prot · GR09120 · 2004-05-24 00:00:00 — Ja det tillhör väl ändå avdelningen totala självklarheter! Det är ungefär som en instruktionsbok från Riksåklagarens hemsida om hur man driver åklagarverksamhet. Det är alltså många självklarheter i en proposition där man bara tar upp några smulor från det viktiga arbete som Beredningen för rättsväsendets utveckling arbetar med. Vi måste göra annat än att tillföra resurser, som visserligen behövs. Här finns mycket att göra. Jag tycker att vi borde överväga flera av de förslag i denna del som propositionen vilar på och som kommer från beredningen. Jag tror att det skulle vara bra att kunna arbeta på det förenklade sättet med flera mål. Det är inte så att all dokumentation ska försvinna och att det inte finns någon rättssäkerhet alls längre. Men det skulle snabba på det hela, och fler brott skulle kunna handläggas mycket mer effektivt. Vi lyfter för del fram det här med jourdomstolar. Jag har uppfattat att regeringen har aviserat och talat om att man ska testa det, men vi har inte sett någonting . Jag tycker att det är viktigt, inte minst för unga lagöverträdare, att man kommer snabbt till skott mellan gärning och påföljd. Det är ungefär tio gånger viktigare än att prata om hårdare straff överallt och så vidare. Snabbheten är fundamental. Kom ihåg ni som blir oroliga när man börjar prata om jourdomstol och rättssäkerhet att man ska ha möjlighet att överklaga innan en dom har vunnit laga kraft! Det är inte så att man fälls, påföljd fastställs och sedan åker man in i finkan eller till någon ungdomsvårdsskola. Så är det inte. Jag saknar bland annat jourdomstolar, förutom fler av beredningens egna förslag. Jag är mer oroad när gäller rättssäkerheten eftersom man i denna proposition avslöjar att man arbetar seriöst med att man ska börja avgöra brottmål på handlingarna. Det är tydligen politiken för den socialdemokratiska regeringen. Vi ska stänga ned tingsrätter och börja avgöra fler brottmål på handlingarna. Det tycker jag att majoriteten borde stoppa om man är oroad över rättssäkerheten. Snacka om knepigheter om man tar bort muntlighetsprincipen och omedelbarhetsprincipen. Då blir det någon sorts administrativt förfarande när människor ska dömas för brott. Det finns en poäng i att man kommer till domstolen, läxas upp och får klart för sig att man har gjort ett fel innan man blir dömd. Att göra detta till rena brevväxlingen tycker jag är en rättssäkerhetsskandal och en skandal på flera sätt. Slutligen vill jag också att vi bryter Stockholmsperspektivet. Jag tror att det skulle finnas stora poänger om man breddade de försök som man nu gör med förenklad delgivning och använde fler tingsrätter. , och , som råkar vara min egen hemstad, är några exempel på tingsrätter som skulle ge en bredare och mer normal bild över tingsrätter. ligger ju trots allt på slaktbänken hos regeringen därför att den inte fungerar tillräckligt bra. Man ska dela upp . Då borde man snarare finna andra tingsrätter där man kunde få ett bredare försök med den förenklade delgivning som i sak är att välkomna. För tids vinnande yrkar jag bifall till reservation 2. 79 (): Ärade kolleger, ledamöter, åhörare, medborgare och justitieministrar, om nu någon fanns här! Jag yrkar bifall till reservation nr 1 under punkt 1. Det här betänkandet handlar om att regeringen nu föreslår en tvåårig försöksverksamhet med särskilt snabbförfarande för brottmål. Det är viktigt att man talar om vad detta innebär. Vidare måste man nog säga, innan det kommer någon analys om huruvida det här är hållbart eller inte, att som ett led i snabbförfarandet föreslås en bestämmelse om att tingsrätt och åklagare ska få delge stämningar och andra handlingar i brottmål genom förenklad delgivning enligt delgivningslagen. Sedan finns det en bestämmelse om tvångsmedel som jag kan hoppa över här. Det leder till frågan: Kan man med bibehållen rättssäkerhet effektivisera rättsväsendets arbete som man upprätthåller kvaliteten? Då