prot · GS0952 · 2004-12-16 00:00:00 — Varför ger en försäljning på just 15 miljarder effekter på till exempel räntekostnaden för statsskulden? Varför skulle inte de försäljningar som de borgerliga partierna föreslår i så fall kunna få ännu större effekt? 98 () replik: Beträffande lagom mycket eller för mycket byråkrati i kan jag som tidigare byråkrat jag har jobbat en stor del av mitt liv inom offentlig sektor säga att jag är helt övertygad om att byråkrati är bra och effektiv. Vi ska dessutom vara stolta över den öppenhet som råder inom vår offentliga förvaltning. får vi inte, precis som jag sade i mitt huvudanförande, slösa bort några skattekronor. Där är vi helt överens. Det är en sanning som gällt sedan dagar, och den kommer att gälla även framöver. Jag tog bara upp ett par av de exempel som vi beskrivit i betänkandet. När det gäller har utskottet redan tidigare tagit ställning. pågår ett arbete inom EU som syftar till att göra EU-sanktioner i fråga om upphandling mer effektiva. kommer att stödja det förslaget. Utskottet delar regeringens uppfattning att frågan om organisation av ska avgöras när regeringen tar ställning till hur sanktionssystemet ska vara utformat. Utskottet påtalade redan i sitt betänkande 2003/04 att det är viktigt att regeringen tar ställning i denna fråga. Utskottet har fortfarande samma inställning. När det gäller statliga företag som agerar på en konkurrensutsatt marknad har jag fortfarande inte förstått vilka lagar och regler det är som gynnar statliga företag. Jag erkänner att jag har svårt att förstå detta. Konkurrensreglerna är ju lika för alla företag. 99 () replik: Byråkratin i är bra och effektiv, säger . Det är möjligt att den på sina ställen är det, men frågan är om vi inte måste fundera på att minska byråkratin och få ned kostnaderna för administrationen i staten. För finansutskottet är det kanske allra viktigast att fundera på detta när det gäller de utgiftsområden som vi själva har ansvaret för allt i anda. Jag frågade om de . Jag tror att det är den summa som regeringen tagit upp i sin budgetproposition . Den summan gällde också , liksom alla de år jag läst budgetpropositioner. Det händer att man når upp till den summan, men det är väldigt sällan. Varför är det lämpligt att försälja statlig egendom för just ? Jag tycker att man kan gå längre. Jag tror att föreslår , vilket rimligen skulle ge större ränteeffekter och minska statsskulden. De pengar som går till ränteutgifter skulle vi kunna använda till andra och viktigare saker. När regeringen föreslår 15 miljarder får det effekt på ränteutgifterna, men när de borgerliga partierna föreslår det skulle det enligt inte alls få samma effekt. Det är klart att det är ett bekymmer att den som äger att bestämma spelreglerna är med och konkurrerar på den marknad där dessa gäller. Staten avgör vilka regler som ska gälla för fastighetsmarknaden, och då är det olämpligt att staten konkurrerar med andra fastighetsföretag. Jag skulle vilja fråga: På vilket allvarligt sätt skulle fastighetsmarknaden försämras om staten inte ägde ett fastighetsföretag som ? På vilket allvarligt sätt skulle bolånemarknaden försämras om staten inte ägde ett företag som agerade på den marknaden? 100 () replik: Jag har försökt redovisa hur statliga företag påverkar marknaden. har den lägsta boräntan, vilket påverkar för dem som lånar hos . Jag har också visat på SE-banken, som tycker att är en bra hyresvärd att skriva tioåriga avtal med. Det är viktigt för marknaden att det finns duktiga företag som och , vilka håller nere kostnaderna för villaägare och hyresgäster. När det gäller de 15 miljarderna för statliga företag kan jag inte bedöma varför regeringen landat på just den summan. Jag menar bara att om statliga företag ska säljas det är ju inget självändamål att äga statliga företag måste utgångspunkten vara att försäljningen är näringspolitiskt motiverad och görs när utbytet för ägarna blir så gynnsamt som möjligt. Inte heller staten ska göra dåliga affärer. Beträffande försäljning för att minska statens skuldsättning måste jag tyvärr upprepa mig och ge samma svar som till . Jag kan inte se att det skulle bli någon effekt. Det är inte självklart med någon effekt på det finansiella sparandet. Om statsskuldsräntan sjunker, och det gör den om skulden amorteras, blir skulden mindre. Men det blir också tillgångarna. Då minskar också inkomsterna. Därför har jag svårt att se de positiva effekterna av ett sådant förslag. 