prot · GR0999 · 2004-04-21 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollet för . 2 § Hänvisning av ärenden till utskott Föredrogs och hänvisades Proposition 2003/04:134 till skatteutskottet Skrivelser 2003/04:101 till finansutskottet /04:137 till miljö- och jordbruksutskottet Motioner 2003/04:T3T15 till trafikutskottet /04:MJ49MJ53 till miljö- och jordbruksutskottet /04:Sk33 till skatteutskottet 3 § Förnyad bordläggning Föredrogs och bordlades åter betänkanden /04:SkU23SkU25 betänkande 2003/04:JuU18 4 § Beslut om ärenden som slutdebatterats BoU8 Bostadsförsörjningsfrågor Punkt 1 (Avskaffande av lagen om kommunernas bostadsförsörjningsansvar) 1. utskottet 2. res. 1 (kd, m, fp, c) Votering: 161 för utskottet 128 för res. 1 60 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 120 s, 1 kd, 25 v, 15 mp För res. 1: 46 m, 37 fp, 26 kd, 19 c Frånvarande: 24 s, 9 m, 11 fp, 6 kd, 5 v, 3 c, 2 mp Punkt 2 (Utökade krav på boendeplanering och bostadsförmedling) 1. utskottet 2. res. 3 (v) Votering: 187 för utskottet 25 för res. 3 77 avstod 60 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 121 s, 10 m, 32 fp, 4 kd, 1 v, 7 c, 12 mp För res. 3: 1 kd, 24 v Avstod: 35 m, 5 fp, 22 kd, 12 c, 3 mp Frånvarande: 23 s, 10 m, 11 fp, 6 kd, 5 v, 3 c, 2 mp Punkt 3 (Förmedling av andrahandslägenheter) 1. utskottet 2. res. 6 (mp) Votering: 159 för utskottet 15 för res. 6 114 avstod 61 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 122 s, 1 m, 34 fp, 2 v För res. 6: 15 mp Avstod: 44 m, 3 fp, 25 kd, 23 v, 19 c Frånvarande: 22 s, 10 m, 11 fp, 8 kd, 5 v, 3 c, 2 mp Punkt 6 (Bostadsanvisning) 1. utskottet 2. res. 9 (v) Votering: 177 för utskottet 25 för res. 9 88 avstod 59 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 122 s, 3 m, 35 fp, 17 c För res. 9: 25 v Avstod: 43 m, 2 fp, 27 kd, 2 c, 14 mp Frånvarande: 22 s, 9 m, 11 fp, 6 kd, 5 v, 3 c, 3 mp Punkt 7 (Svarthandel med hyresrätter) 1. utskottet 2. res. 11 (kd, fp, c) Votering: 125 för utskottet 83 för res. 11 83 avstod 58 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 122 s, 1 m, 2 v För res. 11: 37 fp, 27 kd, 19 c Avstod: 45 m, 23 v, 15 mp Frånvarande: 22 s, 9 m, 11 fp, 6 kd, 5 v, 3 c, 2 mp Punkt 9 (Avskaffande av lagen om allmännyttiga bostadsföretag) 1. utskottet 2. res. 16 (kd, m, fp, c) Votering: 162 för utskottet 129 för res. 16 58 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 122 s, 25 v, 15 mp För res. 16: 46 m, 37 fp, 27 kd, 19 c Frånvarande: 22 s, 9 m, 11 fp, 6 kd, 5 v, 3 c, 2 mp Punkt 11 (Kommunernas roll som fastighetsägare) Utskottets förslag till beslut med godkännande av 1. utskottets motivering 2. motiveringen i res. 21 (c) Votering: 162 för utskottet 20 för res. 21 109 avstod 58 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag till beslut med godkännande av utskottets motivering. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 122 s, 25 v, 15 mp För res. 21: 1 kd, 19 c Avstod: 46 m, 37 fp, 26 kd Frånvarande: 22 s, 9 m, 11 fp, 6 kd, 5 v, 3 c, 2 mp Övriga punkter Kammaren biföll utskottets förslag. BoU7 Mobiltelefonmaster och buller i planeringen m.m. Punkt 1 (Lokalisering av mobiltelefonmaster m.m.) 1. utskottet 2. res. 1 (v) 3. res. 2 (mp) Förberedande votering: 33 för res. 1 18 för res. 2 240 avstod 58 frånvarande Kammaren biträdde res. Huvudvotering: 242 för utskottet 26 för res. 1 21 avstod 60 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 120 s, 46 m, 36 fp, 26 kd, 14 c För res. 1: 1 fp, 25 v Avstod: 1 kd, 5 c, 15 mp Frånvarande: 24 s, 9 m, 11 fp, 6 kd, 5 v, 3 c, 2 mp Punkt 2 (Boende och buller m.m.) 