måste man se vad det här snabbförfarandet egentligen går ut på. Om man är intresserad av det kan man läsa det i betänkandet. Jag måste läsa upp det för att alla som lyssnar till det här ska förstå om det går eller inte. Det står: En förutsättning för att använda förenklad delgivning i dessa fall är att den tilltalade av polis eller åklagare har delgetts upplysningar om att sådan delgivning kan komma att användas i det följande brottmålet samt att det för delgivningen av stämningsansökan inte har förflutit än från det att anmälan om brottet upprättades. Man ska alltså förmedla någon form av upplysning till den misstänkta om att man kan komma att använda sig av förenklad delgivning. Vad kan detta få för innebörd? Jag återkommer till det och håller alla lite på halster . Jag kan avslöja att naturligtvis i princip inte är emot ett snabbförfarande i brottmål. Det vill jag understryka. Vi är mer inriktade på det som även tog upp här om att det i den återkommande kriminalpolitiska debatten då och då har framkommit att samhället måste reagera mot ungdomars brottslighet på ett snabbare sätt än vad som sker . anser att det skulle vara en vinst att reagera tidigare än vad som sker på ungdomars brottslighet. Enligt kan det ta upp till och ibland innan man kommer till skott i någon form av förhandling. vill påskynda handläggningen av ungdomsmål. Ett bra sätt att komma till rätta med detta är att inrätta jourdomstolar på samma sätt som var inne på. Slutsatsen av detta blir att regeringen bör bygga ut jourdomstolssystemet för bland annat unga lagöverträdare i stället för att införa det föreslagna systemet. Varför tror jag inte så mycket på det här systemet? Man utgår ifrån att handläggningen av brottmål tar en oändlig tid, och det har jag ju sett i min praktik som advokat. Det är inte bara det att bevisningen hinner dö undan, utan ungdomarna hinner bli vuxna och vittnena hinner glömma vad de möjligen har sett eller inte sett. Det finns alltså ett intresse av att snabba på handläggningen. Men med det här systemet riskerar man faktiskt den enskildes rättssäkerhet. Genom det här förenklade delgivningsförfarandet riskerar den enskilde att gå igenom hela rättsprocessen utan att egentligen ha kännedom om vad som händer i målet. Det är ingenting som stärker rättskänslan. Det krävs också att polisen har möjlighet att göra de här snabba utredningarna. Det krävs att SKL får fram snabbare uppgifter om det är narkotika och vilken form och mängd det är. Det krävs också att rättsintygen kommer fram snabbare. Jag tror tyvärr inte att vi kan få fram detta utan att nagga rättssäkerheten i kanten och göra utredningarna sämre. Sedan ska ju Riksåklagaren också få ytterligare en uppgift, och där säger man att man inte har möjligheter till detta. Man kan inte skicka sina åklagare på det här sättet. Det finns inte folk, man måste ha ökade resurser, och det får man inte. Därmed faller lite av detta också. Åklagarna hinner inte göra det som ska göras enligt det här snabbförfarandet, och poliserna finns inte i den utsträckning som skulle behövas. Det finns också en rättsosäkerhet för den som kanske går igenom rättssystem utan att egentligen känna till vad som har hänt. Slutsatsen av detta blir att inte är emot ett snabbförfarande i brottmål, men det här systemet riskerar i första hand den enskildes rättssäkerhet. Det är inte analyserat om det kan fungera när det gäller resurserna hos åklagare och polis. Därför kan inte acceptera regeringens förslag så som det har förts fram i den här propositionen. Slutsatsen blir att vi yrkar avslag på propositionen och i stället vill införa ett system med jourdomstolar. Jag yrkar bifall till reservation 1 där detta framgår. 