prot · GR0994 · 2004-04-13 00:00:00 — Jag ser inget konstigt i att har gjort vissa uttalanden i Från riksdag & departement där han menar att det är en värdefull erfarenhet att ha varit politiker när man sedan får ett sådant här uppdrag. Jag tycker att det är värdefullt att vi har olika roller, att vi inte bara är politiker eller bara är verkschefer. Jag har haft möjligheten att pröva på de rollerna själv, och jag tycker att det har varit berikande för mina möjligheter att göra olika typer av bedömningar. Man ska inte se detta som att man blandar ihop den politiska rollen med rollen som verkschef. är verkschef, och han har ett uppdrag. Den åtgärd jag kan tänka mig att vidta, vid sidan av de åtgärder som regeringen har vidtagit när vi har skapat förutsättningar för den här myndigheten, är givetvis att föra en aktiv dialog med chef på det sätt som jag för en aktiv dialog med andra myndighetschefer. 87 (): Vi är säkert överens om målet. Men om resultatet ska bli bra är det oerhört viktigt att det sker ett samarbete mellan och dem som ska utöva djurskyddet. Annars tror jag inte att framkomligheten finns. Det är därför jag försöker lyfta fram den här frågan. Jag står inte här som böndernas representant utan som konsumenternas. Det är viktigt för oss att vi har en miljö där vi kan producera svenska livsmedel med kvalitet under konkurrens. Jag vill vara väldigt konkret. En tjänsteman krävde att lantbrukarna ska betala höjda tillsynsavgifter. Det sker i en redan snedvriden skattesituation, utan att vare sig riksdag eller regering har sagt det. Jag är tveksam till det agerandet. Man har också luftat frågan om förbud mot spaltgolv inom nötköttsproduktionen. Det handlar kanske om miljardkostnader. Jag är tveksam till om det är myndigheten som ska lyfta fram den typen av frågor. Vi har haft uppe generaldirektörens tidigare diskussion. Den tar jag inte upp mer, för det räcker så. Det har skett uttalanden från myndigheten om minknäringen, att kommande föreskrifter kan gå längre än vad regering och riksdag har uttalat. Det har generaldirektören sagt trots att en utredning har visat att det faktiskt är emot grundlagen att förbjuda en sådan verksamhet. Då måste ha någonting att säga om det. Det har varit en dålig förankring hos djurskyddsinspektörerna. Därmed raserar man lätt det som andra myndigheter och lantbrukare i samverkan har byggt upp, en djuromsorg i världsklass. Det är en förtroendefråga att man inte konfronterar utan samarbetar. Det är detta som bekymrar mig. Man kan tala om en överkörning av kommunerna genom ett uttalande där man säger att kommunerna ska ta ut sina avgifter. Vi tycker att kommunerna ska sköta detta själva. Visst ska de ta ut sina avgifter, men det är en fråga. Sist men inte minst vill jag ta upp de svårigheter att få kontakt med myndigheten som har framkommit i debatten, i tidningar och i personliga kontakter. Man stänger om sig och bedriver sin propaganda. Det är inte bra, inte ens i början av en myndighets arbete. Jag vill precisera frågan till jordbruksministern igen. Det som jag har läst upp, är det ett exempel på den konstruktiva dialog som jordbruksministern själv kräver, som åligger myndigheten? 88 (): Jag tar inledningsvis fasta på det jordbruksministern säger om olika roller som politiker och myndighetschef. Det är just det vi trycker på. är myndighetschef och ej politiker. Då ska han vara i den rollen och inte i sin gamla roll. Jordbruksministern tar också upp att det är viktigt att man har hög kvalitet i djurhållningen. Jag vågar utan att darra på rösten säga att den svenska minknäringen har den högsta kvaliteten i världen på sin uppfödning. Det är därför den är så framgångsrik. Man använder utsidan av djuret, inte insidan. Det går inte att få ekonomi i ett misskött djur, ett djur som har mått dåligt. Den svenska pälsdjursuppfödningen är, tillsammans med den danska, den absolut bästa i världen. Jag hävdar nog att den svenska är något bättre än den danska. Här finns ingen dansk som kan