prot · GS0922 · 2004-10-28 00:00:00 — Just EU-bidragen har skapat en enorm byråkrati i den svenska forskarvärlden, och man måste anställa särskild kontorspersonal bara för att klara just det byråkratiska krånglet med EU-forskningen. Här borde arbeta med att forskningspengar från EU i första hand ska gå till stora projekt som inte ett enskilt land kan arbeta med, till exempel rymdforskning eller den neutronforskning som möjligen förläggs till . I debatten om forskningspolitik läggs gärna rättviseargument fram. Många menar att forskningen ska spridas på så många högskolor som möjligt. Jag är övertygad om att ett litet land som inte kan sprida forskningsresurserna jämnt över landet. Det är inte i alla läger alltid populärt att säga så, men jag tar risken att göra det. En stor del av resurserna måste koncentreras till regioner och områden där forskarlag redan håller hög klass. Det måste helt enkelt finnas elituniversitet som kan utveckla starka forskarmiljöer i . Jag är alltså övertygad om att vi måste våga stå för principen att redan starka forskarmiljöer måste växa ännu mer och få en ännu större del av forskningssatsningen. behöver både elituniversitet, högskolor med specialiserad forskning och högskolor som framför allt bedriver en bra grundutbildning av studenter. På samma sätt ska den vetenskapliga kvaliteten vara avgörande för om högskolor ska få rätt att bedriva egen forskning eller inte. bedömning ska då ligga till grund för beslut om till exempel nya universitet, inte regeringens. Ur den fria forskningen kommer en mängd kunskap och idéer som kan utvecklas av både små och stora företag. Att göra högskolornas forskning och utbildning mer tillgänglig, inte minst för de mindre kunskapsföretagen, borde därför vara en viktig uppgift. Svenskt näringsliv är beroende av avknoppningen av innovationsföretag från högskolor och universitet. har regeringen tillsatt en utredning för att undersöka hur lärarundantaget kan avskaffas; lärarundantaget ger ju forskarna rätt till inkomsten av deras forskning. Jag tror att det är fel väg att börja med att ta bort något som många forskare tycker är positivt. I stället borde regeringen börja med att föreslå bättre möjligheter för högskolor och universitet att tillsammans med företagen utveckla och marknadsföra betydelsefull forskning. Att enbart avskaffa lärarundantaget ger inte några större positiva effekter. De borgerliga partierna och har i utbildningsutskottet enats om att föreslå att högskolorna ska uppmuntras att hjälpa till med överföring av forskningsresultat till företagen. Tillsammans föreslår vi att kammaren tar ställning för att regeringen kommer med förslag om hur staten ska gynna de högskolor och universitet som till exempel erbjuder sina forskare olika vinstdelningspaket, del i royaltyer och delägarskap i företag. Vidare föreslår vi att den utredning som pågår om lärarundantaget får tilläggsdirektiv att komma med nya förslag om hur högskolorna ska medverka till att bra forskning kan vidareutvecklas i företagen och kommersialiseras. Vi anser också att högskolor som hjälper forskarna med företagskontakter ska belönas. Det kommer att bli en intressant omröstning, och det är roligt att vi fått en så pass bred uppslutning kring frågan om en ökning av möjligheterna att nyttiggöra forskning. En forskningspolitik för framtiden ska vara genomsyrad av visionen att kunskapssökande är något stort och viktigt. Kunskapssökandet är viktigt både för mänsklig utveckling och för ekonomisk tillväxt. Jag nöjer mig med att yrka bifall till reservation 8 under punkt 7 och reservation 23 under punkt 23. 