detta, och då ändrades systemet. Det måste finnas andra sätt att förändra rastningstiderna så att det inte är så enkelt som det varit att veta när fångarna finns ute på rastgården, då fritagningsförsök kan göras. Det bästa sättet att minska antalet rymningar är säkert att minska antalet fångar i våra fängelser. Förebyggande åtgärder och en tryggare uppväxt med tydliga värderingar för våra barn är ett viktigt mål. Resurser behövs inte bara till kriminalvården, för att försvåra upprepningen av rymningar, utan även till polisen. Detta har vi debatterat , och jag kan bara hoppas att även polisen får mer resurser såsom vi gång på gång yrkat i denna kammare. Sammanfattningsvis vill se mer resurser till kriminalvården för att få säkrare anstalter, men utan beväpnade vakter inne på fängelserna. 25 (): Jag välkomnar den här debatten. Det är viktigt att vi för den gång efter annan, och därför känns det lite olyckligt att man försöker göra en ren partipolitisk diskussion av den. Det tycker jag inte att man ska göra. Jag hade förberett mig för en aktuell debatt föranledd av fritagningen från Kumla. Det finns en del saker som jag skulle vilja lyfta fram på grund av den. En hel del har redan lyfts fram i talarstolen. Det har bland annat talats om vikten av ett bättre system och en kontinuerlig översyn av rutinerna. Det är viktigt. När alla dessa fängelser byggdes var det för att hindra fångar från att fly genom att bryta sig ut ur dem. Att bryta sig in i ett fängelse är knappast den första tanke man får när man bygger ett fängelse. Men är det alldeles uppenbart, vilket vi sett flera exempel på, att det är viktigt att även ha den aspekten i åtanke. kommentarer angående tidigare larm hör till de faktorer som jag tänkt ta upp. Jag vill inte gärna upprepa allt som redan sagts, utan jag skulle hellre vilja tillägga ett par saker. Innan jag gör det vill jag dock nämna något om hur medierna hanterat frågan. Jag läste en artikel i tidningen där det på ett mycket burdust sätt gjordes en jämförelse mellan kriminalvården och äldrevården. Artikeln slutade med att vi självklart måste ha polis med vapen, och de måste ha tyngre vapen än brottslingarna. Artikeln visar på tendensen till en ökad våldsspiral. Jag tror inte på den. I stället tror jag att samhället måste vara smartare, förståndigare, och därför vill jag angående fritagningen säga att jag tycker att den hanterats rätt. Man har gjort rätt med tanke på de förutsättningar som fanns. Ingen kom till skada. Brottslingarna kom till rätta. Det är ju det väsentliga. Jag skulle vilja ta upp några faktorer som jag tycker är viktiga när man nu gör en översyn av det hela. Jag är övertygad om att kriminalvården och polisen på det här området är skickligare utredare än jag, men kanske kan jag ändå ge ett par små tips. Det handlar om tidsfaktorn. Den har betytt mycket i det nu aktuella fallet. Man har alltså på klarat av att frita interner. Den tidsfaktorn bör man titta lite närmare på. Ett sätt att se på tidsfaktorn är naturligtvis att ha tidigare larm, men det finns också andra sätt att se på detta. Det vill jag gärna skicka med till dem som kommer att göra översynen. Tidsfaktorn är mycket viktig. Det handlar om den tid som passerade innan man kunde sätta in en insats. Man måste alltså ha bättre jourberedskap. Jag begär naturligtvis inte att en insatsstyrka ska ligga i beredskap för att med helikopter snabbt kunna rycka ut vid ett flyktförsök. Jag har ett par funderingar kring fritagningen från Kumla. Hur har kommunikationen mellan interna och de personer som fritog dem kunnat gå till? Där tror jag att det finns många faktorer som man ska titta på. Vi har nämnt mobiltelefoner, men jag är övertygad om att det också finns andra metoder. Fängelserutinerna har redan nämnts. En sak som inte nämnts, fru talman, är den ekonomiska faktorn. Jag är övertygad