prot · GS0945 · 2004-12-07 00:00:00 — Först tycker jag att det är oacceptabelt när en enig riksdag 2001 begär en ny instansordning och det kommer att dröja till 2006 innan vi i bästa fall har en sådan på plats. har vi därmed levt med en situation som har varit oacceptabel. Den har i många stycken lett till något av en humanitär katastrof. Många av dem som sökt asyl i har psykiskt mått fruktansvärt dåligt. Vi har också kunnat konstatera att de förvärvat sina humanitära problem just i , inte på de platser som de kommer ifrån. När det gäller de nya ansökningarna har det funnits diskussioner, men jag tror att även kunde se att det var ganska uppenbart att en riksdagsmajoritet inte skulle släppa igenom denna proposition med mindre än att det kom ett förslag om en ny instansordning kopplat till detta. För oss ligger instansordningen väldigt nära här. berör vad vi har för förslag och pratar om problemen för den nya instansordningen. Då vill jag säga till att vi moderater faktiskt ser människorna, de som ska behandlas av instansordningen, och deras rättssäkerhet och situation före de administrativa problemen. Hur skulle man då ha agerat? Jo, det är väl alldeles uppenbart. Förslaget om en ny instansordning borde ha lagts fram . Kunde man då ha lagt fram det tillsammans med en förändring av nya ansökningar till en mera restriktiv ordning så hade det blivit ett bra beslut. verkar det dröja ytterligare med instansordningen till eller april. Låt oss hoppas att det kommer ett beslut i vår. Då bör vi kunna ta beslut om NUT också. 90 () replik: Jag har viss förståelse för otåligheten från Per sida när det gäller införandet av ny instans- och processordning. Vi har ju båda varit delaktiga i denna process på olika sätt, även om det har varit en annan talesman från i frågan tidigare. Men vi har ju varit väl införstådda med den problematik och den komplexitet som råder på det här området. Vi har suttit ned gemensamt. Vi har haft utredningar för att se över utlänningslagstiftningen, och vi känner till tidsaxeln för ett ärendes handläggning här i kammaren. har vi fått ett beslut. Vi hade en debatt där vi konstaterade att medel nu har avsatts för att komma i gång och kunna få en ny instans- och processordning på plats från . Det är ju inför inrättandet av det här som vi nu vill skapa förutsättningar för att positivt kunna komma i gång med den här processen. Beslutet kan vi säga redan finns på plats. Det är datumsatt, och det är ju för att det arbetet ska kunna komma i gång på ett bra och riktigt sätt som vi nu vill ta bort ny ansökan som instrument. Jag beklagar då att inte vill hänga med hela vägen ut. Man bejakar problematiken, men man är inte beredd att se till att verkställa de beslut som behöver verkställas inför genomförandet. 91 Förste vice talman () replik: Det har tagit tid med den nya instansordningen. Ja, vi moderater och, vågar jag säga, hela den borgerliga alliansen har nog väsentligt högre ambitioner än i den delen. Det ska inte behöva ta från ett enhälligt yttrande i till att man får en sådan på plats. Trots allt är det faktiskt socialdemokratiska regering och hans vänsterallians som bär ansvaret och förfogar över riksdagsmajoriteten, och det är väl splittringen i denna vänsterallians som har orsakat den röra vi nu sitter i. För oss moderater är det alldeles oacceptabelt att offra människors rättssäkerhet för ett problem i införandet av en ny instansordning vi vet heller inte till fullo hur den kommer att se ut. Rättssäkerheten för tusentals människor som finns i processen är för oss ett starkt argument för att inte rusa åstad, dessutom med ett lagtekniskt arbete i den proposition som föreligger som vi inte tycker är bra skriven. Vi har dessutom en ganska stark lagteknisk kritik mot det lagstiftningsarbete som ligger på bord och som vi också yrkar avslag på. Vi offrar inte människorna för processernas skull. Vi står på människornas sida. 92 BO (): För den optimistiskt lagde skulle man kanske kunna säga att vi nu verkar befinna