prot · GR09127 · 2004-06-14 00:00:00 — senaste uppföljning visade att det var av befolkningen som ansåg att det var viktigt med en fast läkarkontakt och att det var som uppgav att de hade en sådan kontakt. Detta är naturligtvis inte tillfredsställande. När det gäller målet om en familjeläkare per 1 500 invånare så konstaterar att målet för läkartätheten i primärvården enligt den nationella handlingsplanen för motsvarar 4 740 specialister i allmänmedicin. Detta mål har på nationell nivå uppnåtts för . Man konstaterar också att antalet allmänläkare, med nuvarande utveckling, kommer att öka . För att uppnå slutmålet, 6 000 specialister i allmänmedicin verksamma i primärvården vid utgången av , krävs ett ökat tillskott från nuvarande 260 nya specialister upp till 350 vid slutet av perioden. En förutsättning för att klara en sådan årlig nettoökning är att ca 100 läkare rekryteras från utlandet eller att läkare utanför primärvården börjar arbeta inom primärvården. uppföljning visar också att den nationella handlingsplanen fått till effekt att fler landsting än tidigare jobbar med att förbättra befolkningens möjligheter att välja fast läkarkontakt. Handlingsplanen har också lett till att alltfler landsting på ett bättre sätt följer upp andelen av befolkningen som har en fast läkarkontakt. kommer , alltså i , att presentera en ny uppföljning av nationella handlingsplanen. Denna uppföljning kommer att visa om utvecklingen fortskrider på ett positivt sätt eller om det finns behov av ytterligare åtgärder. Avslutningsvis vill jag påpeka att det nuvarande avtalet om utvecklingsinsatser, vilket ligger till grund för den nationella handlingsplanen, visserligen löper ut , men att jag anser det viktigt att arbetet för en förbättrad läkartäthet och för rätten till en fast läkarkontakt får fortsätta. pågår därför diskussioner om en fortsättning på den nationella handlingsplanen. 105 BO (): Jag ber att få tacka socialministern för svaret. Det rör ett ämnesområde som engagerar både mig och honom. Det råkar jag veta. Jag har inte riktigt kunnat säga det om hans företrädare som socialdemokratiska socialministrar. Men i hans fall tror jag faktiskt det gäller att intresset finns. Själva tankegången att de i vårt land som ville, skulle kunna få en fast läkarkontakt, en person som de därmed känner och som känner dem, väcktes i någorlunda modern tid av . kan vi fira 30-årsjubileum av det förslaget, och vi står i kammaren och diskuterar när det ska kunna vara genomfört. Det hände en hel del saker när vi hade en borgerlig regering med en liberal sjukvårdsminister, det vill säga undertecknad, senast. ökade antalet husläkare från så där 2 800 till 4 200. Men under de som har gått med en socialdemokratisk regering har utvecklingen varit mycket långsam. Jag tror att det rör sig om några hundra. Man kan göra jämförelser på olika sätt. Ett som jag nämner i interpellationen är att medan vi när Socialdemokraterna vann valet hade kommit upp i lite av befolkningen som ansåg sig ha en husläkare, har man socialdemokrati, eller möjligen åtta om man tittar på statistiken, kommit upp i , som socialministern säger. Skillnaden är väl helt enkelt den att man har gått kräftgång . Man kan göra jämförelser av läkarsiffror på många olika sätt. Jag ska inte fördjupa mig alltför mycket i det i den här debatten, utan jag ska be att få återkomma till det hela eftersom de siffror som lämnas av socialministern förbryllar mig en aning. Ett exempel är att statistiken i den rapport från som heter Landstingens ekonomi tyder på att det , 2001, 2002 och 2003, har varit en minskning av det totala antalet husläkare eller specialister i allmänmedicin. Rapporten visar också att vi ligger en bra bit från målet i den nationella handlingsplanen som vi tillsammans gjorde upp om här kammaren för . Såvitt jag kan förstå är det avsevärt mer bekymmersamt i verkligheten, och det rapporteras ju från många medborgare och många massmedier när det gäller medborgarnas möjligheter att få tag i en husläkare. nämner