prot · GR09128 · 2004-06-15 00:00:00 — 1 § Ny riksdagsledamot Upplästes och lades till handlingarna följande från inkomna Berättelse om granskning av bevis för riksdagsledamot har från inkommit bevis om att () utsetts till ny ledamot av fr.o.m. sedan () avsagt sig uppdraget. har denna dag granskat beviset för den nya ledamoten och därvid funnit att det blivit utfärdat i enlighet med 19 kap. 11 § vallagen. 2 § Anmälan om ersättare Förste vice talmannen anmälde att följande ersättare inträtt : () för statsrådet tills vidare sedan utsetts till ledamot av , () för talmannen tills vidare varigenom uppdraget som ersättare för talmannen upphört för , () för statsrådet tills vidare varigenom uppdraget som ersättare för statsrådet upphört för , () för till och med varigenom uppdraget som ersättare för upphört för . Förste vice talmannen anmälde vidare att () skulle ersätta den 30 augusti4 oktober varigenom uppdraget som ersättare för skulle upphöra för samt att () skulle ersätta den 15 juni29 augusti varigenom uppdraget som ersättare för upphört för . 3 § Svar på interpellationerna 2003/04:517, 541 och 551 om rättssäkerheten för terroristanklagade 1 Utrikesminister (): , och har ställt frågor till statsministern, justitieministern och mig, vilka rör regeringens beslut att avvisa de två egyptiska medborgarna och . Interpellationerna tar upp såväl rättsliga som migrationspolitiska och utrikespolitiska aspekter, liksom Säkerhetspolisens verkställan av regeringens beslut. De berör således flera statsråds ansvarsområden. Frågorna har överlämnats till mig att besvaras i ett sammanhang. Avvisningsbesluten i de två utlänningsärendena fattades mot bakgrund av den information som fanns om att de två egyptiska medborgarna haft ledande befattningar i en egyptisk terrororganisation. Till detta kom uppgifter om att de var i färd med att initiera en ny terrorisminriktad gruppering i . Därmed kunde de misstänkas planera terroristaktiviteter i andra länder. Starka skäl talade således för en avvisning. och andra stater är enligt FN:s säkerhetsråds resolution nr 1373 ålagda att inte erbjuda en tillflyktsort för terrorister som gömmer sig under en täckmantel som asylsökande. Enligt kan flyktingstatus vägras med hänsyn till vad som är känt om asylsökandes tidigare verksamhet till exempel för en terroristorganisation. Konventionen medger inte skydd för personer som är ansvariga för terroristhandlingar För att säkerställa att de båda egyptiska medborgarna inte skulle utsättas för tortyr eller omänsklig behandling i hemlandet utverkade garantier från i det hänseendet. Användandet av sådana garantier är en ovanlig åtgärd. FN:s rapportör för frågor rörande tortyr med mera har emellertid uttalat sig angående utvisningar baserade på garantier i sin rapport till . Han framhöll däri att sådana garantier måste säkerställa att den berörda personen inte kommer att utsättas för tortyr eller annan form av misshandel. I rapporten betonades också att ett system för att övervaka behandlingen av den berörda personen måste upprättas för att säkerställa att han eller hon behandlas på ett sätt som inte kränker hans eller hennes mänskliga värdighet. Såvitt jag känner till har frågan om garantier i liknande sammanhang bara prövats i . Några grundläggande invändningar mot garantier har domstolen inte haft; däremot har den framfört synpunkter på hur de utfärdats och möjligheterna att följa upp dem. Jag ser således ingen principiell invändning mot att i exceptionella fall besluta om avvisning eller utvisning med stöd av garantier. Beträffande de uppgifter om tortyr som framförts i fallet med de två avvisade egyptierna anser den att en opartisk och oberoende utredning om vad som har hänt ska genomföras eftersom uppgift här står mot uppgift. och rättschef besökte för samtal på hög nivå i denna fråga. Jag har också själv skriftligen påtalat nödvändigheten av en oberoende utredning, med internationellt inslag, till företrädare för den egyptiska regeringen. Skulle det visa sig