80 (): Vi diskuterar nu regeringens proposition Åtgärder för ett effektivare och snabbare brottmålsförfarande och två motioner som väckts med anledning av den här propositionen. Vi har alla uppfattningen att brottsutredningar ska genomföras snabbt, effektivt och med hög kvalitet. Det förslag som vi ska besluta om är ett led i arbetet att åstadkomma det. tillsatte regeringen en beredning som fick till uppgift att arbeta för rättsväsendets utveckling. Den skulle undersöka möjligheterna att med bibehållen rättssäkerhet öka effektiviteten och kvaliteten i rättsväsendets arbete. Beredningen har redan lämnat flera delbetänkanden. I den aktuella propositionen behandlas beredningens andra och fjärde delbetänkanden. I propositionen föreslås en tvåårig försöksverksamhet med ett särskilt snabbförfarande för brottmål. Försöksverksamheten ska ske vid de tingsrätter som regeringen bestämmer. Syftet är att de flesta enklare brottmål snabbare ska kunna prövas i en domstol. Som ett led i snabbförfarandet ska tingsrätt och åklagare få delge stämningar och andra handlingar i brottmål genom förenklad delgivning enligt 3a § delgivningslagen. För att effektivisera brottsutredningsförfarandet hos polisen och tullen föreslås en bestämmelse om att tvångsmedlet beslag ska få användas vid förenklade brottsutredningar. Lagarna föreslås träda i kraft . Bestämmelserna om försöksverksamhet med snabbförfarande i brottmål föreslås gälla till och med . Det har väckts två motioner med anledning av den här propositionen. Det finns tre reservationer och ett särskilt yttrande. Kd vill i sin reservation att hela propositionen avslås och att det i stället införs vad man kallar ett särskilt jourdomstolssystem för unga lagöverträdare. Kd motiverar sitt ställningstagande med att man vill åstadkomma ett snabbare brottmålsförfarande utan att riskera den enskildes rättssäkerhet. Som jag ser det är detta en lek med ord. Regeringen använder i sitt förslag till snabbare brottmålsförfarande beteckningen snabbdomstol. Kd använder beteckningen jourdomstol. Ska man tro på motiveringarna vill de åstadkomma samma resultat, men regeringen är försiktigare och vill inleda med en försöksperiod. Det anser vi i utskottsmajoriteten vara ett bra tillvägagångssätt när man vill åstadkomma kvalitativa förändringar. har avgivit en reservation med förslag om att försöksverksamhet ska inledas vid fler tingsrätter än i . En försöksverksamhet syftar till att besvara de frågor som kan ställas kring verksamheten. Försöken i bör ha goda förutsättningar att bli av tillräckligt stor omfattning och ge en allsidig belysning av olika frågor. Vi i utskottsmajoriteten anser att det är efter försöken som vi ska ta ställning till fortsättningen. Jag yrkar bifall till förslagen i betänkandet och avslag på reservationerna. 81 (m): Vi moderater har inte reserverat oss i det här ärendet. Ett effektivare brottmålsförfarande är ju något väldigt angeläget. Jag måste säga att det kändes ganska underligt när vi fick regeringens proposition. Förväntningarna gick väl när man såg rubrikerna i någon mening ändå ut på att den skulle innehålla någonting av substans, men så var det ju inte. Det handlar i princip om att sätta på pränt en verksamhet som redan är i gång eller på väg att komma i gång. Den är inte heller särskilt kontroversiell enligt vår uppfattning. I princip gäller samma regler som i vanlig handläggning utöver delgivningen. Vi tyckte inte från moderat sida att det fanns någon anledning att motionera om detta. Men jag vill ändå i det här sammanhanget säga att jag tror att det är angeläget att man skyndar på arbetet i med att försöka få till stånd en ökad effektivitet i hanteringen. Det här låter sig ju sägas, men sanningen är den att vi har ett mycket ansträngt rättsväsende och att det krävs ganska stora resurser för att hantera de bekymmer som finns. Det är väl också så att de flesta av oss upptäcker att det på ett och annat ställe sker sådant som faktiskt verkar rätt ineffektivt. är det naturligtvis, som har lyft fram här, alltid så att varje typ av förändring i förfarandet måste ställas mot rättssäkerheten, och den är vi moderater inte beredda att tubba på. Men jag vågar ändå påstå att i någon utsträckning skyndsamhet också är ett sätt att