prot · GS0912 · 2004-10-12 00:00:00 — Han skrev: Löntagarfonder är ett jävla skit. har vi baxat dom ända hit. Jag tror att den dagen kommer att känna på samma sätt, ifall hon över huvud taget tagit till sig remissinstansernas svar. Jag tror att vi är ganska många som skulle vara intresserade av att veta vad hon i så fall skriver där i sin bänk. får vi inte veta det på grund av fotograferingsförbudet. Men, , för personalens skull, för patienternas skull, för deras skull som hon är satt att skapa en mer attraktiv arbetsmarknad för sjuksköterskor, läkare, vårdbiträden släpp den här frågan och diskutera i stället de intressanta frågorna inom sjukvården. 28 (): Jag vill avsluta med en fråga om kommunalt självstyre. Jag har ett exempel, på tal om gräddfiler, som jag skulle vilja höra ministerns uppfattning om. har en socialdemokratisk ledning. Det har träffats ett unikt avtal mellan och en privat kirurg, som också är verksam som kirurg vid i , om att han får hyra lokaler och operationsutrustning av för att behandla försäkringspatienter, men också privata patienter som inte kunnat erbjuda något alternativ. Man har alltså en socialdemokratisk ledning i i . Det finns, menar man, dyrbara lokaler och dyrbar utrustning som inte används under veckans alla timmar. Om en annan verksamhet släpps in och , då det ändå är stängt, får man intäkter som kan komma till god nytta. Detta menar den socialdemokratiska landstingsledningen i . Själv är jag operationssköterska. Jag har varit med om att släcka ned operationssalar och öppna dem igen . Det är bedrövligt att se att den dyra utrustningen och de tomma operationssalarna bara står där, som jag vet hur många som står i kö. Jag är också lantbrukarhustru och vet hur lantbrukarna går samman för att maximalt utnyttja sina stora tröskor, traktorer och maskiner. De får inte stå där oanvända utan måste användas om man vill vara kostnadseffektiv. Vi har en stor vårdskuld till patienterna som vi har en stor mängd tomma operationssalar och folk som vill arbeta. Varför hindra dem från att göra detta? Det handlar om en allmän sjukvårdsdebatt men också om stopplagen. , inför inte en stopplag och reglera inte om att förbjuda vinst i vården. Vi river ändå upp den vi kommer till makten . 29 Statsrådet (): Jag ska svara . Inget av de tre sjukhus som han nämner fungerar dåligt. Tvärtom fungerar de mycket bra, vilket ju är bra. Om något sjukhus som är utlagt på entreprenad eller är sålt inte fungerar bra tycker jag emellertid inte att det är en fråga där statsrådet eller ska agera. Då är det som ska agera genom att avbryta avtalet och i så fall träffa ett annat avtal. För att det hela ska fungera måste vi veta vilka regler som gäller när man lägger ut någonting på entreprenad samt på vilka villkor man ska göra det. Och det är mitt ansvar och ert ansvar i . Jag anser alltså inte att vi från eller regeringen ska agera genom någon sorts brandkårsutryckning ifall något sjukhus inte fungerar väl. Det vore en olycklig utveckling. Däremot har vi ansvar för att lagstiftningen, nu och , är bra för patienterna och medborgarna, att vi kan säkerställa ett sjukvårdssystem som har goda och rimliga förutsättningar ute i landstingen att kunna förverkligas till bra sjukvård för medborgarna. Det är vad jag vill diskutera, och då tror jag att vi behöver en lagstiftning. Jag anar i den här diskussionen flera debatter. Å ena sidan finns viljan, som jag delar, att landstingen ska ha ansvaret för finansieringen och kvalitetskontrollen av sjukhusvården. Jag menar därför att regering och riksdag ska sätta upp vissa lagar, men de ska inte vara alltför detaljerade. Å andra sidan hör jag i debatten en längtan efter marknadslösningar, där fria aktörer konkurrerar om resurserna och patienterna. Det tror jag mindre på. Det är kort om tid och många har inte fått svar på alla sina frågor. Vi får dock anledning att komma tillbaka till den här frågan eftersom jag avser att lägga fram en proposition för . Den kommer vi sedan att debattera i och också besluta om en ny lagstiftning. