prot · GS0948 · 2004-12-10 00:00:00 — Jag håller med om att vi ska bli bättre på det, men det ska också riktas krav på de styrelser som är utsedda att leda och driva våra företag. När det gäller F-skattsedelsfrågan, alltså om man ska kunna jobba med F-skatt efter , vill jag säga att det kanske man ska om man ska driva ett eget företag. Men vi har ju problem med gränsdragningen med hjälp av F-skattsedlarna. Vissa väljer att uppträda som egenföretagare men har i själva verket en anställning. Det är bara att kringgå ett regelverk. Men låt oss inte vara rätt upp och ned avvisande. Det är möjligt att man ska leta efter någonting också i den säcken. När det gäller inkomstskatterna har jag svarat. De betyder något för äldre. De är ett bättre verktyg som man kan använda för att stimulera. Jag möter två debatter. Jag vill gärna ha det sagt. När jag är på arbetsplatser och träffar människor handlar den ena debatten om hur i hela världen vi ska kunna möjliggöra för människor att stanna kvar. Här blir man utslagen när man är . På byggarbetsplatser kan man nästan inte träffa en byggnadsarbetare som är särskilt över 60. Problemet är å ena sidan att massor med människor slås ut alldeles för tidigt på grund av dåliga arbetsmiljöer, enformiga jobb och bristande fantasi att ordna jobben på ett sådant sätt att man kan jobb ända fram till dess att man ska ha pension. Sedan har vi den andra debatten som finns där och som vi för här. Den handlar om hur vi kan möjliggöra för fler att komma in på arbetsmarknaden och jobba längre än tills man är . Vi ska lösa båda dessa delar. Vi får inte glömma bort eller blunda för att det finns ett väldigt problem som handlar om möjligheter för äldre att vara kvar längre i arbetslivet . Det är förfärligt att vi har en faktisk pensionsålder som ligger runt lite beroende på vilka siffror man tittar på. 39 (): Jag nämnde som ett exempel. Jag hittade uppgifter på Internet om hur annorlunda det är där. I ser man upp till den som äldre. I fortsätter de gärna att arbeta långt upp . De har tydligen möjlighet till det också. Man satsar mer på äldre och på nya anställningsformer. Man låter folk få deltid om de önskar. De jobbar någon dag för att dryga ut pensionen. Det tror jag skulle vara intressant att titta på även för . Chefer trappar ned och blir mer konsultativa. En del hamnar helt plötsligt ute i verkstaden och tycker att det är trevligt att få gå till jobbet och träffa sina gamla kompisar. I får de som inte har haft företag hjälp att starta sådana. De får rådgivning och förmånliga lån i samband med det, trots att de är äldre. Det skulle vara en revolution om vi kunde komma dit i . Det verkar som om är öppen för idéer, och då borde vi även pröva detta. Vid pensioneringen i går männen ofta samman i en organisation som inte ger vinst men lön, sysselsättning och samvaro, berättar de. De lär kanske ut datakunskaper till andra äldre och hyr ut sina språkkunskaper till mindre företag och är lite småkonsulter mer för att ha någonting att göra och inte direkt få någon stor vinst. Det här låter spännande, och det gläder mig att är öppen för idéer även om de kommer från . Jag tror, precis som jag tror att du sade, att vi måste lösa detta över partigränserna. Det är ett stort problem. har vi en kvarnsten om halsen om vi inte löser detta. Det kommer att knäcka ekonomi. Men med en positiv attityd och en vilja att jobba över partigränserna tror jag att vi kan lösa det, men då måste vi nog sätta lite fart. 40 (): I mitt sista inlägg vill jag gärna tacka för en bra diskussion. Jag vill gärna poängtera att jag är helt övertygad om att gör jättemycket. Problemet är outputen, vad som kommer ut, och där är jag inte lika nöjd. Det är möjligtvis så att levererar förslag, men sedan finns det en stygg finansminister och statsminister som stoppar det. Jag tycker inte att det kommer så mycket till , och det som kommer är inte alltid så klokt. I arbetsmarknadsutskottet brukar vi säga att där är arbetslösheten hög. Vi får inte många