prot · GR0976 · 2004-03-03 00:00:00 — 1 § Anmälan om kompletteringsval till utrikesutskottet Talmannen meddelade att liberalernas riksdagsgrupp på grund av uppkommen vakans anmält som suppleant i utrikesutskottet. Talmannen förklarade vald till suppleant i utrikesutskottet () 2 § Förnyad bordläggning Föredrogs och bordlades åter betänkande 2003/04:KU9 Miljö- och jordbruksutskottets betänkanden /04:MJU8 och MJU11 betänkande 2003/04:BoU5 3 § Staten och den finansiella sektorn 1 (): Godmorgon, herr talman! Vi inleder dagens arbetsplenum med att behandla en skrivelse från regeringen som vi föreslår ska läggas till handlingarna. Det handlar om staten och den finansiella sektorn. Den här skrivelsen innehåller en programförklaring för regeringens arbete och ett handlingsprogram för prioriterad lagstiftning på området. Stabilitet i systemet och gott konsumentskydd är de två viktigaste sakerna. Regeringen anser att det är viktigt att det finansiella systemet är stabilt och präglas av sund verksamhet med ett gott konsumentskydd. Det är viktigt att det finns fungerande styr- och kontrollsystem. Enligt regeringen är det viktigt att belöningssystemen utformas så att de inte lockar personal att ta för stora risker eller för mycket betonar kortsiktiga vinster. Krav måste ställas på moral, disciplin och professionalism hos enskilda aktörer. Enligt regeringen syftar regleringen av den finansiella sektorn till att värna om stabilitet i det finansiella systemet, trygga ett gott konsumentskydd och lägga grunden till en sund konkurrens. Regeringen anser att bör verka för att riktlinjerna för den svenska regleringen, till exempel funktionell inriktning och stabila regler som stimulerar utveckling och konkurrens, även bör ligga till grund för det arbete som bedrivs inom EU. Regeringen anser att lagstiftningen inom försäkringssektorn måste moderniseras bland annat för att underlätta produktutveckling och stimulera konkurrens. Regeringen anser att bör bedriva ett aktivt internationellt arbete för att bekämpa penningtvätt och terroristfinansiering. Regeringen gör slutligen bedömningen att tillsynsuppgifterna kommer att öka , både i omfattning och komplexitet. Utskottet delar regeringens bedömning av syftet med regleringen av den finansiella sektorn och föreslår att skrivelsen läggs till handlingarna och motionerna avstyrks. 2 (): Det här betänkandet handlar som sagt var om en lång rad olika frågor, huvudsakligen regeringens skrivelse om staten och den finansiella sektorn. Det är en skrivelse som vi inte har några egentliga synpunkter på. Däremot kan det vara värt att notera att regeringen i sin skrivelse betonar vikten av ett gott konsumentskydd och en väl fungerande konkurrens på finansmarknaden. Det är goda ambitioner, men ser man till hur Socialdemokraterna och stödpartierna agerar i praktiken inser man att det kanske mest är vackra ord. Återigen försvarar vänstermajoriteten existensen av kollektiva hemförsäkringar. Det är något som inte gynnar vare sig konsumenter eller en väl fungerande konkurrens på försäkringsmarknaden. Många fackförbund har ju valt att påtvinga sina medlemmar olika former av kollektiva hemförsäkringar. I samtliga fall har man tecknat de här hemförsäkringarna i det av facken ägda , och man har gjort det utan någon som helst anbudsupphandling. Det här betyder att många fackföreningsmedlemmar har påtvingats försäkringslösningar som de själva inte har önskat sig. I många fall har det blivit försäkringslösningar som är dyrare än de alternativ de annars hade kunnat välja. Många som har haft egna försäkringar har tvingats säga upp dem för att slippa dubbla kostnader. Andra har kanske missat detta och står där med dubbla kostnader i stället. Det finns de som har samlat sina försäkringar i ett och samma försäkringsbolag för att uppnå maximal bonus. Om detta inte har skett i det försäkringsbolag som fackförbundet har valt åt sina medlemmar missar man den här rabatten. Den nuvarande ordningen, där man tillåter kollektiva