26 (): Forskningens betydelse för vår framtid är vanligen underskattad inom politiken. Utgifter för forskning ses som budgetbelastande kostnader i stället för den investering för framtida försörjning och välstånd som det rör sig om. Kunskapsbranschen är framtida basindustri och vår mest bärkraftiga bro till framtida välstånd. Utbildning och forskning påverkar framtiden mer än någon annan samhällssektor. Mot bakgrund av detta är det förvånande och närmast lite klent att regeringen förhalar en av mandatperiodens viktigaste propositioner så . i osäkerhet innebär en försvagning av livsviktiga forskningsattityder. Vi må hoppas att den inte senareläggs ytterligare. Tanken går osökt till gravskrift i Ravlunda: Här under är askan av en man som hade vanan att skjuta allt till morgondagen. Dock bättrades han på sitt yttersta och dog verkligen den . hann inte med forskningspropositionen som forskningsminister. plats bland de ledande kunskapsnationerna är hotad. Vår vetenskapliga närvaro är blekare och våra bidrag till framstegen mindre . Näringslivet står för tre fjärdedelar av svensk forskning. Fem utlandsägda företag står för . , forskningschef på , säger när han talar om svensk forskningspolitik: Ärendet i fråga är viktigare för än för . Vad han menar förstår man när han tillägger att av affärer är svenska medan av företagets forskning är svensk. forskningschef är svensk. Från vilket land hans efterträdare kommer att rekryteras vet inte jag, och än mindre vet jag vad detta kan medföra när ska planera lokaliseringen av sin framtida forskning. En allt större del av högskolans forskning är externt, kortsiktigt och ryckigt finansierad. Det finns forskning som visar på samband mellan grundforskning och senare kommersialiserbara produkter och innovationer. Den tillämpade forskningen, som leder till önskade innovationer, har sin grund i den grundläggande fria forskningen. Professor , vetenskaplig chef för den europeiska rymdstyrelsen , säger att science är expansion och technology är continuance. översätter expansion med utbredning, öppnande och continuance med varaktighet, fortsättning. Detta kan vara något att meditera över när det gäller att inse betydelsen av samhällets investering i den grundläggande forskningen. Andra länder har byggt ut sin grundforskning. har gått motsatt väg. Det finns områden där vi inte kan förvänta oss draghjälp från kommersiella intressen, trots att det gäller vital kunskapsutveckling. Det handlar till exempel om humanvetenskaper och om vissa områden inom medicinen. Samhället måste ta ett särskilt ansvar för denna forskning. Forskningens frihet måste främjas. Men vetenskap och forskning får inte underminera människovärdet, inte vara diskriminerande och inte begränsa människors frihet eller kränka människors integritet. En restriktiv linje måste tillämpas när det gäller förändring av den genetiska arvsmassan. I årets budgetproposition har anslaget till forskning på länge faktiskt ökat något 2,3 miljarder . Det låter bra och är ett steg i rätt riktning. Men vid förväntad inflation blir värdeminskningen av gällande anslag mellan 1 och 1 ½ miljard. I bästa fall återstår då ett realt tillskott på mindre än 1 miljard , vilket i och för sig är välkommet. Om svenska forskare ska kunna delta med nödvändig motfinansiering i stora EU-stödda och andra projekt krävs särskilda och samlade resurser, annars kvävs lärosätena av sin egen ambition. EU-projekt fordrar större administrativa resurser än vad enskilda lärosäten kan klara. har fler problem med sin struktur. Den seniora forskningen har tunnats ut betydligt som följd av ett ökat antal doktorander. Detta leder ofelbart till problem med långsiktighet och kvalitet. En ökning av basanslagen för mer kvalificerad forskning och handledning är nödvändig. är långsiktigt osäkra förhållanden enligt , rektor för , den vanligaste avgörande faktorn för att kvinnor väljer bort en lovande forskarkarriär. Kommersialisering av forskningsresultat är också ett utvecklingsbart område. Här fordras samlade resurser som kan möta behovet av kompetens och det risktagande som finns inbyggt. Om svensk forskning genom ledande kvalitet ska kunna attrahera resurser fordras större samverkan över gränser och mellan lärosäten. Det fordras ett strategiskt urval av forskningsområden och ett betydligt tätare utbyte av personal mellan lärosäten, forskningsinstitut och näringsliv. Det fordras också ett