oss i slutet av lång natts färd . Det förefaller, om man läser de olika partiernas yttranden i utskottsbetänkandet, som om vi inom en inte alltför avlägsen framtid skulle kunna få en ny, mera rättssäker instansordning för att hantera asylärenden. Det förefaller också finnas möjlighet att relativt snart få en ny ordning för det här med nya ansökningar och de problem som finns med detta. Vi i liberalerna har mycket länge arbetat för att vi skulle kunna få denna nya, mera rättssäkra instansordning. Vi har velat ha ett system där domstolar ska avgöra det hela, där människor får möjlighet att ha en muntlig förhandling och där rättssäkerheten blir avsevärt större än i den nuvarande ordningen. Men vi har också sett problemen med de nya ansökningarna och utvecklingen av dem. Som redan har nämnts i dagens debatt, och många debatter i denna kammare, har regeringen ju inte varit speciellt engagerad om jag uttrycker mig försiktigt i att skaffa fram denna nya instansordning. Det är som har gått sedan det fanns ett utredningsbetänkande där partierna var relativt eniga, och det är som har gått sedan en enig riksdag beställde denna ordning, men det har inte hänt någonting, utan ärendet har i olika omgångar förhalats. I stället har det kommit som är den formella anledningen till dagens debatt: en proposition om att inskränka möjligheterna till nya ansökningar. När vi diskuterade den här frågan inom liberalerna i början av det här året sade vi oss att trots den mångåriga och hårda politiska striden om detta är det viktigaste att få en bättre tingens ordning för de människor som berörs. I vår motion med anledning av propositionen inledde vi med att säga att vi var beredda att göra detta med de nya ansökningarna om vi fick en ny instansordning. Detta förde vi fram. Vi fick en hel del kritik, kan jag väl säga, från partier i denna kammare som vi i vanliga fall brukar tycka ungefär likadant som i den här typen av frågor, men vi var beredda att ta den diskussionen om man skulle kunna komma fram till att vi skulle rätta till bägge de här två stora felen i svensk asylhantering. Som majoritetsförhållandena ser ut i denna kammare innebar det ju att regeringen hade möjlighet att få majoritet för bägge dessa saker, bara man accepterade att de skulle ske . Vi hade en hel del samtal. De var i och för sig angenäma, kan jag säga till ministern, som jag är glad att se här i kammaren, men i substans hände det ju ingenting på området eftersom det inte var möjligt att nå en uppgörelse om just det som vi hade föreslagit. nämnde tidigare något om en nu utsträckt hand från Socialdemokraterna . Den utsträckta handen från sida har funnits åtminstone sedan motionen väcktes . Det hände som sagt var inget. Det som hände var i stället att i de budgetförhandlingar som ägde rum mellan Socialdemokraterna och de två stödpartierna har uppenbarligen regeringen bestämt sig för att man ska kunna ställa upp på en ny instansordning, men detta har man gjort med pistolen mot pannan. Det var tydligen det som var nödvändigt för att få ett instämmande från den socialdemokratiska sidan. Som det nu blir i utskottets behandling av den här frågan blir det kanske en ny instansordning , även om det som vi nu har hört snarare tyder på att det kommer att ta än så. finns det eventuellt möjlighet att bägge de här tingen ordnas , alltså det som vi krävde från sida : att man både ser till att man får en ny instansordning och att man kraftigt inskränker möjligheterna till ny ansökning. Och det är väl bra så långt. Det vi då inte är överens om, vilket framgår av reservationerna, är att Socialdemokraterna fortfarande vill införa inskränkningen i möjligheten till nya ansökningar innan det nya och rättssäkra förfarandet har införts. Det är den avvägningen som vi från sida är förbryllade över, det vill säga hur man ser på detta från Socialdemokraternas håll. Om man delar det gör man väl numera uppfattningen att den nuvarande instansordningen inte är tillräckligt rättssäker, vad är det då som