prot · GS0929 · 2004-11-15 00:00:00 — Regeringen säger nej, och i den refererade tidningsartikeln säger kommunministern att det är onödigt att spilla kraft på en sådan fråga. Vi har viktigare saker att handlägga. Hur tror ministern att den enskilde kommunmedborgaren i , som röstat för detta, som deltagit i folkomröstningar, som aktivt pratat med oss politiker, tar ett sådant svar onödigt att spilla kraft på? 117 Statsrådet (): Om vi tar den sista frågan först kan jag säga att jag torde vara tämligen väl insatt i Hebyfrågan. Jag har diskuterat med väldigt många ur båda läger hur man ser på hela den frågan. Den tänker jag inte gå längre in på eftersom det finns ett uppdrag från till regeringen, där man nu utreder frågan. Jag kommer att handlägga frågan på det sätt som det fordras av mig, för att leva upp till de frågeställningar och svar som vill ha. Jag har också hört att jag icke skulle kunna hantera den av olika skäl. Detta vill jag å det bestämdaste dementera. Frågan ska ha en saklig och korrekt behandling enligt de regler som finns. Jag vill börja med att säga detta till så att det inte ska råda någon tvekan om den saken. När det gäller frågan om den kommunala självstyrelsen tror jag inte att det undgått någon att det just nu pågår en utredning om den. Landshövdingen i , , har i uppdrag att leda , och där ser man just nu över var olika frågor ska bestämmas och var de ska ligga. Allt är ju en process utifrån att vi också lever i ett föränderligt samhälle. Olika saker får olika tyngd . Detta gör att det också ställs olika krav på olika delar av samhällsapparaten. har ett mycket stort och brett uppdrag, och det vore förmätet av mig att gå in i detalj och staka ut en linje om hur jag tycker att det borde se ut. Jag kan ha en personlig uppfattning om vissa saker, men det finns en utredning som håller på att titta på frågan och därför kommer jag att följa och noga sätta mig in i vad den kommer fram till. Det skulle jag vilja betona här. Utredningen ligger ju under mitt ansvarsområde i regeringen. Den kommunala självstyrelsen är en mycket komplicerad fråga, och jag tror att också vid ett antal tillfällen kunnat konstatera att där finns lite olika linjer. Om man frågar folk i en kommun om de tycker att kommunen ska ha ett ökat självbestämmande i saker och ting tror jag att väldigt många svarar ja på den frågan. Å andra sidan, när andra människor frågar om de vill få likabehandling i olika frågor oavsett var i de befinner sig svarar de ja också på den frågan. Vi vet att ju mer man kan styra lokalt, ju större utrymmet är, desto större blir också olikheterna. Vi kan ha olika idéer om ifall vi tycker att detta är bra eller dåligt, men jag vill ändå peka på den problematik som finns. Jag skulle vilja hänvisa till den rapport som kommit från LO-ekonomerna under ledning av . Där har man ställt sig frågan var efterfrågan på kommunalt självstyre finns och sedan frågat en mängd människor om hur de ser på detta. De har kommit fram till ett resultat som jag tycker att också skulle ta del av och läsa. Det är väldigt intressant. Man behöver inte dela LO-ekonomernas syn i frågan, men det som de kommit fram till ger ändå en bra input i debatten. En övervägande del säger nämligen att det är viktigare att ha samma rättigheter var i landet man än befinner sig än att utveckla den lokala självstyrelsen för kommunerna. Dessa ord är inte mina vill jag säga i det här sammanhanget. Jag har i mitt första svar sagt att det är viktigt med den kommunala självstyrelsen. Det är viktigt att vi har den. Här är vi kanske unika också i en internationell jämförelse. I motsats till tycker jag att det är intressant med en internationell jämförelse. Vi rör oss ju i många andra frågor i ett Europaperspektiv, och då är det heller inte ointressant att se på andra länder. har här kommit långt. Därmed inte sagt att vi är vid något slags vägs ände. Detta är en utvecklingsprocess, och just nu tittar alltså ingående på denna fråga. Vi ska följa arbetet noga och