om att de personer som riskerar både sin frihet och i någon mån sin hälsa genom att bryta sig in i ett fängelse och frita interner inte gör det på helt ideella grunder. Det kostar pengar att frita någon, och då ställer jag mig frågan: Hur kan internerna hantera sin ekonomi på det sättet att de kan lämna garantier på 200 000 eller den summan har jag sett i pressen till dem som finns utanför för att dessa ska agera på ett visst sätt? Hur kan internen hantera sina ekonomiska tillgångar på detta sätt? ströp ju en del av terroristverksamheten genom att frysa tillgångar. Jag säger inte att vi också ska göra det, men det kan finnas skäl att titta på det. Det är också mycket viktigt att man lyssnar på personalen på kriminalvårdsanstalterna och är mer lyhörd inför deras synpunkter eftersom de befinner sig närmare problemet. Jag befinner mig ganska långt därifrån. Det tror jag att de flesta av oss här gör. Jag vill inte vara förmäten och komma med lösningar. Jag vill bara komma med några tips. Jag vill tacka för att de begärde att få debatten. Jag tror att den är angelägen. 26 Justitieminister (): Det blir ännu mer märkligt när det plötsligt läggs ord i munnen på en som man inte har sagt. Det sägs att man har påstått att de här personerna inte var farliga, att man är nöjd, eller att man skulle ha varit alldeles passiv. Jag skulle kunna vara elak och säga: Är det inte bättre att ni hör på vad jag säger? Jag nämnde just flera olika saker i förra inlägget. Jag tror att problemet ligger i att ni har färdigskrivna talepunkter. Ni har kanske missat de här sakerna, vilket i och för sig är lite märkligt. Ni har själva varit med om att rösta om flera saker. Det har gjorts flera saker. Det gäller allt från att öka inpasseringskontrollen som diskuterades , och som träder i kraft och störning av mobiltelefoner till ökade möjligheter till information och kartläggning samt analyser av dessa personer, och också dessa riskanalyser. Inte minst påbörjade vi det arbete som ni efterlyste och som kommer att presenteras . Vi är överens om alla de här sakerna. Men de initiativ som ni efterlyser har vi redan tagit. De förändringar som jag har berättat om fortsatte inte bara utan fortsätter också . Det blir då lite märkligt när man säger att ingenting har hänt. Statistiken är som jag tidigare sade, och som också underströks av . Antalet rymningar har halverats, och det har inte varit någon rymning från dessa avdelningar. Med alla de åtgärder som har vidtagits, och som ni efterlyser, går det inte att komma fram till någon annan slutsats än att fakta är er största fiende. Däremot måste vi bli ännu bättre. Det är ingen tvekan om det. Jag är inte på något sätt nöjd. Det måste bli mycket bättre. Vissa saker kanske Kriminalvården klarar bättre. Vi har fått höra en del självutnämnda experter här. Det är intressant att lyssna på hur man rent tekniskt ska bygga ut det. Men det är myndigheten själv som ändå har de bästa experterna. Det som skedde, och som är så utomordentligt allvarligt, måste naturligtvis analyseras på alla sätt. Det arbetet pågår . Det efterlyser ni också, och det sker just . Vi kommer att få en ordentlig grundlig rapport. Vi måste gå till botten med det så att det inte ska hända igen. Här gäller det inte att se: Vad ska jag inte göra?, utan tvärtom: Vad ska jag göra? Det måste Kriminalvården se till, och det måste vi se till från regeringen. Det måste kanske också ni i se till. Det måste vi göra för att vi ska förbättra de olika sakerna. Här kommer vi att få en rad olika åtgärder som kanske kräver lagändringar och en helt ny kriminalvårdslag där just de saker som ni efterlyser finns med i diskussionen. Vi kommer att få utomordentligt bra tillfällen att diskutera de här sakerna . Det finns många saker som säkert kan förbättras så att det inte ska hända igen. Det kanske inte i första hand är