att de två egyptierna fått utstå tortyr så har den egyptiska regeringen inte respekterat de garantier den själv utfärdat. Att i ett sådant läge hävda, såsom vissa gjort, att skulle vara medansvarigt för detta, finner jag orimligt. Ansvaret för brott mot en uppgörelse faller på den som brutit avtalet. Så till frågan om själva avvisningsförfarandet. Rättskipnings- och förvaltningsuppgifter i får endast ombesörjas av svenska myndigheter om inte har beslutat annat. Ett exempel på ett sådant beslut är lagen om internationellt polisiärt samarbete. I andra fall har alltså inte utländsk polis rätt att självständigt bedriva verksamhet i . Inget hindrar dock att utländska polismän biträder svensk polis. Men sådan medverkan ska alltid äga rum i närvaro av svenska polismän och under svensk polismyndighets befäl. Självfallet kan och bör det också förekomma utbyte av information mellan olika underrättelsetjänster på ett så viktigt och komplicerat område som terroristbekämpning. Detta har självfallet ingen inverkan på den svenska militära alliansfriheten. Regeringens ansvar för avvisningen av de två egyptiska medborgarna 2001 granskas nu av . har också beslutat att granska lagligheten i de åtgärder som vidtogs av Säkerhetspolisen i samband med denna avvisning. Regeringen vill inte föregripa dessa utredningar, utan avvaktar till dess de är slutförda med att ta ställning till om det finns behov av eventuella ytterligare åtgärder. Rent allmänt vill jag ändå framhålla att det är självklart att en person som avvisas eller utvisas ska behandlas med humanitet och värdighet. Det är de medföljande svenska myndighetspersonernas ansvar att se till att så sker. Den så kallade , som lämnade sitt betänkande , pekade på att det kan uppstå en intressekonflikt om den som ska avvisas behandlas på ett sätt som uppenbart strider mot det som anser vara acceptabelt. Utredningen konstaterade bland annat att medföljande ansvarig personal kan ställas inför svåra avgöranden och föreslog därför att de ansvariga myndigheterna ska utarbeta närmare föreskrifter om hur berörda tjänstemän ska agera vid verkställighetstransporter. Ett arbete har inletts med att ta fram sådana riktlinjer och föreskrifter. Så till frågan om personer med svensk anknytning som befinner sig i . Svenska medborgare har enligt svensk lag alltid rätt att resa in i . Detta följer av regeringsformen. Eftersom saknar bemannad diplomatisk representation i , är det dock inte möjligt att ge konsulärt bistånd till någon som hamnat i en situation där sådant bistånd annars kunde vara befogat. Vad beträffar personer med svensk anknytning som befinner sig i Ashraflägret utanför , har dessa enligt vår kännedom frivilligt begett sig dit. De har i de flesta fall vistats i . Det finns inga uppgifter om att någon av dem själv har begärt konsulärt bistånd. Svenska myndigheter söker , i samråd med amerikanska, kontrollera riktigheten i uppgifterna om att enskilda individer i Camp är svenska medborgare eller har haft uppehållstillstånd i . 2 (): Låt mig inledningsvis tacka utrikesministern för svaret. har varit föregångare på många sätt när det gäller mänskliga rättigheter. Det är ett arbete som vi på många sätt kan vara väldigt stolta över. Problemet med den avvisning av två egyptiska medborgare som vi nu diskuterar är att återigen är föregångare, men åt fel håll. Utrikesministern tar själv i sitt svar upp ett resonemang där hon säger att detta med att få garantier från och säkerställa att mänskliga rättigheter inte kränks är en ovanlig åtgärd. Ja, det är en mycket ovanlig åtgärd. Det var rätt många länder runtom i världen och även MR-organisationer som när det skedde var förvånade över att gjorde så här. Men det är klart att hade allt gått gott och väl så hade vi väl i efterhand kunnat diskutera ifall det är rätt eller fel att göra så. De två personerna, och , har sannolikt drabbats av en förnedrande behandling vid verkställandet av avvisningen. Enligt TV-uppgifter försågs de med ögonbindlar och hängdes upp i