gör att man i vill ha en situation då man behåller denna från rättssäkerhetssynpunkt mindre tillfredsställande ordning och inskränker möjligheterna till nya ansökningar? I avvägningen mellan de praktiska problemen, som i sista hand förstås är departementets och ministerns sak att hantera, tillsammans med de instrument som regeringen har, har man uppenbarligen från Socialdemokraternas sida sagt att det är bättre att ha denna blandning av systemen. Det ena är rättssäkert otillfredsställande och också det andra är en inskränkning i rättssäkerheten under . Min fråga till Socialdemokraterna är förstås: Hur kommer det sig att man är beredd att göra denna avvägning? Jag yrkar från sida bifall till reservation nr 3. 93 () replik: gladdes över den utsträckta handen, och jag vill påstå att den utsträckta handen funnits . Jag har tidigare i debatter uttalat min glädje över att vi i kammaren har den uppfattning som vi har och slipper de krafter som andra parlament i har när de diskuterar asylpolitiken. Det här är upprepningarnas debatt. säger nu att ärendet förhalats och förhalats av NIPU. Jag vill påstå att vi i så fall varit ganska överens om den förhalningen då vi tillsammans försökt hitta lösningar. Vi har också varit ganska väl införstådda med den problematik som finns med ärendet. Jag upplever att de uppriktiga, öppna och konstruktiva diskussioner som vi tillsammans haft gjort att vi sett problematiken. Vi har varit införstådda med problematiken och borde därigenom också vara införstådda med att det tar sin tid att finna denna lösning. Vi står på människornas sida, sade Per tidigare, och det upplever jag att vi gör allesammans. Men resonemang kring frågan om rättssäkerheten gör att jag undrar hur han ser på situationen att den sökande gång på gång får komma in med ny ansökan och vi gång på gång får signaler om de negativa effekterna, inte minst för barnen, som just förhållandet att det inte finns ett slut på processen medför. Jag upplever att vi står på människornas sida, men när vi debatterar frågan ser vi den kanske lite olika när det gäller lagen. I grund och botten tror jag att vi har människornas bästa för ögonen. För vår del handlar det alltså om de mycket negativa signaler som vi får om effekterna av ny ansökan som instrument när ärendet inte handläggs på rätt sätt, alltså så som vi i tidigare varit överens om att det borde handläggas. 94 BO () replik: Jag ställde en fråga till Socialdemokraterna och fick en fråga tillbaka. Jag ska börja med att svara på den. Jag trodde att jag hade gjort klart att vi tycker att den nuvarande ordningen vad gäller nya ansökningar är otillfredsställande. Det var skälet till att vi i motionen yrkade på att den skulle avskaffas och i huvudsak instämde med regeringen på den punkten och beträffande det materiella innehållet. Den enda skillnaden var att vi begärde att det skulle ske . Detta hade ni möjlighet att tacka ja till och skulle egentligen fortfarande haft så sent som men avvisar ni det. Den fråga jag ställde var, tycker jag, värd att besvaras. Den gällde hur Socialdemokraterna, i det här fallet , ser på situationen att ni under behåller ett system som ni själva numera betraktar som otillfredsställande från rättssäkerhetssynpunkt som möjligheterna till nya ansökningar kraftigt inskränks. Det var min fråga. 95 () replik: Det är ju så att vi efter egentligen inte längre har någon möjlighet till ny ansökan. Inför den processen har vi kanske olika uppfattningar. Jag upplever nämligen inte att det system som vi har och som är en produkt av ett folkpartistiskt initiativ, det vill säga att ha en utlänningsnämnd bedriver en verksamhet som är rättsosäker på det sätt som kanske försöker göra gällande i debatten. Jag har i dagens debatt inte heller hört någonting från sida om föregående veckas diskussion som gällde hur man skulle ta sig in i den nya instans- och processordningen genom att i princip ge generell amnesti till de i befintliga asylsökande som inte kan få verkställighet inom gömda människor, de som finns här illegalt och av andra skäl. Det inlägget har jag inte hört från . Är det en ny ingång i förhållande ? 