fråga om resurser. Men det kan inte ha undgått någon att vi har gjort satsningar. Det har varit ett par miljarder. Det är ingenting som började . Det visar att det kommer att fortsätta. Vi har gjort förbättringar. Vi kan göra ytterligare förbättringar. Men vi ska ändå inte vara så missnöjda i ett internationellt perspektiv. Vi ligger ändå i toppen när det gäller kriminalvård tillsammans med , och kanske . Att vi tillför ökade resurser innebär inte att vi inte kan göra förbättringar. Där har alldeles rätt. Visst kan det göras effektiviseringar. Men det innebär inte att det inte också kan göras förbättringar. Vi ska ändå ha det perspektivet när vi ser på vår kriminalvård. Vi är överens om att det ska vara en human kriminalvård. Men de personer som är begår de mest allvarliga brotten ska dömas, och det ska vi se väldigt allvarligt på. 27 (m): Den som påstår att säkerheten i och vid våra fängelser inte är ett problem vet inte vad de talar om. Det händer saker varenda dag, incident efter incident. Det är inte någon enstaka händelse. Det kan ses som en del i en kedja där fritagningarna ökar. Jag noterar att flera talar om rymningar. Man talar inte längre om det inom . Det är inga som rymmer. De avviker, promenerar ut och kommer inte tillbaka från permissioner. Det är fritagningar, och de ökar. Det vi seriöst måste diskutera är: Vad kan vi göra för att undvika att vi får fler fritagningar från våra anstalter? Jag tror att vi också 2003 behöver det som var Kumlabunkern i svenska folkets medvetande. Det är något ställe där man känner att säkerheten är hög när det gäller brottslingar som begått grova och farliga brott. Det kräver naturligtvis ett nytänkande. Det kräver att man vågar fundera över yttre och inre skalskydd och hur det fungerar. Det kräver att man inser att detta att ringa till polisen om någonting händer inte fungerar . , polisens uppgifter och verkligheten är sådan att det inte räcker. Även om Örebropolisen hade hunnit fram till Kumla hade den inte haft förmågan att ingripa, och det är rimligt. Det kunde ha varit farligt. Jag medger det. Då måste vi fundera: Ska man ha någon annan typ av vakter och personal, eller ska vi ha en ny strategi? Men vi måste i vart fall säga rakt ut vad det är som ska gälla. Det är inte heller så att man kan vara lycklig därför att de for till och ingenting hände. Det kunde ha varit så att de hade gjort ett stort rån, ett överfall eller något annat hemskt på vägen för att få loss pengar. Vad vet man med rymlingar som har vapen med sig och kumpaner som deltar i ett organiserat brottssamarbete tillsammans med andra? Det kan hända väldigt mycket allvarliga saker. Den här utvecklingen ser vi . Jag undrar, , hur det kommer att bli när du ska åka till dina kamrater i Europasamarbetet, dina ministerkolleger. Vad kommer de att tycka om som samarbetspartner när de får veta att på våra absolut säkraste fängelser kan man bara promenera ut och in om man viftar med ett vapen, och att vi är helt nöjda med det i . De kommer inte tro att vi är kloka. Detta är inte enkelt. Jag står inte och tror att mer vapen löser några problem. Jag tror inte heller att det finns enkla lösningar på den inre säkerheten på anstalterna. Men det är väl alldeles uppenbart att man seriöst måste diskutera hur vi ska få en bättre tingens ordning. Vi har anstalter som är gamla. Många av dem är slitna trots renoveringar. Det ska komma pengar, och det blir säkert bra. Vi kanske måste bygga någonting alldeles nytt. Vi kanske måste fundera över att separera vissa intagna från andra. Vi kanske måste ha en superbunker någonstans för att klara det. Vad vet jag om hur det ser ut ? Det måste finnas en framförhållning och en idé om vart vi ska ta vägen. Annars undergräver vi alla möjligheter att föra en human kriminalvård för alla dem som finns i de öppna anstalterna och som inte tillhör