stärka den enskildes rättssäkerhet. Det ligger en väldig otrygghet i att det tar så evinnerligt att få sin sak prövad. Det kan faktiskt göra ont värre, och jag tror att det är angeläget att skynda på hanteringen. Något bisarrt kan det tyckas vara att vi ska behöva ha små öar av försöksverksamheter, något som borde vara en självklarhet, men vi är tyvärr i den besvärliga sitsen att vi har för långa handläggningstider, för lite effektivt förfarande och svårigheter att hantera verksamheten. Det finns en risk till, utöver att man måste vara observant på rättssäkerheten, som jag gärna vill nämna här, och det är naturligtvis att snabbspåren kan leda till frestelser i rättsväsendet, frestelser som innebär att man lägger svåra och komplicerade ärenden åt sidan, för man får liksom mer poäng i statistiken om man får igenom många ärenden. Det finns om man gör sådana här snabbspårsfiler av olika slag en risk att det är de ärenden som passar in i de mallar som man liksom gesvint hanterar, medan andra brott och mer komplicerade ärenden inte hanteras. Det är naturligtvis inte en utveckling som vore bra. Det får inte bli så att vi hanterar fler enklare ärenden och särar ut de svåra utan vi måste faktiskt prioritera enligt en annan ordning. Men som sagt, fru talman: har inte tyckt att det som fanns i propositionen och som vi har haft att hantera i utskottet varit särskilt kontroversiellt utan jag yrkar bifall till regeringens förslag. Jag vill ändå uppmärksamma kammaren på det särskilda yttrande som vi moderater har avgivit. 82 (): Det har i flera omgångar skett utredningar kring och diskuterats förslag om hur vi ska få till stånd ett effektivare och snabbare förfarande vid brottmål. Den nu förevarande proposition som ligger till grund för betänkandet JuU26 Ett effektivare brottmålsförfarande utgår från delbetänkanden från Beredningen för rättsväsendets utveckling. De i propositionen och betänkandet föreslagna förändringarna innebär inte att det här görs väsentliga avsteg från gängse förfarande hos polis, åklagare och domstolar utan de följer i stora delar de förfaranden som gäller. Men det ska gå snabbare, och här ankommer det på de olika myndigheterna att inom ramen för sin ordinarie verksamhet uppnå detta. Helt klart ska förslagen leda till korta handläggningstider från brott till lagföring. Det är också en förutsättning att ett snabbare förfarande inte får inkräkta på rättssäkerheten. Det får på inga villkor tummas på noggrannheten. Det är tvärtom rimligt att utgå från att en snabbare lagföring på flera sätt kan öka trovärdigheten hos allmänheten och höja effektiviteten och kvaliteten inom rättsväsendet. Tittar vi på de konkreta förslag som utgör led i snabbförfarandet finner vi förslag om att åklagare och polis kan använda sig av förenklad delgivning. Det finns också bestämmelser om att tvångsmedlet beslag ska få användas vid förenklade brottsutredningar. står bakom den här propositionen och detta betänkande. Vi är positiva till förslaget i betänkandet att genomföra en tvåårig försöksverksamhet med snabbare och effektivare brottmålsförfarande förlagd till . Vi menar att det är en rimlig utgångspunkt att man börjar i , där det största målunderlaget finns. Det är också ett klart uttalat intresse från de här berörda myndigheterna att delta i denna försöksverksamhet, vilket naturligtvis är en mycket bra grund. Det gäller allt ifrån tingsrätt, åklagare och polis till kriminalvård. Det är naturligtvis avgörande att det sker en gedigen utvärdering av verksamheten, såsom också föreslås i propositionen, för att vi ska få en grund att sedan kunna bygga vidare på. Jag yrkar därför bifall till förslagen i betänkandet JuU26 Ett effektivare brottmålsförfarande. 