förslag från . Vi har gett några förslag på sådant som kan levereras från . Vi hoppas exempelvis att sänkt skatt för dem som är inte bara är en god idé i denna talarstol utan också någonting som det kan göras någonting av. Jag skulle också vilja ha svar på en fråga till som jag tycker är viktig. Det är: På vilket sätt tänker ta itu med faktum att det kostar mer att ha en anställd jämfört med en anställd under . Det beror till stor del på avtalspensionssystemet. Jag har respekt för fackliga avtal och den ordning som gäller, men jag tror också att ett statsråd med arbetslivsansvar kan gå in och försöka föra ihop parterna, trycka på och säga att de måste lösa detta för att få till stånd avtal som mer liknar det allmänna pensionssystemet. Det skulle göra att man undviker en stor del av den här extrakostnaden för anställda. Jag tror faktiskt att detta är en av de viktiga ekonomiska drivkrafterna som gör att äldre har svårt på arbetsmarknaden. Sedan tror jag också att det handlar om attityder hos många, inte minst hos arbetsgivare. Vi ska hjälpas åt att försöka motverka detta. Ett sätt är den informationskampanj som vi föreslår. Den kan kanske bli verklighet om regeringen får fram den här propositionen. Vi väntar med spänning. 41 Statsrådet (): Jag har inte sagt någonting om avtalspensionerna. Det är sant. Jag hyggligt insatt i frågan. Jag ledde själv förhandlingarna om det avtal som förändrade den saken på LO-sidan för . Där fick vi just en sådan neutralitet i pensionsvillkoren som inte motverkar äldres anställning. Parterna på tjänstemannasidan och där man har den här typen av avtal är synnerligen medvetna om detta. Men har de inte varit särskilt förmögna att träffa nya överenskommelser. Där har jag stor respekt för avtalsfriheten. Vi ska inte göra någonting med statliga medel, lagstiftningen eller annat. Däremot diskuterar vi det gärna. Det är en del av det här komplexet. Sammanfattningsvis skulle jag vilja säga att jag ser fem olika arenor där vi måste göra mer. Det handlar om att ha rationella ekonomiska system i olika avseenden som gör att vi får rätt beteenden. Vi måste ha en arbetsmiljö som hindrar utslagning. Vi måste ha kompetenshöjande verksamheter på olika sätt, inte minst i företagen. Arbetsgivarna måste ta ansvar för att man utbildar också dem som ska vara kvar länge på arbetsplatsen så att de inte slås ut. Vi måste ha rätt utformade arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Det har vi inte diskuterat, men det krävs subventionering för att möjliggöra för människor som har varit utanför att komma tillbaka. Det ska vi bevara. Det behövs attitydpåverkan i mycket högre grad. Ni som har starka fästen bland många småföretagare, välkomna ut och påverka arbetsgivarna i den kampanjen! Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2004/05:185 om arbetstidens inverkan på jämställdheten 42 Statsrådet (): har frågat statsrådet om han har för avsikt att, inom ramen för jämställdhetspolitiken, ta några initiativ i frågan om lagstadgad förkortad arbetstid och, om så är fallet, vilka insatser som kan bli aktuella och vilka initiativ jämställdhetsministern avser att ta. Arbetet i regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Jämställdhetspolitiken är integrerad i alla politikområden. Jag delar farhågor om att en arbetstidsförkortning som genomförs i kvinnodominerade verksamheter, om det bara är det som ska göras, kan medföra att traditionella könsroller befästs snarare än att det leder till en ökad jämställdhet. Det är naturligtvis inte rimligt att förkorta arbetstiden med syftet att kvinnor ska orka ta en större del av det obetalda arbetet i hemmet eller för att kompensera för brister i arbetsmiljön. är det viktigt att påpeka att arbetstidsfrågorna i stor utsträckning hanteras av arbetsmarknadens parter genom kollektivavtal. Det är parterna själva, som inom ramen för EG:s arbetstidsdirektiv, ansvarar för att bestämma arbetstidens längd inom avtalsområdet. Det är värt att notera att den del av