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2004/05:18 om psykiatrivården 30 Statsrådet (): har frågat mig vad jag avser att göra för att långsiktigt men också rätta till de värsta problemen inom psykiatrin. Jag vill börja med att klargöra att psykiatrin utgör en av mina mest prioriterade frågor. Det är av högsta vikt att staten och huvudmännen nu tar ett gemensamt ansvar för att stärka och utveckla psykiatrin. Den inriktning som regeringen klargjort, bland annat i den nationella handlingsplanen för utveckling av hälso- och sjukvården (prop. 1999/2000) och i propositionen om samverkan mellan kommuner och landsting inom vård och omsorgsområdet (prop. 2002/03:20) måste ges fortsatt uppmärksamhet. Tillgängligheten till vården liksom förutsättningarna för samverkan mellan huvudmännen måste förbättras. Lyhördhet, respekt, inflytande och samverkan med den enskilde i centrum måste vara en självklarhet i det dagliga arbetet. Regeringen tillsatte en nationell psykiatrisamordnare. Uppdraget till samordnaren handlar om att samordna och stärka utvecklingsarbetet, identifiera och analysera problem samt att föreslå åtgärder som kan ge positiva effekter på vården, den sociala omsorgen och rehabiliteringen av personer med psykiska sjukdomar eller funktionshinder. Psykiatrisamordnaren för nu en aktiv dialog med huvudmännen och andra berörda aktörer med syfte att uppnå förbättringar på såväl kort som lång sikt. Samordnaren har också presenterat en översikt av dagsläget inom svensk psykiatri, där det bland annat klargörs att tillgången till vård- och stödinsatser inte svarar mot målgruppens behov och att det därför krävs aktiva insatser från såväl staten som huvudmännen. Han lyfter fram att ambitionsnivån måste höjas bland annat beträffande användningen av moderna metoder och kunskapsbaserade insatser, effektivt resursutnyttjande, samverkan, uppföljning och jämförelser av resultat samt levnadsförhållanden för psykiskt funktionshindrade. Utifrån sina kontakter med psykiatrins olika delar har psykiatrisamordnaren också lämnat konkreta förslag på hur en psykiatrisatsning bör utformas. Med utgångspunkt från samordnarens förslag har regeringen i budgetpropositionen föreslagit att avsätts och . Syftet är att förbättra tillgängligheten till vård och socialt stöd samt att utveckla verksamheter för personer med psykisk sjukdom eller psykiskt funktionshinder. Därutöver avser regeringen att teckna en överenskommelse med och om att uppskattningsvis av de medel som tidigare hanterats inom den nationella handlingsplanen för utveckling av hälso- och sjukvården satsas på förbättringar av psykiatrin . I detta sammanhang kan vidare nämnas att regeringen i budgetpropositionen också föreslår att ett särskilt statsbidrag inrättas för att stimulera utbyggnad av missbrukarvården. Avslutningsvis bör nämnas att psykiatrisamordnaren också kommer att lämna de förslag till författningsändringar och förtydliganden i gällande regelverk som han anser påkallade. Detta arbete kräver noggranna överväganden så att behoven hos personer med psykisk sjukdom eller psykiskt funktionshinder kan tillfredsställas på bästa möjliga sätt. Jag kan försäkra att utvecklingsarbetet inom psykiatrin har högsta prioritet. 31 (): Jag får tacka statsrådet för svaret. Jag är lite förvånad och besviken att det inte innehåller något konkret. Det är jag här i kammaren hade en interpellationsdebatt med statsrådets företrädare på samma tema. Jag överräckte vid det tillfället också en motion om vad som skulle kunna göras för att snabbt få efterrättelse och förbättringar inom psykiatrin. Ingenting har hänt. är det olika myndigheter och ingen samordning. är det patienter som i bästa fall är omhändertagandeobjekt och i värsta fall hamnar i ett slags limbo mellan kommun och landsting, mellan olika myndigheter, där ingen egentligen har ansvaret. besökte jag psykiatrin på Sahlgrenska. En av överläkarna där hade skrivit en