socialministern i svaret till mig att det kommer en rapport från i slutet på . Det ska bli intressant att se vad den innehåller, men jag vågar redan nu förutskicka att innehållet med största sannolikhet kommer att visa på att det kommer krävas mycket kraftfulla åtgärder om man ska uppnå det mål som fanns i handlingsplanen och som vi, som sagt var, var överens om. Jag hoppas förstås att jag har fel, men jag är ganska säker på att jag har rätt på den punkten. Då är frågan vad regeringen kan tänka sig att göra. Man borde ju kunna ta en del impulser från de gånger då det har varit lite lyckosamt. Vi fick många läkare i vårt land att vilja arbeta som husläkare och familjeläkare . Sedan har det gått mycket långsamt. Framför allt vill jag lyfta upp vad som har hänt i vårt grannland . Våra norska vänner hade ett avsevärt mindre fastläkar- eller husläkarinslag och låg klart efter . har de beslutat sig för att genomföra ett husläkarsystem eller ett fastläkarsystem som de kallar det, och de har lyckats. Till skillnad från och den svenska socialdemokratin har de lyckats. har en bra bit av befolkningen i , inte som i , en fast läkare, en husläkare. Det finns också förslag i den svenska debatten från bland annat dem som arbetar med detta på läkarsidan, det så kallade Protosförslaget, som jag vet att socialministern har kommenterat i positiva ordalag. Min avslutande fråga till socialministern i den här omgången är: Om det nu är så, vilket vi möjligen kan enas om, att det kommer att krävas åtgärder, kommer socialministern och hans efterträdare att känna sig inspirerade av vad som har hänt i och vad som finns med i det så kallade Protosförslaget? 106 (): Det här förefaller att kunna bli minnenas eftermiddag, socialministern. Problemet är väl bara vem som minns rätt och vem som minns fel. Men när man blir lite jag vill inte säga vem som är äldst, socialministern eller jag kan man drabbas av selektiva minnesförluster. Apropå detta med familjeläkare och husläkarsystem är vi alla överens om att det ska utgöra basen för grund- eller närsjukvård och att det finns en brist på dem. Hur stor bristen är, vad som saknas och hur det ser ut, tänker jag inte ge mig in på. Det handlar om rekryteringen. Under den allmänpolitiska debatten 2002 redogjorde socialministern för sina tankar om sjukvården. På en fråga från mig svarade socialministern att han kunde tänka sig att man kunde försöka med fri etablering för familjeläkare. Mig veterligen har jag sedan inte sett några fler signaler om detta. Jag skulle vilja veta om det blir möjligheter till fri etablering. Bland annat Protos, som refererades till, förordar det. Socialministern har också ställt sig bakom de tankegångar som Protos utvecklar. Blir det möjligheter till fri etablering? Det andra är och det vet jag knappt om jag vågar ta i min mun vinstintresset. Under samma debatt, den allmänpolitiska debatten, hade vinstintresset kommit upp inom socialdemokratin. Det sades att det var fult att ha ett vinstintresse i sjukvården eftersom det kan gå snett. På min fråga svarade socialministern att han kunde tänka sig en liten vinst socialministern sade just en liten vinst för att stimulera den här fria etablering av familjeläkare och den fria företagsamheten. Skulle jag kunna få höra lite närmare tankegångar kring detta? 107 Socialminister (): Det är kul att är med i alla debatter. Låt mig först förklara att i diskussionen om hur man ska se på ägare och driftsformer i sjukvården har det under hela min tid som socialminister varit alldeles klart att vi inte diskuterar primärvården. Det vi talar om då är hur vi ska förhålla oss till den slutna sjukvården och de stora delarna av sjukvårdens infrastruktur. När det gäller primärvården bör man vara öppen för andra hållningar. Det har jag sagt . Det är också det som gäller i de förslag som har lämnats. Jag ska redovisa för att jag har hävdat att man måste vara öppen för att pröva andra former för att stimulera etablering. Jag har velat pröva möjligheten att via