prot · GS0951 · 2004-12-15 00:00:00 — Jag tycker att det är rätt fascinerande att se. Därför har jag en fråga till som jag tror att hon ska fundera väldigt noga på. Ni har i den här alliansen för en arbetsgrupp som ska arbeta med utrikespolitiken. Om frågan om Natomedlemskap är dig så kär och så kär kan väl vi socialdemokrater räkna med att ni lägger in ert veto i den arbetsgruppen och kräver ett Natomedlemskap under nästa mandatperiod. Om det är så att viker sig i den arbetsgruppen och säger att vi kan strunta i det där Natomedlemskapet för vi ska fila bort konturerna i vår utrikespolitik, har ju du stått här och agerat ganska omdömeslöst. Du har ju drivit att detta är den viktigaste frågan för . Jag kan väl räkna med att lägger in ett veto i er interna arbetsgrupp om utrikespolitiken så att vi kan gå till val på att det finns en tydlig skiljelinje i svensk politik. Det finns ett borgerligt block som vill att vi ska bli medlemmar i under nästa mandatperiod, och det finns en socialdemokrati och andra partier som säger nej, vi vill inte det, vi vill behålla vår militära alliansfrihet. Annars tror jag inte att du är speciellt trovärdig i kommande debatter. 23 i (m) replik: har gjort en fantastisk föredragning om den enastående utveckling som har skett i vårt närområde, vad det har betytt för svensk säkerhet och frihet. Kring detta har vi absolut inga olika uppfattningar. Vi vet att Socialdemokraterna är något splittrade i EU-frågan. Kring Nato har vi nu också haft en diskussion. Jag kan konstatera att det är lätt nu att vara med och dela framgångarna, men jag kan också minnas ditt eget partis konvulsioner inför PFF-beslut. Det var ett tag sedan, men då var det ni som tvekade. Det var vi moderater som slogs för det. tycker vi båda att detta var något bra. De baltiska staternas självständighetskamp och deras rätt till tillhörighet i EU och Nato det är lätt att vara för detta och ta det som en självklarhet. Men det fanns när det bara var vi moderater som slogs för det. Vi betraktades av er till och med som opålitliga. Men saker och ting ändras, och det är det som är grejen när vi diskuterar säkerhetspolitik för att kunna titta in . kommer i sina säkerhetspolitiska strävanden att göra överväganden i det som är våra absolut egna beslut självklart. Ändå kommer vi att grunda oss lite grann på händelseutvecklingen i vårt närområde och hur andra länder agerar. Till exempel har vi moderater i Natofrågan diskuterat att om tar stora steg borde det ändå betyda diskussioner i . Jag tror mycket på regional säkerhet. Jag tror på att gemensamt kan göra ännu mer i försvarssamarbetet. Jag skulle vilja ställa en fråga, och det är med anledning av kloka frågor. Vi ska bygga en battle group tillsammans med . Om det är så att inför battle group-beslutet vi hör att i råder stor osäkerhet om deras försvarsbeslut, att de inte har tillräckligt mycket resurser, att det är stor politisk oreda och oenighet och kanske rentav regeringskris, skulle du då inte vara lite orolig? 24 () replik: Först och främst var det som var uppe i debatten och inte från . (i (m): Jag sade att det var som ställde kloka frågor till dig, och jag ville tvista om (FÖRSTE VICE TALMANNEN: har ordet.) Jag tyckte att du sade , men okej. Det är möjligt att jag har missuppfattat dig. Jag tror inte att du ska dra för stora växlar på detta. Det svensk-finska samarbetet när det gäller försvarspolitik och säkerhetspolitik är väl utvecklat. Jag är helt övertygad om att finländarna är glada över att vi ställer upp med 1 100 man i de kommande snabbinsatsstyrkorna i EU när ställer upp med om jag inte minns fel ungefär 200 man. Det samarbetet fungerar alldeles utmärkt. Det gör det även inom andra områden. Vi har gått hand i hand med när det gäller den militära alliansfriheten, med vårt stöd runt , med vårt självständighetsstöd för de baltiska länderna och så vidare. Jag håller för otroligt att man i är speciellt orolig över den diskussion vi har här om något regemente ska vara kvar eller inte på