debattartikel i och utmanade politiker att komma dit. Jag ringde och kom dit. Jag vet ännu inte om det socialdemokratiska landstingsrådet har varit där. Det visade sig att man bedriver ett läggspel med patienterna på Sahlgrenska. Det är ett läggspel som innebär att om det kommer in en våldsamt psykiskt sjuk patient måste man flytta på någon som inte är riktigt lika sjuk till en annan avdelning där man flyttar ut någon som är ännu lite mindre sjuk och lägger på en hjärtavdelning för att sedan sparka ut någon annan från sjukhuset. Där använder man timmar och åter timmar för att endast flytta om patienterna. I dagens finns rubriken att psykvården skärs ned i . Det står att av personalen på sjukhusets psykiatri kan förväntas få gå. Det är ett socialdemokratiskt lett landsting. Då undrar man vilket inflytande som psykiatrisamordnaren och regeringen har över den verklighet som finns ute på sjukhusen. Är det kanske dags att förstatliga hela verksamheten och se till att man får en likvärdig och rättvis vård i hela landet? Ska vi kanske ha en allmän obligatorisk försäkring som täcker alla oavsett vem man är och varför så att man har rätt till psykiatrin i , eller ? Det är kanske någonting som vi skulle kunna bli överens om? I debatten diskuterade vi olika praktiska möjligheter om hur man skulle kunna få den öppna psykiatrin bättre. Är statsrådet beredd att verka för mera tvångsåtgärder i öppen psykiatri? Det skulle kunna innebära att patienter skulle kunna vårdas ute hemma under tvång att man kommer och tar sin medicin och kunna fungera i samhället. Som det är är man antingen intagen, inlåst och kan tvångsvårdas där eller så är man utskriven och ingen har kontroll på om man tar sin medicin annat än frivilligt. Det är utomordentligt otillfredsställande. I svaret står det om planer, samordning, möten och överenskommelser. Men var finns patienterna? Var finns perspektivet att se till dessa mycket svårt sjuka människor och deras vårdbehov, ? Var finns det medkännande patientperspektivet? I förra årets debatt tog jag upp förhållandet för min före detta, mamma till en gemensam son. Hennes förhållanden är fortfarande lika usla. Det förefaller till och med som om kommunen i överväger att säga upp boendet. Det är ett fullständigt oacceptabelt förhållande. Det är väldigt många människor som råkar i kläm. Vad tänker statsrådet göra? 32 Statsrådet (): visar stort engagemang i de här frågorna. Jag delar det. Jag kan också dela upprördheten som finns i enskilda fall som inte får den vård och omsorg som man rimligen kan begära att vi ska kunna tillhandahålla till den som är psykiskt sjuk eller psykiskt funktionshindrad. Det finns också på sina håll allvarliga problem och en för låg ambitionsnivå i hur den psykiatriska vården fungerar. Detta är mycket allvarligt. Men har fel när han säger att ingenting har hänt . Tvärtom är det precis som den nationella psykiatrisamordnaren tillsattes. har ganska mycket hänt. Det har kommit fram nya förslag. Vi har föreslagit stora ytterligare resurser till psykiatrin. Ett exempel är tvångsåtgärder inom den psykiatriska öppenvården som just nu övervägs av psykiatrisamordnaren. Det kommer ett förslag som jag ser fram emot att få ta del av och eventuellt gå vidare med. Jag tycker att det händer ganska mycket på det statliga området inom psykiatrin just . Vi har en verksamhet där det är landstingen och kommunerna som har ansvaret. Precis innan den här interpellationsdebatten hade jag en annan interpellationsdebatt där det fanns ett starkt krav från interpellanterna på att staten inte ska lägga sig i hur landstingen driver olika saker. Här kommer ett krav på att kanske förstatliga eller att staten på ett annat sätt mycket mer ska lägga sig i hur landstingen och kommunerna bedriver verksamheten. Det är en känd svårighet som den här kammaren har att hantera . Hur går avvägningen mellan vad som är rimligt att staten reglerar, i form av lagstiftning, särskilda medel via statsbudgeten, i form av kontroll och uppföljning via statliga myndigheter, och det ansvar, som måste ligga, tror jag, ute i landstingen och kommunerna där man har möjligheten att bedriva och möta vårdtagaren? Det är ingen lätt avvägning. Säkert finns det mer vi kan göra inom detta område. 