96 BO () replik: Den senare frågan var nog retorisk. Självklart är det inte någon ny ingång från vår sida. Vi har samma uppfattning; på den punkten har vår uppfattning utvecklats väl i denna kammare. Det gläder mig om vill höra argumenten en gång till, men jag hade hellre sett att dagens debatt handlade om hur vi skulle göra med å ena sidan den nya instansordningen och å andra sidan de nya ansökningarna. får jag svaret att uppenbarligen tycker att den gamla ordningen inte är så illa, alltså den ordning som det förefaller att en helt enig riksdag vill avskaffa och som utskottet gång på gång anfört inte är tillräckligt rättssäker. Det är kanske det enda möjliga svaret från i en situation då han, av olika skäl antar jag, vill klara av de tekniska problemen inför en övergång till ett nytt system genom att acceptera det system som han i övrigt anser vara mindre rättssäkert. 97 (): Vi kristdemokrater säger nej till regeringens förslag om att avskaffa nuvarande system med i princip obegränsad möjlighet att lämna in nya ansökningar till . Jag är glad att också utskottet föreslår att propositionen avslås. För att förstå varför vi kristdemokrater säger nej till att avskaffa möjligheten till ny ansökan krävs det att regeringens förslag sätts in i sitt sammanhang. Man behöver också göra en viss historisk tillbakablick. Låt mig först vara väldigt tydlig för vår del. Nuvarande system är inte humant och knappast heller rättssäkert. Det är inte rimligt att ett ärende kan omprövas gång på gång, år . Det är inte heller bra att vi har en asylprocess där det finns anledning till omprövning i den utsträckning som sker. Vi är inte nöjda med sakernas tillstånd, och vi ser förfärande exempel på hur människor drabbas i asylprocessen. Det gäller inte minst barnen. De många apatiska barnen är en följd av dagens utdragna och osäkra asylprocess. Nuvarande process riskerar också att förlora den trovärdighet och den folkliga förankring som trots allt är mycket viktig på det här politikområdet. Det ansvariga statsrådet, , säger ofta att asylprocessen ska ha en början och ett slut. Jag instämmer i det. En asylprocess som är rättssäker och human från början till slut är det önskvärda tillståndet. Om och när vi uppnår det tillståndet är jag säker på att processen också accepteras av den sökande. Om den sökande känner trygghet i att ha fått sin sak prövad på ett både rättssäkert och humant sätt tror jag att han eller hon kan acceptera beslutet även när det går honom eller henne emot. Jag är säker på att en sådan asylprocess dessutom skulle minska det ifrågasättande ofta berättigat som man möter hos många människor. nej till dagens förslag grundar sig alltså inte på att vi är nöjda med hur det är , men vi vill att de uppenbara bristerna i asylprocessen åtgärdas i rätt ordning. Det är på den punkten regeringen visat prov på både tröghet i hanteringen och en uppseendeväckande nonchalans mot . Här krävs, som sagt, en kort historisk tillbakablick. Det blir en ganska sorglig sådan. En parlamentarisk utredning föreslog att skulle läggas ned och asylprövningen överföras till förvaltningsdomstolar. uttalade en enig riksdag samma inriktning, men sedan gick allt i stå. Jag ska inte tynga kammaren med alla detaljer om möten, samtal och kontakter, men under dessa år har regeringen lyckats uppbåda den ena ursäkten efter den andra för sin passivitet. Viljan att verkställa utredningens och beslut har helt enkelt saknats. Obstruktionen mot ett fattat riksdagsbeslut och utfästelser i svar från statsrådet till kammaren fick till och med att kalla den ansvariga ministern till utfrågning om den organisationskommitté som hade utlovats för att gå vidare med processen, men som aldrig ens blev tillsatt. En av invändningarna har handlat om kostnaderna, som i regeringens beräkningar förmerades med 1 i förhållande till vad NIPU hade beräknat. Det har