utifrån det fatta beslut. I vilken riktning det kommer att gå är också beroende av vad utredningen kommer fram till. 118 (): Det är glädjande att kommunministern så uttryckligen säger att gett regeringen i uppdrag att komma tillbaka med former, eftersom har att besluta om indelningslagen. Det hade varit skönt om ministern svarat på det sättet också i tidningsintervjun så att folk sluppit undra så mycket. Det är ju helt korrekt och mycket bra att ministern svarar som han gör . Det som varit så besvärligt med denna fråga är att man gett signaler till kommuninvånare; man har så att säga gett instrument för att de ska kunna vara med i ett självbestämmande. Man har gett med den ena handen och sagt att folkomröstning är ett bra instrument. Då kan människor få vara med och säga hur de vill ha det i samhället. har regeringen uttryckligen sagt nej när folk önskat saker och ting när de önskat byta län eller bilda en egen kommun. Det som jag tycker är så besvärligt är att den socialdemokratiska regeringen bestämt hur olika saker ska gå till. Jag undrar just vilka signaler det ger till medborgare. Det tål att upprepas: vill stärka såväl den kommunala självstyrelsen som de enskilda människornas möjligheter att påverka sin vardag. Även jag är mycket intresserad av hur det ser ut internationellt. Jag har rest ute i världen och tagit till mig synpunkter. Då kan man se att många länder har mycket mindre kommuner än vi. De har mycket starkare självbestämmande än vi. Det finns alltså möjligheter att ge och ta från båda hållen. har ett mycket tydligt mål. Det handlar om att ge människor möjligheter, att ge erkännandet att alla kan och vill ta ansvar för sin vardag. Det är praktisk vardagspolitik som måste gälla, kommunministern. Det handlar om att ge människor livskvalitet. Vi vill utveckla den kommunala självstyrelsen. Vi vill ge kommunerna ett ökat självbestämmande, ökade befogenheter. Vi vill ha mindre centralstyrning. är det staten som ger, det vill säga den socialdemokratiska regeringen utfärdar specialdestinerade bidrag till kommunerna. Det gäller bidrag för särskilda insatser till skola och fritidshem, maxtaxeförslag, bidrag till personalförstärkningar i skola och fritidshem. Det handlar om stopplagar och så vidare. Om man då inte gör som storebror staten säger blir man som kommun bestraffad. anser att den formen av statlig styrning strider mot en självstyrelse. Vi anser att demokratin ska byggas underifrån. Demokratins bas är det vardagliga umgänget i det civila samhället. Det skulle glädja mig om kommunministern kunde ställa upp också på de mål som vi i har. 119 Statsrådet (): Det är möjligt att jag tycker att frågan är något mer komplicerad jämfört med den enkelhet som ger den. Jag tycker att det hela är mer komplicerat än att bara entydigt säga att man väldigt tydligt ska gå i den ena riktningen, och dessutom väldigt långt om jag hör rätt utifrån tonfall i det hon säger. Frågan är komplicerad precis på det sätt som jag beskrev eftersom det finns olika syn där. Den svenska traditionen är att vi har haft en enhetlighet mellan kommuner, stat och landsting där man haft en linje när det gäller hur välfärden ska utvecklas. Det som kommit från central nivå har man kunnat följa upp på regional nivå. Det har också gått ut till kommuner, så man har känt igen sig i den svenska samhällsmodellen. Skulle man ha en eskalerande självstyrelse i olika riktningar skulle vi nog också kunna få ett som ser väldigt olika ut. Det kan en del tycka är bra. Å andra sidan kan det också ställa till en massa problem, kanske inte minst utifrån vad många människor tycker är viktigt: att man har lika rättigheter i hela . Vi har, , tillsammans med haft en väldigt entydig sammanhållning åtminstone fram till när det gäller det kommunala utjämningssystemet. Vi har tyckt att det är viktigt att ge kommuner i hela landet samma möjligheter att utveckla sin välfärd. Något som också ska vägas in här är alltså att staten är med och ger sådana förutsättningar i