1. utskottet 2. res. 3 (kd, m, fp, c) Votering: 163 för utskottet 127 för res. 3 59 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 122 s, 1 kd, 25 v, 15 mp För res. 3: 46 m, 36 fp, 26 kd, 19 c Frånvarande: 22 s, 9 m, 12 fp, 6 kd, 5 v, 3 c, 2 mp Punkt 3 (Moratorium avseende vissa externa handelsetableringar) 1. utskottet 2. res. 4 (v, mp) Votering: 251 för utskottet 40 för res. 4 58 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 122 s, 46 m, 37 fp, 27 kd, 19 c För res. 4: 25 v, 15 mp Frånvarande: 22 s, 9 m, 11 fp, 6 kd, 5 v, 3 c, 2 mp Punkt 4 Kammaren biföll utskottets förslag. JuU22 Immunitet och privilegier vid FN-möten i Kammaren biföll utskottets förslag. SkU29 Vissa fastighetstaxeringsfrågor, m.m. Kammaren biföll utskottets förslag. 5 § Skyddsjakt på rovdjur m.m. 1 (): Grunden för en sammanhållen rovdjurspolitik beslutades av denna kammare . I det beslutet fastställdes nationella miniminivåer för stammarna av björn, lo och kungsörn samt etappmål för varg och järv. Dessa mål står fast. Dagens betänkande och dagens debatt är en uppföljning av vissa jaktfrågor och bygger på 33 motionsyrkanden om skyddsjakt på rovdjur från den allmänna motionstiden . En del av betänkandet handlar om skyddsjakt på initiativ av enskild med tillstånd och licensjakt på varg. Denna del av betänkandet styrs av två EG-direktiv som har central betydelse för möjligheter att utforma sin rovdjurspolitik, till exempel det så kallade art- och habitatdirektivet, vars syfte är att säkerställa den biologiska mångfalden. Detta ska bland annat åstadkommas genom att vilda djur bevaras. När åtgärder vidtas enligt direktivet ska hänsyn tas till ekonomiska, sociala och kulturella behov samt regionala och lokala särdrag. Frågan om utvidgning av möjligheterna till skyddsjakt på enskilt initiativ utan tillstånd har behandlats ett antal gånger efter riksdagsbeslutet om en sammanhållen rovdjurspolitik. Från flera håll har påpekats att det vore både önskvärt och nödvändigt att öka förståelsen för vår rovdjurspolitik. kan vi konstatera att en sådan förståelse inte främjas av ett svårtolkat och otydligt regelverk. Därför föreslår utskottet i betänkandet att en samlad översyn görs av regelverket. En översyn och eventuella förslag till ändringar ska beakta såväl rättssäkerhetsaspekter som de fastställda målen för rovdjurspolitiken. 2 (): Det här är en oerhört infekterad fråga i många sammanhang. För att jag inte ska glömma det yrkar jag per omgående bifall till reservation 3, som , står bakom. Dessvärre saknar vi , men det kanske ansluter sig. Det handlar som sagt om en fråga som väcker oerhört starka känslor. Få frågor som jag har kommit i kontakt med har så upprört och skapat frustration, rädsla, uppgivenhet, ilska och även demokratiförakt. Varför väcks då dessa starka känslor? Jag är alldeles övertygad om att det beror på bristen på förståelse och inskränktheten i den nuvarande lagstiftningen, som inte medger att man får skydda sina egna kära djur, barnens katter och kaniner eller familjehunden. För att alla som lyssnar på det här ska förstå vad det handlar om vill jag peka på att det i den nuvarande lagtexten stadgas att har en björn, varg, järv eller lo angripit och skadat eller dödat tamdjur och finns det skälig anledning att befara ett nytt angrepp får man ingripa. Finns det någon i denna kammare som om det fanns möjlighet att ingripa skulle stillatigande åse ett angrepp där ett rovdjur tar tag i det djur som man äger och som man älskar? Kan ni tänka er den frustration som man då upplever? Du ska avvakta första angreppet, konstatera att