i argumenteringen handlat om tillgången på domare och tolkar, som om det skulle vara en ny upptäckt att det behövs sådana. försökte regeringen förgäves få stöd för en genväg i form av en särskild utredningsdomstol. Till den sade samtliga partier utom Socialdemokraterna nej. Där hade vi förmodligen befunnit oss om inte de båda samarbetspartierna ställt ultimatum under höstens budgetförhandlingar. Jag har inte så stor insyn i den processen. Men uppenbarligen ställdes det mycket tuffa krav från de båda partierna. Det tackar vi för, även om inte det finns så mycket annat i budgetprocessen som det finns anledning att vara tacksam över. I det här sammanhanget får man glädja sig åt det lilla. blir det omöjliga plötsligt möjligt. De tidigare oöverstigliga kostnaderna ska hanteras inom budgeten. En särskild utredare har snabbt tillkallats för att lösa de tidigare oöverstigliga problemen med domare och tolkar. En organisationskommitté för just de uppgifterna utlovades av det dåvarande statsrådet . Det är bra att vi nu har ett fastställt datum för inrättande av en ny instans- och processordning. Bättre sent än aldrig. verkställs det som en enig riksdag beslutade , i bästa fall, kanske det trots allt är tryggast att säga. Vi är tyvärr luttrade och en aning skeptiska. Leveranstiden på eniga riksdagsbeslut kan vara lång. Tidsmarginalen för genomförandet är snäv. Men kan vi ändå se fram emot slutet på en lång resa. införs en tvåpartsprocess med väsentligt ökad möjlighet till muntlig förhandling. Därmed förstärks rättssäkerheten. Den nya ordningen stärker också tilltron till hela asylprocessen. Ett problem är naturligtvis den ryggsäck av ärenden från det gamla systemet som vi måste släpa med oss in i det nya. vill regeringen att möjligheten till ny ansökan ska avskaffas. Regeringen presenterar också en beräkning av vilka effekter det skulle få om säger nej till propositionen. Jag ska inte här gå in i en detaljerad argumentering kring regeringens beräkning om ärendebalansen. Det är naturligtvis inte ett helt ogrundat antagande att ryggsäcken kommer att kännas betungande i den här övergången. När utskottets majoritet ändå säger nej till förslaget sker det utifrån en principiell uppfattning att beslut och reformer måste ske och tas i rätt ordning, detta för att upprätthålla rättssäkerhet och tilltro till processen. Det är inte otänkbart att regeringen har rätt på en punkt. Det har en prislapp att säga nej till propositionen. Rättssäkerheten har ett pris. Det är dock otillständigt att skuldbelägga oss kristdemokrater och andra partier för att vi befinner oss där vi nu gör. Ansatsen till skuldbeläggning har framkommit i den här debatten och under hela resans gång. Det är i själva verket regeringen själv som har bäddat för den här situationen. Trots allt tal om utsträckta händer är det ändå regeringen som har ansvaret för att vi är där vi är . Bakgrunden har jag redogjort för. Därför är det också regeringen som måste ta det politiska ansvaret för den ryggsäck som vi nu har med oss, kostnaderna för den och hanteringen av detta. Självklart ska vi på ett konstruktivt sätt delta i samtalen om hur vi ska hantera det. Det är vi kristdemokrater beredda att göra. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet under punkt 1 och avslag på reservation 1 samt bifall till reservation 4. 98 () replik: brukar vara en rättskaffens man när det gäller att föra diskussionen och ge klargörande information. Jag förstår att han inte kan ge en hel bild av den process som har lett fram till där vi står när det gäller ny instans- och processordning. Det finns naturligtvis saker som vi borde lyfta fram i debatten som vi annars brukar vara väldigt lyhörda för i kammaren. Det gäller exempelvis kostnadsutvecklingen på saker och ting. Initialt fick vi en prislapp av den så kallade NIPU-utredning som sedan steg med 1 , precis som säger. Det gör att vi givetvis måste fundera en gång extra. Det tycker jag att vi alla ska vara stolta över att vi verkligen gör. Alla