33 (): Enskilda fall, säger statsrådet . Problemet med psykiatrin liksom med en del annan vård, men framför allt där, är att det finns så enormt många enskilda fall. Det är inte bara de fall som jag råkar känna till, utan det finns massor med fall där människor lider och har blivit hemlösa. Vi har människor som går omkring med kundvagnar och bär på kassar bara för att psykiatrin inte kan ta hand om dem. Vi har också problemet med dem som blir farliga för sig själva och andra. Vi har människor som har ställt till det för sig och blivit dömda till mångåriga fängelsestraff bara för att de inte har fått möjlighet att vårdas inom psykiatrin. Vi har människor som tar livet av sig. Det är enorma tragedier, där statsrådet har ett kolossalt ansvar att se till att någonting nu händer. När det gäller samordning mellan kommuner och landsting har vi många års erfarenhet av att det absolut inte fungerar. Vad jag efterlyser här är ett förstatligande av finansieringen, det vill säga landstingsskatten ska gå in till staten. Staten ska se till att betala. Jag kan mycket väl instämma med debattörerna i den förra debatten om att det då är ointressant vem som driver vårdföretaget som levererar, oavsett om det är psykiatri eller somatisk vård. Det viktiga är att staten tar sitt ansvar och ser till att finansieringen sköts, att människor har samma rätt överallt och att staten också har det medicinska uppföljningsansvaret. har vi en socialstyrelse som sysslar med allt. Jag skulle vilja se en modell där man har en strikt medicinsk styrelse en medicinalstyrelse av samma modell som man har i som har ansvaret för det medicinska inom hälso- och sjukvården. Sedan kan man ha det andra kvar i någonting som man kallar för en socialstyrelse. Då skulle man få en betydligt tydligare ansvarsfördelning. Det gäller inte minst inom psykiatrin. Det har gjorts en hel del, säger . Men det som har gjorts är ju mest att man återigen har plockat fram nya förslag. På området psykiatri råder det inte brist på förslag; det finns en kolossal kunskap inom professionen. Det kunde vara klädsamt om regeringen lyssnade på specialisterna inom psykiatri. Man är nu mycket mer överens än man var , då man tyckte olika om hur man skulle behandla. finns det ett fåtal företrädare inom psykiatrin som inte företräder en vetenskaplig ståndpunkt. Jag träffade en sådan i , som sade: När patienterna kommer in med en psykos så är vi först lite försiktiga med att ge medicin. Jaha, gör ni likadant med hjärtinfarkter sätter dem i hörnet och väntar lite grann innan ni börjar behandla? Dessbättre är den attityden på utdöende, och vi har en modern inställning från professionen. Så lyssna på professionen, statsrådet! 34 Statsrådet (): Som jag sade i mitt svar är det min bedömning att vård- och stödinsatser inte är tillräckliga när det gäller den psykiatriska vården och omsorgen. Det gäller inte bara enskilda fall, utan det gäller generellt. Vi har ett sådant problem. Det är också därför regeringen gör insatser, tillför extra medel och har tillsatt den nationella psykiatrisamordnaren. Självfallet är det viktigt att det kommer fram förslag. Det är ju på det viset vi arbetar i riksdag och regering; vi tar ställning till förslag som sedan har att genomföras och verkställas ute i landsting och kommuner. Jag tycker inte, herr talman, att det vore en bra lösning att förstatliga den psykiatriska vården. Tvärtom behöver vi mer av samordning. Den psykiatriska vården och omsorgen behöver ett närmare samarbete med övrig vård och omsorg inom landstingen och kommunerna och ett närmare samarbete mellan kommuner och landsting för att tillgodose de psykiskt sjukas och psykiskt funktionshindrades behov. Jag tror inte att ytterligare en ansvarsnivå är det som behövs. Psykiatrisamordnaren har varit tydlig när det gäller att ambitionsnivån måste höjas inom psykiatrin både när det gäller användning av moderna metoder och kunskapsbaserade insatser. Jag delar den uppfattningen. Det gäller också effektivt resursutnyttjande, samverkan, uppföljning, jämförelse av resultat och levnadsförhållanden för psykiskt funktionshindrade. Det är självfallet viktigt att lyssna till professionen. Det är också viktigt att vi ger förutsättningar för psykiatrin som profession att vidareutvecklas. 