hemförsäkringar och där man tillåter fackförbunden att påtvinga sina medlemmar en viss försäkringslösning, är någonting som försvagar konsumenternas ställning och försämrar konkurrensen på försäkringsmarknaden. Det går stick i stäv med vad regeringen i skrivelsen faktiskt säger sig vilja åstadkomma. Det enda rimliga är givetvis att sätta stopp för dessa påtvingade hemförsäkringar. Det enda rimliga ur konsument- och konkurrenssynpunkt är att varje individ och varje hushåll själva tillåts välja vilken försäkringslösning man vill ha. Den nuvarande tvångsanslutningen måste upphöra. Därför vill jag yrka bifall till reservation nr 4 i betänkandet. 3 (): Det har hänt en del på den här fronten sedan köpmännen i italienska renässansstäder började använda växlar dragna på deras konto i stället för att betala i reda pengar. Det var ju så finansmarknaden en gång uppstod. För ekonomiska framgång, som började , var förnyelsen av den finansiella sektorn en otroligt viktig faktor, och så är det fortfarande. En väl fungerande finanssektor, både stabil och innovativ, är avgörande för tillväxt och välstånd. Därför är det synd att det ofta har funnits en ganska njugg inställning till den finansiella sektorn, inte minst här i , och det finns fortfarande en viss skepsis kvar. I den så kallade som kom konstateras det till exempel att det finns ett svagt politiskt stöd för finansmarknaden och finanssektorn. Av någon anledning anses det fult att tjäna pengar på pengar, och det är en märklig inställning. I den teoretiska litteraturen betonas också allt tydligare vikten av stabila och innovativa finansiella institutioner för att nå tillväxt och välstånd. Det gällde för , det gäller för och det gäller för världens fattiga länder. Mot bakgrund av detta är det välkommet att regeringen nu lägger fram en skrivelse där man presenterar en samlad strategi för statens relation till den finansiella sektorn. Tillsammans med regeringens skrivelse om den globala finansmarknaden utgör den en bra grund för det fortsatta arbetet. Finansmarknaden liknas ju ofta vid marknadsekonomins skelett eller marknadsekonomins infrastruktur. Det är en ganska bra beskrivning. Funktioner som betalningsförmedling, kanalisering av kapital från sparare till investerare och riskspridning är helt avgörande för en fungerande marknadsekonomi. Det skadar därför inte att vi har ett ganska brett politiskt synsätt i om vilka principer som ska gälla för denna infrastruktur. Det stärker långsiktigheten i ekonomin, och det ger förutsättningar för en stabil institutionell miljö. Vi i ser därför positivt på att det finns en ganska bred samsyn på det som framställs i regeringens skrivelse om staten och finansmarknaden. Vi skulle naturligtvis kunna tänka oss andra prioriteringar, andra formuleringar och delvis andra inriktningar. Samstämmigheten om de generella spelreglerna innebär inte att vi kommer att vara överens i varje detalj i de lagförslag som följer på detta. En av de viktigaste och svåraste uppgifterna när man reglerar finansmarknaden är att finna en rimlig balans mellan systemets stabilitet, konsumentskyddet och dynamiken. Systemet ska vara stabilt för att klara yttre påfrestningar. Det ska ha en stark ställning för konsumenterna, men denna stabilitet och det starka konsumentskyddet måste nås på ett sådant sätt att man inte försämrar flexibiliteten och dynamiken, därför att då försämras också ekonomins tillväxtkraft. Att det inte finns någon reservation när det gäller själva skrivelsen ska alltså inte tolkas så att vi är överens om alla detaljer. Framöver kommer vi i vissa delar förmodligen att dra olika slutsatser om var den här balanspunkten ska ligga. Finansmarknaden är satt i ständig förändring, förmodligen mer nu . Därför är det viktigt att det blir fortsatta reformer på området. Det handlar om att möta internationaliseringen och framför allt europeiseringen. Det handlar om att möta en snabb teknologisk utveckling och en ständig förnyelse av de finansiella instrumenten, och