säga emot mig. har vi i det här landet fått 50 nya myndigheter. var en av nyheterna att det är dyrt för med många myndigheter. Det var och Statskontoret som kom med det. Man borde nog ha tagit sig en funderare innan man införde den här myndigheten. Vi moderater var, i motsats till , motståndare till att införa myndigheten, inte därför att vi inte vill ha en god djuromsorg och en god kvalitet på djuruppfödningen utan kanske tvärtom. Här lägger man 65 miljoner på en toppstyrande myndighet. Vi ville hellre att de pengarna hade gått ned till golvet, om man nu kan tala om golv här. Med golvet menar jag den dagliga verksamheten med tillsynen ute i kommunerna. Det är den man borde förstärka och inte bilda ytterligare en myndighet och ge en förläning till en trogen bundsförvant. 89 Jordbruksminister (): Återigen tycker jag att både och drar långtgående växlar på det som har stått i olika medier. Låt mig kommentera frågan om djurskyddstillsynen. Den är väldigt viktig och central. Vi behöver förstärka både livsmedelstillsynen och djurskyddstillsynen. Det handlar inte om att nu på något sätt lägga avgifter på det som inte har varit avgiftsbelagt. Det handlar om att hantera ett problem. Problemet är att vi har olika kvalitet på tillsynen i kommunerna. Det måste vi göra någonting åt. Vi har också olika förfaranden när det gäller att avgiftsbelägga eller inte avgiftsbelägga. Det gör att det blir en ojämlik konkurrenssituation för företagen. Därför har regeringen tagit initiativ till att få fram ett underlag för att kunna förbättra både livsmedelstillsynen och djurskyddstillsynen. En departementspromemoria är på remiss . Syftet med den är att göra det bättre för företagen genom att få en jämnare kvalitet i landet, hjälpa kommunerna så att kommunerna får bättre förutsättningar att sköta uppdraget och också lägga vissa ytterligare krav på de centrala myndigheterna för att de ska kunna stötta i arbetet. Jag är överens med interpellanten om att det är en viktig fråga. Men jag tycker att ni ger en felaktig beskrivning av hur har agerat. Jag går sedan över till frågan om spaltgolv. Där kom kommissionens vetenskapliga kommitté med en rapport om djurhälsa och djurvälfärd. Där pekar man just på det problem som vi har med spaltgolv och att det finns andra lösningar som är bättre för djurvälfärden. Jag tycker inte att det är konstigt att reflekterar kring de frågorna. Vi kommer då till frågan om föreskriftsrätt och rakt in i en annan specifik fråga. Vi ska väl inte ha en debatt om minknäringen här, utan vi ska tala om och dess förhållningssätt till bland annat jordbruksnäringen. När det gäller djurskyddet och minknäringen har enligt de befogenheter som vi har givit till myndigheten möjligheter att utfärda föreskrifter. De baserar sig givetvis på ett antal paragrafer i djurskyddslagen. Det är bland annat 3 § djurskyddslagen som är uppföljd i 4 § djurskyddsförordningen. Det handlar om att ska tolka vad det som står i de paragraferna betyder för djuromsorgen och för djurvälfärden. Det skulle vara ministerstyre om jag går in och säger att det inte ska vara det ena eller det andra. Det är upp till enligt de mandat som vi har givit att tolka de paragraferna i djurskyddslagen och i djurskyddsförordningen. Sedan gäller ett antal regelverk för myndigheten som jag redan har berört som myndigheten ska utgå ifrån. Det är förvaltningslagen och verksförordningen när det gäller hur man ska förhålla sig till berörda intressenter och vilka kostnader detta kan medföra. Vad gäller frågan om isolering och att inte skulle vara en öppen myndighet är jag lite förvånad över det. Jag har en lång lista på olika kontakter som generaldirektören har haft och kommer att ha . Här finns alla berörda organisationer på jordbrukssidan nämnda. Det är bara generaldirektören. Sedan finns det ett antal anställda som också har kontakter med näringen. Jag tycker att det är en bra början. Det kan säkert bli ännu bättre. 