företagsklimat som stimulerar företagen att satsa på forskning. Inslaget av nationella forskare bör öka i kvalitetsutvärderingen. Tyvärr kan vi kristdemokrater inte eller ens direkt i vår budget momentant lösa finansieringskrisen, men vi har i alla fall insett nationens dilemma. En första förutsättning för framgångsrik behandling är diagnos. Vi anslår i vår budget 325 miljoner mer till forskning än den socialdemokratiska maktalliansen och ytterligare 80 miljoner för att höja andelen disputerade lärare på lärosätena. Det räcker förstås inte, men det är ett första steg. Personer är viktiga. Pengar kan inte själva forska. Vi måste skapa ett personvänligt forskarsamhälle. Att hälften av doktoranderna anger att de i någon grad särbehandlats på grund av sitt kön är inte acceptabelt, varken ur jämställdhetsperspektiv eller ur effektivitetsperspektiv. Vi behöver alla talanger! Det förutsätter studiesociala reformer för att underlätta familjebildning för forskning och studier. Om jag inte inledde med det, vilket jag tror jag glömde bort i hastigheten, vill jag yrka bifall till reservation 11. (forts. 13 §) Kammaren beslutade på förslag av tredje vice talmannen att ajournera förhandlingarna till då statsministerns frågestund skulle börja. 12 § Statsministerns frågestund Vi ska påbörja statsministerns frågestund. Statsministern är välkommen. Skatteavdrag för hushållsnära tjänster 28 (): Det brukar kunna levereras lite nyheter i den här talarstolen ibland när humöret är på topp. Det ger lite mer spänning åt frågestunden om det blir den inriktningen, så jag tänkte ta upp en fråga som bränner. För sedan beslutade att införa ROT-avdrag, det vill säga att göra det lättare för hushållen att köpa tjänster för ombyggnad, reparation och tillbyggnad av den egna bostaden. Det är alltså en skattelättnad för många tjänster som utförs av män i hemmet. I andra länder, till exempel , finns det även möjlighet att göra Rutavdrag, alltså avdrag för tjänster som handlar om tvätt, städning och underhåll. Det har skapat många nya jobb och många nya företag. Svarta jobb har blivit vita och ger pensionspoäng åt de kvinnor som förut jobbade svart. Pensionärerna har råd att köpa trädgårdstjänster, och ensamstående mammor kan köpa städhjälp. Det här vill vi kristdemokrater ha också i . Är statsministern beredd att lägga fram ett sådant förslag? 29 Statsminister (): Visserligen är humöret på topp och stämningen god, men riktigt så generösa tror jag inte att vi ska vara. Det är en väldig skillnad mellan ROT-avdragen och de så kallade Rutavdragen. ROT-avdragen är ingenting permanent. De införs i ett besvärligt arbetsmarknadsläge för att hålla uppe efterfrågan på tjänster i byggsektorn, en viktig konjunkturmotor. Rutavdragen har två motiv. Det ena är, som man säger, att man ska göra svarta tjänster vita. Det är hedervärt. Det andra är att man beskriver det som ett sätt att öka välfärden för vissa i samhället genom skattesubventioner. Jag tror att det senare är värt att ta fasta på, därför att ska vi skattesubventionera någonting är det rimligen sådana tjänster som riktar sig till dem som mest behöver dem. Jag är orolig för tillgången på personal i äldreomsorg, vård och omsorg. Jag tänker inte medverka till en utveckling där vi subventionerar en ny tjänstesektor som tar i anspråk i huvudsak samma personal för dem som inte behöver tjänsterna på samma utsatta sätt. 30 (): Vi vet ju att de här tjänsterna redan finns för höginkomsttagare. Vi såg i tidningen i går till exempel att sex av statsministerns egna ministrar använder sig av den här typen av tjänster. Min poäng är att de här tjänsterna, därför att behovet finns, också ska vara tillgängliga för den vanlige LO-medlemmen som behöver få mer tid med sina barn. Jag vill att de ska vara tillgängliga för de äldre som inte kan få de tjänster via , till exempel fönsterputsning, som de har behov av när benen börjar bli darriga. Varför kan inte statsministern vara beredd att undanröja de klasskillnader som faktiskt är förenade med