olika ställen. Jag tror nog att man är medveten om att det är en sak som tillhör det politiska spelet. Jag skulle vilja säga en sak om något som tog upp. Hon försökte göra ett retoriskt nummer av vad egentligen har gjort på utrikespolitikens område. Kan ni prioritera någonting? Ni har på er att säga något! På det sättet försöker hon överrumpla och säga att det inte finns någon politik. Finns det inte en sak som har hänt som är ganska seriöst och enastående, nämligen ? har varit enormt pådrivande för . Vi gick i mål med tio nya medlemmar. Jag tror att även kan ge den socialdemokratiska regeringen ett erkännande för att vi faktiskt har kämpat hårt för att den EU-utvidgningen skulle bli en realitet. 25 i (m) replik: Jag har varit en bland många som har sett till att detta verkligen tog plats. Det var ett långt arbete . Men skulle jag vilja se en kanske inte lika stor sak men några andra prioriteringar. Du kanske behöver mer än tre minuters betänketid. Det förvånar mig faktiskt, herr talman, att ordföranden i utrikesutskottet ändå hävdar att det här är ett politiskt spel kring lite regementsnedläggelser. Det är faktiskt ett rätt stort trendbrott som görs när ni bränner broar och inte söker stöd i breda, blocköverskridande överenskommelser. I utskottet jobbar vi mycket bra tillsammans för att skapa och upprätthålla en tradition av samsyn. Det jag kritiserar dig och ditt parti för är just att regeringen absolut inte har några som helst tendenser i den riktningen. Det är det som bekymrar mig när vi nu diskuterar säkerhetspolitiken. Att jag valde att göra resan runt i världen, i , , och också , var för att komma fram till det vi slutligen ska fatta beslut om , nämligen förmåga till internationella insatser. Det är fråga om att inte bara prata om internationell solidaritet utan också på plats kunna göra insatser. Det var därför som jag ville ta upp de olika delarna. Jag är lite rädd för att det vi nu fattar beslut om i eftermiddag-kväll-natt inte kommer att räcka till när vi ser de oändliga behoven. Det var därför jag valde att teckna denna fond, för att visa att det är rätt allvarliga saker vi nu diskuterar. Det tråkiga i det är att det handlar om så övergripande saker som fred och säkerhet, men jag märker att Socialdemokraterna är de som, inte i den här kammaren men i det politiska spelet, är de mest grälsjuka och de mest isolerade och som inte har förmågan att hitta stabilitet i säkerhetspolitiken. Det är ett nytt läge. Det finns all anledning för oss att på vår kant försöka överbrygga en del av de förtroendeklyftor som den senaste tidens utrikespolitik ändå har givit oss. 26 () replik: Jag delar uppfattningen att det är viktigt att vi försöker skapa de breda allianserna. Precis som du underströk i ditt inlägg har vi haft ett bra samarbete i betänkandet om säkerhetspolitiken. Det har funnits en bred enighet. Jag välkomnar det. Det är bra. Det finns inget egenvärde i att ha en splittring när det gäller så viktiga saker som säkerhetspolitiken eller försvarspolitiken. När det gäller den försvarspolitiska debatt som ska ta vid efter det att vi har avslutat debatten har jag en annan historisk syn på den. Jag har sett det mer som att vi har gjort ett seriöst försök att hitta en överenskommelse med de borgerliga, men att attraktionskraften att i stället kunna ställa sig i opposition och kritisera regeringen har varit starkare än viljan att faktiskt hitta lösningen. Men jag vill ha sagt att jag inte har varit med i de förhandlingarna. Det har och statsministern varit. Den debatten kommer ni att få föra under nästa betänkande. Då kan det finnas en möjlighet att jobba vidare med frågan. Jag tycker att internationella förmåga är stark. Jag tycker inte att vi har någonting att skämmas för här. Som jag sade tidigare: Vi har under en lång rad av år varit eftertraktade som truppbidragande nation i olika insatser, för , , Natoledda operationer eller EU-ledda operationer. De svenska soldaterna får mycket gott betyg. Jag började mitt anförande med att påtala just kriget på och att vi måste lära av historien. Det var inte många månader sedan det brann på igen, när kyrkor stacks i brand och det var rena upploppet i Kosovo. Jag vet inte om alla har läst rapporterna efter det som skedde, men de svenska soldaterna fick oerhört bra beröm för sina insatser. De backade inte undan. De stod och kämpade för att verkligen se till att hålla rasande folkgrupper från varandra. Jag känner stolthet över de vältränade och duktiga soldater vi har ute i världen. 