83 (): Det här ett steg framåt i en problematik som vi har hört talas om väldigt . Det har dröjt innan man har fått se och ta konsekvenserna av ett agerande i ungdomen. Vi tycker från sida att det är bra att man ger sig in på området att snabba upp brottmålsförfarandet. Vi har ett snabbare förfaringssätt vad gäller ungdomar. Dessa ska ges prioritet, och det tycker jag är bra. Vad jag anser vara det allra bästa med det här förslaget är att man inte bara stampar fram ett förslag utan föreslår att det ska bli en tvåårig försöksverksamhet för att vi ska få se vilken väg som är bäst och effektivast. Man har, som redan nämnts, ett snabbare delgivningssystem. Det finns vissa uppfattningar att det kan finnas skäl att titta på detta ur rättssäkerhetssynpunkt för den enskilda personen. Det kommer, som jag tror, att bli möjligt att komma fram till en uppfattning om detta under försöksåren. När vi behandlade förslaget om tvångsmedlet beslag var jag personligen tveksam till att detta förslag innebar ett bra sätt att gå till väga, men vi har från accepterat propositionens förslag. Vi har arbetat tillsammans omkring detta just med den motiveringen att det gäller en försöksverksamhet. Låt oss , som det föreslås, genomföra och utvärdera denna försöksverksamhet. Jag hoppas att vi därmed kommer ett steg framåt mot ett effektivare brottsbekämpningssystem. Föredrogs justitieutskottets betänkande 2003/04:JuU26 Ett effektivare brottmålsförfarande (prop. 2003/04:89). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 8 § Miljöbedömningar av planer och program 84 (): Dagens betänkande kan nog för de flesta lyssnare verka något förvirrande. Det heter Miljöbedömningar av planer och program, men samtliga reservationer, och troligen debatten, handlar om förändringen av lagen om finansiering av framtida utgifter för använt kärnbränsle. Detta, fru talman, är dock inte utskottets fel. Det beror på att regeringen valt att baka in denna fråga i sin proposition, som egentligen handlar om helt andra saker. I de delar som handlar om genomförandet av EU-direktivet om planer och program är vi i utskottet helt överens, liksom när det gäller det FN-protokoll och Esbokonventionen som godkänner i och med detta betänkande. I dessa delar förväntar jag mig alltså ingen debatt . Men sedan har regeringen valt att slänga in en fråga till av mera nationell karaktär, och den är mera kontroversiell. Regeringen och riksdagsmajoriteten föreslår att det ska bli möjligt att ur Kärnavfallsfonden betala ut stöd till ideella föreningar. Fonden finansieras genom en avgift från kärnkraftsföretagen och ska finansiera det arbete som bedrivs för att ta hand om det använda kärnbränslet och en framtida rivning av kärnkraftverken. Definitionsmässigt är en avgift avsedd för endast ett bestämt ändamål och får inte användas för något annat. Dagens utformning av lagen är sådan att det som medlen ur fonden får användas till faller inom avgiftsbegreppet. Viss tvekan kan råda om huruvida statens och kommuners informationsinsatser om slutförvaring borde vara av ett sådant allmänintresse att de ska finansieras av skattemedel i stället för genom dessa avgifter. I synnerhet gäller detta den statliga informationen. föreslås att ytterligare aktörer ska få tillgång till medel ur fonden visserligen formellt endast för insatser i samband med frågor om lokalisering av anläggningar för hantering och slutförvaring av använt kärnbränsle. Emellertid aviserar regeringen en tillämpning av lagändringen som öppnar för att fondmedlen kommer att användas som ett indirekt organisationsstöd, vilket medför att det som har varit en avgift övergår till att vara mer av en skatt. Enligt vår mening är det viktigt att korrekt information om slutförvar och hantering av använt kärnbränsle ges. Denna uppgift åvilar . Regeringens förslag att så kallade ideella organisationer ska vara en statsstödd part i processen att hitta lämpliga platser för slutförvaring och hantering av använt kärnbränsle är ett kraftigt underkännande av SKI:s arbete. Fungerar inte myndigheten har regeringen instrument att förändra verksamheten. Informationsspridning och kunskapsinhämtning som sker med hjälp av statliga medel bör vara neutral. Detta blir inte fallet om regeringens förslag blir verklighet. Därför bör det avslås. Jag vill yrka bifall till vår reservation nr 1. 