selar. Man satte på dem blöjor, och de fick ett stolpiller inkört i sig. De hamnade i läget att de satt i ett amerikanskt plan under avvisningen ett förfarande som svenska myndigheter aldrig kan stå bakom och som är helt främmande för svensk rättstradition. Dessutom har vi läget att vi har trovärdiga uppgifter om tortyr. En ansedd människorättsorganisation säger att är medansvarigt för den tortyr som i alla fall en av de här personerna sannolikt blivit utsatt för i . Då kan man fundera en smula på vad utrikesministern säger till kammaren. Utrikesministern säger att det är ovanligt att säga att vi vill ha garantier från ett land för att slippa ansvar för . hänvisar man till FN:s rapportör. Därifrån slås det fast att det kan hända att man kan använda den här typen av garantier om de säkerställer att en person får en rättvis rättegång och om de säkerställer att en person inte drabbas av tortyr. Det är vad FN:s rapportör har slagit fast. Sedan är vi i ett läge där vi har trovärdiga uppgifter om tortyr. Vad säger då utrikesministern? Ja, att inte kan ta ansvar för det. Det är den egyptiska regeringen som ska ta ansvar för det detta i ett läge där kravet på de garantier vi skulle ställa skulle vara att man säkerställer från svensk sida att inte någon drabbas av tortyr. Hur ser situationen i ut? Ja, i från är kan man läsa följande: Uppgifter om polisbrutalitet, misshandel och tortyr i polishäkten och fängelser är vanligt förekommande och lär vara välgrundade. Tortyr är alltså vanligt förekommande. Enligt fick man, innan den här avvisningen verkställdes, uppgifter om att de här personerna sannolikt kommer att torteras ifall de avvisas till . I ett sådant läge tar regeringen på sig ett mycket stort ansvar ifall man nöjer sig med garantier från . Är vi i det läget att pekar ut ett land och säger att där förekommer tortyr och våra egna myndigheter säger att de här personerna riskerar att bli torterade ifall de avvisas är det självfallet den ansvar att se till att de garantier man får faktiskt säkerställer att inte någon torteras. Ändå försöker utrikesministern smita undan ansvaret i det här läget. Det finns många ouppklarade frågor i detta ärende, men två frågor skulle jag vilja fokusera debatten på. Den första frågan är om utrikesministern verkligen menar det hon säger till kammaren, att om de här personerna blivit torterade har inget ansvar för det. I så fall bryter det mot vad FN:s rapportör ställt som krav på den här typen av garantier. Den andra frågan gäller att fyra MR-organisationer, däribland Amnesty, har ställt krav på en oberoende internationell kommission utan svensk inblandning. Är det vad utrikesministern avser i sitt svar? 3 (): Även jag tackar för svaret, men det innebär inte att jag är nöjd med det tvärtom! Vi har hört svaret. Men vi som har ställt interpellationerna har också haft möjlighet att läsa svaret innan. Vi kan hålla med om vissa saker, saker som vi är eniga om, och det är till exempel att terrorismen måste bekämpas med oförsonlighet varhelst den dyker upp och finns, i all synnerhet den terrorism som vi såg prov på vid attacken mot . Med oförsonlighet måste vi bekämpa terrorismen runt hela vårt jordklot men alltid inom lagen, för går vi utanför lagen har terrorismen vunnit en seger som är väldigt viktig och stor för terrorismen. Det skapar grogrund för ytterligare terrorism. Jag och mitt parti instämmer självklart i att vi ska stå bakom resolution . Ingen terrorist ska få gömma sig med hänvisning till att man är flykting självklart icke! Men samma resolution säger också att inte ens misstänkta terrorister eller på sannolika skäl misstänkta terrorister ska få utsättas för tortyr, för då har terrorismen vunnit. Det säger också andan i nämnda resolution. Om vi lyssnade på vad vi hörde sades att utvecklade garantier i detta hänseende jaha. Det sägs också att några grundläggande invändningar mot garantier har domstolen åsyftas inte haft. Den har däremot framfört synpunkter på hur de utfärdas och på möjligheterna