35 (): Det verkar som att vi är eniga på några punkter. Statsrådet gör nämligen en lika allvarlig bedömning som jag av behovet av insatser och förändring inom psykiatrin. Det är bra. Däremot förefaller det som om avsiktligt missuppfattar det som jag sade om att förstatliga. Jag talade om att förstatliga finansieringen, inte vården, och om att förstatliga besluten och inte om att införa en nivå till. Tvärtom vill jag ta bort en nivå, och då har vi staten och kommunerna och inte mellannivån. Då tror jag att vi kan få en bättre fungerande psykiatri. 36 Statsrådet (): har inga fler inlägg, och jag ska inte ställa några frågor även om det kan finnas mer att fråga om vad det då är som staten skulle besluta om. Mitt svar är att jag inte är beredd att överföra ytterligare beslut när det gäller psykiatrin till staten på det vis som här indikerar i debatten. Men jag hoppas, herr talman, att vi får chans att återkomma till psykiatrins utveckling. Jag räknar med att vi under min period som ansvarigt statsråd kommer att få se detta som ett mycket aktivt område där vi får många förslag som föreläggs och där vi kommer att se konkreta förbättringar och utveckling ute i verksamheten. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2004/05:20 om konkurrens med privata företag 37 Jordbruksminister (): har frågat mig om jag avser att vidta åtgärder för att få en vad han beskriver som skadlig konkurrens mellan och det privata näringslivet att upphöra. Enligt budgetpropositionen är regeringens ambition inom djurpolitiken att upprätthålla ett gott hälsotillstånd och ett gott djurskydd bland bland annat husdjur och sällskapsdjur. Av budgetpropositionen framgår också att distriktsveterinärorganisationen främst är anpassad för att tillgodose behovet av sjuk- och hälsovård hos djur inom animalieproduktionen och hos hästar som används i jord- och skogsbruket. En distriktsveterinär är skyldig att utöva djursjukvård för övriga husdjur då djurskyddsskäl föreligger eller där annan veterinärvård inte kan anvisas. Distriktsveterinärerna ska i samarbete med bland andra den av lantbruksnäringen organiserade hälsokontrollverksamheten även medverka vid förebyggande åtgärder, delta i kontroll och bekämpningsprogram samt utföra officiella veterinäruppgifter. Distriktsveterinärerna finansieras till största delen av uppdragsgivarna, det vill säga i första hand djurägarna och i övrigt av anslag över statsbudgeten. Anslaget belastas av kostnader för löner, varav kostnaderna för jourverksamhet utgör en betydande del, samt för utbildning och gemensam administration för organisationen. Under anslaget anvisas även medel för att minska avlägset boende djurägares veterinärkostnader för vård av jord- och skogsbrukets djur. ska, enligt regleringsbrevet för , genom distriktsveterinärorganisationen tillhandahålla en kostnadseffektiv rikstäckande akut djursjukvård och förebyggande djurhälsovård för att i första hand tillgodose behoven hos djur inom animalieproduktionen och hos hästar som används i jord- och skogsbruket samt säkerställa ett gott djurskydd i hela landet. Man ska även utföra så kallade officiella uppdrag inom ramen för EU-medlemskap. Organisationen ska bedriva förebyggande djurhälsovård, verka för en god epizootiberedskap samt delta i kontroll- och bekämpningsprogram i samarbete med näringens djurhälsoorganisationer. specifika ställningstagande mot distriktsveterinärorganisationen i har jag som minister svårt att bemöta. Det ankommer på att besluta om hur verksamheten vid enskilda distriktsveterinärstationer bedrivs. Allmänt kan dock sägas att redan existensen av distriktsveterinärorganisationen innebär ett visst ingrepp i den fria konkurrensen. Detta har fått vägas mot det överordnade samhällsintresset att ha en rikstäckande djursjukvård med jour och beredskap i hela landet. Jag förutsätter givetvis att fullföljer sitt uppdrag som huvudman för distriktsveterinärsverksamheten på ett sådant sätt att de konkurrenssnedvridande effekterna minimeras. 