skada har uppstått och avvakta till angrepp nr 2 då får du ingripa. Var och en som hör detta begriper naturligtvis att detta är fullständigt orimligt. Om inte vi lagstiftare begär av oss själva att kunna leva upp till detta, varför tror ni då att vi ska få respekt hos dem som är drabbade? Det är denna § 28 som är huvudmålet . Jag tror dock också att det handlar om bristen på respekt, där djuren i vissa sammanhang upplevs vara viktigare än människan. Det finns också de som hävdar att djuren står på samma nivå som vi människor. I min begreppsvärld är det att degradera människovärdet, och det smärtar mig att det finns företrädare även i riksdag som inte har klart för sig människovärdet i förhållande till djurvärdet. Man säger också att rovdjuren är viktigare än tamdjuren. Det är precis det dagens lagtext säger. Jag tror också att det handlar om en brist på insikt om den sociala inskränkning som det innebär att leva i ett område där man har väldigt gott om rovdjur. Då tänker jag främst på de rovdjur som kan utgöra ett hot för människan. Det handlar om att inte längre kunna gå ut och plocka sina bär. Gamla mor som har gjort det vågar plötsligt inte längre. Det kan också handla om att inte längre våga släppa sin hund vid traditionell jakt, och så vidare. Den som inte kan förstå den inskränkningen har också svårt att sätta sig in i varför den här lagen måste ändras. Dessutom ska vi konstatera att den vargstam som vi värnar om har ungefär en tredjedel av yta att utbreda sig på eftersom renbeteslandet i princip är undantaget. Vi moderater anser att vi ska ha de svenska rovdjuren i naturen. De ska finnas i landet. Men det får inte ske till priset av en omänsklig uppoffring för människor. Det är där gränsen går. Vi kan också tänka oss en genetisk påfyllnad för att vår vargstam det är främst den vi talar om ska ha möjlighet att vara frisk och stark. Det är ingen som har någon glädje av att ha en sjuk och degenererad stam. Men om vi tillåter ett genetiskt inflöde skapar vi också möjlighet att ha färre djur utan degeneration. Men , mina vänner, har vi chansen att ändra detta. Som jag sade inledningsvis är vi tre partier som vill ändra detta per omgående. Det handlar nu om skyddsjakt med tillstånd, som kräver en byråkratisk hantering innan man kan gå till verket. Där förordar vi att man ska kunna ha en begränsad licensjakt i vargtäta områden. Det är viktigt för tilltron och det är viktigt för människorna där ute, och det är dem som vi representerar. Men vad gäller skyddsjakt utan tillstånd, som § 28 handlar om, tycker vi att det inte finns någon anledning att vänta . Det är en uppenbar feghet att inte våga anta rovdjursutredningens förslag. Utredningen är beredd, den är remitterad och den är remissbehandlad och klar. Det är bara att anta den. Låt mig, fru talman, snabbt läsa upp vad den står för. säger följande: Ägaren eller vårdaren av ett tamdjur får döda en björn, järv, lo eller varg som är under direkt angrepp på tamdjuret. Rätten att ingripa gäller till dess angreppet är avslutat. Det innebär att om angreppet är avslutat så får man inte skjuta längre. Det här är ett i högsta grad rimligt synsätt. Då är min förundran: Varför kunde inte miljö- och jordbruksutskottet bli överens om det som är utrett och klart? För mig är detta obegripligt. Dessutom säger forskarna att om man öppnar för den här möjligheten skulle den tjuvjakt som påstås finnas minska. Att öppna för den här möjligheten är alltså att värna rovdjursstammarna. Sist men inte minst, fru talman: ska det vara centralbyråkrater i på som avgör de här tillstånden? Vi