90 (): Jag vill tacka för diskussionen och debatten i det här ärendet. Det har gett ett tillfälle för jordbruksministern att tala om vad som gäller. Jag hoppas att det hörs ända ut i jordbrukarstallarna och vid köksborden ute i så att vi vet vad som gäller för myndigheten framöver. Jag tycker att det är jätteviktigt att vi sköter detta på ett bra sätt så att vi får ett samarbete. Det är viktigt för att vi inte ska bli vare sig dyrare eller omständligare än vad som är nödvändigt så att vi kan vara konkurrenskraftiga gentemot omvärlden. Vi ställer större krav i . Vi ska göra det på ett rationellt sätt så att vi kan fortsätta att producera livsmedel i . Det är väldigt angeläget. Det är inte en bonde- och jordbrukarfråga att producera svenska livsmedel. Det är en medborgar- och konsumentfråga att ha kontroll över basprodukterna i svensk livsmedelsproduktion och veta att de kommer från och att vi har kontroll över deras produktion. Därför måste det ske på ett effektivt sätt. 91 Jordbruksminister (): Jag är överens med om att det är en medborgarfråga och en konsumentfråga. Jag menar att näringen också har nytta av en god djuromsorg produktionsekonomiskt men också rent marknadsmässigt. Det ger mervärden i förhållande till konsumenterna. Som jordbruksminister och ansvarig för har jag givetvis krav på myndigheten. Jag tycker att förvaltningslagen och det förvaltningspolitiska program vi har väldigt väl sammanfattar vilka krav vi har på våra myndigheter. Myndigheterna ska ge god service. De ska vara tillgängliga. De ska arbeta med god rättssäkerhet. De ska se till att de har kompetent personal och att den personalen har en god ledning. Detta kan man egentligen sammanfatta i fyra punkter. Myndigheter ska göra rätt saker på rätt sätt och med god resurshushållning. Det kravet ställer jag på . Överläggningen var härmed avslutad. 17 § Svar på interpellation 2003/04:377 om barnbidrag som ett stöd även till pappor 92 Statsrådet (): har frågat mig om jag gör den bedömningen att det ur jämställdhets- och rättvisesynpunkt är rimligt att frånskilda och ensamstående pappor diskrimineras när de utestängs från en laglig rätt att få del av barnbidrag. Hon har också frågat mig om jag avser att ändra den ålderdomliga lagstiftning som i minskar möjligheten för pappor att ta en aktiv del i barnets fostran och umgänge och när enligt min bedömning kan förvänta sig initiativ i detta ärende. Min och regeringens grundläggande inställning är den att föräldrar alltid har ett gemensamt ansvar för sina barns välfärd. Detta bör gälla oavsett om föräldrarna sammanbor eller inte. Också reglerna om föräldrars underhållsskyldighet i bygger på att föräldrarna har ett gemensamt ansvar för barnens försörjning. Har föräldrarna gemensam vårdnad är utgångspunkten vidare att föräldrarna ska enas i frågor som rör barnet. I barnbidragslagen står att rätten att uppbära barnbidrag för ett barn tillkommer, där barnet står under föräldrarnas gemensamma vårdnad, barnets moder eller, om föräldrarna gjort anmälan härom, barnets fader. Det finns alltså möjlighet för föräldrarna att komma överens om till vem barnbidraget ska betalas ut. Jag anser att de nuvarande bestämmelserna erbjuder en bra grund för föräldrarna att göra upp mellan sig om sitt gemensamma ansvar. Jag är också medveten om att barnfamiljernas levnadsförhållanden har ändrats över tiden. Familjebildningen ser annorlunda ut än . Det är en självklar ambition att modernisera socialförsäkringslagstiftningen och anpassa den till den verklighet vi lever i. Därför aviserades i budgetpropositionen att avser att analysera effekterna av en könsneutral lagstiftning vad gäller barnbidraget och då noga överväga vilka konsekvenser ett delat barnbidrag till barnets vårdnadshavare vid barnets födelse skulle få för barnet. Frågan om separerade föräldrar med barn som bor växelvis hos föräldrarna bör få möjlighet att dela på barnbidraget aktualiseras i det sammanhanget. Barnets bästa måste dock vara den självklara utgångspunkten för kommande ställningstaganden. Det innebär enligt min mening att barnbidraget så långt som möjligt ska gå till den förälder som har hand om den faktiska vården av barnet. 