prot · GR0976 · 2004-03-03 00:00:00 — Man framhåller att statens stöd till folkbildningen är mycket betydelsefullt för amatörkulturen i landet. Jag håller med om att folkbildningen är väldigt viktig för amatörkulturen, lika viktig som amatörkulturen är för folkbildningen. Statsbidraget till folkbildningen har till syfte att bredda kulturintresset i samhället, öka delaktigheten i kulturlivet samt främja kulturupplevelser och eget skapande. Folkbildningen erbjuder mötesplatser för kulturlivet och ger professionella utövare och amatörer möjligheter att mötas och inspireras av varandra, samarbeta och utbyta erfarenheter. Ett bra exempel på detta är det samarbete som resulterade i barn som spelades på varv . Det var ett samarbete mellan , LO och ABF. Det var ett teaterprojekt i samarbete mellan professionella aktörer såsom skådespelare, musiker och dansare, samt drygt 100 amatörer som stod på scenen och var stomme i föreställningen. Drygt 10 000 personer såg föreställningen som spelades under en månad. Många av besökarna var personer som vanligtvis inte går på teater. Detta är bara ett exempel. Det finns fler runtom i landet. Det visar hur viktigt det är med mötesplatser för kulturlivet, och där har folkbildning en stor uppgift att fylla. Enligt direktiven till SUFO 2 ska man belysa vilken roll folkbildningen har för kulturen. En viktig fråga i detta sammanhang är i vilken utsträckning folkbildningen bidrar till att de kulturpolitiska målen nås. Jag utgår ifrån att överväganden om amatörkulturen ingår i den samlade bedömning som ska redovisas . Med detta vill jag yrka bifall till betänkandet i dess helhet. 111 () replik: För oss kristdemokrater är det oerhört väsentligt att barn och ungdomar ges möjlighet att delta i kulturlivet och att man kan börja . Det är det primära när vi tänker kulturpolitiskt. Andra åldersgrupper är viktiga, äldre är viktiga och till och med vi själva är viktiga, men barn och ungdomar ligger ofta i fokus när vi diskuterar. Vi har tagit upp frågan om generationsövergripande kulturaktiviteter. Vi kan ta en amatörorkester som exempel. Den tanken blir plötsligt inte tydlig när vi diskuterar detta med Socialdemokraterna. Då är det organisationen och systemet som styr. Jag skulle vilja fråga hur hon ser på detta. är det så att om en pojke eller flicka engagerar sig i en generationsövergripande amatörorkester där det finns olika åldrar, kan denna pojke eller flicka inte få del av statsbidraget. Om samma pojke eller flicka engagerar sig i en amatörorkester där det bara finns barn och unga får man del av bidraget. Hur ser på en sådan fördelning? Barn och ungdomar finns ju ändå med, och det bör vara det absolut mest väsentliga. I stället ser man till systemet som sådant. 112 i (s) replik: Vi socialdemokrater värnar just om barn och ungdomar i kulturpolitiken. Kulturen ska naturligtvis vara tillgänglig för alla, men vi har valt att satsa lite extra på barn- och ungdomskultur. säger att man inte kan ha en generationsövergripande verksamhet, men det finns inget som säger att man inte kan samarbeta mellan de olika organisationer. Man kan ha en egen som bedriver verksamhet tillsammans med en organisation för vuxna. Även om de inte får ta del av statsbidragen kan man ändå vara med i verksamheten där organisationen själv får besluta. Jag tycker inte att man kan säga att de får betala för sin verksamhet eller att man inte får några statliga medel. Det får man ju till verksamheten ändå. Vi har valt att prioritera ungdomsorganisationerna. Det är dessutom en budgetfråga. 