27 (): Ärade ledamöter i kammaren, åhörare, TV-tittare och protokollsläsare! Vi kommer att diskutera och fatta ett historiskt försvarsbeslut i riksdag. Det är historiskt dels därför att har deltagit i förhandlingarna om försvarspropositionen, dels för dess innehåll. Övergripande innebär beslutet att vi ordentligt avvecklar invasionsförsvaret och sätter fokus på att det som finns kvar ska stå till världssamfundets förfogande i internationella fredsfrämjande insatser. Vi har i valt att stödja propositionen. Den hade inte sett likadan ut om vi hade skrivit den själva, utan den är en kompromiss. Men det är tillräckligt mycket av politik i propositionen som har lett till att vi har valt att stödja den. En del har tidigare insinuerat att har ändrat politik. Den som granskar vår politik ser att kravet på en avveckling av invasionsförsvaret och kravet på att fördubbla ambitionsnivån i internationella fredsfrämjande insatser har förts fram av just andra hälft. Det är en politik som regeringen och andra partier här i konsekvent har avslagit. Är det någon som har ändrat politik är det i så fall regeringen, men inte för att regeringen skulle ha vikt sig för och ändrat sin politik. Snarare har haft en kvalificerad analys av omvärlden , vilket har lett till att regeringen och andra partier har kommit på efterkälken och först nu står för samma politik. Det handlar om en avveckling av invasionsförsvaret och om att fördubbla ambitionsnivån för internationella fredsfrämjande insatser. Och vi välkomnar självklart att det finns en majoritet i kammaren för den politiken. Låt mig också inledningsvis konstatera att vi inte sticker under stol med att det finns olikheter i vår syn på omvärlden. syn på EU:s utveckling skiljer sig från hur regeringen i propositionen beskriver sin syn på EU:s utveckling. står fast vid och kommer fortsättningsvis att motverka utvecklingen av en EU-armé, permanenta styrkor stående under ett permanent EU-kommando. Vi kommer även fortsättningsvis att motverka en försvarsmaterielbyrå som går krigsindustrins ärenden och främjar en omfattande vapenexport. kommer även fortsättningsvis att motverka militära insatser utan FN-mandat som strider mot internationell rätt. Det råder heller ingen tvekan om den kritik som vi för fram mot EU-förslaget till , och vårt krav på en folkomröstning står fast. Men när det gäller den skarpa politiken i försvarspropositionen är det stora delar som är och har varit politik och som leder till att vi stöder den kompromiss som detta är. En del av detta kommer jag att återkomma till då vi debatterar försvarspolitikens utformning . diskuterar vi den säkerhetspolitiska inriktningen. Låt mig då understryka att det vi finner vara väldigt angeläget och en stor framgång är det avsnitt i det här betänkandet som handlar om den konfliktförebyggande politiken. Alltför ofta tidigare anföranden har kanske illustrerat detta sätter vi likhetstecken mellan vårt internationella ansvarstagande och att delta i militära fredsfrämjande insatser. Men vår uppfattning är att varje sådan insats är ett kvitto på ett misslyckande. Det är ett misslyckande för världssamfundet med att faktiskt förebygga konflikter så att de inte utvecklas till våldsamma konflikter som eskalerar till krig. Det har vi tagit fasta på i det här utskottsbetänkandet just när det gäller vikten av att utveckla den konfliktförebyggande politiken och att i ett tidigt skede identifiera en konflikt som, om ingenting görs, kan utvecklas till en stor konflikt