hela landet. Hade vi inte det systemet skulle möjligheterna vara väldigt olika. Det tror jag är en sak som man kan peka på när det gäller den kommunala självstyrelsen. Också för de enskilda individernas del tycker jag att vi ska se upp. Det finns, som jag tidigare nämnt, en del propositioner och betänkanden i sammanhanget där man försökt stärka den enskilda individens inflytande i enskilda kommuner. Jag tycker att det är väldigt viktigt att vi som tillhör folkrörelsepartier också slåss för att partierna stärks. Partierna får inte retirera i den kommunala självstyrelsen och den kommunala demokratin, utan partierna har också ett ansvar att vara ett forum för medborgarna ett forum som man kan vända sig till för att kunna påverka politiken på olika möten inför budgetdiskussioner, budgetbehandlingar och så vidare. Man måste inte göra institutioner av allting. Vi har ju diskuterat myndigheter. Vi får se till att vi inte får medborgarmyndigheter på nivå som också ska ha insyn. Det måste, tycker jag, ligga på de politiska partierna att ta det ansvaret. Det tycker jag är viktigt att peka på och att också kämpa för. Specialdestinerade statsbidrag är vi inte för, men vi har infört sådana ibland när det behövs en tydlig inriktning, när man vill ha en viss utveckling och man tycker att det finns en brist. Men är vi väldigt tydliga om att de här bidragen ska avvecklas. Vi har angett också i årets budgetproposition att ett antal specialdestinerade statsbidrag går in i den så kallade påsen från utsatta datum. Det är som vi pekat på i sammanhanget. I huvudsak ska kommunerna kunna besluta om de här verksamheterna. Jag tror att och jag är ganska överens om detta som utvecklingen nu är. vill jag säga några ord om Hebyfrågan. Det är bra att hör vad jag säger. Jag kommer att handlägga Hebyfrågan exakt korrekt och på det sätt som faktiskt fordras. Detta är väldigt viktigt. Vad jag sade i nämnda debattartikel är också att jag däremot kan ha en uppfattning när jag ser att län håller på att förändras, att man håller på med regionaliseringar. Är det rimligt att hålla på och byta kommuner mellan olika län? Det var den diskussionen jag förde med den journalist som jag diskuterade med. Samma åsikt kan jag fortfarande ha. Men det påverkar inte mitt sätt att som statsråd hantera en fråga där det finns en beställning från , utan detta kommer jag att behandla på ett korrekt sätt utifrån vad som fordras av mig. 120 (): Det enkla, kommunministern, är oftast det svåra så är det. Hebyfrågan hade vi kunnat ha haft avförd från dagordningen för mycket länge sedan. Det hade varit det absolut bästa. Jag håller med om att samhället förändras. I många sammanhang har jag tyckt att det varit olyckligt att plussa på med nya institutioner utan att ta bort något. Man har kommunerna som grund. Sedan har man så att säga delat kommunerna till olika instanser. Det har inte varit riktigt bra. Man fortsätter att ha landsting, och man har länsstyrelser och fortsätter med att plussa på med regioner. Därför tycker till och med jag att det är väldigt bra med . Också jag ser med tillfredsställelse fram emot det förslag som kommer med. Jag är dock inte så säker på att jag delar allting där, men det är bra att det tas ett rejält grepp. Vad jag absolut tycker är bra i den här debatten är att ministern är så tydlig om att kommuns begäran om att få byta län ska behandlas på ett mycket seriöst sätt. Det tycker jag är en oerhört bra signal. Jag har en förhoppning om att statsrådet tar till sig signalen att det är oerhört viktigt att den enskilda kommunen likaväl som den enskilda kommunmedborgaren ges en chans att påverka sin vardag. Vi ser att det inte är absolut givet att människor går till de stora folkrörelsepartierna och engagerar sig där. Det kan vi ha åsikter om, och det kan vi tycka är smärtsamt. Men vi måste inse att samhället förändras. Det är väl inte så alldeles givet att nuvarande politiska partier framöver består som de har gjort. Vi har sett politiska partier