överenskommelser med sjukvårdshuvudmännen se till att vi får en utveckling mot fler familjeläkare och mot etablering av fler specialister i allmänmedicin för att kunna leva upp till kravet på en fast läkarkontakt. får vi se hur verkligheten ser ut. Jag är rädd för att det åtminstone , och kanske också , har stannat av. Precis som man kunde förvänta sig fick vi en rusch i handlingsplanen. Jag är rädd för att den har stannat av. Om det är så att man inte kan redovisa hur man tänker fullfölja så att vi når målet om 6 000 läkare 2008 måste man pröva andra vägar. Protos, som ju faktiskt inte är en fri etablering egentligen utan en reglerad fri etablering, har fört ett mycket noggrant resonemang om vilka åtaganden man ska lägga hos familjeläkarna i det här systemet. Jag tycker att det är spännande. Jag har sagt att det är möjligt att man ska göra precis som i där man startade med en försöksverksamhet för att visa hur det här fungerar och för att få en allmän acceptans för systemet. Sedan kan man ha det som grund för en förändring. Jag tycker att det var spännande att pröva den idé som först och faktiskt också har ställt sig bakom. Detta är diskussioner som vi nu ska föra med sjukvårdshuvudmännen. Mot bakgrund av den utvärdering som görs av ska vi diskutera vad som krävs för att vi verkligen ska nå det här målet. Vi kommer inte att ge upp ambitionen om att nå målet om 6 000 specialister i allmänmedicin och därmed leva upp till kravet att varje medborgare som så önskar ska kunna ha en fast läkarkontakt i sjukvården. Låt mig bara lägga till att när man pratar med kan man konstatera att det inte bara finns en skillnad gentemot Vänstern när det gäller sättet att se på primärvården. De betonar mycket starkt det förebyggande. De är mer tveksamma till att etablera ett familjeläkarsystem. Vi har faktiskt också detta problem åt det andra politiska hållet som ser sjukvården mer såsom ett fritt val där övriga specialister är ute i delar av primärvården och där man inte ska behöva gå via sin familjeläkare. Jag tror på ett system där min första kontakt är min familjeläkare. Familjeläkaren ska ge mig råd, stötta mig och hjälpa mig att komma i kontakt med den specialistsjukvård som jag behöver. Där tror jag att och jag och och väsentliga delar av socialdemokratin har samma uppfattning. 108 BO (): Socialministern säger att han är rädd för att det inte har gått så bra . Jag är övertygad om att han har all anledning att vara rädd och att det är mycket befogat att vara rädd på den punkten. När man kan granska vad som har hänt under socialdemokratiskt regeringsinnehav kommer det bokslutet att vara mycket deprimerande för svenska folket och dem som vill ha en husläkare, och även mycket deprimerande för den regering som så i grunden har misslyckats med det som man i många andra länder har klarat av och som socialministern och jag är överens om ska vara basen för en väl fungerande sjukvård. Men jag vill återigen säga att vi väl får se på de siffrorna. Jag vill bara påminna om det som jag nämnde i mitt förra inlägg, nämligen att man från ett håll där man borde veta en del om detta, nämligen , i en rapport från registrerat att det totala antalet läkare i allmänmedicin har minskat och även . Den bilden är lite annorlunda än den som vi har fått i det svar som socialministern läste upp. Så illa är det nog. Frågan är då vad man ska göra åt det här. Jag har pekat på det norska exemplet. Vi kan diskutera vad som är fri etablering och vad som är reglerad etablering, men det är ett faktum att den norska framgången har varit i takt med att utvecklingen gått emot att väldigt många av läkarna blivit privata läkare. av de norska husläkarna är egna företagare. I länder som och och så vidare är husläkarna dessutom till privata. Jag har på den här punkten lite fått det intrycket av debatten att socialministern inte ligger så väl i fas med sina partivänner ute i landstingen. När socialministern i någorlunda positiva ordalag nämnde Protos och att man skulle fundera ytterligare