det handlar om att möta väl informerade konsumenter med ständigt ökade valmöjligheter och krav. Särskilt viktigt tycker vi att det är att man framöver med full kraft bidrar till att genomföra en gemensam europeisk marknad för finansiella tjänster. Det är bra att regeringen i sin skrivelse tydligt markerar att man gärna ser att den snabbare beslutsprocess som används inom EU för att riva hinder för värdepappersmarknaden också ska användas inom övriga delar av den finansiella marknaden. Jag förutsätter att detta också inbegriper försäkringsområdet, där EU-arbetet inte nått särskilt långt. I utskottsbetänkandet behandlas inte bara regeringens skrivelse utan också några motioner. Jag yrkar bifall till en reservation med anledning av en av dessa motioner. Den gäller den för kammaren välkända frågan om kollektiva hemförsäkringar. menar liksom de övriga borgerliga partierna att den ordning som gäller inte är acceptabel. Det måste vara möjligt att gå med i ett fack utan att välja försäkringsbolag. Jag yrkar därför bifall till reservation 4. I flera motioner tar man också upp det senaste årets utveckling på livförsäkringsområdet. Det som har hänt har naturligtvis skadat förtroendet framför allt för livbolagen men kanske också för hela den finansiella sektorn, och det är inte bra. En tilltagande skepsis mot livbolagen eller åtminstone mot vissa livbolag som många vittnar om innebär naturligtvis inte någon presumtiv systemrisk med allvarliga störningar för hela ekonomin, men det finns en risk att förtroendekrisen försämrar finansmarknadens effektivitet och därmed ekonomins långsiktiga växtkraft. Det finns till exempel en uppenbar risk att minskat förtroende för livbolagen förändrar hushållens sparmönster, att konsumenterna till exempel överger pensionssparande i livförsäkringar, som ju i grunden är en ganska bra sparform. För att möta denna förtroendekris och för att möta de krav som ställs vad gäller internationalisering, konsumentskydd och ny teknik kommer mer specifika frågor om livbolagen och de finansiella marknaderna att tas upp i framöver. Låt mig därför avsluta med att återigen konstatera att det faktum att vi är överens om de grundläggande principerna för statens relation till den finansiella marknaden inte innebär att vi framöver kommer att vara överens i varje del när det gäller att hitta rätt balanspunkt mellan stabilitet, konsumentskydd och effektivitet. 4 (): Herr talman, ärade ledamöter och åhörare! Det gläder mig att den här debatten har vidgats i så måtto att den har tagit utgångspunkt i hur kreditinstrument utvecklades i de gamla italienska handelshusen. Jag tycker att det är viktigt med en sådan spännvidd och historisk bakgrund. Vi skulle också kunna utvidga den här debatten genom en jämförelse med andra länder. Jag tänker då inte på länder så särskilt långt borta från oss utan på de andra nordiska staterna. Där finns nämligen andra regler för den här sektorn än vad vi har i . Bland annat är konsumentskyddet för sparare när det gäller sådana här försäkringar oerhört mycket starkare i till exempel både och . Utskottets majoritet skriver i inledningen att den finansiella sektorn är av stor betydelse för ekonomisk tillväxt och utveckling. Sektorn har utvecklats till en betydande näringsgren. Den svarar för centrala funktioner som betalningsförmedling, sparande och förmedling av kapital samt riskhantering. Så är det ju också. Den här sektorn och de regler som den styrs av är oerhört viktiga för den ekonomiska stabiliteten och de funktioner som vi också i den här kammaren är satta att bevara. Det är en stabilitet som är oerhört viktig för inte minst statsbudgeten, som ligger under vårt ansvar. Men sektorn är också väldigt viktig för de enskilda människorna, särskilt för dem som inte har någon egen förmögenhet men som inser att det kan komma att bli besvärligt för dem att klara sig på ålderns höst. Många unga människor börjar redan spara månaden för att ta ansvar för sitt eget liv och se till att