arbetsmarknaden där avtal om förkortad arbetstid har förekommit i störst utsträckning är industrin som är mansdominerad. Frågan om arbetstidens längd är komplex. Vi behöver öka antalet arbetade timmar i ekonomin för att klara finansieringen av välfärden. Detta är särskilt angeläget med tanke på de stora pensionsavgångarna de kommande tio åren. Fler personer behöver komma i arbete och fler personer måste känna att de orkar arbeta till den ordinarie pensionsåldern. tror jag att en av flera viktiga åtgärder för att göra detta möjligt är att människor får större makt över sin arbetstid, både när det gäller längden och förläggningen. Med ett ökat inflytande för individen över arbetstiden blir det som arbetstagare lättare att planera sin tid och att kombinera arbetsliv och livet i övrigt. När det gäller den enskilda individens arbetstid kan regeringens politik sammanfattas så här: Heltid ska vara en rättighet och deltid en möjlighet. Jag vill här peka på några insatser: Genom vill regeringen stimulera till minskad deltidsarbetslöshet och minska hindren för dem som arbetar deltid att få utökad arbetstid. I finns nu ett 70-tal projekt i gång. De är spridda över hela landet och drygt hälften av projekten finns inom kommun och landsting. Ett tiotal projekt bedrivs inom handeln. Övriga projekt finns inom hotell och restaurang och lokalvård. Regeringen har beslutat att tillsätta en utredning som ska pröva möjligheterna att stärka rätten till heltidsanställning. Utredaren ska bland annat överväga om det bör införas en reglering som begränsar arbetsgivarnas möjlighet till att anställa på deltid när det är motiverat med hänsyn till verksamhetens behov. En utredning kommer också att tillsättas som ska överväga möjligheterna att införa en lag om partiell tjänstledighet för arbetstagare som önskar gå ned i arbetstid. Avslutningsvis vill jag också nämna det försök med arbetstidsförkortning som regeringen tillsammans med och tagit initiativ till att genomföra. Försöket syftar till att klarlägga sambandet mellan arbetstidens längd och anställda kvinnors och mäns hälsa. Försöket ska genomföras med ett jämställdhetsperspektiv. Försöket ska omfatta både kvinno- och mansdominerade arbetsplatser och deltagarna ska vara jämt fördelade på kvinnor och män. I försöket kommer en kartläggning att göras av vad kvinnor och män använder den extra fria tiden till. Effekterna av förkortad arbetstid är omdebatterade. Genom detta försök tror jag att vi kommer att få ytterligare värdefull kunskap genom att få svar på om det går att konstatera några medicinskt mätbara effekter på hälsan av en förkortning av arbetstiden. 43 (): Tack för svaret, statsrådet! Min interpellation var ställd till jämställdhetsministern, eftersom den handlar om jämställdhetseffekterna av arbetstidsförkortning. Visserligen är det trevligt att få debattera med , men om vi nu har kvar posten som jämställdhetsminister hade det varit givande att i denna kammare få höra vad jämställdhetsministern tycker om saker och ting. Jag har inte lyckats att genom mina interpellationer få jämställdhetsministern att känna sig kallad och utvald. Men skam den som ger sig! Jag tackar naturligtvis arbetsmarknadsministern för det positiva svaret. Egentligen skulle väl debatten kunna vara slut i och med att jag säger att det är positivt att ministern delar mina farhågor om att arbetstidsförkortningar ur ett jämställdhetsperspektiv kan bli förödande för kvinnor. Dessutom garanterar arbetsmarknadsministern att försöket med sex timmars arbetstid ska genomföras med ett jämställdhetsperspektiv. Ändå skulle jag vilja ha lite förtydliganden och kanske också bredda frågan lite. I en debatt med min kollega uttryckte arbetsmarknadsministern att han inte såg några faror ur jämställdhetssynpunkt vad gällde friåret. Det är ju också en typ av arbetstidsförkortning, och eftersom av dem som ansökt om friåret är kvinnor delar jag inte ljusa bild av att arbetstidsförkortningar inte har något jämställdhetsperspektiv eller är