93 (): Ja, vad kan man säga om familjeministerns svar? Vakna och välkommen ut i verkligheten! Jag tycker att ministern är på rätt väg, om avsikten är att ensamstående pappor med barn ska tappa sugen, bli bittra och snarare minska sitt engagemang för barnen än öka detsamma. barnbidraget infördes har barnbidraget gått till mamman. var det mycket radikalt. var det ju mannen som stod för det avlönade arbetet utanför hemmet. Han hade ansvar för ekonomin och kunde till och med göra avdrag i deklarationen för försörjningsbördan. Kvinnan arbetade oavlönad i hemmet. Då var det radikalt att kvinnan fick pengarna från staten. Men att inte vilja ändra detta system är mycket svårt att begripa. Jag tycker att det är långt ifrån ett modernt och jämställt synsätt som präglar ministerns svar på denna fråga. Ministern säger: Min och regeringens grundläggande inställning är den att föräldrar alltid har ett gemensamt ansvar för sina barns välfärd och att utgångspunkten är att man ska enas. Ministern säger vidare att nuvarande bestämmelser erbjuder en bra grund för föräldrarna att göra upp mellan sig om sitt gemensamma ansvar. Men jag säger återigen: Vakna! Den fråga som jag har ställt och utvecklat handlar om par och familjer som inte fungerar tillsammans och som av olika skäl har valt att separera, skilja sig och gå olika vägar. Ofta, , beror det på att de inte klarar av att leva tillsammans. De klarar inte av att samarbeta. Det kan bero på olika bråk av alla möjliga slag. För de flesta är en separation en väldigt stor, omtumlande upplevelse, ett trauma som för vissa är att likna vid att förlora en nära anhörig. Ministern borde känna till att en separation i många fall är smärtsam, tragisk och konfliktfylld. Delvis av egen erfarenhet vågar jag säga att en separation alltid leder till en försämrad ekonomi för alla inblandade parter, barn, mammor och pappor. Det är sällan som någon blir rik av en separation. Man skulle kunna tro och hoppas att de flesta frivilligt delade med sig av de pengar som de får, och man skulle kanske kunna önska att givmildheten var större. Kanske är det så att familjeministern själv är mer generös än andra, men verkligheten ser inte sådan ut. När pengar sätts in på ett konto och avsändaren är staten och mottagaren är en vanlig, verklig person med en vanlig, verklig ekonomi det vill säga en person som har svårt att få inkomster och utgifter att gå ihop är det ganska orimligt att förvänta sig att den mamman frivilligt sätter in halva summan på sin före detta makes konto som hon kanske har en stor och djup konflikt med. Nej, jag tycker att det svar som ministern har gett mig är närmast hånfullt för de många pappor som kämpar för att ha ett växelvis boende för sina barn och att vara en lika bra förälder som mammorna förväntas vara. Det är inte sällan som det är en domstol som har bestämt vad som är barnets bästa. Det kan vara ett domstolsutslag som säger att barnet ska bo växelvis. Föräldrarna är kanske inte alls överens om det. Så ser vår lagstiftning och tillämpningen av den ut. Jag anser att barnbidragsreglerna ska utgå från barnets bästa och inte från mammornas bästa. Båda föräldrarna borde få samma möjlighet att köpa kläder till barnen, betala aktiviteter, betala ut fickpengar och allt annat som hör till barnuppfostran. Det vore en viktig signal från samhället att visa papporna att de är lika värdefulla som mammorna är. Det är viktigt att papporna tar ett stort ansvar för sina barn. Avslutningsvis vill jag återigen fråga ministern: tillåter inte regeringen och familjeministern att ensamstående pappor har samma möjligheter som mammorna har? Vi pratar ju inte om de familjer där alla är överens. Där fungerar det friktionsfritt. Det är när man inte kan hantera situationen som papporna kommer i ett mycket sämre ekonomiskt läge. 94 Statsrådet (): I budgetpropositionen som avlämnades uttalade