101 (): Vi har fått lite ofrivillig frånvaro i partiet. Jag vill under punkten 3, politikområdet Finansiella system och tillsyn, yrka bifall till reservation 2 som har. begär i reservationen att regeringen återkommer till med en mer ändamålsenlig finansiering för . Det skulle innebära en utvidgning av myndighetens rätt att disponera avgiftsintäkterna. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 16 §.) 13 § Allmänna bidrag till kommuner Föredrogs finansutskottets betänkande 2004/05:FiU3 Utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till kommuner (prop. 2004/05:1 delvis och skr. 2003/04:102). 102 (): Kammaren ska nu behandla utgiftsområde 25 i statsbudgeten. Detta utgiftsområde omfattar huvudsakligen statens bidrag till kommuner och landsting samt bidrag och avgifter i det nya kommunala utjämningssystemet. Anslaget uppgår till drygt 57 miljarder. inrättas ett helt nytt anslag inom detta utgiftsområde för kommunalekonomisk utjämning genom att sammanföra utjämningssystemet, det generella statsbidraget och vissa specialdestinerade bidrag till ett anslag. Från detta utgiftsområde kan även bidrag till särskilda insatser i vissa kommuner och landsting lämnas. Dessutom ligger bidragen för utjämning av LSS-kostnader inom detta anslag. Betänkandet behandlar även det tillfälliga sysselsättningsstödet, som regeringen har föreslagit att man ska kunna lämna till kommuner och landsting . Slutligen handlar betänkandet om den skrivelse som regeringen lämnat till om utvecklingen i den kommunala sektorn. 103 (): Låt mig redan nu informera om att beträffande punkterna 1 och 2 i detta betänkande avstår vi från att yrka, eftersom redan har lagt fast ramarna för utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till kommuner, och våra förslag innebär en högre anslagsram. Jag ska också i detta sammanhang passa på att yrka bifall till reservation 1. En bidragande orsak till kommunernas problem är regeringens politik. Utformningen av skatteutjämningssystemet har fått som konsekvens att de kommuner som lyckas förbättra näringlivsklimatet och vända en negativ utveckling inte i tillräcklig utsträckning får behålla resultatet av sina insatser. Statliga reformer som LSS och maxtaxesystemet inom barn- och äldreomsorg har inneburit nya förpliktelser för kommunerna eftersom kostnaderna inte fullt ut finansierats av staten. Detta säger jag med stöd av . De olika bidragen bland annat i form av sysselsättningsstöd som syftar till att öka antalet anställda har också drivit upp kostnaderna för kommunerna. Att genomföra reformer utan att följa finansieringsprincipen och detaljreglera har inneburit att kommunerna förlorat kontrollen över en stor del av sin ekonomi. Att reformera de ekonomiska relationerna mellan stat och kommun är angeläget mot bakgrund av de utmaningar som kommunerna står inför på lite . pekar på att den demografiska utvecklingen kommer att leda till att efterfrågan på vård och omsorg ökar som arbetsutbudet utvecklas svagt. Den nyutnämnde finansministern beskriver problemen med situationen helt riktigt. Dock är varken ordval eller liknelsen med köttberg korrekt. Situationen kommer att vara särskilt allvarlig eftersom medelåldern bland anställda i landsting och kommuner ökar. Skickliga och erfarna anställda kommer i ökad takt att gå i pension. På goda grunder kan vi anta att det kommer att bli svårt att fylla luckorna. Tyvärr visar det sig också att faller tillbaka som kunskapsnation. Det framgår inte minst genom rapporter om allt sämre resultat bland annat när det gäller matematikundervisningen