en jämställdhetsfara. Därför vill jag ställa frågan: Tror arbetsmarknadsministern verkligen fortfarande, trots det svar han ger mig om sex timmars arbetsdag, att just friåret är undantaget från effekten av kvinnors närvaro på arbetsmarknaden och därför från en jämställdhetseffekt? Arbetsmarknadsministern delar, som sagt, mina farhågor om att den arbetstidsförkortning som genomförs i kvinnodominerade yrken, såsom vården, kan medföra att traditionella kvinnoroller befästs och att det naturligtvis inte är rimligt att man förkortar arbetstiden så att kvinnor därmed är tillgängliga extra i hemmet. Det gläder mig. Men vad innebär dessa delade farhågor i form av konkreta åtgärder? Vi är överens och ser bilden gemensamt, men vad innebär det i konkreta åtgärder från arbetsmarknadsministerns sida? Det sägs i svaret att försöket ska omfatta både kvinno- och mansdominerade arbetsplatser och att deltagandet ska fördelas jämnt mellan kvinnor och män. Men eftersom vi har en av världens mest segregerade arbetsmarknader undrar jag: Vilka arbetsplatser syftar man konkret på? Hur ska detta komma till stånd? Effekterna av den förkortade arbetstiden är debatterade, säger ministern, och ska vi försöka skaffa oss värdefull kunskap om effekterna på hälsan kontra förkortad arbetstid. Vi har ju redan haft försök med arbetstidsförkortning, och mig veterligen har resultaten av dem varit ganska tydliga. Är det inte så? Vi är också överens om att arbetstidsförkortningen är negativ för tillväxten och för de arbetade timmarna. Jag måste säga att det gläder en liberal att höra en socialdemokratisk arbetsmarknadsminister i sitt svar säga att vi behöver öka antalet arbetade timmar och att individer behöver få mer makt över sin arbetstid. Det låter som taget ur en liberal folkpartistisk jämställdhets- eller arbetsmarknadsmotion. Klangen är musik i mina öron, och jag blir därför nyfiken och undrar: Vad konkret avser ministern nu att göra för att leva upp till att individen får mer makt över sin egen arbetstid och att vi ska öka antalet arbetade timmar? 44 Statsrådet (): Det var ju trevligt att jag kunde låta som musik mitt i bedrövelsen över att jämställdhetsministern inte kom hit. Det får väl vara en liten kompensation. När det gäller friåret är det ju också en arbetsmarknadspolitisk åtgärd, vilket man naturligtvis kan säga att även förkortad eller minskad arbetstid är i någon mening. Då är det viktigt att det inte leder till skevheter, så att män eller kvinnor inte utnyttjar detta antingen mer eller mindre. Det är viktigt att det finns en balans. Också jag ser att kvinnor i högre grad ansöker om friår, vilket man kan tänka sig att det finns förklaringar till. Det ska jag dock inte gå in på . Man kan naturligtvis angripa friåret och säga att det är en dum idé att ha det eftersom det leder till obalans. Å andra sidan kan man säga att vi ska ha friåret för det har sina förtjänster, men vi får försöka påverka det hela så att fler män söker i stället för i första hand kvinnor inom offentlig verksamhet. I så fall får vi påverka där. När det gäller försöket och arbetstidsfrågorna i allmänhet har jag själv lett en utredning och i den försökt svara på alla frågor. När man sedan lämnar ifrån sig utredningen tror man som utredare att man gjort det. lämnade jag ifrån mig utredningen till mig själv som arbetslivsminister. Sedan visar det sig att alla inte tycker att de fått svar på samtliga frågor och därför har vi tagit initiativet att göra ytterligare studier genom ett försök. Ingen är okunnig om att frågan om arbetstidsförkortning ibland är mycket kontroversiell, och det finns väldigt många olika uppfattningar och önskemål kring arbetstidsförkortning. Just nu har regeringen ingen avsikt att komma med förslag om lagstiftad arbetstidsförkortning. Det är inte aktuellt. Däremot kommer det alltid att bli så att människor vill använda det ökade löneutrymme som från tid till annan uppstår till att antingen höja löner eller minska arbetstider. Det kommer att växla. Just