113 () replik: Av svaret kan jag förstå att frågan var svår att besvara. Det var väldigt svårt att förstå det här svaret. sade både A och B och ingenting. Min fråga är: Hur kan det komma sig att Socialdemokraterna väljer att det inte ska utgå något stöd till en amatörorkester med barn och andra deltagare i olika åldrar, medan det utgår stöd till en amatörorkester där bara barn deltar? Vi pratar om generationsövergripande verksamhet och ingenting annat just . Man får alltså bara pengarna om det är deltagare i vissa åldrar. Det här förstår inte jag, och jag tyckte inte att lyckades reda ut det. Men jag ger henne en chans till. Sedan har jag en fråga till, och det är: Vet om de överväganden angående villkoren för amatörkulturen som flera partier och vi kristdemokrater tagit upp att man behöver göra finns med i utredningen? står det att man utgår från att övervägandena finns med. Jag antar att man bör veta om de finns med. Finns de med? Det är min fråga. 114 i (s) replik: Enligt direktiven i SUFO 2 ska man belysa vilken roll och betydelse folkbildningen har för kulturen och i vilken utsträckning folkbildningen bidrar till de kulturpolitiska målen. Amatörkulturen ingår i och får medel från folkbildningen om man samarbetar med studieförbunden. Men man får också medel från , som fördelar drygt 7 miljoner till just amatörkulturverksamheten. Jag förutsätter att man kommer att belysa även amatörkulturens situation i SUFO 2 som kommer om knappa . 115 () replik: Det var i anförande väldigt mycket talande om de utredningar som kommer. Jag är medveten om att det är svårt att stå här och redogöra för något som kommer . Men jag skulle ändå vilja ta upp en liten enkel fråga. Anser att folkhögskolorna och studieförbunden har samma uppgift? Har studieförbunden precis samma uppgift som folkhögskolorna? Annars kan man ju fråga sig varför de har ett gemensamt ansvar. Enligt min uppfattning har folkhögskolorna en annan uppgift än vad studieförbunden har. På folkhögskola går man ofta . Det är förberedande för en gymnasieexamen, även om man inte har samma möjlighet att ta den typen av examen, medan studieförbunden ofta sysslar med andra typer av kulturella utbildningar och andra lite smalare saker. Varför lägger man inte det ena under utbildningsanslaget och det andra under folkbildningsanslaget? Varför lägger man detta under samma anslag? Är det så att Socialdemokraterna och regeringen helt enkelt anser att folkhögskolor och studieförbund gör samma sak? Det är den ena frågan. Jag vill också ta upp en fråga som jag glömde i mitt anförande. Den kanske inte direkt hör till dagens ärende, men den har ändå tagits upp av andra talare, och det är frågan om momsdirektivet. Jag skulle vilja höra om regeringen är beredd att göra vad man kan för att se till att momsdirektivet får en vettig utformning, så att inte både idrottande ungdomar och de som sysslar med kultur- och amatörföreningar drabbas av detta. Vi ser momsdirektivet som väldigt bekymmersamt. Det kan innebära stora bekymmer för ungdomar. 116 i (s) replik: Det var många frågor som jag ska försöka besvara . Den sista frågan om momsdirektivet är en fråga som vi nog får återkomma till. Den kommer inte att hamna i vårt utskott, utan den kommer väl att hamna i skatteutskottet. Men jag kan lova att också vi i majoriteten i utskottet är väldigt engagerade i frågan. Vad sedan gäller studieförbunden och folkhögskolorna har de samma typ av verksamhet, men det ser otroligt olika ut i olika delar av landet. Själv kommer jag från en stad där just ABF, som anses som ett studieförbund, också jobbar med vuxenutbildning för kommunen och är en av de största som driver vuxenutbildning, så man kan säga att de egentligen jobbar på samma sätt som folkhögskolorna. Men sedan har man folkbildningen och studieförbunden, kan jag tala om av egen erfarenhet, som också jobbar med studiecirkelverksamheten som en förberedande verksamhet för många människor som sedan faktiskt tar klivet och börjar läsa inom vuxenutbildningen. 