komma och gå. Människor har rätt att välja som de vill, och den respekten måste vi ha för väljarna. På något sätt tycker jag att enskilda medborgare och landet inte växer, att det inte blir bra om inte alla delarna får vara med. Till slut vill jag tacka ministern. Tillsammans blir vi starka när vi var och en får det förtroende som vi är kapabla att klara av. 121 Statsrådet (): I demokratidelen vill jag så att säga slå en släng till när det gäller att partierna har retirerat, eller inte varit tillräckligt tydliga. Det är en trist utveckling som det nu är i det avseendet. Men vi har kanske lite grann oss själva att skylla. Det är kanske enklare att gå till det enskilda kommunalrådet med en begäran och sedan få det hela verkställt än att gå till den lokala centerklubben eller till den socialdemokratiska föreningen; då tar det tid. Kanske är det mer det man skulle fundera på. Jag tycker att det är synd om de politiska partierna inte kan vara en kanal för en demokratisk utveckling i en kommun utan det måste göras politiska institutioner. Jag måste säga att det oroar mig lite grann. Med tanke på att jag har sysslat med sådana här frågor egentligen i hela mitt liv vill jag peka på det. Kommunsammanslagningar och allt sådant utgör också en komplicerad bild. vet precis som jag att sådant föregås av noggranna utredningar. finns det en stark vilja hos enskilda att ha ett mindre forum att vara i. Men vi vet också att det här ekonomiskt är bekymmersamt för kommunen. Vi ser ju också att de minsta kommunerna är de som har de största bekymren med ekonomin. Därför bör man väl vara lite försiktig och när redan små kommuner vill dela upp sig på fler, åtminstone på två fundera på vilka komplikationer det kan få när det gäller möjligheterna att ge service till kommuninvånarna. Jag tror att man väldigt noga måste följa utvecklingen. Också jag väntar på . Jag kan nog säga som : Det är inte säkert att jag kommer att dela allt i den. Men vi ska i varje fall seriöst behandla det material som finns och ta ett steg framåt på det här området. Det är ju av den anledningen som har tillsatts. Överläggningen var härmed avslutad. 16 § Svar på interpellation 2004/05:95 om reglerna för verksamhet 122 Statsrådet (): har frågat mig om jag tänkt vidta några åtgärder för att stimulera små kommuner att bibehålla sin verksamhet och därmed vitalisera den lokala demokratin. Vidare har frågat vad jag avser att göra för att anpassa regelverket för att underlätta samverkan. Det kan vara svårt att som en liten kommun erbjuda samma slags service som en storstadskommun. Min bedömning är att samverkan möjliggör för små kommuner att erbjuda sina invånare en välfärd och service som är likvärdig med den större kommunens. Gemensamt kan små kommuner skapa framgångsfaktorer för lokal tillväxt eftersom det ofta krävs en viss storlek på marknad och befolkning för att tjänster och service ska kunna utvecklas i en positiv riktning. Jag är medveten om att förutsättningarna att bedriva verksamhet skiljer sig åt mellan olika delar av landet. Utjämningssystemet är ett av regeringens verktyg för att minska betydelsen av strukturella skillnader och skapa mer likvärdiga förutsättningar. Den kommunala självstyrelsen hör samman med demokrati och medborgarnas möjligheter att påverka kommunala beslut eller utkräva ansvar av sina lokala politiker. Närheten mellan medborgare och beslutsfattare gör att besluten, verksamheterna och välfärdstjänsterna i stor utsträckning kan anpassas till lokala förutsättningar. Den representativa demokratin i omfattar allt från glesbygdskommuner till storstadskommuner. Kontaktytan mellan invånare och förtroendevalda varierar därför mellan kommunerna, till exempel beroende på antalet kommuninvånare per förtroendevald. I stora kommuner har stadsdelsnämnder varit ett sätt för de förtroendevalda att öka kontaktytorna och på så sätt komma närmare medborgarna. Internet har också skapat nya möjligheter till mer direkta kontakter mellan medborgare och