i jämförelse med andra länder. På tidningarnas debattsidor förs en diskussion om den dåliga maten som serveras våra äldre. Vårdköer, sjukskrivningar, långtidsarbetslöshet och förtidspensioner är också signaler på att förändringar är nödvändiga. Över 80 kommuner höjer skatten , enligt text-TV. säger i sin långtidsutredning att kommunalskatten riskerar att hamna på 40-kronorsnivån . Statsminister räknar med att skattesatserna i kommunerna kan behöva uppgå till . Så kan det naturligtvis inte fortsätta. Det behövs en ny politik för , en ny politik som även innefattar kommunerna. förslag innebär i jämförelse med den ram som regeringen föreslår en kraftig uppräkning som till största del beror på att vi neutraliserar effekterna av våra skattesänkningsförslag för kommunerna. Kommunerna får trots det med våra förslag större ekonomiskt utrymme. Det vi anser behöver göras är att de ekonomiska relationerna mellan stat och kommun reformeras. Det innebär att det staten bestämmer över ska staten också betala för. Det omfattar även förändringar av utjämningssystemet, som vi har debatterat i kammaren. Beslutanderätten ska i större utsträckning flyttas till medborgarna. Alternativ till kommunalt drivna verksamheter måste fortsätta att utvecklas. Med hjälp av våra förslag om pengsystem för vård, skola och äldreomsorg ges vanligt folk ekonomiska möjligheter att välja mellan olika alternativ. Mångfald är en viktig del i arbetet med att utveckla kvalitet. Vi vill därför öppna och konkurrensutsätta kommunala verksamheter i större utsträckning än . Vårdgaranti och möjlighet att söka vård hos andra vårdgivare är viktiga inslag i detta arbete. Finansieringen av till exempel vård och skola ska även vara gemensam. Men vi anser att det ska vara staten som svarar för finansieringen. Kommunerna har en viktig uppgift i det svenska samhället. Men det får inte tas som intäkt för att allt ska drivas och skötas av kommunalt anställd personal. Kommunerna måste i större utsträckning upphandla och utnyttja de möjligheter som lokala lösningar kan ge. Inte minst skulle det öppna möjligheterna för ett ökat kvinnligt företagande. Dessutom måste kommunerna sluta ägna sig åt olika former av regelstridig näringsverksamhet, vilket vi redovisat i samband med diskussionen och debatten här i kammaren med anledning av betänkandet om offentlig upphandling. Vi anser att den högskattepolitik som kännetecknar är av ondo. Vår politik syftar till att förbättra kommunernas möjligheter att sänka kommunalskatterna. är vi tyvärr i den situationen att vi inte har majoritet. Våra förslag kommer med största sannolikhet att falla. får fortsätta att leva med den rödgröna röra som vi är i. Men det kommer nya tider, fru talman, och jag ser fram emot dem. 104 (): Jag vill inleda med att yrka bifall till reservation 2, även om vi givetvis står bakom samtliga våra reservationer i betänkandet. Anföranden har sina öden. Jag hade tänkt inleda med att ge en vacker pastoral av ett som på olika sätt stötte på de olika välfärdstjänster som kommuner och landsting levererar. Sedan satte vännerna i finansutskottet tänderna i arvs- och gåvoskatterna, och då föll detta anförande ganska snabbt. Det skulle vara en tapper avskedsföreställning. Men det verkar som man ska göra som och ha med jämna mellanrum. Vi ser fram emot det. Man kan konstatera att för oss alla betyder de tjänster som kommuner och landsting levererar mycket. De betyder mycket för våra barn som går i skolan, för våra föräldrar när de behöver äldreomsorg och för människor som är i behov av sjukvård och så vidare. Därför är det så oerhört viktigt att kommunerna har goda förutsättningar, både organisatoriskt och ekonomiskt, att sköta sitt uppdrag. Jag tycker också att det finns all anledning att konstatera att den välfärd som svenska kommuner och landsting levererar på många sätt är mycket bra vid en internationell jämförelse. Man kan konstatera att jämfört med alla andra människor på den här planeten har vi när det gäller välfärdstjänster fått den