regeringen mycket klart avsikten att pröva frågan om en könsneutral lagstiftning när det gäller barnbidraget. Den beredningen sker just nu i . Då är det också väldigt viktigt att överväga konsekvenserna av ett delat barnbidrag. Frågan hur detta skulle gå till är något komplicerad. Jag vill påminna om att det finns 2 miljoner barn i vårt land, varav bor med båda sina föräldrar. Det är 85 000 barn som har ett växelvis boende. Det är också viktigt att ha frågans juridiska aspekter klara för sig. En vårdnadshavare är den som har det juridiska ansvaret för barnet. I den vårdnaden ingår både rätt och skyldigheter att bestämma i frågor som rör barnet som person. Vid gemensam vårdnad har bägge föräldrarna det juridiska ansvaret för barnet. Men vård är inte detsamma som vårdnad, utan med vård avses den faktiska omvårdnaden av barnet. Den beredning av frågan som sker i har som utgångspunkt att det ska vara barnets bästa som ska ligga till grund för de ställningstaganden som kommer att göras. Med barnets bästa menas i det här sammanhanget enligt min uppfattning att barnbidraget så långt möjligt ska gå till den förälder som faktiskt vårdar barnet. Jag tycker att det är väldigt viktigt att göra den distinktionen. Barnbidraget är till för barnet och för vården av barnet och inte till för föräldrarna. Så ser situationen ut. Regeringen håller just nu på att bereda den här frågan, och vi har för avsikt att återkomma till efter denna beredning. 95 (): Jag begriper inte riktigt vad ministern menar med faktisk vård av barnet. De som har kontaktat mig är pappor som har hand om barnet exakt lika mycket som mammorna. Jag anser att de vårdar barnet halva tiden, och att de är lika mycket vårdnadshavare som mammorna är. Jag har fortfarande inte heller fått något svar på frågan om ministerns intentioner. Är det att försöka att göra lagstiftningen könsneutral? I så fall är vi på rätt väg, även om det har tagit otroligt . kom det en rapport från om delat barnbidrag. Det är , och det har inte hänt någonting under den tiden. Jag tycker inte heller att frågan är så svår, eftersom den, såvitt jag förstår, redan är löst när det gäller underhållsstödet. Det borde vara en viktig signal från samhället att det stöd som betalas ut ska vara rättvist. Det måste vara begripligt och legitimt. En pappa som tar samma ansvar som mamman, som skjutsar sina barn, som köper kläder och saker åt dem, som åker på semester med barnen, som ger dem mat, som betalar för aktiviteter, som ger barnen fickpengar och biobiljetter och som inte minst betalar mobiltelefonkostnader, vore det inte rimligt att han i alla fall får hälften av barnbidraget, om han har hand om barnen lika mycket som mamman? Måste inte detta vara intentionen? Barn är väldigt tacksamma över att få saker och ting. Tonåringar är tacksamma när man går och shoppar med dem. Den som då har hand om barnbidraget blir den som kan ge barnen dessa saker. Vore det inte rättvist att både pappan och mamman kunde göra dessa inköp och ha samma förutsättningar när det gäller det statliga bidraget? Eller är det så och det hoppas jag att ministern kan förneka att det här är en viktig maktfråga för kvinnor? Har kvinnor i Socialdemokraternas gjorts bidragsberoende? Är detta en viktig väljargrupp för Socialdemokraterna och regeringen som man inte vill stöta sig med genom förändringar och försämringar till förfång för papporna? Jag tycker att det skulle vara otroligt tråkigt om det var på det sättet. Men det är den uppfattningen man får när det inte händer någonting. Jag vill få regeringens synpunkt på vilken väg man ska gå. Man diskuterar ju att kvotera föräldraförsäkringen, att pappor ska ta mer ansvar från början. säger man att det här inte är en prioriterad fråga, att det egentligen är ganska bra som det är. Om föräldrarna är eniga så är allt gott och väl, om mammorna går med på att dela med sig av pengarna så är allt gott och väl. Men det finns familjer där det inte fungerar, där mammorna inte frivilligt ger bort