på detta redovisade tidningen intervjuer med ett antal ledande socialdemokratiska landstingspolitiker, och det är när det gäller möjligheterna för husläkare bland det mera deprimerande som jag har läst i det avseendet och jag har tidigare läst mycket som är deprimerande från socialdemokratiskt håll i husläkarfrågan. Några centralt placerade socialdemokrater försöker till och med utmåla tanken på husläkare som någonting föråldrat och urgammalt, en debatt som vi har hört från olika håll. ska jag väl inte pressa socialministern på alltför många löften om vad han ska göra fram till mitten i ämbetet, men jag skulle ändå vilja höra hur socialministern ser på det hela. Det verkar ju inte som om det finns något egentligt gehör bland de socialdemokratiska landstingspolitikerna för detta. Påverkar detta möjligen socialministerns syn på det kloka i att avskaffa husläkarlagen och på de gångna nio och halvt åren med mycket begränsade förändringar? 109 (): Det är nog riktigt att socialministern har en besvärlig balansgång dels mot Vänstern, dels kanske mot de partier inklusive oss moderater som vill ha mer fritt val och vårdsökande även till specialistnivån. har jag den uppfattningen att om vi får ett väl fungerande familjeläkarsystem, som bygger på allmänläkare med god tillgänglighet och som människor kan söka sig till utan att på något vis sättas i kö, kommer behovet av att söka direkt till andra specialiteter att minska. Jag tror att man kommer att få den positiva effekten, och det är det som skiljer min syn från socialministerns syn. Jag tror nämligen inte att man genom att införa regleringar, remisstvång och annat i nämnvärd utsträckning styr patienterna till olika nivåer, för patienterna kommer ändå att få sina remisser eller att på något sätt söka sig fram, och då har man egentligen bara i onödan tagit tid i anspråk för den allmänläkare som måste sätta sig ned och skriva en remiss för att patienten ska kunna komma till en specialist. Jag tror alltså att vi inte behöver några regleringar med remisstvång och annat om vi får ett husläkarsystem som människor får förtroende för, med en tillgänglighet där de inte behöver sättas i kö utan i stället får tillgång till behandling. 110 Socialminister (): handlar det ju om, , hur vi ser på vårdkedjan. När börjar den, och hur får jag vägledning i min kontakt med sjukvården? Jag menar att den börjar med kontakten med familjeläkaren eller familjeläkarteamet. Får vi den att fungera kommer den det är alldeles sant att minska belastningen på andra delar av sjukvården. Jag förstår att gärna vill tala om tiden , då fick lämna ifrån sig ansvaret för sjukvården. Förklaringen till det var såvitt jag förstår inte vad som hände i sjukvården utan vad som skedde i i övrigt och som gjorde det så svårt att hävda principen om en god sjukvård. Det var svårt att med den ekonomi som Socialdemokraterna fick ta över leva upp till de stolta ambitioner som fanns. Jag tycker att det rimliga är att se vad som har hänt efter det att faktiskt tog beslut om den handlingsplan som gäller . Det är den som vi har bett titta på. gör ingen utvärdering av vad som hänt utan ser bara på det som gäller handlingsplanen. Vi vet inte hur det ser ut, men de siffror som jag hänvisar till kommer från förra utvärdering, då väldigt mycket pekade på att allt gick precis så som var sagt. Vi vill se vad säger . Det krävs ifall det visar sig att, som man då kan befara, utvecklingen har stannat av att vi tar nya initiativ. Visst finns det människor inom socialdemokratin som har andra uppfattningar, men alldeles klart är att det socialdemokratiska partiet har bestämt sig mycket klart. Vi är för ett husläkarsystem eller familjeläkarsystem. Vi vill arbeta efter principerna att varje medborgare ska ha rätt till en fast läkarkontakt och att denna läkare ska vara specialist inom allmänmedicin. Bakom de principerna står socialdemokratin. Sedan finns det enskilda sjukvårdspolitiker som har andra uppfattningar, men oavsett vad socialministern heter är jag övertygad om att regeringens linje och därmed socialdemokratins linje kommer att fortsätta. 