att följa upp dem. Vi i mitt parti står inte bakom systemet med garantier. Men om man , precis som regeringen, gör det om vi utgår från det låt oss då fundera över vad domstolar sagt. I ett fall har man sagt att det inte var tillräckligt. Det gällde då en utvisning av en misstänkt terrorist till . Man hade sannolika skäl att tro att den indiska regeringen inte tänkte tillgripa tortyr men ansåg inte det vara tillräckligt, för man bedömde att den indiska regeringen kanske inte hade kontroll över vad som hände i varje cell, i varje korridor, i fängelserna. Är det någon här som tror att president har beordrat den förnedrande och tortyrliknande behandling som hänt i ? Jag tror inte att det finns några direkta order. Likafullt har det hänt. Det finns bildbevis som är eländiga och förskräckande. Kan vi egentligen föreställa oss vad det inte finns bilder på? Ändå var det i en anständig demokratisk stat som det hände. är ingen parlamentarisk demokrati. Vi vet av många rapporter vad som hänt där. Skulle vi på samma grunder alltså kunna tänka oss att utvisa personer till ? Det tror jag ingen här skulle vilja säga. Men varför till ? Regeringen säger att det finns en garanti. Ja, det finns en garanti. Jag satte mig ned för att läsa på. Jag tänkte att jag med stor noggrannhet skulle läsa hur garantin var utfärdad. Det heter tydligen aide-mémoire, eller något sådant jag är inte så duktig på franska. Det är några futtiga rader där det står att den egyptiska regeringen tänker iaktta lagar och konstitution. Vad skulle de annars ha skrivit? Nej, vi tänker tillgripa det och det. Skulle de ha skrivit det? Självklart skriver de att de tänker följa landets lagar självklart men det är väl, herr talman, ingen garanti! Skulle någon kunna tänka sig att göra ett köpekontrakt om ett torp utifrån att vi tänker nog ta det i god ordning? Nej, ingen skulle göra det och inte heller köpa en bil eller så. Men man ska inte behandla människor sämre än vi gör i köpekontrakt om gods och gårdar. Detta är alltså ingen garanti; det är ett till intet förpliktande papper. Ansvaret hos regeringen ligger i att man inte skaffar sig garantier. Regeringen kan aldrig komma undan det ansvaret. 4 (): Utrikesministern, också jag vill tacka för svaret men inte heller jag är nöjd med svaret. Efter har rättssäkerhet och användandet av tvångsmedel hamnat i en gråzon där varken vanlig brottslagstiftning eller internationell rätt tillämpas. Det har blivit vanligt att man agerar i samarbete mellan länders säkerhetstjänster med full tillit till varandras uppgifter eller att man agerar på grundval av olika indicier. Det har också blivit vanligt att man agerar med ett Guantánamosystem där man har flygplan som inte tillhör någon armé och som hyrs in och skickas kors och tvärs i världen och där det förekommer tortyr och inte finns någon rättssäkerhet. I kampen mot terrorism är det speciellt människor med muslimsk tro eller kulturbakgrund som har varit mest utsatta. Jag anser att rättsstaten, folkrätten och mänskliga rättigheter har blivit urholkade av kriget mot terrorism. De uppgifter som vi har fått om de två utvisade egyptierna är ganska oroväckande, för de visar att även har blivit en del av Guantánamosystemet, att sker även här. Det gör mig väldigt oroad. Det är ju ganska känt att amerikanerna har ett system där den amerikanska lagen inte skulle tillåta tortyr. Man har ett system där man väljer att ha baser i andra länder där inte amerikansk lag gäller. Man hyr in flygplan som är amerikanska, för där gäller inte amerikansk lag detta för att där sedan kunna tortera människor. Det tycker den amerikanska regeringen är okej. I detta har deltagit. Kritiken av kampen mot terrorism borde inte vara okänd för utrikesministern. Var den utlämning som gjordes på begäran av amerikanerna? Behandlingen av de utvisade egyptierna på svensk mark berör inte utrikesministern i sitt svar. Det var inte så att amerikanerna var närvarande, utan enligt uppgift misshandlade man och behandlade de två