nu har man valt att i vissa sektorer på arbetsmarknaden minska arbetstiden lite mera och öka lönerna lite mindre. Andra sektorer har inte gjort den prioriteringen. Om det ska leda till lagstiftning för att åstadkomma något slags utjämning på arbetsmarknaden får vi återkomma till. Däremot är jag intresserad av, beslutsam om, att försöka öka individens makt över arbetstiden. Det finns ett sådant förslag i den utredning som jag själv ledde och som jag avser att återkomma med i någon form . Det handlar om att möjliggöra för människor att ha ett ökat inflytande och kanske till och med intill någon gräns ett självbestämmande över hur de ska kunna förlägga ledig tid som de har rätt till. Jag tror det råder politisk enighet om det och att vi har en majoritet för ett sådant förslag. Det kommer jag att återkomma till. 45 (): Jag ser verkligen fram emot detta. Egenmakt över arbetstiden oavsett kön är en linje som har drivit . Kanske det speciellt skulle vara viktigt för kvinnor, eftersom det oftast är kvinnor som har väldigt lite makt över sin arbetstid. Vi har också lagt fram ett förslag om en arbetstidsbank, som jag tror att ministern säkert har någon pejl på. Annars lämnar jag gärna över den informationen . I sitt svar säger också arbetsmarknadsministern att heltid ska vara en rättighet och deltid en möjlighet. Så är det mig veterligen. Heltid och deltid är rättigheter och möjligheter åtminstone inom de flesta privata yrkesområden. Problemet är inom sektorn för skola, vård och omsorg. Det är kvinnors arbetsplatser som politiker direkt styr över. Där byggs verksamheten på deltid. I princip upprätthåller kvinnors ofrivilliga deltid för det är i många fall ofrivilligt kommunernas budget. ska veta att det många av våra kommuner som inte klarar av att nå sin budget och inte klarade det , och blir det väl ännu värre. Kvinnors ofrivilliga deltidsarbete håller åtminstone kommunernas näsa strax över vattenytan. Det om något är väl ett viktigt område att ta itu med om man säger att man har ett jämställdhetsperspektiv på arbetstid och inte bara arbetstidsförkortning över huvud taget. Det är också märkligt att man säger att man är så medveten om jämställdheten i fråga om arbetstiden när debatten inom regeringspartiet nu går het om huruvida man ska kvotera föräldraledighet. Kvinnors frånvaro på arbetsmarknaden under föräldraledighet har enligt många en mycket stark negativ effekt på löne- och karriärutvecklingen. Vari skiljer sig den frånvaron från arbetsmarknaden gentemot frånvaro för friåret eller en arbetstidsförkortning generellt? I ett fall är det helt plötsligt väldigt viktigt att arbetstidsförkortning eller frånvaro från arbetsmarknaden inte ska ske från jämställdhetssynpunkt medan man i andra hänseenden kan säga att sex timmars arbetsdag inte får någon jämställdhetseffekt. Vi kan väl åtminstone vara överens om att vi behöver fler arbetade timmar i . Alla kommer aldrig någonsin att tycka att arbetsmarknadsministern får fram alla svar om vilken effekt en förkortad arbetstid får. Jag tror aldrig att han kan besvara alla dessa frågor så att alla blir tillfredsställda. Vi talar helt enkelt om en ny typ av politisk ideologi som går ut på att ledighet är det främsta. Därför skulle jag vilja uppmana arbetsmarknadsministern att sätta sex timmars arbetsdag kontra fler arbetade timmar. Då måste väl ändå fler arbetade timmar vara det absolut viktigaste och att en eventuell förkortad arbetstid alltid ska ses ur ett jämställdhetsperspektiv. 