111 BO (): Socialministern har rätt i att jag inte har det minsta emot att diskutera skillnaderna mellan vad vi genomförde under en liberal ledning för sjukvården och vad som har åstadkommits under socialdemokratisk ledning. De siffror som jag redan har nämnt är närmast häpnadsväckande. Det ekonomiska läget kan man väl återkomma i ett antal debatter. Låt mig dock bara peka på att det tyvärr var så dystert att sjukvårdens reala resurser minskade med omkring en tjugondedel. Det var alltså inte så att det östes pengar över sjukvården utan det var fråga om kloka förslag i den så kallade husläkarreformen. Vi får väl se om sanningens minut kommer . Jag har redan stuckit ut huvudet lite grann genom att påstå att jag är ganska övertygad om att det tyvärr ser dystert ut. Socialministern har sagt att han om det ser dystert ut tänker fundera på åtgärder. Jag tycker att han möjligen på ett något lättsinnigt sätt avfärdat ett antal tunga socialdemokratiska landstingspolitiker. Ingen blir gladare än jag om han har rätt i den underliggande bedömningen att de inte talar för det socialdemokratiska partiet så länge som det partiet har stort inflytande på många håll i landet och innehar regeringsmakten. Vi får väl alltså se. Den hälsning om åtgärder som jag kan skicka med gäller det som har lyckats i flera andra länder och som inneburit att det varit relativt lätt att rekrytera läkare till primärvården och att bli husläkare eller familjeläkare. Det har i modern tid prövats i vårt västra grannland, och det vore väldigt konstigt om man försöker säga nej till de erfarenheterna. Mitt råd är alltså helt enkelt: Blicka västerut! Överläggningen var härmed avslutad. 22 § Svar på interpellation 2003/04:550 om patienträttigheter vad gäller läkemedel 112 Socialminister (): har ställt tre frågor till mig med anledning av diskussionen i medierna om läkemedelsföretagens påverkan på läkarkåren. Vad det gäller medicinsk forskning så bedrivs denna både inom universitet och högskolor och inom företag. I det första fallet rör det sig oftast om grundforskning medan företagen i huvudsak bedriver utvecklingsarbete på vetenskaplig grund. Staten har ett övergripande ansvar för att stödja grundforskning och forskarutbildning, vilket bland annat sker genom forskningsråden och fakultetsmedel till lärosäten. är det både önskvärt och nödvändigt att högskolan och näringslivet samverkar bland annat för att forskningsresultat ska kunna omsättas i praktiska tillämpningar. Oberoende av om forskningen utförs av ett universitet eller av ett läkemedelsföretag gäller för viss typ av forskning att den i förväg måste prövas och godkännas innan själva forskningsarbetet kan påbörjas. Forskning som avser människor måste genomgå etikprövning, och forskning som innefattar läkemedel måste dessutom prövas av . Dessa prövningar säkerställer att forskningen är etiskt oförvitlig och att forskningen genomförs på ett korrekt sätt. Universitet och högskolor har ofta riktlinjer som reglerar forskarnas samverkan med näringslivet. Dessutom ska bisysslor anmälas till lärosätets ledning, vilket medför att ledningen har en översikt över pågående samarbeten mellan anställda och läkemedelsföretag. När det gäller frågan om förskrivning av läkemedel vill jag inledningsvis säga att jag i likhet med anser att det är viktigt att läkemedelsindustrin inte får ett för stort inflytande över läkarnas val av läkemedel. För att uppnå en säker och ändamålsenlig användning av läkemedel är det därför nödvändigt med saklig och balanserad läkemedelsinformation till förskrivarna. Det är angeläget att åstadkomma en motvikt till läkemedelsföretagens produktinformation. Här har en viktig roll när det gäller att förmedla producentobunden information kring nya läkemedel, nya terapeutiska rön, indikationsförändringar och biverkningar. arbetar med detta bland annat genom att utfärda terapirekommendationer och produktmonografier som riktar