egyptierna väldigt illa på svensk mark. Hur ser utrikesministern på det? Det har hon inte gått in på. Som det har framkommit här är det ganska uppenbart att det inte finns något system för att kontrollera att garantierna fullföljs. Är garantierna alltså inte någonting värda? Eller tycker utrikesministern att vi kan nöja oss med den här typen av garantier ? Sedan vill jag ta upp frågan om de svenskar som befinner sig i Camp , som är ett fängelse och där det funnits bland annat svenska medborgare som inte har fått någon rättsprocess utan varit fängslade under en väldigt . Det är ingenting ovanligt i eller i kriget mot terrorism , men jag vill ändå veta hur avser att agera när det gäller dem som är fängslade där. Kommer att driva att de borde få en rättslig prövning, vilket alla människor har rätt till? Jag undrar hur utrikesministern tänker försvara rättssäkerheten i kriget mot terrorism. 5 (): Det är något ovanligt att jag i den här kammaren åtminstone delvis intar samma åsikt som utrikesministern. Jag får faktiskt erkänna att i det här fallet tror jag inte att en annan regering hade kunnat fatta något annat beslut än att avvisa de här personerna. Det var, utifrån den information som vi har fått här och i utrikesutskottet, alldeles nödvändigt att ta ett sådant beslut. Det är två delar i det här ärendet. Vad som det däremot finns anledning att diskutera vidare är hanteringen vid själva avvisningen. säger utrikesministern i sitt svar att det pågår ett par utredningar. Det är lite udda att regeringen inte har någon som helst uppfattning om det här, men vi inväntar med spänt intresse vad utredningarna kommer att ge. Det är viktigt, när beslut verkställs, att man följer lagar, förordningar och respekterar mänskliga rättigheter. Det är centralt. Men i övrigt när det gäller själva ärendet som sådant var det enda rimliga att de här personerna avvisades från landet. Det är naturligtvis, herr talman, en svår balansgång i kampen mot terrorism i och med att vi har ett asylförfarande som gör att man ger människor skydd. Men vi får aldrig komma dithän att vi med asylreglerna skyddar terrorister. sade någonting som förvånade mig lite och gladde mig också. Han kallade för en ansedd demokratisk stat. Det gläder mig att höra det från en vänsterpartist. Jag hoppas att den åsikten kommer att kvarstå även i fortsättningen. Den jämförelse som gjorde med avvisning till skulle inte vara aktuell, för där finns ingenting att avvisa till. Så det var en lite konstig jämförelse, får jag lov att säga. sade att är en del av Guantánamosystemet. Jag hör till dem som tycker att förhållandena på Guantánamobasen naturligtvis kan diskuteras, men där har gjort ett misstag i den meningen att man inte har betraktat fångarna som krigsfångar. Det hade varit betydligt lättare folkrättsligt om man hade sagt att här pågår ett krig och vi har krigsfångar. har man gjort någonting som är mittemellan det vanliga civilrättsliga systemet och systemet med krigsfångar. Det tror jag är olyckligt. Avslutningsvis, herr talman, vill jag fråga utrikesministern: regeringen funderat någonting på hur man vidare tänker diskutera och agera för att klara balansen mellan att bekämpa terrorism och att ändå se till att mänskliga rättigheter respekteras? Jag tycker att det är viktigt att den frågan kommer upp, men kanske inte just med anledning av de här personerna. Det var rimligt att vi avvisade dem. Dock är det att vi diskuterar den här frågan i riksdag. 