få en ekonomiskt något drägligare ålderdom. Detta innebär att de sparare som med fullt förtroende lämnar sina pengar till bolag som agerar på den här marknaden har ett oerhört långsiktigt perspektiv. Jag skulle vilja säga att det inte är fråga om någon kvartalskapitalism från deras sida. Det handlar om en livsplanering. Jag tycker därför att det är oerhört viktigt att konsumentskyddet är väldigt starkt i regleringen av detta. De stora och tunga bolagen med mycket pengar och stort inflytande på den här marknaden har ett ansvar för de små spararna, men också vi här i kammaren har faktiskt ett ansvar för detta. Det är bakgrunden till att jag har väckt en motion som behandlas i det här betänkandet. Utskottets majoritet uttalar att det är viktigt att det finansiella systemet är stabilt och präglas av sund verksamhet med gott konsumentskydd. Man kan då tänka lite grann på hur det här konsumentskyddet har fungerat med tanke på de diskussioner som har förts och de händelser som har inträffat bland annat i men också i andra bolag. Jag tycker inte att konsumentskyddet har fungerat bra. Jag tycker att många små sparare som har försökt att göra en god och ansvarsfull livsplanering har lämnats i sticket. Jag tycker att det är skäligt att man ska kunna få flytta sina pensionspengar från bolag vilkas ledningars och styrelsers agerande man har tappat förtroendet för. Det är vad jag lägger in i begreppet gott konsumentskydd. Motargumentet mot att införa en fri flyttningsrätt är att det skulle äventyra stabiliteten på den här marknaden, men detta är inte sant. I och har man regler om fri flyttningsrätt som innebär att spararen kan säga upp sitt sparande och betala en mindre avgift för detta. Det är en avgift som inte på något sätt liknar de avgifter som finns i de bolag som här frivilligt har infört en viss form av flyttningsrätt. Det handlar i stället bara om några hundralappar och om några månaders varseltid. Sedan kan man fritt flytta sitt eget pensionskapital. Det tycker jag är ett gott konsumentskydd. Jag blir också lite förvånad när företrädare för de här bolagen och andra människor som i vanliga fall pratar om välsignelsen med den fria marknaden i säger att en sådan ska gälla i alla sektorer och för alla bolag utom just i det egna då blir det så farligt. Jag tycker att det är lite ironiskt och en poäng som faktiskt hör hemma i kammarens protokoll. Jag är inte rädd för en sådan här fri marknad. Det ironiska är ju att en friare marknad på det här området faktiskt också gagnar konsumentskyddet. Det är ju inte alltid så, men i det här fallet gäller detta. Jag har därför väldigt svårt att förstå att utskottets majoritet har valt en väldigt mjuk skrivning, som går ut på att regeringen har sagt att det ska komma en utredning. Det är såvitt jag förstår bara fråga om en diskussion för protokollet. Utredningen är ännu inte tillsatt utan det handlar om hörsägen. Jag tycker att den här frågans allvar och dignitet och omsorgen om de små spararna förtjänar en starkare skrivning, och det är anledningen till att jag ställer mig bakom en reservation på det här området. Det finns också, herr talman, andra frågor som hör samman med konsumentskyddet på den här marknaden. Jag har också föreslagit att vi i en parlamentarisk utredning borde studera frågor som rör hur livbolagens kapital ska regleras och skötas framöver. En del av den diskussion som har förts om livbolagens verksamhet handlar om hur man bevarar kapitalet. Det finns regler för att stärka detta. Det borde göras. Det borde också göras regelförändringar när det handlar om hur bolagen får förvalta sitt kapital. Där finns det andra regler i de andra nordiska länderna som gör att livbolagen kan arbeta på ett bättre sätt för att förmera kapitalet. De regler som vi har har gjort att man var tvungen att åka med ända ned i botten när börsen föll, och när den började stiga så kunde man inte till fullo följa med upp. Det är också ett problem. Vi ska inte ha regler på marknaden som gör att