117 () replik: Jag uppfattade ändå en viss tveksamhet i detta svar. Jag kan ta ett exempel, Billströmska folkhögskolan på där man går . Jag antar att också ABF har en verksamhet på . Jag ser ändå att de här vänder sig till två helt olika typer av målgrupper. Den ena är en utbildning där man ska lära sig mycket, och många kommer att gå vidare till en högskoleutbildning. Man lär sig i stort sett motsvarande det som man lär sig i gymnasieskolan. Det kan finnas vissa skillnader när det gäller studierna . Men det är väldigt få kurser inom ABF som leder till att man går vidare till universitetsnivå. Jag kan inte förstå varför man lägger samman de här två helt olika sektorerna i ett anslag som sedan ska beslutas gemensamt. Det förefaller för mig väldigt främmande att man gör det. Jag ska ta upp en fråga till. Det gäller samordningen mellan studieförbund och amatörkultur. I jobbar man enligt modellen Dansk Folkeoplysnings Samråd. Kan man från Socialdemokraternas sida tänka sig att lägga samman de två sektorerna så att man har en sektor för amatörkultur och studieförbund och en sektor för folkhögskolorna som då går över till utbildningssektorn? Då skulle det bli renodlat, och då vet alla vad det rör sig om. Är det någonting som Socialdemokraterna kan tänka sig? 118 i (s) replik: Det kommer en utredning som belyser de frågor som tar upp om knappa , så jag tycker inte att vi ska föregå den utvärdering som kommer. Amatörkulturen och folkbildningen vilar egentligen på samma grund. Man får ju bidrag till amatörkulturen via studieförbunden, men amatörkulturen får också andra medel från . Sedan handlar det väl naturligtvis om att man måste hitta samverkansformer, att se till att mötas, precis som i det exempel som jag själv redogjorde för i talarstolen, teaterprojektet barn. Jag vet att det finns mängder av olika projekt runtom i landet där man genom studieförbunden, professionella aktörer men också amatörer får en möjlighet att mötas, utbyta erfarenheter med varandra och växa utifrån sina förutsättningar. Det som jag tycker är extra spännande är att man på det sättet når en publik men också deltagare som kanske inte annars hade tagit del av kulturen. 119 () replik: När det gäller tankarna kring folkbildningen känner jag att det finns en väldigt stor samstämmighet mellan s och c. Jag tänkte ställa en liten fråga om amatörkulturen i alla fall. Vad vi har erfarit är att varken eller har något helhetsansvar för amatörkulturen, vilket också var inne på i sitt anförande. Det skapar en viss osäkerhet för amatörkulturen att man inte riktigt vet om man får pengar från studieförbunden, om man kommer att kunna samarbeta eller vad som händer. Av den anledningen har vi sagt att vi vill belysa förutsättningarna för amatörkultur och eget skapande och göra en översyn av möjligheterna att ge amatörkulturen statligt bidrag över ett särskilt anslag i stället för att den som ska få statligt stöd för verksamheten genom samarbete med studieförbunden. Om det nu skulle vara så att SUFO 2 mot förmodan inte skulle ha föreslagit ett eget statsbidrag till dem, hur kommer då och att reagera? 120 i (s) replik: Det får vi väl ta upp en diskussion om när vi ser resultatet av utvärderingen. Jag ser en vinst i att man också ser till att samarbeta. Risken är att om man lägger upp det som ett eget anslag jobbar amatörkulturen på sitt håll och folkbildningen och studieförbunden på sitt håll. Jag tror att det som vi kan vinna mest på faktiskt är det möte och den samverkan som kan uppstå genom att öppna för olika grupper. Jag tror att vi har mycket att vinna på det. Men vi har som sagt en utvärdering som kommer att läggas fram , och jag känner att vi får studera de resultat som den ger. 121 () replik: Jag hoppas ju att det finns en lösning där. Jag håller med om att det också är oerhört viktigt med ett samarbete. Jag tog i mitt anförande upp den debatt som fördes , då representanter för studieförbunden, för amatörkulturen och för alla politiska partier deltog. Socialdemokraterna var representerade av en sakkunnig från departementet. Vi var då rörande överens om att det är viktigt att man från amatörkulturen kan känna att man står på egna ben. Man kan ibland befinna sig i ett skede där man driver en utveckling och vill vidga den. Vi vet ju vad som händer när kreativa människor kommer tillsammans. Men då kanske de inte kan få pengar från studieförbunden utan i stället blir det locket på. De skulle därför så väl behöva mer pengar än de som de får från . Jag hoppas därför och vädjar om att vi, om detta mot förmodan inte skulle finnas med, ska kunna samarbeta i denna fråga. 