dagens system? Låt sak bli vår! 31 Statsminister (): Om man ska undanröja klasskillnader i samhället finns det betydligt bättre sätt än att införa så kallade pigavdrag. Det kan jag försäkra. Även om man lockar med skatterabatter av det här slaget är jag helt övertygad om att den fördelningspolitiska effekten kommer att vara att de som har det bäst ställt utnyttjar detta. Så det är ingen jämlikhetsfråga. Det enda motivet jag kan se för att vidta en sådan här åtgärd är att göra svarta tjänster vita. Det är det enda motivet. Men det vägs inte upp av argumentet emot. Vi behöver ha den här personalen i andra delar av samhällets vårdverksamhet, inte minst för de äldre och handikappade. De går först. Där ska skattepengarna användas. 32 (): presenterade en utvärdering av . Det är den största utvärdering som har gjorts . Den är mycket oroande. Man kan konstatera att det var tur att redan hade fått ett nytt jobb, för den här utvärderingen visar att resultaten har försämrats på alla områden. Det är sämre i läsning, sämre i räkning och sämre i naturvetenskap. Det är också sämre i samhällskunskap. av niorna vet att har något med islam att göra, och hälften vet att kommunfullmäktige väljs i allmänna val. Jag undrar mot den här bakgrunden om statsministern är beredd att ge den nya skolministern direktivet att tänka om radikalt när det gäller den svenska , att ge tidigare betyg, ta tillbaka speciallärarna och genomföra en kraftig prioritering av basämnena när baskunskaperna inte sitter. Läget är alarmerande. Blir det ett radikalt omtänkande? 33 Statsminister (): Vi är inne i en radikal förbättring av skolans personalresurser. Det sker efter motstånd i den här kammaren från vissa partier. Jag ska inte nämna vilka de är. Men avsikten med den insatsen är att vi just ska ha resurser att satsa på de elever som har de största behoven. Där finns speciallärare. Där finns andra typer av personal som stöder inlärningsprocessen, därför att det handlar om att få med varje pojke och flicka genom med goda kunskaper. Det finns inga genvägar. Det finns inga enkla lösningar. Det är ett tålmodigt, långsiktigt arbete där vi orkar hävda att gemensamma resurser också ska betalas gemensamt med hjälp av skatter. 34 (): Det är sorgligt att höra statsministern när man har läst den här rapporten. Det är som ett slags tungomålstal man hör från statsministerns talarstol. Den här rapporten handlar nämligen om hur katastrofal personalsituationen är i den svenska skolan. Andelen behöriga lärare har sjunkit kraftigt. Ni har ju haft en filosofi att det inte är så noga att man lär sig någonting i skolan, utan det viktiga är att man lär sig hur man ska lära sig. konstaterar självt att detta lämnar de svaga eleverna i sticket. De får inte alls den hjälp och det stöd de skulle behöva. Statsministerns prat visar bara att han inte alls vet hur situationen är i svensk grundskola . När ni nu byter skolminister, låt honom göra något radikalt åt situationen. 35 Statsminister (): är ju som vanligt lite onyanserad, kan man säga, i sitt sätt att beskriva läget. Vi har en utomordentligt svår situation för alla de lärare som finns i skolan, med en ungdomsgrupp där en del växer upp under ganska svåra sociala förhållanden. Vi vill ha med alla dessa ungdomar i det goda kunskapsinhämtandet. Det krävs personalresurser för detta. Det krävs lärare. Det krävs annan personal. Jag konstaterar bara att där går vattendelaren i svensk skolpolitik och har gjort . Det är löjligt att påstå att vi inte skulle ha samma uppfattning om vikten av goda kunskaper. är vikten av goda kunskaper ingenting som står emot idén att man också ska kunna lära sig att lära. Det är ju två sidor av samma mynt och behöver inte ställas mot varandra. Men det är svårt. Det är tålamodsprövande, och det är sådant som rimligen inte alltid lämpar sig för de högsta av tonlägen. 