85 (): står bakom de delar av betänkandet som handlar om att godkänna den så kallade Esbokonventionen samt ändringar i när det gäller uppföljning och övervakning av planer och program. Däremot, fru talman, har en annan syn på hur pengarna i Kärnavfallsfonden ska användas. Därför vill jag yrka bifall till reservation 3. Vi kristdemokrater är positiva till och tycker att det är viktigt att även frivilliga organisationer av olika slag ska kunna få ekonomiskt stöd för att kunna delta i samrådsförfarande med mera i samband med omhändertagandet av kärnkraftsavfallet. Förslaget om ändring i finansieringslagen innebär dock komplikationer när det gäller tillämpningen av principer om betalningsansvar för kostnader i samband med samrådsförfarande. pågår en omfattande översyn av i syfte att förenkla miljötillståndsprocessen. Det vore olyckligt att ändra de principer för kostnadsansvar som ger uttryck för innan det här arbetet är färdigt. Resultatet av kommitténs förslag om förenklade regler bör därför avvaktas innan beslut fattas om ändring i finansieringslagen. Regeringens förslag i denna del bör därför avslås. Enligt min mening bör det maximibelopp som kommunerna kan erhålla ur Kärnavfallsfonden höjas från nuvarande till . I stället för att man satsar detta på nationella organisationer bör alltså kommunerna få de pengar som finns föreslagna. Ett system för ekonomiskt stöd får inte leda till att en separat nationell samrådsnivå uppstår vid sidan av den lokala, och resultatet får inte bli att centrala organisationer tilldelas medel medan lokala organisationer och närboende ställs utanför. Därför bör stödet kopplas till lokala organisationer och grupper, och där förstärka samrådsförfarandet. Det är angeläget att även mindre, lokala grupper får möjlighet till ett utökat stöd. De frivilliga organisationerna bör ges ökade medel genom att det maxbelopp som kommunerna kan erhålla ur Kärnavfallsfonden höjs. Mot den bakgrunden är förslaget om minst 2 000 medlemmar som förutsättning för stöd i en organisation som ska få bidrag alltför strängt. Frågan om slutförvaring av använt kärnbränsle är en av vår tids största och svåraste miljöfrågor med konsekvenser tusentals generationer framöver. Det är angeläget att alla inblandade ges möjligheter att på bästa möjliga sätt medverka i arbetet med att välja ut den eller de platser där detta bränsle ska förvaras. Det måste ses som en grundläggande demokratisk rättighet. 86 (): Huvudförslaget i den här propositionen är ett bra och viktigt förslag som gäller en tidigareläggning av miljökonsekvensbeskrivningarna, så att man får dem redan på ett tidigt stadium i planeringen, till exempel i upprättande av kommuners översiktsplaner och detaljplaner. Det ger en skärpning av miljömedvetandet redan på planeringsstadiet, och det kommer också att underlätta arbetet med miljökonsekvensbeskrivningar när man ska genomföra de olika detaljerna i planerna. Det andra förslaget gäller en lagändring som ger möjligheter att ge bidrag till ideella organisationer för att delta i planeringsarbetet när det gäller slutförvaring av använt kärnbränsle. Det är också bra. Det handlar om relativt lite pengar men det ger i alla fall en signal till dem som är intresserade av de här frågorna ute i de berörda regionerna att de är välkomna att delta i det demokratiska arbetet när det gäller att få slutförvaringen slutgiltigt löst. har tillsammans med samverkat med regeringen i propositionen. Vi står naturligtvis bakom den, och jag yrkar bifall till propositionen. Sedan har vi en motion från allmänna motionstiden. Den rör de avgifter som tas in från reaktorinnehavarna, som ska läggas i Kärnavfallsfonden och som ska användas för att garantera en säker slutförvaring av använt kärnbränsle. Motionären uttrycker en oro för att de avgifterna har varit för låga, och jag delar motionärens oro på den punkten.