oerhörda förmånen att åka i den mest extremt uppgraderade första klass som finns. Men om vi tittar på jämförbara länder är det självfallet inte riktigt lika bra. Vi betalar förhållandevis mycket för välfärden, och vi kan konstatera att de resultat som kommer ut kanske inte alltid är så bra jämfört med dem som man har i andra industrialiserade, mogna länder. Vi kan se att vi har långa vårdköer. Vi kan se hur förhållandena inom äldreomsorgen väcker kritik. Det gäller inte bara vilken mat som serveras utan framför allt vilket bemötande man får och det sätt man behandlas på. Som har tagits upp här tidigare kan vi konstatera att resultaten försämrats i den svenska skolan framför allt . Eleverna inhämtar inte de kunskaper de behöver för att kunna skapa och forma sina liv såsom de själva vill. Vi kan se hur man i och är djupt oroad över kommunernas ekonomiska läge . Man ser att man bara kan lösa sina uppgifter genom antingen ständigt ökande statliga bidrag eller genom att höja skatterna till nivåer som inte är acceptabla för någon. På andra områden lägger fram förslag som ska syfta till att lösa detta. Vi tror att kommunerna bäst får en förmåga att lösa sitt uppdrag om det skapas en bättre skattebas och om man ser till att man driver näringspolitik och en tillväxtinriktad politik som gör att fler människor kommer i arbete. Vi måste återupprätta arbetslinjen och föra en ny integrationspolitik som gör att de många hundratusentals människor som ställs utanför svensk arbetsmarknad därför att de kommer från ett annat land tillåts komma in. Så skapar vi bättre skattebaser för kommunerna. Vi måste också se till att vi rent organisatoriskt skapar möjligheter för kommunerna att fullgöra sitt uppdrag. Det gäller sådana saker som finansieringsprincipen, som måste följas bättre än den gör . När vi skickar nya uppgifter till kommunerna måste vi också se till att vi från finansierar dem fullt ut. I några fall är det nödvändigt med en helstatlig finansiering, till exempel när det gäller LSS. LSS är en av de viktigaste reformer som har gjorts i . Den gav människor med funktionshinder möjlighet att leva ett betydligt bättre och värdigare liv . Men LSS är också utformat på ett sådant sätt att vare sig när det gäller ekonomin eller när det gäller hur verksamheten ska vara utformad har kommunerna speciellt stor möjlighet att påverka detta. Jag tycker att det är rätt. Det ska inte spela någon roll var du bor om du har behov av LSS. Det ska vara likvärdigt. Men då är det också rätt att det är staten som tar över ansvaret för finansieringen. Vi vill se över de specialdestinerade bidragen och i görligaste mån göra dem generella. De styr kommunernas verksamhet på ett olyckligt sätt, och det är tveksamt vilka effekter de ger. Vi måste göra noggranna konsekvensanalyser när vi i fattar beslut som rör landsting och kommuner. är beslutsunderlaget oftast undermåligt. Vi vet inte vilka effekter vi får. Vi tycker att det är viktigt att vi uppmuntrar kommunerna till lokala och otraditionella lösningar och till att de konkurrensutsätter för att förbättra såväl effektivitet som kvalitet. Det börjar bli en form av jultradition här att ta upp anslaget om hivpreventiva åtgärder till storstadsregionerna. om åren förlängdes förslaget alltid . kom regeringen i sin proposition med en innovation; man tog bort det helt utan att kommentera det. Men i betänkandet är vi tillbaka till det vanliga, nämligen att det förlängs till. Detta är inte ett bra sätt att ordna det hivpreventiva arbetet i de regioner och områden som bäst behöver det. Vi från sida tycker att det är rimligt att bidraget permanentas och förs över till utgiftsområde 9. Man måste ha långsiktighet i arbetet, och möjligheterna att se över, kontrollera och fördela pengarna görs effektivare genom än via finansutskottet eller fögderi. 