36 (): Inför EU-parlamentsvalet var en av de viktiga frågorna som diskuterades det tjänstedirektiv som ska antas inom Europeiska unionen. Inte minst för Socialdemokraterna var det en viktig fråga. Det framgick av valrörelsen. Enligt skulle förslaget hota ordningen på arbetsmarknaden och kollektivavtalens ställning. Enligt skulle det här förslaget innehålla delar som vi inte kan acceptera och som äventyrar de lösningar vi har valt för särskilt viktiga områden. Förslaget är otydligt formulerat och innehåller principiella skrivningar som riskerar att rasera kollektivavtalen, vården, skolan och omsorgen. Statsministern sade därför att det med all kraft gäller att avvisa tjänstedirektivet. Vad har hänt ? Varför är det så tyst? Kommer tjänstedirektivet att avvisas av , och kommer att med all kraft se till att detta tjänstedirektiv inte blir verklighet? 37 Statsminister (): tar upp en fråga som vi arbetar med i , därför att den är viktig. Motsvarande process pågår också inom Europeiska unionens olika organ. Det är rätt att vi har varit och är kritiska till tjänstedirektivets konstruktion. Det finns inslag som inte tar hänsyn till den speciella nordiska modell vi har, exempelvis med kollektivavtal. Det arbete som pågår i bedrivs i nära samarbete med arbetsmarknadens parter. Jag hade för någon vecka sedan tillfälle att möta dem och diskutera Lissabonprocessen. Jag fick då av dem, direkt från LO:s ordförande, beskedet att arbetet med tjänstedirektivet pågår på ett mycket konstruktivt sätt inom . Helt nöjda är de självklart inte. Helt lugna är de inte, och det är inte jag heller. Här finns olika synsätt, och här gäller det att fortsätta att bevaka våra intressen. 38 (): Ett av inslagen i det så kallade tjänstedirektivet är ursprungslandsprincipen. Det innebär att ett företag som agerar i ska kunna agera med regler som gäller i företagets hemland. Det kan innebära att vi får en arbetsmarknad med 25 olika rättssystem. Enligt , på arbetsmiljöriksdagen i förstakammarsalen här i , är ursprungslandsprincipen som styrande för arbetsvillkor inte förhandlingsbar för regeringen. Gäller detta även statsministern och regeringen som helhet? 39 Statsminister (): Det som gäller för gäller för regeringen. 40 (): har uppmärksamheten varit rätt mycket riktad mot och behandling av den nya kommissionen. Ytligt sett har detta gällt den italienske kommissionärskandidaten Buttiglione. Jag och vi moderater har nog inte någon annan värdering än statsministern av hans lätt homofoba värderingar. Men bakom det här ligger förstås den djupare frågan, nämligen att hanteringen i har inneburit ett steg i federal riktning eller, som det stod i något nyhetstelegram: har givit och de andra regeringscheferna i unionen ett överstatligt rapp över fingrarna. Man har underkänt regeringarnas rätt att peka ut kommissionärer och börjat ge sig in på att inte godkänna kommissionen i dess helhet utan att göra individuella bedömningar och handplocka ledamöter. Jag vet, av uttalanden att döma, att statsministern är rätt kritisk till detta. har det kommit en strid ström av uttalanden från gruppledaren för de svenska socialdemokraterna i , , som är väldigt förtjust över den här utvecklingen. Jag vill därför fråga: Vad är dagens socialdemokratiska syn på graden av överstatlighet i Europeiska unionen? 41 Statsminister (): är djupt upprörd över kommissionären sätt att se på exempelvis frågor som rör homosexuellas situation, familjens situation, ensamstående mödrars situation. Jag kan förstå om hon reagerar. Jag har gjort det själv och uttrycker samma avståndstagande från hans uppfattningar i sak. Det är den ena sidan av frågan. Den andra är: Hur ska en kommission utses? Var går gränsen för parlamentets inflytande, och var finns regeringarnas inflytande? Där är min principiella uppfattning den att kommissionärer nomineras av regeringarna. Sedan får parlamentet ta ställning till hela kommissionen. Det är upp till parlamentet att ta den eller förkasta den. Det är samma ordning som vi hade förra gången. Jag erinrar om att stod i samma läge som Barroso nu gör, och han gick till omröstning om en kommission som också var ifrågasatt, men han fick den