38 HANS (): Jag tackar jordbruksministern för svaret. Jag har väckt min interpellation för att få diskutera vad det statliga ska och inte ska göra med skattemedel. Genom sin verksamhet och sin kraftiga expansion utsätter veterinärklinikerna inom den privata sektorn i för konkurrens. distriktsveterinärer har börjat operera länets smådjur, och det är anmärkningsvärt eftersom distriktsveterinärernas uppdrag är att tillgodose böndernas behov genom att behandla större djur. Ett av de företag som jag har nämnt är Gästrike djurklinik, och de har fått konkurrens på detta vis. Distriktsveterinärerna styrs och ägs av statliga . Det är viktigt att lägga fast det. Företaget har inget emot konkurrens i sig, men man tycker att det känns märkligt och olämpligt att staten med hjälp av skattebetalarnas pengar ger sig in och konkurrerar på en väl fungerande marknad. Dessutom sker det i ett län med mycket hög arbetslöshet. agerande innebär att Gästrike djurklinik inte vågar genomföra en planerad utbyggnad i och . Denna utbyggnad skulle ha inneburit nyanställningar av ett par veterinärer och fem sex övrig personal för att satsa runt. Det hade kunnat ge några av de 11 000 som är arbetslösa jobb. Efter det att börjat använda skattepengar för att konkurrera med det privata näringslivet i har omsättningen sjunkit rejält för de privata veterinärklinikerna i regionen. säger jordbruksministern i sitt svar på min interpellation att distriktsveterinärorganisationen främst är anpassad för att tillgodose behovet av sjuk- och hälsovård hos djur inom animalieproduktionen och hos hästar som används i jord- och skogsbruket. En distriktsveterinär är skyldig att utöva djursjukvård för övriga husdjur då djurskyddsskäl föreligger eller där annan veterinärvård inte kan anvisas. Men det stämmer ju inte att annan veterinärvård inte kan anvisas och att djurskyddsskäl finns i det fall jag hänvisar till. Gästrike djurklinik har till exempel öppet till och öppet . Man har även samarbetsavtal med djursjukhusen i , och . har jordbruksministern hävdat att distriktsveterinärernas verksamhet i inte har förändrats, men det stämmer inte. Man har anställt en smådjursveterinär, och man utför nu operationer och röntgen på små djur. Staten har förstås investerat i röntgenutrustning och operationsutrustning i för att aktivt kunna konkurrera med privata veterinärer om smådjurskunderna. Det är fel och ingår inte i distriktsveterinärernas uppdrag, såsom jag ser det. hävdar jordbruksministern att hon har svårt att bemöta mitt specifika ställningstagande mot veterinärstationen i . Det borde dock inte vara svårt för jordbruksministern att klargöra om hon ser det som ett principiellt felaktigt beteende av distriktsveterinärer att konkurrera med det privata näringslivet när annan veterinärvård kan anvisas och djurskyddsskäl inte finns, för så är det ju i . Min fråga till jordbruksministern är just denna: Anser jordbruksministern att det är principiellt felaktigt av att konkurrera med privata näringslivet när annan veterinärvård kan anvisas och djurskyddsskäl inte finns eller är jordbruksministern av en annan uppfattning när det kommer till kritan? 39 (): Jag tar mig friheten att blanda mig i den här interpellationsdebatten eftersom vi kristdemokrater har uppmärksammat frågorna om distriktsveterinärorganisationen och den situation som har rått genom många olika konkreta förslag i en rad motioner. Verkligheten är precis den som beskriver.