105 (): Kommunsektorn påverkas mycket av hur regeringen sköter sitt uppdrag i . Regeringens tidigare skatteutjämningssystem har varit svårt att beräkna och budgetera för kommunerna. Inte heller har det varit lätt att påverka sina inkomster och utgifter i det skatteutjämningssystemet. En positiv utveckling inom kommunerna har inte sällan motverkats i stället för att stimuleras av det gamla systemet. Även om vi kristdemokrater har velat ha ett statligt skatteutjämningssystem och inte ett mellankommunalt är det system som införs bättre än det gamla. av socialdemokratiskt styre har inneburit ökade klyftor mellan människor, som har framkommit här i tidigare inlägg. Det har skapat problem i kommunsektorn. Många barns, äldres, invandrares, sjukas och arbetslösas situation har försämrats. Välfärden blir alltmer ojämnt fördelad. Kvaliteten på skolundervisningen sjunker, och det drabbar det uppväxande släktet. Vi ser hur drogmissbruket går längre ned i åldrarna. Föräldrarna har mindre och mindre tid att umgås och prata med sina barn. Vi ser hur fler och fler inte längre har råd att sköta sina tänder. En växande grupp äldre får inte hjälp att komma ut i friska luften och solen. Tusentals äldre är undernärda, som flera har nämnt tidigare här. Det kanske framför allt är ensamheten som minskar aptiten. Psykiskt sjuka, missbrukare och invandrare blir en växande socialgrupp fyra, som hamnar utanför samhället. Regeringens handlingsförlamning vad gäller alkoholpolitiken gör att vi har alkoholrelaterade kostnader på ca 160 miljarder . Det är fyra gånger försvarsbudgeten! Sjukskrivna får vänta på rehabilitering om de inte förtidspensioneras för att förbättra arbetslöshetsstatistiken. Arbetslösa har svårt att ta sig ut på arbetsmarknaden för att regeringen driver en dålig näringslivspolitik som gör att de flesta företagare inte tycker att det är mödan värt att låta sina företag växa. Med andra ord marginaliseras fler och fler i Socialdemokraternas . Kostnaden får oftast bäras av kommuner och landsting medan regeringen ägnar sin tid åt att utforma kostsamma kompromisser med v och mp allt för att få behålla makten. Det är tydligen viktigare än att värna välfärden. Sammanfattningsvis är detta det största problemet i relationen mellan den kommunala sektorn och staten . Kommunernas ekonomi är framför allt beroende av sysselsättningsutvecklingen i den privata sektorn. långsiktiga tillväxtförutsättningar hade varit mycket bättre om regeringen hade lagt kraft på att åtgärda den dåliga näringslivspolitik som urholkat den svenska tillväxtkraften. Det har inte gjorts, vilket har begränsat tillväxten och därmed skatteintäkterna. En illustration av det sambandet får man om man ser på . Om hade haft samma utveckling som så hade vi haft högre BNP. Kommunsektorns skatteunderlag skulle då ha varit ca 35 miljarder större . Det är lika mycket som om vi fick en statsbidragsökning i kommunsektorn. Den ökade kostnad som kommunerna får på grund av regeringens dåliga politik blir sällan kompenserad av de statliga bidragen. Det är kommuner och landsting som ansvarar för en stor del av välfärdstjänsterna i vårt land. För att klara det uppdraget efter lokala behov och förutsättningar har vi en uttalad självstyrelse. Vi kristdemokrater menar att självstyrelsen är den bästa garanten för att välfärden blir likvärdig i hela landet. Regeringens förhållningssätt gentemot kommunsektorn präglas tyvärr av en ökad detaljstyrning och en större ryckighet. Det leder till minskad effektivitet och till otrygghet för människor som är beroende av vård, omsorg, skola och möjligheter att få jobb. Otryggheten skapar även stora problem för den personal som jobbar med dessa uppgifter. Genom självstyrelsen ges trots allt ett handlingsutrymme för att utifrån lokala behov och förutsättningar forma en hållbar välfärd. menar dessutom att den utvecklingskraft som finns i självstyrelsen gynnar en god hushållning med gemensamma resurser. vill bland annat att alla barn ska ges rätt att få del av kommunernas stöd till barnomsorgen. Kommunerna ska därför erbjuda ekonomiskt stöd även till de föräldrar som själva tar hand om sina barn. Den möjligheten öppnas om man förändrar skollag och kommunallag. Vi