med våldsamma inslag. Konflikter har olika orsaker. Det kan vara brist på demokrati, brist på tillgång till rent dricksvatten, en förstörd miljö. Alla de här grundorsakerna till konflikten kan man naturligtvis åtgärda i ett tidigt skede om man har mekanismerna för att stödja demokratirörelser eller att försäkra sig om tillgång till rent dricksvatten eller andra miljöinsatser. Men det saknas institutioner inom FN-systemet och inom EU-systemet som i tillräcklig omfattning använder sig av tidiga varningar och systematiskt utvecklar politik för att förebygga konfliktens fortsatta utveckling. I utskottets avsnitt just om förebyggande av konflikter genom utbildning och försoning skriver vi och vi har en majoritet i riksdag för det att förebyggande insatser, konfliktdämpande och konfliktlösande insatser äger särskild prioritet. Vi är från sida väldigt nöjda med att det också finns en majoritet i riksdag som ser positivt på arbetet med att utveckla konceptet med civila snabbinsatsstyrkor som kan användas i ett förebyggande syfte i ett tidigt skede av en konflikt. Det är precis det förslag som Per i fick en majoritet att stödja. Det innebär att om de konfliktförebyggande insatserna misslyckas, om man har haft sådana, finns det ytterligare nivåer där man civilt kan föregripa eskaleringen av en konflikt med civil, massiv närvaro för att observera övergrepp mot civilbefolkningen, beivra brott mot mänskliga rättigheter, verka konfliktdämpande och skapa tidsutrymmet för förhandlingar. Vi är mycket nöjda med detta avsnitt i det säkerhetspolitiska betänkandet därför att det är avgörande. Det är först om vi skapar en konfliktförebyggande politik som vi verkligen kan göra insatser för mänskligheten. Varje konflikt som vi hindrar från att utvecklas till krig innebär ett sparande av mänskligt lidande, ett sparande av människoliv och ett sparande av ekonomiska resurser. Det är långt billigare att föregripa och förebygga än att tvingas komma i efterhand när det redan är . Vi kan då inte utesluta att det även med en väl utvecklad konfliktförebyggande politik och institutioner inom FN och EU som hanterar dessa frågor ändå kan misslyckas. Det är i de situationerna, när man misslyckas, när massiva övergrepp begås mot civilbefolkningen, när miljoner människor fördrivs, när massmorden och systematiska våldtäkter sätts i gång, som FN måste agera militärt. Det är helt oacceptabelt att stå vid sidan om. Och FN har getts, eller fått, en ny roll. , , var i stort sett alla krig mellanstatliga, och mycket av uppdragen handlade om att stå vid skiljelinjen och bevaka en ingången fredsöverenskommelse. har vi en situation där alla de mellanstatliga krigen, med två undantag, har tagit slut. I stället ser vi lokala krig som inte förs bara av regeringar utan av gerillor, banditer, maffiaorganisationer, miliser, paramilitära grupper och alla möjliga olika konstellationer. Det är i den här situationen när vi ser sådana grupper begå systematiska övergrepp mot civilbefolkningen det handlar om massmord och våldtäkter som FN måste agera. Och i alltfler fall har man tvingats att med militärt våld sära stridande parter åt, inte för att man på det viset skapar fred utan därför att man på det viset skapar tid för förhandlingar, tid för katastrofinsatser och tid för fredsbevarande insatser i ett längre perspektiv. De här insatserna har blivit vanligare. Självklart är det någonting som traditionellt har stött, när FN har kallat, och som också har stött. Det är vårt ansvar som ett av världens rikaste länder att, om vi kan, bidra till att förhindra övergrepp mot civila, massmord, folkfördrivning. Vad vi också har sett är att det blir allt vanligare att FN delegerar ledningen för fredsfrämjande insatser till regionala organisationer. delegerade FN ledningsansvaret för 11 av 14 nya fredsfrämjande insatser till regionala organisationer. I handlar det om Nato och EU som har ombetts att leda en insats. Förmodligen blir Nato alltmer obekvämt i allt större delar av världen på grund av