förtroendevalda, vilket minskat betydelsen av geografiska avstånd. När det gäller interpellantens fråga om rättsliga möjligheter till samverkan vill jag först understryka att samverkan förekommer bland kommuner och landsting, inte minst inom verksamheter som gymnasieskola, räddningstjänst och teknisk förvaltning. har lagstiftningen ändrats på flera områden för att underlätta och främja samverkan ytterligare. Landsting och kommuner har exempelvis fått möjlighet att bilda gemensam nämnd inom vård- och omsorgsområdet. Utvidgade samverkansmöjligheter utreds också inom en mängd områden. Det gäller bland annat djurskydds- och livsmedelstillsyn, samverkan vid offentlig upphandling och avtal mellan landsting och kommun rörande sjuktransporter för att nämna några exempel. I detta sammanhang vill jag även peka på det uppdrag som har, som bland annat innefattar att bedöma om samverkan kan vara ett effektivt alternativ till förändringar i struktur- och uppgiftsfördelningen. Jag avser att fortsätta arbeta för en fortlöpande översyn av de juridiska möjligheterna till samverkan. Jag vill också uppmuntra och stödja de många initiativ till samverkan som tas i kommuner och landsting på olika områden. är jag mån om att bevaka att den omfattande kommunala samverkan som vi ser utvecklas inte leder till ett demokratiskt underskott, där medborgarnas möjlighet till insyn och påverkan kan förloras. 123 (): Jag tackar för svaret på min interpellation och vill passa på tillfället att hälsa välkommen till posten om kommunminister. Jag hoppas att det ska finnas en samsyn på hur vi ska utveckla närdemokratin som vi ska ge de förtroendevalda på lokal och regional nivå ett rejält inflytande över de frågor de har att ansvara för inför sina väljare. Anslaget i statsrådets svar på interpellationen andas en viss optimism. Därmed borde det inte vara helt nattsvart från regeringshåll när det gäller att fördjupa folkstyret i våra kommuner och landsting . Kommunernas viktiga roll som den offentliga demokratins utpost kan inte nog betonas. Det kanske är därför som vi är ett antal centerpartister som interpellerat kommunministern i den här frågan. Vi ser kommunerna som en viktig del i folkstyret. Vi vill inte utarma det kommunala självstyret utan förstärka det. I blev vi mycket oroade när vi såg viljeyttringen i budgeten, där det förs fram att staten ska stimulera sammanslagningar av kommuner. Personligen var jag övertygad om att alla var väl medvetna om det demokratiunderskott som kommunsammanslagningarna har inneburit. Därför trodde jag inte att någon skulle komma med nya förslag där vi återigen riskerar ett demokratiunderskott. Djupet i en demokrati hör intimt samman med antalet förtroendevalda. Ju färre förtroendevalda och ju färre kontakter med allmänheten, desto färre engagerade människor får vi i samhället detta i då vi egentligen behöver öka engagemanget. Givetvis skiljer sig förutsättningarna åt i landet för våra kommuner. Just därför måste vi se mångfalden av lösningar som någonting positivt och inte tvinga på kommuner en central mall för lösningar. Det finns en drivkraft i våra kommuner att själva klara sin verksamhet. Liksom ettåringens besked Kan själv kan också våra 142-åriga kommuner själva. Vi måste ge dem möjligheten att utveckla sig. finns alltför många centrala pekpinnar som måste bort för att det ska bli verklighet. Små och medelstora kommuner alternativt stora kommuner med kommundelsnämnder för kommunministern ett resonemang kring. Många är förslagen till hur man tror sig kunna lösa problemet med demokratiunderskottet, som effektiviteten i verksamheten ska vara på topp. Kommundelsnämnderna har knappast upplevts av befolkningen som någonting kraftfullt. Beslut som ständigt överprövas av någon annan ger inte den fulla legitimiteten. Kommuner som slopar nämnderna för att skapa effektivitet genom ett centralt styre är inte heller en acceptabel lösning. Smygcentraliseringsformen med införande av modeller som chefernas chef för kommunerna, där