politikområden klarar inte den utvecklingen om vi ska hantera det på det viset. Rättsosäkerheten har åberopats av ett antal talare, inklusive . Vi ska ha en större rättssäkerhet i den process vi kommer in i. Men att utifrån det säga att vi har ett helt rättsosäkert system tycker jag är fel. Vi har tillsammans varit med utskottet på . Vi har lyssnat till de domare och jurister som är verksamma där. Vi har fått en förståelse och gett en acceptans för den hantering som finns. Vi är kritiska i delar, men vi har inte varit så kritiska som vi ibland upplever att det förs fram från talarstolen. Det har också funnits en förståelse för processen. Vi har en hel del att fundera över. Det är därför den uträckta handen är så viktig i det fortsatta arbetet. Det är bra för oss tillsammans om vi verkligen hittar en bred förankring här i kammaren kring ett så känsligt politikområde som just asylpolitiken är. Vi är alla upprörda över situationen vi möter i diskussionen. Vi ser problematiska situationer ute i kommunerna. Men vi ser det också som en effekt av att människor gång på gång kommer med en ny ansökan. Det är ett av skälen till att vi har tagit ställning som vi har gjort. 99 () replik: Dessa 1 finns anledning att kommentera lite närmare. NIPU gjorde en beräkning på grundval av den asylinströmning som var och kom fram till en prislapp för reformen. När vi sedan i utskottet blev presenterade en beräkning från odaterad och osignerad, men enligt uppgift något slags underlag i de då förda budgetförhandlingarna med samarbetspartierna visade det sig att man hade kommit fram till en summa som översteg NIPU:s beräkningar med 1 . Jag tror att både och kammaren förstår att det fanns anledning att känna djup skepsis mot det dokumentet. Jag tar det som ytterligare ett exempel på de undanflykter och det förhalande som hela processen har kännetecknats av . Sedan till frågan om rättssäkerheten. Jag och vi kristdemokrater har aldrig någonsin sagt att vi har en helt rättsosäker asylprocess. Det vore inte seriöst att säga det. Vad vi säger är att det finns väldigt stora brister i processen. Det är inte så svårt att konstatera det. Den verklighet vi ser runtomkring oss är talande exempel på de brister som finns. Jag behöver inte här räkna upp dem. Vi kan bara tala om barnens utsatta situation till exempel. Den utsträckta handen, , tar vi gärna. Vi har under hela processen visat beredvillighet att samtala. Vi är beredda att göra det också i fortsättningen för att nu hantera de stora problem som finns i övergången till en ny instans- och processordning inte minst när det gäller det ärendeberg som vi nu tar med oss. 100 () replik: Jag gläds över att intar den hållning han gör. Det är viktigt. Jag upplever att har gjort det när vi är i debatter och diskussioner utanför kammaren. Det är ett viktigt politikområde. Slagorden gagnar inte de enskilda individerna som finns i processen. Det är viktigt. När det gäller det underlag som har funnits i debatten har regeringen kommit med ett antal också daterade papper till utskottet som vi har fått ta del av och läsa in oss på. Vi har också fått muntlig information. Därutöver har och också andra funnits med som kanske inte var med i den initiala diskussionen när NIPU lade fram sitt första utkast till ekonomisk beräkning. Jag vill påstå att kunskapsinhämtandet har varit till gagn för utskottet. Men det har också fått till effekt att vi kunnat se att det ekonomiska omfånget på området har vuxit. Jag tror inte att vi riktig ser slutet på det än när vi ser de medel som är anslagna i budgeten . 101 () replik: Det är riktigt som säger att vi har fått en hel den dokument till utskottet. Vi har också haft bilaterala samtal och samtal mellan flera partier med den ansvariga ministern. Jag sätter värde på de processerna. Jag tycker att de är viktiga. De dokument som vi har fått har i hög grad präglats av något slags strävan från ministerns och regeringens sida att hitta en genväg i form av till exempel en specialdomstol.