har ju en länsstyrelse i varje län, som alltså är regeringens förlängda arm. Litar man inte på länsstyrelserna? med beslutsnivåerna så lågt som möjligt! I detta fall, fru talman, handlar det om att få ned besluten på länsstyrelsenivå i första hand. 3 ESCH (kd): De senaste har svenska folket i medierna fått se och höra hur vargarna tassar över månbelysta fält åtföljda av dova speakerröster och suggestiv ödesmusik för att slutligen ligga blodiga hemma hos någon veterinär. Det är bara vargen det handlar om. Övriga rovdjur fyra stycken olika slags rovdjur nämns över huvud taget inte. , Rapport, Aktuellt och morgonsoffor är fyllda av vargexperter av alla de slag och det lär fortsätta. Knappt hundra vargar i utgör plötsligt ett större nationellt trauma än alla miljoner heliga kor i . Ingen världsnyhet tycks viktigare än vargen i just . Var finns proportionerna? Så till saken. Jag yrkar bifall till reservation 3. Redan i formuleringen i betänkandet Skyddsjakt på rovdjur gömmer sig motsättningar, om än inte nödvändigtvis av partipolitisk art. Skyddsjakt borde vara ett okontroversiellt begrepp, för vem vill inte skydda den eller det som behöver skyddas, vare sig det är människor eller djur? Problemet är att vissa tolkar innebörden av skyddsjakt som en förskönande omskrivning av utrotningsjakt, ungefär som när vi döpte om vår krigsmakt till försvarsmakt. Således: Redan ordvalet ger anledning till olika tolkningar av vad ärendet egentligen handlar om. Icke desto mindre tycks det i utskottet finnas en ganska bred medvetenhet om att dagens lagstiftning inte står i överensstämmelse med den rättsuppfattning som finns hos flertalet medborgare som direkt konfronteras med rovdjursproblematiken i sitt vardagliga liv. För oss lagstiftare utgör det givetvis problemets kärna. Medvetenheten om detta har väl lett till utskottets tillkännagivande om att en samlad översyn av reglerna behövs. Erfarenhetsmässigt vet vi att sådana översyner ofta innebär avsevärd tidsspillan i stället för snabbt åtgärdande av uppenbara brister i lagstiftningen. Det gäller här, som vi har hört, främst § 28. Men åt det kan vi tydligen ingenting göra med rådande politiska läge. Fastän nog framstår det som gåtfullt att i ett civiliserat land som vårt saknar medborgare i glesbygd rätt att skydda sin egendom mot rovdjursöverfall medan medborgare som bor i stad kan få älgar avlivade på sin tomt. Kanske döljer sig det verkliga problemet bakom konstaterande under utfrågningen , att en modifiering av 28 § inte är så enkel eftersom vi måste hitta en formulering som stämmer överens med EU:s direktiv för att det ska vara möjligt att göra en förändring. Det är således i själva verket och inte vi som bestämmer i slutändan hur skyddsjakten ska gå till i . Det bör nog sägas ifrån i klartext. En uppenbar anledning till dagens problem i vargfrågan, som också framkom vid den offentliga utfrågningen , är att målsättningen för antalet vargar i i en första etapp sattes utifrån otillräckliga grunder. Man bortsåg nämligen helt från den så kallade spridningsfaktorn. Det har fått till följd att det antal vargar som eftersträvades för som nation i själva verket kommer att befinna sig på endast en fjärdedel eller möjligen en tredjedel av landets yta. Därmed kommer vargtätheten på denna tredjedel att överstiga den avsedda med . Jordbruksministern anser att man inte kan göra någonting åt det förrän efter det att det fastställda etappmålet har uppnåtts. Den hållningen framstår självfallet för många som onödigt byråkratisk och rigid alldenstund ingen tycks ifrågasätta det faktiska