6 (): Jag ingick i när den här frågan var uppe för granskning. Jag minns nu att det var en kolossalt svår fråga. Den var svår därför att det var svårt att få en uppfattning om vad som egentligen hade försiggått. Men den var svår också därför att det var så mycket som skulle vara hemligstämplat. Man kände att man inte fick riktig information, även om vi i KU fick hemligstämplad information. Sedan föll saken för min del i glömska, men jag blev påmind om den när jag fick flera telefonsamtal från olika journalister om hur transporten hade gått till. Då svarade jag att vi över huvud taget inte diskuterade transportfrågan. Men sedan har jag gått tillbaka till utfrågningarna, som finns redovisade i KU:s utlåtande nr 20 /02, och funnit att Per från tog upp frågan och frågade utrikesministern om resan från till . Det hade framförts stark kritik enligt de uppgifter som vi hade fått från diplomaten. Då svarade att hanteringen upphörde i och med att vi fattade beslutet och att hon sedan inte hade haft någon vidare befattning samt att polisen menade att det inte hade varit något problem med den. Det hade inte förekommit någon våldsam behandling. Av det granskningsunderlag som vi fick från UD i samband med diskussionen framgår att egyptierna hade klagat över den svenska polisens behandling av dem i samband med transporterna. Så här efteråt det är alltid lätt att vara efterklok kan man säga att vi kanske skulle ha borrat lite djupare från KU:s sida i transportfrågan. gjorde vi tyvärr inte det. Men vi får en chans i och med att frågan kommer upp igen i nästa års granskning. Jag tillhörde tillsammans med och Vänstern reservanterna i det här ärendet och menade att dåvarande utrikesministern förtjänade kritik. Med tanke på den starka rapport som Amnesty visade om förhållandena i de egyptiska fängelserna fanns det all anledning att befara att de här egyptierna skulle utsättas för felaktig behandling tortyr och annat. Det har också framkommit att det har skett. Jag ville passa på tillfället och klargöra att vi hade frågan om transporterna uppe. Vi berörde den i den gången, men vi förstod egentligen inte att vi skulle ha borrat lite djupare i det. 7 Utrikesminister (): Jag tror att alla förstår att det beslut som fattades när de två egyptierna avvisades från inte var något lätt beslut att fatta. Det handlade om att tillmötesgå FN:s beslut om att inget land får skydda misstänkta terrorister. Alla länder måste ställa upp på att bekämpa terrorismen och inte ge skydd till människor som är involverade i terrorhandlingar. var det naturligtvis för den oerhört viktigt att säkerställa att inte heller de människor som man på det här sättet avvisar blir utsatta för tortyr eller omänsklig eller kränkande behandling. Det var den fråga som var den viktigaste för regeringen att hantera. Självklart var regeringen medveten om att det fanns en risk för att de här avvisade personerna kunde bli utsatta för en oacceptabel behandling. Om man inte hade sett den risken hade man över huvud taget inte behövt överväga hur man skulle hantera den frågan. Själva utgångspunkten för överväganden var vilka åtgärder som kunde vidtas för att säkerställa att man, om en avvisning skedde till , skulle uppfylla alla de krav som vi har på att behandlingen blir sådan att vi kan acceptera den. Annars hade frågan om garantier över huvud taget inte kommit upp. Det är i det läget, när man ser risken, som man behöver vidta någon åtgärd. Detta med garantier är ett sätt att hantera det på. Det är naturligtvis också en svår uppgift att bedöma huruvida en överenskommelse med ett annat lands regering kommer att vara tillfyllest för att säkerställa det som vi vill uppnå. Det avtal som träffades föregicks av ingående diskussioner med företrädare för den egyptiska regeringen. utgångspunkt var att det låg även i intresse att kunna uppfylla en sådan här överenskommelse och genomföra en överföring av personer som var misstänkta för terroristhandlingar på ett sådan sätt att kunde räkna med att det internationella samfundet även i fortsättningen hade intresse av ett samarbete med . Det var själva utgångspunkten, och det var också skälet till att man fattade beslutet att acceptera en garanti av det här slaget och att sedan följa upp den för att se om den har hållit. ställde en konkret fråga om hade begärt avvisningen. Att avvisningsfrågan kom upp berodde på att det var den svenska säkerhetspolisen som i samband med ett ärende om uppehållstillstånd kom med uppgifter om att dessa personer var misstänkta för beröring med terrorism.