sig direkt till förskrivarna. Sjukvårdshuvudmännen arbetar också kontinuerligt med att nå ut med information till förskrivarna bland annat genom landstingens läkemedelskommittéer. Dessa tar fram information och rekommendationer till förskrivarna för att stödja och underlätta för dessa att göra rätt val av terapi. Jag vill dock erinra om att det är viktigt med en fungerande samverkan mellan sjukvården och läkemedelsindustrin. Formerna för samverkan mellan dessa parter är reglerat i ett avtal mellan och . Det nuvarande avtalet tillkom 1998 men ska ersättas av ett nytt . Vad det gäller frågan om skador orsakade av läkemedel så har personer som blivit skadade av läkemedel i möjlighet att söka ersättning från läkemedelsförsäkringen. Denna är en frivillig, oreglerad kollektiv försäkring där de läkemedelsföretag som är medlemmar i har åtagit sig att under vissa förutsättningar ersätta läkemedelsskador. Läkemedelsförsäkringen och patientskadelagen har varit föremål för en översyn. Den huvudsakliga slutsatsen i utredningen var, vad det gäller läkemedelsförsäkringen, att den i stort fungerar på ett tillfredsställande sätt. Utredaren stannade därför vid att endast rekommendera läkemedelsindustrin att utvidga sitt åtagande på några punkter. Betänkandet remissbehandlas nu till och med . Förslagen kommer därefter att beredas inom i vanlig ordning. Den tredje frågan gäller om jag avser att verka för att öka biverkningsrapporteringen. Jag instämmer helt i att en ökad biverkningsrapportering ger ett bättre underlag för vetenskaplig värdering och adekvata åtgärder. För att främja uppföljningen av läkemedels säkerhet gjorde riktade insatser för spontanrapporteringen av läkemedelsbiverkningar. Vidare har verkets webbaserade information till förskrivare och allmänhet om biverkningar utökats. har också utrett biverkningsfrågorna i ett nationellt perspektiv och i EU-perspektiv med särskild tonvikt på hur verksamheten bör utformas . Slutrapporten avseende den nationella bevakningen innehåller flera förslag. kommer att värdera förslagen och implementera delar av dessa. 113 (): Jag tackar så mycket för svaret. Beträffande läkemedelsindustrin tycks vi vara ganska sams. Det får inte vara på det sätt som det har varit, nämligen att industrin har haft ett så stort inflytande. Det är bra att det har kommit i gång en stor debatt om det här. Så har det varit . går ju också läkemedel att helt ersätta genom livsstilsförändringar, och det borde man upplysa om att läkarna ska diskutera med sina patienter mera om. Vi brukar ju skoja och tala om motion på recept. Det är mycket man kan göra utan läkemedel. Men det kanske är svårt när man har korta stunder och det ska gå undan. En sak är vi inte överens om, och det är hur man tycker att patientskadelagen och läkemedelsförsäkringen har fungerat. Man säger att det i stort sett har fungerat bra, men det har det inte. Brukarna har i alltför liten utsträckning kommit till tals. Det finns ett och hälsa som heter KILEN. Man hade en hearing på här i , och rubriken för den hearingen var Att höra de ohörda. Jag var där. Ett antal människor kom till tals och beskrev sin kamp för att bli tagna på allvar efter att ha fått läkemedelsskador. Jag ser verkligen fram emot remissvaren. Det är ju som remisstiden går ut, och det ska bli spännande att läsa svaren. Beträffande biverkningarna är vi lite mera samstämmiga. Det är oerhört viktigt att biverkningar rapporteras. KILEN säger att det bara är av läkare som rapporterar biverkningar, och det är ju fruktansvärt skrämmande. Men man kanske enkelt skulle kunna hjälpa till lite med det när en läkare förskriver ett läkemedel. Läkaren kan berätta om läkemedlet, berätta om biverkningar, be att patienten ska höra av sig om det blir biverkningar och så vidare så att patienten är mer inställd på det. Läkaren har ju egentligen skyldighet att rapportera om biverkningar. Det blev väldigt tydligt på hearingen också att det behövs andra rutiner. Det finns alltså en hel del att göra på det området.