kapitalet inte ökar i den omfattning som det skulle kunna göra. Det är inte heller till gagn för de små spararna, som lägger sin ålderdom i händerna på bolagen. Den här diskussionen finns inte med i betänkandet, och det är synd. När man talar med företrädarna för bolagen påpekar de ständigt att reglerna låser in kapitalet på ett sådant sätt att det inte skyddar spararna. Det gör att man inte kan ta till vara till exempel börsens svängningar på ett sätt som skulle gagna spararna. Vi har ett annat stort problemområde, nämligen intressekonflikterna mellan ett moderbolag och ett livbolag. Detta granskas i och för sig emellanåt av , men jag tycker att det hade förtjänat en belysning och en diskussion för att se och värdera om det hade varit möjligt att ändra reglerna. Det förs en diskussion om en ökad öppenhet, som borde stärkas. Vi har också en diskussion om revisorernas roll. Allt detta hade förtjänat en ordentlig genomgång av omsorg om marknadens stabilitet, men framför allt av omsorg om spararna. Därför, herr talman, yrkar jag bifall till reservation 1 och 3 i betänkandet. 5 (): De som har lyssnat har märkt att det råder tämligen stor enighet i utskottet om den skrivelse som vi nu behandlar om en programförklaring för regeringens arbete med den finansiella sektorn. Den finansiella sektorn är av stor betydelse för ekonomisk tillväxt och utveckling. Sektorn har också utvecklats till en betydande och viktig näringsgren för . Den svarar för centrala funktioner såsom betalningsförmedling, sparande och förmedling av kapital samt riskhantering. Regeringen anser liksom utskottet att det är viktigt att det finansiella systemet är stabilt och präglas av sund verksamhet med ett bra konsumentskydd. Regeringen anser vidare att sektorns aktörer måste fostras till att se mycket strängt på missbruk av den speciella ställning i samhällsekonomin som den finansiella sektorn har. Vi vet alla vad det innebar när staten tvingades inrätta den så kallade bankakuten för att rädda det svenska banksystemet. Det är därför viktigt att det finns fungerande styr- och kontrollsystem. Det är också viktigt att belöningssystemen är så utformade att de inte lockar personal att ta för stora risker eller att de inte alltför mycket betonar kortfristiga vinster. Finanssektorn ansvarar för stora ekonomiska värden. Det är inte egna, utan andras, pengar som man förvaltar. Verksamhetens karaktär är sådan att krav måste ställas på god moral, disciplin och professionalism hos enskilda aktörer. Hanteringen av kunder och information måste ske så att risker minimeras. Regeringen anger att regleringen av den finansiella sektorn syftar till att värna stabilitet i det finansiella systemet, trygga ett gott konsumentskydd och lägga grunden till en sund konkurrens. Regeringen vill så långt som möjligt verka för gemensamma internationella regler och begränsa utrymmet för nationella särlösningar. Regeringen prioriterar lagstiftning inom bank-, försäkrings- och värdepappersområdena. Det är därför angeläget att för finansiella tjänster genomförs i fortsatt hög takt och med hög kvalitet. Det pågår ett arbete inom EU för att skapa ett effektivt samarbete mellan tillståndsmyndigheter och centralbanker i krisförebyggande syfte. Det är också viktigt att ge marknaden tydliga signaler om ansvarskrävande. Ansvariga i styrelse och ledning, liksom ägarna, ska veta vilka konsekvenserna kan bli om risktagandet drivs för långt. Enligt uppgifter som har kommit utskottet till handa pågår nu ett arbete i för att ta fram regler på detta område. Kapitaltäckningsreglerna, som är en central del av rörelsereglerna för banker, bygger på EU-regler. Det pågår ett omfattande arbete med att ändra reglerna i syfte att göra dessa mer riskanpassade och effektiva. Före utgången av 2006 bör en ny svensk banklagstiftning vara klar. Livförsäkringsbolagen har varit uppmärksammade. Det har både handlat om bolagens solvens och om internaffärer och bonusprogram. Regeringen anser att försäkringstagarnas