den grövsta kategorin. Vi offrar mycket av behandlingsarbete och humaniteten när vi släpper efter på det här området. Vi får svårare att rekrytera riktigt bra personal. Det är oroväckande. Det handlar också om personalens säkerhet. Varje incident, och det är ingen enstaka händelse på våra anstalter, innebär problem för personalen som vi har svårt att möta. Det är ett allvarligt problem. Man har gjort mycket både här i och på anstalterna för att förbättra . Men vi håller inte riktigt den kvalitet som jag tror att vi måste tänka oss . Det är därför den här diskussionen måste föras. 28 (): Vi är lite udda i debatten. Först får vi en massa välkomnanden för att vi ska ha debatten. Sedan får vi skäll för hur vi för debatten. Tyvärr måste jag meddela justitieministern att vi har olika partier i , och vi tycker lite olika. En del tycker att vi alltid ska ha stålbågar på fängelserna, och några tycker vi inte alltid ska ha det. Du hör till de sistnämnda, och jag hör till de förstnämnda. Man måste få diskutera det och tycka att det är hemskt. Det gör ett mycket udda intryck. Jag har också fått höra att vi skrämmer medborgarna genom att tala om verkligheten. Det är skrämmande. Vi talar om otäcka saker. Vi talar om människor som har hamnat väldigt snett och är beredda att begå mycket allvarliga brott. Det är sorgligt. Men vi har ett ansvar för att tala om detta. Möjligtvis vill man på stoppa allt obehagligt i lådan. Man kan få intrycket av det . Men när det gäller att skrämmas så kan jag säga att och Socialdemokraterna utgör rena spöktåget när grenen är insikt i verkligheten. Jag vill vara mycket seriös i detta. Men jag blir hjärtligt trött på att höra om pågående utredningar. Vi håller på, och arbete pågår, säger man. Den bok som jag visar här heter Effektivitetsgranskning i kriminalvården. Den måste ha kommit till . Det är väl ni som har beställt den i själva verket? Eller vem har gjort det? Vi har hur många exemplar som helst på justitieutskottets kansli. Jag kan skicka över en bunt till och hans medarbetare, så sätter vi i gång. Det behövs inte utredas! Det behövs att någon sätter ned foten och agerar och får bort alla konstiga logiska kullerbyttor. Det talar alla i personalen i kriminalvården om för mig. Inom polisen och bland de intagna är man också förtvivlad över hur det funkar. De som vill göra rätt har svårt och de som vill göra fel får fortsätta göra det. Nästan ingenting händer. Detta måste ändras, och det måste ändras . Jag hoppas att justitieministern snart kommer till utskottet och berättar om några konkreta förslag och inte hänvisar till någon utstörning som knappt är i gång än eller några stålbågar som man inte har råd att köpa . Vi måste göra mycket. Men jag känner igen snacket. Vår beredskap är god, lovar justitieministern. Det har vi hört förr tjena! 29 (): säger att vi måste gå till botten med det här. Men det är ju egentligen hela den svenska kriminalvården som har gått till botten. Vi försöker ta problemet på allvar, men det verkar inte som om justitieministern har fattat problemet över huvud taget. Vänstern säger och även justitieministern antyder det att vi måste hantera frågan seriöst. Om man påpekar ett fel så är man alltså inte seriös! uppfattning är att det är väldigt seriöst att ta frågan på allvar. Vi tycker däremot att det inte är seriöst om man använder den retorik som har använt här och inte vill se problemet. Vi har uppenbarligen ett problem. Jag har inte fått svar på någon av de frågor som jag ställde till om hur vi hanterar det här . Var ligger ansvaret någonstans? Gång på gång i debatter med framhäver han att det här kan inte han lägga sig i, det är myndighetens ansvar, det är ansvar, det är ansvar och så vidare. Men vem har det yttersta ansvaret? Vi kommer tillbaka till den frågan gång på gång, . Det är ansvar i egenskap av justitieminister.