vet att en majoritet av småbarnsföräldrarna skulle önska att den här reformen genomfördes, men regeringen hindrar här kommunerna att utöva sin rätt till självstyrelse. Många brister i kommunsektorns verksamhet har sin viktigaste orsak i otillräckliga ekonomiska resurser, inte i dåliga lokalpolitiker. Den kommunala självstyrelsen måste bekräftas av en stabil och tillräcklig skattebas. I annat fall ökar beroendet av staten och den kommunala självstyrelsen minskar. Enligt vår mening ska självstyrelsen så långt som möjligt kopplas till ett ekonomiskt oberoende. Det kan ske genom att staten, via exempelvis skattelindring, i större utsträckning tillämpar skattereduktion och inte avdrag från den beskattningsbara inkomsten. Då skulle statens skatteintäkter reduceras och inte kommunsektorns. En större andel av kommunsektorns finansiering är kopplad till den ekonomiska utvecklingen i landet. För att stärka kommunsektorns självförsörjning vill också avskaffa den statliga fastighetsbeskattningen och i stället införa en fastighetsavgift. Det tillskott som aviseras i form av bibehållet och utökat sysselsättningsstöd innebär ett välkommet ekonomiskt tillskott. Kommunsektorn ges nu en hygglig chans att undvika försämringar inom vården och skolan. Men med det beslutade ökade arbetsgivaransvaret för sjukskrivningskostnaderna äts en del av de här pengarna upp. Det drabbar kommunsektorn hårdare än andra arbetsgivare. Det vet vi. Därför sade också kommunsektorn nej till förslaget till beslut om den här avgiften i remissyttrandet. var situationen den att regeringen beslutade att under löpande verksamhetsår dra in tidigare aviserat statsbidrag till kommunsektorn. Då handlade det om 2,6 miljarder. Det medförde en våg av varsel och framför allt oro bland brukare och personal. Oron ledde också till än högre sjukskrivning hos personalen i kommunsektorn. Den ryckighet och det planlösa förhållningssätt som regeringen visar gentemot kommunsektorn är samhällsekonomiskt kostsamt och minskar effektiviteten. Trots de senaste tio årens stora påfrestningar har kommunsektorn genomfört en betydande strukturomvandling. Vi menar att det inte hade varit möjligt utan den kommunala självstyrelsen, även om den naggas i kanten mer och mer. Det finns en utvecklingskraft i det handlingsutrymme som självstyrelsen ger. I takt med den socialdemokratiska regeringens allt klåfingrigare detaljstyrning minskar sektorns möjligheter att klara de påfrestningar som uppkommer framöver. Den här klåfingrigheten måste upphöra, som vi ser det. Socialdemokraternas fördomar om att inte någon annan än kommuner och landsting kan utföra välfärdstjänster är mycket skadliga och har ökat kostnaderna för kommunsektorn. Sätt stopp för alla stopplagstankar för kommunsektorns bästa, säger vi. Vi kristdemokrater vill hävda att icke vinstdrivande företag med ideell grund, personalkooperativ och vinstdrivande privata företag kan tillföra såväl ekonomisk som ideell nytta, och dessutom mycket stor nytta. Offentligt finansierade tjänster måste kommunsektorn ha mod att i högre grad lägga ut på andra utförare än sina egna enheter. Då ska inte regeringen lägga fingrarna emellan. Detta kommer att öka förutsättningarna för förnyelse och förändring och radikalt minska kostnaderna för skattebetalarna. För är kommunmedborgarnas behov av trygghet och valfrihet i fokus oavsett driftsformer. Jag avslutar med att yrka bifall till reservation 4. 106 (): Kommun- och ser ljust . Regeringen har gett dem nya pengar, mer pengar. Men de ser inte att det är lånade pengar, och lånade pengar ska betalas tillbaka. Frågan är bara vem som ska betala tillbaka och när notan kommer. Jag har frågat ett otal kommunala och landstingskommunala förtroendevalda och företagsledare vad de märker av konjunkturen. Alla har samfällt svarat: Vilken konjunktur? I ett läge där det bedöms vara högkonjunktur märker inte ens de som arbetar i verkligheten något av den. Det är då man ska samla i ladorna för att klara kommande prövningar i lågkonjunktur.