ställning i traditionella livförsäkringsbolag måste stärkas. Försäkringstagarna bör antingen enbart betraktas som kunder, och deras kapital därmed skiljas från bolagens riskkapital, eller ges ökad insyn i och inflytande över bolagens styrning. Med anledning av de förtroendeproblem som har blivit så tydliga på livförsäkringsområdet tillsatte regeringen en utredning om nya regler för försäkringsbolag. räknar utskottet med att få behandla en proposition som kommer att innebära ett förstärkt skydd för försäkringstagare i livförsäkringsbolagen. Till betänkandet har fogats fyra reservationer, som jag kort ska beröra. Reservation 1, som talade om tidigare, handlar om försäkringstagarnas möjlighet att flytta sina pensionsmedel. övervägs regler om flytträtt. Biträdande finansminister meddelade att frågan ska snabbutredas. Därför finns det ingen anledning för att uttala sig om det som redan är gjort. I reservation nr 2 vill att den etiska analysen ska lyftas in i regeringens programförklaring. I reservation nr 3 vill att det tillsätts en parlamentarisk utredning som ska göra en översyn av regelsystemet för livbolagen. Utskottet delar oro när det gäller de etiska frågorna och internaffärer, men tycker att vi kan invänta den utredning som regeringen har tillsatt. Det gäller också reservation nr 3. Regeringen har tillsatt en utredning . En stor majoritet i utskottet tycker att man ska invänta denna utredning innan man tar ställning till om det behövs en parlamentarisk utredning. Reservation nr 4 är en riktig långkörare. Samtliga borgerliga partier återkommer med krav på att de fackliga organisationerna inte ska få rätt att träffa avtal med försäkringsbolag om kollektiva hemförsäkringar. Jag tycker inte att det kan vara rimligt att ger sig in på associationsrätten i just denna fråga. Det torde vara rimligt att såväl arbetsgivar- som arbetstagarorganisationerna ges rätt att själva avgöra hur de företräder sina medlemmars ekonomiska intressen på bästa tänkbara sätt. Ett av allra största försäkringsbolag heter Arbetsmarknadsförsäkringar. Detta bolag ägs av arbetsmarknadens parter och ansvarar för alla avtalsförsäkringar som arbetsmarknadens parter har kommit överens om. I reservation nr 4 står det: Vi anser att varje individ själv måste få välja vilket försäkringsbolag hon vill anlita. Min fråga till reservanterna är: Innebär detta att ni anser att alla kollektiva och kollektivavtalsbundna försäkringar ska förbjudas? 6 () replik: Det blir lite paradoxalt när man talar om att livförsäkringstagare ska ha flytträtt och tillåter en ordning som förvägrar hundratusentals hemförsäkringstagare att välja sin egen försäkringslösning. Jag undrar hur Socialdemokraterna kan försvara en ordning som innebär att hundratusentals människor påtvingas en försäkringslösning som de själva inte har valt. Där råder ingen flytträtt med mindre än att man faktiskt går ur sitt fackförbund. Tycker verkligen att man ska behöva gå ur facket om man vill ha en annan försäkringslösning än den som ens fackförbund har valt åt en? För inte tror väl att varje enskild fackföreningsmedlem som vill ha en annan försäkringslösning än den som fackförbundet har valt åt en har den möjligheten att påverka? Man ska väl inte ägna sig åt någon form av interndemokrati i varje enskilt få den hemförsäkring man själv vill ha. Jag undrar: Hur kan Socialdemokraterna och för den delen övriga vänsterpartier acceptera en lösning där man påtvingar hundratusentals konsumenter en viss form av försäkring? 7 () replik: Jag kan inte förstå varför är så oroad för de där hundratusentals löntagarna. Varför är inte mer oroad för de miljoner löntagare som omfattas av de kollektivavtalsbundna försäkringarna? Alla löntagare i , vilket torde handla om över 3 miljoner, är anslutna till de kollektivavtalsbundna försäkringarna. Där har de enskilda ingen möjlighet att säga att de inte alls vill tillhöra AFA-försäkringen utan att de vill ha sin försäkring i eller . Jag tror att har ett annat intresse.