46 Statsrådet (): Om jag minns rätt och det tror jag att jag gör låg vi i och Socialdemokraterna ganska nära varandra i den arbetstidsutredning som jag ledde. Det fanns väldigt långt en samsyn. Vi skiljer oss på några punkter, som vi inte behöver debattera , eftersom det inte är aktuellt. Det fanns någonting hos som var sympatiskt när det gällde att resonera kring möjligheterna inom ramen för gällande lagstiftning och med hänsyn till arbetstidsfrågorna har lösts på arbetsmarknaden i övrigt i kollektivavtal. Det gällde att se om man kan gaffla in någonting med hjälp av lagstiftning som inte stör arbetsmarknaden i övrigt men som ändå stärker vissa rättigheter. Det är möjligt att vi ska odla den lilla planta som vi gemensamt satte i utredningen. När det gäller frågan om ofrivillig deltid vet jag inte ens om vi heller där är skiljaktiga på någon punkt. Jag uppfattade inte så att det bara var ett problem för kommuner. Vi har exakt samma problematik inom både handeln och hotell- och restaurangbranschen. Det är typiskt kvinnodominerade områden. Det verkar uppenbart att det behövs tillskapas en stärkt lagstiftning. Jag kommer att se till om det finns möjlighet att få majoritet i den här frågan i kammaren att försöka driva igenom en lagändring som ger en rätt till heltid. Jag är en ivrig anhängare av det. Det är oförskämt mot halva befolkningen att de ska tvingas jobba på ett som de inte kan försörja sig på. Det är lite pinsamt att det inte gick att komma längre på frivillig väg. Det har visat sig att när man lägger manken till går det faktiskt att ändra arbetsorganisationer på ett sådant sätt att det passar människor. De som absolut inte vill ha en heltidsanställning kan ha deltid. Andra får en heltid i botten och kan sedan välja själv hur de vill jobba. Så borde det ha varit. Det blev inte så. ska vi ändra det med hjälp av regler, som ogillas på arbetsmarknaden i övrigt. Men det ser jag som nödvändigt. Frågan om jämställdheten i en lite vidare bemärkelse och övergång till föräldraförsäkringen är inte mitt kompetensområde. Jag avstår från att ta den debatten. för väl göra nya försök när det gäller jämställdhetsministern. Vi får se om jag kan göra en insats också därvidlag så att ni får mötas . 47 (): Jag vill återigen tacka för svaret. Jag har stött på jämställdhetsministern även i den frågan. Men tydligen är det inte heller hans bord. Det är därför som jag snart börjar misströsta att han egentligen existerar. Han kanske bara är en typ av pappfigur som man drar upp. Det återstår att se. Ofrivillig deltid finns även inom handeln. Där har parterna och fackförbunden i allra högsta grad ett väldigt stort ansvar för varför det ser ut som det gör inom handeln. Jag kommer ändå tillbaka till att den absolut största arbetsgivaren för kvinnor är kommuner och landsting. Den absolut största sektorn där vi har ofrivillig deltid är inom kommuner och landsting. Där är politiker arbetsgivare. Där behöver vi ingen lagstiftning. Vi har redan insikten, som säger. Vi delar den insikten att ofrivillig deltid är av ondo. Men det finns naturligtvis också tillfällen där det finns frivillig deltid. I vilket fall som helst var vi överens om att vi ville få till stånd en mer flexibel och mer individuellt styrd arbetstid på arbetsmarknaden. Jag vill fortfarande betona att friår, sex timmars arbetsdag och förkortad arbetstid över huvud taget är en kvinnofälla hur man än ser det, just därför att det bidrar till mindre antal arbetade timmar för . Det i sin tur innebär en mycket mindre pott gemensamma medel att fördela. Vem drabbar det återigen mest? Jo, dem vilkas arbetsplatser är så ytterligt beroende av de goda offentliga finanserna, alltså kvinnor. Hur vi än ser på det, även om det ska vara lika många män som kvinnor som går ned i arbetstid, blir den totala summan att fördela mindre, i första hand till kvinnors arbetsplatser. Oavsett hur man ser på det, oavsett alla goda intentioner och jämställdhetsperspektiv är förkortad arbetstid en rejäl kvinnofälla som det ser ut . Vi behöver fler i arbete och mer timmar, inte färre. 48 Statsrådet (): Kommunerna är stora arbetsgivare. Jag hade också större förväntningar på kommunerna än vad de har levt upp till. Men jag ser inte att det är någon skillnad och det gör kanske inte heller gällande, men det kan ändå sägas i borgerligt och socialdemokratiskt styrda kommuner. Det är i så fall lika illa. Det behöver vi inte bråka om. Är arbetstidsförkortning en kvinnofälla? Jag tror att frågeställningen är för enkel.