politik. Därför kan man förmoda att FN vid alltfler tillfällen kommer att be EU att leda insatser. Och har redan beslutat att delta i EU-ledda insatser i och i med en enig riksdag bakom sig. Det är en politik som också vi i står bakom. EU har också lett en insats i som samtliga partier reservationslöst har ställt sig bakom och som var oerhört viktig för att förhindra utbrottet av ett nytt inbördeskrig på . Vad vi också har sett i den internationella utvecklingen och i FN:s utveckling är att man från FN har efterlyst en förmåga hos medlemsstaterna att agera snabbare. , när vi hade krisen i , ombads EU att leda en snabb insats för att förhindra utbrottet av ett folkmord. Det hade varit ett långt krig tre och en halv miljoner människor hade dödats och 40 000 barn och kvinnor hade våldtagits systematiskt. FN behövde på sig för att få ihop den stora fredsbevarande insatsen. bad man EU att leda en snabb insats för att förhindra utbrottet av ett folkmord. Där ställde sig naturligtvis till förfogande. Just den närvaron i under de tre månaderna sparade ett omätligt mänskligt lidande och förhindrade med största sannolikhet att folkmord för att utbryta. Utifrån erfarenheterna av att snabbt kunna vara på plats och kunna göra en insats och att därigenom kunna använda mindre resurser än om man kommer vilket ju kräver mer militära resurser har fler länder utvecklat en förmåga att bidra snabbt. Det är många länder inom EU, där man samordnar detta, men också länder utanför EU. Det är positivt om världen kan agera snabbare och på det viset spara människoliv. Många här inne tycker om att utmåla detta som EU-styrkor, och ser detta som någonting som utvecklar EU. Men det ska stå helt klart att denna snabbinsatsförmåga är en del av den svenska utlandsstyrkan. Snabbinsatsförmågan och de soldater som ingår där och som är beredda att snabbare kunna bidra kan också användas i andra, långsiktiga fredsbevarande insatser. Man använder samma resurser som den övriga delen av utlandsstyrkan också har möjlighet att använda. Det är en nationell förmåga som vi på FN:s anmodan ställer oss beredda att använda oavsett vem FN delegerar ledningsansvaret till. Det är också viktigt att understryka att varje beslut om att bidra till en FN-insats alltid fattas i riksdag, oavsett vem som leder den och oavsett om det är en långsam eller snabb insats. Slutligen har vi en diskussion om vikten av FN-mandat. Det är självklart så att varje insats för att rädda människoliv med militära resurser måste ha en förankring i FN-systemet. Vi hörde tidigare här prata om att man krävde ett mandat i säkerhetsrådet. Vi har hört diskussionen om problematiken om detta när en kommunistdiktatur kan lägga in sitt veto. Det hände för inte så länge sedan när det gällde insatsen i , där lade in sitt veto mot en fortsatt FN-insats eftersom hade haft den dåliga smaken att inleda samtal med ärkefiende. agerande hade ingenting med konflikten i sig att göra, utan det var frågan om ett rent gubbvälde som satte politisk prestige i att straffa och därmed riskera ett folkmord och ett nytt inbördeskrig i den här delen av . Detta är oacceptabelt. Den militära närvaron, som hade varit en av de mest framgångsrika FN-insatserna någonsin, fortsatte under EU:s ledning. Det är viktigt att veta att den fortsatte utan ett mandat i . Det visar på problematiken. Det handlar om att i varje läge se till att man följer folkrätten. Jag ifrågasätter som vill profilera sig i den här frågan gentemot andra partier. Enligt protokollet i riksdag står bakom beslutet om att skulle skicka trupp till under EU:s ledning utan ett mandat i . Det man gör och det man säger här i talarstolen går inte riktigt ihop för mig. Det är viktigt för att det agerande som sker sker inom FN:s ramar. Vi har i ett särskilt yttrande till betänkandet understrukit möjligheten för FN att använda en uniting for peace-resolution som har antagits i och ändå agera vid de tillfällen då till exempel en kommunistisk diktatur blockerar nödvändiga fredsfrämjande