122 i (s) replik: Jag har egentligen inte så mycket att svara på det som sade. Vi får väl se vad som kommer ut av SUFO 2. 123 HANS () replik: Det känns lite som att vi så att säga är överens men ändå inte. Vi har i vår reservation uttalat följande: I folkbildningsverksamheten bör också de minoriteter som lever och bor i värnas särskilt. Vi trycker då särskilt på att kultur och språk bör prioriteras i folkbildningen. Detta har man från utskottets majoritet avstyrkt bland annat med den motiveringen att det statliga stödet till folkbildningen är avsett att användas för verksamhet som vänder sig till alla inom landet och förstås då även till de nationella minoriteterna. står det dock i betänkandet att statsbidraget till folkbildning bland annat ska ha till syfte att prioritera verksamhet som riktar sig till socialt och kulturellt missgynnade personer. Jag känner att de nationella minoriteterna är en sådan grupp. Det känns därför som om vi skulle kunna vara överens i den här frågan. 124 i (s) replik: Det är ju så att folkbildningen också ska vända sig till den grupp som och lyfter fram. Man ska i utvärderingen också belysa folkbildningens roll för de nationella minoriteterna. Vi tar i betänkandet också upp att språket tog upp detta i betänkandet Mål i mun. Dess förslag har remitterats och bereds i . Man väntar där på en proposition som har aviserats till september . Vi får väl vänta och se även där. Det känns kanske lite tråkigt att det i den här debatten blir väldigt mycket av att vänta och se, men när en så stor utvärdering snart kommer att ligga på bordet känner jag att vi måste ta del av dess resultat. 125 HANS () replik: Också jag hade gärna sett att vi i ett fall hade kunnat förvänta oss mera, men det finns ju ändå en förhoppning om att vi när vi har väntat och sett kan komma överens i den här frågan. Även det känns som en viktig sak för folkbildningens framtid. Jag tackar därför för svaret. 126 (): Jag ska i den här debatten uppehålla mig vid två områden. Det handlar dels om finansieringsansvaret för folkbildningen, dels om de nationella minoriteterna. Detta har tagits upp här tidigare, och vi har alla kunnat ta del av den skrivelse där redovisar att verksamheten har ökat som statsbidraget har stått stilla och kommunbidragen har minskat kraftigt. Även landstingens bidrag har minskat, om också i mindre omfattning. De här bidragsminskningarna har skiftat mycket beroende på förhållandena i kommuner och landsting. De innebär bland annat att tanken om att folkbildningsverksamheten ska vara tillgänglig för hela eller åtminstone för den större delen av befolkningen inte längre stämmer överens med verkligheten. har därför sett det som nödvändigt att få till stånd en dialog med kommuner och landsting om hur det nationella ansvaret för folkbildningen ska tas och fördelas. Vi har därför tidigare och även den här gången föreslagit att det skulle tillsättas en arbetsgrupp för att få till stånd en sådan dialog. Vi har den här gången dock med anledning av den utvärdering som vi vet ska komma avstått från att yrka bifall till våra motioner och står därmed bakom betänkandets förslag. Regeringen uttryckte budgetproposition att man har erfarit att kommunerna har dragit ned betydligt på anslagen till folkbildningen och påpekade att folkbildningen är ett nationellt ansvar inte bara för staten utan också för kommuner och landsting. Vi förutsätter därför att regeringen i arbetet med beredningen av utvärderingsresultaten startar en dialog med kommuner och landsting om finansieringsansvaret. Vi lär annars få komma tillbaka i den här frågan. har i andra sammanhang fört fram förslag till insatser för att stärka de nationella minoriteternas kultur och språk, delvis så som exempelvis sker på filmområdet. Vi ser att det även inom folkbildningsområdet behöver göras mer för att