godkänd av parlamentet. Jag vill inte innan vi har sett beslutet i parlamentet dra principiella slutsatser av vad vi nu ser. 42 (): Jag delar också upprördhet över värderingar. Och jag delar statsministerns uppfattning att det är regeringarna som ska utse kommissionärer och att ska göra en helhetsbedömning och inte ge sig in på den typ av individuella värderingar som med flera ledamöter i har gjort. Jag tycker mig se en betydande åsiktsskillnad här. Det är väl inte första gången som man har gjort iakttagelsen att ledamöter av ganska snabbt anpassar sig till den miljö i vilken de verkar, men det har nog gått en rekordkort tid innan det har blivit behov av att ta hem för en intern debriefing hos socialdemokratin. 43 Statsminister (): Vi har andra arbetsmetoder än . Vi har högt i tak, är anhängare av fri debatt och av att man får bryta åsikter. Vänta med att kalla hem folk tills vi har sett hur omröstningen har utförts. De kanske har någonting att lära oss också. Det är möjligt att vi inte ser alla dimensioner i vår principiella uppfattning. Men än så länge är jag djupt övertygad om att det är regeringarna som nominerar kommissionärer. Det är kommissionens president som presenterar en helhet, och det är när det gäller denna helhet som parlamentet ska reagera. Vi får se om det blir så. Skulle det inte bli så har det skett någonting principiellt som vi noga får analysera. Den frågan är vida större än om det är dags att debriefa den ena eller andra riksdagsledamoten. 44 (): Jag tänker fortsätta på samma ämne som , för jag tycker inte att statsministern svarade tillräckligt tydligt på vad det är som gäller. De folkvalda i hotade med att avsätta eller inte godkänna den kommission som Barroso skulle föreslå, och Barroso drog tillbaka sitt förslag. Min förvåning gäller snarare att statsministern har varit tydlig och sagt att det är sensationellt omdömeslöst av Buttiglione att uttrycka sig som han har gjort som statsministern nu kritiserar för att ta sig större makt än man de facto har. Då ställer jag frågan till statsministern: Vad är det som egentligen gäller inom socialdemokratin? har ju så tydligt sagt att det är uppdrag att faktiskt också välja kommissionen. 45 Statsminister (): Jag kanske uttryckte mig oklart, men jag tror inte det. och de andra i parlamentet har att ta ställning till kommissionen som sådan. Det förutsätter jag att de kommer att få göra. Notera en sak! De har ännu inte fått den möjligheten. Det har varit en diskussion. Barroso lade inte fram sitt förslag för omröstning. Det är viktigt, principiellt. Det är det första. Sedan kommer jag till det andra. Ja, han var sensationellt omdömeslös i sitt uttalande för att vara en erfaren europeisk politiker. Det står jag fast vid, och den uppfattningen tror jag att alla delar i den här kammaren. Men sedan ser vi också den andra frågan. Är det honom som individ som parlamentet ska plocka ut och bidra till en omröstning omkring, eller är det hela kommissionen? Det går troligen att kombinera de två aspekterna i en vettig diskussion. Sedan är det upp till kommissionspresidenten att avgöra: Går jag ändå fram med mitt lag, eller ändrar jag sammansättningen i den på något sätt? På vilka grunder gör jag i så fall detta? Den sista biten är ännu inte utklarad. 46 (): Men det är uppenbarligen så att statsministern under gårdagen uttryckte sin oro för ökad överstatlighet med anledning av markering. Statsministern må vara rädd för federalism, men det är inte jag. Det är kanske den viktigaste skillnaden oss emellan. Jag vill stärka de folkvalda i , de som är valda av folk. Statsministern vill uppenbarligen försvaga den makt som de facto har. Min fråga är återigen: Anser statsministern på fullt allvar att de folkvalda i inte ska kunna nyttja sin rätt att godkänna eller underkänna kommissionen? Tänker statsministern i så fall verka för att ändra EU:s grundläggande regler så att den möjligheten försvinner? I så fall kanske det här skulle vara något sensationellt det som efterfrågade tidigare.