insatser. Det får aldrig bli så att världssamfundet sviker människor som utsätts för övergrepp. Det stora problemet är inte att FN agerar för ofta, utan det kanske är motsatsen. Trots det vi har gjort i kan vi läsa i dagstidningarna om hur risken för ett nytt krig i ökar. Den närvaro som världssamfundet har i med omkring 20 000 personer i ett område som motsvarar halva yta kan man jämföra med Kosovo, som motsvarar yta. Där ställde vi upp med 60 000 personer för att förhindra mord. Det speglar kanske en syn på vad vi prioriterar. Samma sak är det i i . Där ser vi de systematiska övergreppen, där våldtäkter av barn och kvinnor har blivit ett instrument i krigföringen och där tiotusentals människor har dödats. 10 000 människor dör , och världssamfundet gör ingenting som är tillräckligt för att minska lidandet. Här har vi ett stort problem som inte bara kräver reformer i FN så att vi kan få bort diktaturers eller andra staters veton. Det krävs också att vi som världssamfund tar ansvar. Vi kan inte stå vid sidan av och låta människor dö. Med de här orden sagda yrkar jag för bifall till utskottets förslag i betänkandet. Jag vill återigen understryka att den absolut viktigaste delen i betänkandet är att utveckla den konfliktförebyggande politiken så att de militära fredsfrämjande insatserna aldrig behöver sättas in. 28 () replik: Det var ett ganska intressant inlägg. Jag instämmer i mycket när det gäller konflikthanteringen och den civila krishanteringen och att det nu får särskild prioritet. Jag tror att det är en av de kanske viktigaste frågorna framöver. Jag vill ändå ställa en fråga. Jag fick ju också en fråga från talarstolen av . Det gäller det här med FN-mandatet och att på det sättet skulle vilja profilera sig eller ta ett steg åt sidan. I tidigare säkerhetspolitiska betänkanden och vid tidigare ställningstaganden har man krävt ett tydligt FN-mandat och att det ska fattas ett beslut i . Om jag tittar på det förra säkerhetspolitiska betänkandet ser jag att man var enig om detta. är det en förändring, där man öppnar upp för att man även utan FN-mandat ska kunna göra insatser. Sedan gäller det och huruvida detta är en fråga att profilera sig i. Alla partier stod tidigare bakom att det skulle finnas ett FN-mandat när det gäller säkerhetspolitiken. har ju också sagt det och stod också bakom . Men det viktiga i frågan är principen. När nu öppnar för att man inte kommer att kräva ett FN-mandat fullt ut i säkerhetsrådet ser inte den stora risken för hur det här steget kan användas av andra länder? Vem är det som ska avgöra om FN-mandatet i säkerhetsrådet behövs eller inte? Jag inser problematiken, men om man går ifrån principen och öppnar för detta riskerar man att göra internationell rätt till någonting som blir den starkes rätt i stället. 29 () replik: När man går ifrån principen, säger , och försöker insinuera att det är någonting nytt som händer . har ju självt frångått den principen, nämligen . Det var i så fall då problemet uppstod. Men det säger man ingenting om här, utan man vill på något sätt ge sken av att man har en annan ståndpunkt än övriga partier här i . Vi eftersträvar självfallet att i varje läge få ett mandat i FN, i , i eller på annat sätt. Men det kan uppstå situationer, vilket uppenbarligen är väl medvetet om, då man inte kan acceptera ett veto. Så var det i fallet , då kommunistdiktaturen förhindrade oss i att stoppa ett inbördeskrig. Jag tycker att det är en hycklande hållning. Det är inte heller så att detta på något sätt öppnar för den starkes makt och för en anarki. Det är tvärtom ganska enkelt att se när en fredsfrämjande insats bryter mot folkrätten och internationell lag. invasion av bryter klockrent mot internationell rätt. Statsminister hade inga problem att fördöma det och betrakta det som ett brott mot internationell rätt. Den fredsfrämjande närvaron i var däremot helt i enlighet med internationell rätt. Jag utgår ifrån att det var därför stödde den insatsen, trots att den helt saknade mandat i .