synliggöra och stärka de nationella minoriteterna. Jag vill inte påstå att ingenting görs, men insatserna är långt ifrån tillräckliga. Detta gäller för samiskan, meänkieli, finskan och inte minst också för jiddisch och , de minoritetsspråk som man satsat allra minst på. När följde upp hur skötte sina åtaganden enligt konventionerna och den nya lagstiftningen skrev man beträffande utbildningen att det för fanns allvarliga svårigheter. Man talade då bland annat om att det fattades lärare och läromedel. Man pratade också om ett behov av vuxenutbildningscenter. Romer är en grupp som omfattar ca 50 000 personer i landet, det vill säga en ungefär lika stor andel som samerna. De romanitalande beräknas uppgå till mellan 15 000 och 20 000. Precis som samerna och tornedalsfinnarna har romerna på grund av den svenska minoritetspolitiken bakåt i tiden i väldigt många fall redan tappat sitt modersmål. Det pågår nu en process där man försöker återuppliva den egna kulturen och det egna språket. Detta gäller för samtliga nationella minoriteter, och det är den utvecklingen som vi måste främja med vår folkbildningspolitik. Som jag sagt, herr talman, står vi bakom betänkandet i avvaktan på vad utredningen om folkbildningen kommer att resultera i. 127 (): Ur en broschyr från hämtar jag två påståenden: Folkbildning är folkhälsa. Folkbildning skapar balans. Folkbildning är folkhälsa javisst kan folkbildningen vara en positiv motkraft när lågkonjunkturen, nedskärningar, arbetslöshet, långtidssjukskrivningar, ensamhet och missbruk drabbar människor. Känslan av hopplöshet och brist på glädje i vardagslivet kan genom folkbildningen vändas i positivt tänkande, handlingskraft, samhällsengagemang och framtidstro. Jag skulle verkligen önska att framtidsversion om läkaren som skriver ut studiecirklar på recept blir verklighet . Folkbildningen är en chans till nyorientering och till att gå vidare i livet. Därför innebär investeringar i folkbildning också investeringar i bättre hälsa. Jag har här lite statistik från statistik som talar för sig själv och som jag hoppas har sin motsvarighet i hela landet. Folkbildningen i genomför 22 000 kulturarrangemang med 1,7 miljoner deltagare. genomförs i 33 000 studiecirklar med 284 000 deltagare. På så sätt uppnås gemenskap människor emellan. Man möts i trivsam samvaro och får intellektuell stimulans. Folkbildning skapar balans. Delaktighet, samtal och reflexion är viktiga folkbildningsinslag. Genom studiecirklar och kulturarrangemang förs människor med olika bakgrund och från andra länder samman. Vi får ett varierande utbud av teater, dans, musik, föredrag och diskussioner. Personligt engagemang och ideellt arbete är också positiva bieffekter av folkbildning. Jag vill ge er ett personligt vittnesbörd från i . Så här säger han: Folkbildning är bra för det finns alltid något som intresserar en, sådant som man kanske har missat tidigare i livet. Genom studierna håller jag mig aktiv och kan utbyta åsikter med människor i alla åldrar. vill slå vakt om folkbildningen. Vi anser att varenda krona som vi satsar är en mycket god framtidsinvestering. Mer pengar till folkbildning innebär också utökat stöd till våra folkhögskolor. Det finns 147 folkhögskolor i . Statens, landstingens och regionernas bidrag till de skolorna har inte följt den allmänna kostnads- och löneutvecklingen. Folkhögskolorna är en enorm tillgång för många människor, inte minst för korttidsutbildade, invandrare och funktionshindrade. De får här tillfälle att utifrån sina egna förutsättningar studera och utvecklas som människor. På folkhögskolan gäller verkligen den kända devisen vi lära icke för skolan utan för livet. Studierna där, ofta kombinerade med internatboende, erbjuder möjligheter utöver den vanliga gymnasieskolan och högskolan. Jag tillhör dem som har haft förmånen att få min fritidsledarutbildning just på en folkhögskola. Fast det är finns de goda minnena kvar: pedagogiken, lärarna, kamratskapet och samtalen . vill slå vakt om den unika