makten läggs i en instans medan de förtroendevalda finns kvar i nämnderna utan någon reell makt, är inte en form som kan ses som legal. Alla de här modellerna är resultatet av en toppstyrd politik där de lokalt förtroendevalda känner sin begränsning, alltså styrs man av någon annan. Vad vi i stället behöver är kommuner där såväl demokrati och effektivitet som folknyttan sätts i första rummet. Som jag ser det: Vore inte ett gemensamt projekt för och staten en väg att finna de goda vägarna att hamna rätt? Givetvis ska vi samverka, och givetvis ska kommunerna ha rätt att välja driftsform för sin verksamhet. Så är det i viss mån , men det finns också problem. Trots att ett aktiebolag i en kommun är helägt av kommunen ska verksamheten upphandlas enligt lagen om offentlig upphandling. Det är inte rimligt. Jag hoppas att kommunministern lägger det i sin fortlöpande översyn av de juridiska möjligheterna liksom de problem som finns med de gemensamma nämnderna juridiskt. Se över det så att vi får en smidigare verksamhet. 124 Statsrådet (): När det gäller det senaste sade skulle jag vilja peka på att det finns all anledning att utveckla samsynen mellan stat, kommun och landsting. Som jag sade i den förra interpellationsdebatten är det en traditionell rik svensk modell där de olika nivåerna hjälps åt att verkställa de olika uppgifterna, för det bästa av det svenska folket. Det tycker jag är en sammanhållning som jag tycker att det finns all anledning att fortsätta att verka för. Jag kommer därför som kommunminister att se till att ha goda och nära kontakter med både . Jag vill ha en dialog i de här frågorna, inte konfrontation på olika nivåer i olika frågor och i synen på det här. Där vill jag vara väldigt tydlig. Jag tror att vi alla mår bäst om vi kan hitta gemensamma och likartade lösningar på de problem som ändå dyker upp. Det gör inte att alla problem kommer att försvinna. Vi vet alla vad som dyker upp. tycker jag att självstyrelsedebatten kan bli lite för enkel: Hade vi inte den lagen, och hade vi inte den att ta hänsyn till då skulle vi agera på ett annat sätt. Jag är ganska säker på att lokala politiker ute i kommuner kommer att vara tvungna att ta hänsyn till det ena och det andra i varje fall, för det går inte att bortse från vissa behov och vissa nödvändiga åtgärder, om det ligger på kommunens ansvar att hantera dem. Vidare: En tradition som jag tycker att det finns anledning att slå vakt om är att försöka centralisera uppgifter ute i kommuner och landsting som kan hanteras där. Det har också varit en styrka i den svenska samhällsmodellen. Mycket av välfärdsproduktionen sker på de två nivåer som ligger under staten och verkställs oftast på ett väldigt bra sätt. Jag tycker att det har fungerat. Som jag sade tidigare vill vi gå vidare med det här, men vi kan också se att det ställs nya krav, och det ställs nya frågor. Det är därför som har fått sin uppgift. Jag kommer ofta tillbaka till den, men det är en väldigt viktig del. Där kan man faktiskt peka på saker där vi bör titta på hur de ska kunna lösas för att få det bästa resultatet av den kommunala verksamheten. När det gäller de olika nivåerna finns det en sak som oroar mig i den kommunala verksamheten och som vårt parti tog upp vid förra partikongressen. Vi tyckte att det skulle vara 10 000 fler som var förtroendevalda i kommunerna. Det var ett anslag som var seriöst menat. Man kan dessvärre konstatera att det varit lite dystert därvidlag. Det är faktiskt så att antalet förtroendevalda har minskat i kommuner och landsting. Ofta har man rationaliserat och dragit in. Jag har sett exempel, som också pekar på, där man till och med har skurit bort stora delar av nämnder och har en ganska stark centralstyrning genom en kommunstyrelse. Den kan vara effektiv som beslutande organ, men jag tror att det är en lite farlig utveckling ur demokratisynpunkt. Kommunen är ett forum där man ska försöka ha så många som möjligt med för att kunna sprida uppdragen på ett brett sätt.