pengar för att de kanske inte har råd. Är det då rimligt att behålla den lagstiftning vi har ? Det skulle jag vilja veta. 96 Statsrådet (): Som jag har sagt i mitt svar och i mitt tidigare svar till har regeringen redan i budgetpropositionen talat om att vår avsikt är att pröva frågan om en könsneutral lagstiftning när det gäller barnbidraget och överväga vilka konsekvenser det skulle få med ett delat barnbidrag till barnets vårdnadshavare vid barnets födsel. I det sammanhanget kommer vi att se över om det är möjligt att separerade föräldrar med barn som bor växelvis hos föräldrarna delar barnbidraget. Det beredningsarbetet pågår. Själva bakgrunden till det är naturligtvis vår medvetenhet om att familjeförhållandena har förändrats. Familjekonstellationerna ser olika ut. Vi vet att fler barn bor växelvis. Även om de är 85 000 sker det en ökning av den gruppen vad vi kan se. Beredningsarbetet pågår alltså. Men det hindrar inte att man påpekar att föräldrarna har ett gemensamt ansvar för sina barns välfärd och att det gäller oavsett om föräldrarna sammanbor eller inte. Det är också den princip som finns lagfäst i . Det är många frågor som kräver lösning i samband med en separation. Jag är naturligtvis väl medveten om att det är många svåra och mycket traumatiska förhållanden som det rör. handlar det om ekonomi och ekonomiska förhållanden. Även i frågan om underhållsstödet sker just nu ett beredningsarbete utifrån en utredning. Jag har för avsikt att återkomma till med en proposition i frågan. Även där finns det frågetecken och problem som kräver ytterligare beredning innan vi kan komma med ett ställningstagande till . För att något problematisera det hela finns det förhållanden där barn delar tiden hos föräldrarna. Det kanske inte är en exakt delning av tiden, utan det kan vara , , eller den typen av arrangemang som just den familjen tycker fungerar alldeles utmärkt. Det som en del av beredningsarbetet syftar till är att klara ut hur man eventuellt skulle kunna hantera också den typen av situationer. Barnbidraget är oerhört centralt och viktigt i vår familjepolitik. Det går till barnet och till barnets välfärd. Det är ett av de bidrag som betyder allra mest för våra barnfamiljer . Det finns också en stor uppslutning kring hur barnbidraget har fungerat. Men jag är mycket väl medveten om att den lagstiftning som ligger till grund för utbetalandet av barnbidraget är daterad 1947. Det är också anledningen till att vi ser över frågan. Beredningsarbetet pågår, och jag vill nu inte föregripa det beredningsarbetet. Men jag har för avsikt att återkomma till lite längre fram. 97 (): Tack för svaret. Jag tycker mig ana en viss optimism när jag hör familjeministern. Men kan jag inte låta bli att reflektera över hur det hade varit om förhållandet hade varit det omvända, om det hade varit männen som hade fått barnbidraget och vi hade stått här i 2004. Hade det då inte gått lite fortare med tanke på det jämställdhetssträvande som faktiskt finns och kvinnors rättigheter med mera? Min uppfattning är att det hade gått betydligt snabbare fram om det hade varit det omvända förhållandet. Ministern säger: Vi ska se över det här om det är möjligt. Jag förutsätter att det måste vara möjligt. Det måste vara en fråga som är ganska så enkel att lösa. Som jag ser det ska man inte redan när ett barn fötts skicka barnbidraget till barnets mamma, för det ger en väldigt märklig signal från början. Det är faktiskt där arbetet börjar med att både mammor och pappor ska ta ansvar och de jämställdhetssträvanden som jag tror att vi båda två är överens om. Jag tycker att det här är på rätt väg. Men jag skulle avslutningsvis vilja fråga när kan förvänta sig ett förslag i den här riktningen. 98 Statsrådet (): Frågan bereds just nu i , och vi har för avsikt att återkomma till när beredningsarbetet är avslutat. Överläggningen var härmed avslutad. 18 § Svar på interpellation 2003/04:378 om dröjsmålsränta vid felaktigt utbetalt belopp från 99 Statsrådet ():