utbildningsmiljö som våra folkhögskolor representerar. Vi vill trygga folkhögskoleverksamheten genom att tillföra mer pengar till denna viktiga verksamhet. Någon har sagt att det finns en artist inom de flesta människor. Många längtar efter att få uttrycka sig genom amatörkulturen. Om möjligheterna att utöva amatörkultur förbättras så höjs livskvaliteten för många människor. Amatörer får tillfälle att utöva sina talanger och blivande proffs får en grund att bygga vidare på. Det är nu dags att ger regeringen i uppdrag att belysa förutsättningarna för amatörkultur och eget skapande och se över möjligheterna att ge amatörkulturen ett eget anslag. Om jag ska försöka sammanfatta detta inlägg om folkbildning så får det bli med följande ord: Folkbildning är vår chans till kunskap, hälsa och balans i livet. Jag instämmer i de yrkanden som har framfört. Föredrogs kulturutskottets betänkande 2003/04:KrU5 Folkbildning. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 10 §.) 128 (): Dagens debatt handlar om ett stort antal frågor med stark ideologisk prägel. När det gäller högskolefrågor och utbildningsfrågor över huvud taget är det tydlig skillnad mellan regeringen och oppositionen. En av de frågor som vi ska behandla och som har väckt mest uppmärksamhet före dagens debatt är frågan om kårobligatoriet. Då menar jag tvånget att tillhöra en studentkår eller en nation. måste en student för att tentera eller få ut sitt betyg betala en avgift till en studentkår. Avgiften kan numera gå upp till sådär en per termin. Kåren kan ha en tydlig politisk inriktning trots att medlemskap är obligatoriskt. Med min liberala grundsyn är det självklart att människor själva ska bestämma om de ska vara med i en förening eller inte. Från Socialdemokraterna säger man att ett starkt studentinflytande beror på kårobligatoriet. Jag menar precis tvärtom tvång är en dålig förutsättning för demokrati och inflytande. I råder det annars föreningsfrihet, och det är otänkbart med tvångsanslutning till ett politiskt parti eller ett fackförbund. Men för studenter råder medlemstvång i en studentkår eller studentnation. är intresset för kårpolitik tyvärr vill jag säga mycket svagt ute på högskolorna. På många högskolor ligger valdeltagandet i valen till kårfullmäktige. Om kårmedlemskapet vore frivilligt kunde man i stället hoppas på en mer slagkraftig och stark studentkår. Den som frivilligt ansluter sig till en organisation har lättare att engagera sig i verksamheten. Vi i anser att det är viktigt med studentinflytande. Studenterna måste ha möjlighet att bedriva utbildningsbevakning och studiesocial verksamhet med mera. Därför behövs lagändringar som ger studenter rätt att delta i fler beslutsprocesser än de har . Det behövs en organisation för val till studentrepresentation vid högskolorna. Därför föreslår vi nu tillsammans med och de andra borgerliga partierna en utredning som ska arbeta tillsammans med studentrepresentanter och föreslå en förnuftig plan för avvecklingen av kårobligatoriet. Utgångspunkten är att studentinflytandet ska öka, inte minska. Vi är öppna för övergångsregler så att inte en snabb förändring slår sönder kårerna. Skattefriheten, som är särskilt viktig för nationerna i och , ska kunna vara kvar även för framtidens frivilliga studentnationer. Med större studentinflytande kommer framtidens frivilliga studentkårer att bli den naturliga basen för att få fram representanter till olika valda församlingar. Socialdemokraterna har deklarerat att de tror på obligatoriet. har däremot sagt tidigare, och har det i sitt program, att kårobligatoriet ska avskaffas. Därför förvånar det mig att man inte ens är med på att tillsätta en utredning och låta förslaget komma tillbaka till och behandlas , som vi föreslår. Jag skulle gärna vilja höra det förklaras av här i kammaren. Avslutningsvis om kårobligatoriet: Studenter är vuxna människor. De har rätt att påverka sin utbildning. Men de har också rätt att välja om de ska vara med i en förening eller inte.