förhållandet och att detta förhållande inte är önskvärt. Tas den närmast självklara synpunkten i beaktande redan nu framstår alternativet som vi hörde här, att på genetisk väg uppnå en livskraftig vargstam som mycket mer acceptabelt för alla parter i det här fallet. Då får vi avsevärt färre individer än de som är föreskrivna i etappmålet. Så några ord om beslut som rör jakt på lodjur. Att sådana beslut ska fattas av och inte delegeras till länsstyrelserna motiverar med att har inte samma inblick i lodjurssituationen totalt. ser till helheten . Självklart är det så, men är det motiv nog för att vi inte ska delegera? Vem har den bästa lokalkännedomen vad gäller såväl människor som djur och hur ska det värderas? Allt fagert tal om den så kallade subsidiaritetsprincipen omöjlig att uttala och ännu svårare att genomföra stannar just vid fagert tal om att vi ska delegera. Det är den helhetssynen som centralmakten, i det här fallet , tyvärr åberopar om den får lov att bestämma. 4 (): debatterade vi här i kammaren förslaget till en sammanhållen rovdjurspolitik. Jag tror att sade att det var . Vi bestämde då minimimålen för stammarna av björn, lo och kungsörn samt etappmål för varg och järv. Vi satte etappmål på varg och järv för att stammarna ännu inte hade nått en nivå som ansågs säkra deras överlevnad i ett längre tidsperspektiv. Utskottet fann då också att en tillväxt av vargstammen bör eftersträvas. Man sade då också att med en varsam tillväxt får vargen bättre möjligheter att leva och därmed skulle vargens förutsättningar för att dess närvaro skulle accepteras förbättras. Om ett glest befolkat och rikt land som inte har plats för de rovdjur som hör till vår fauna, vilket land i världen ska då ha plats för de stora rovdjuren som bebor vår jord? Vi kan ju inte begära att man i ska se till att tigern överlever, att ska spara livsrum åt jättepandan eller att ansträngningar görs för att korallrev ska sparas, om vi inte först ser om vårt eget hus. Det svåraste just nu tycks vara att ge våra rovdjur tillräckligt med utrymme. På debatter hör vi frågor som: Vem är villig att offra det första barnet? På vissa ställen har vi tyvärr ett så utbrett varghat att det leder till illegal jakt. Vi hör i medierna att på vissa ställen i landet var vargjakten socialt accepterad trots att vargen har varit fridlyst . Polisen vet inte hur stor omfattningen av tjuvjakten har varit. Frågan är kanske vilka resurser polisen har använt sig av i jakten för att avslöja dessa grova jaktbrott. Enligt vargforskare från Grimsö är den sannolika bedömningen att 5070 vargar tros ha dödats genom illegal jakt. har vargar jagats i fatt med skoter, ibland har de förgiftats. Vargen kom till våra trakter när den senaste istiden släppt sitt grepp om för ungefär 10 . Den kom kanske i vildrenens spår som en av de första invandrarna. Sedan kom människan, och människan tämjde den första vargen . Vi fick hundar med vitt skilda utseenden, men den biologiska klockan går sakta och ännu har alltför liten tid förflutit för att varg och hund biologiskt ska anses vara två skilda arter. Märkligt nog ser många vargen som en fiende medan släktingen hundarna anses vara människans bästa vän. Vargen har en anpassningsförmåga som få andra djur. I ett globalt perspektiv är därför vargen inte utrotningshotad, men man har lyckats utrota vargen inom stora delar av dess forna utbredningsområden. I utrotningskriget drog man sig inte för att använda gift, varggropar, saxar och andra fällor. I vårt land fanns det länge också en skatteplikt som innebar en skyldighet att på olika sätt jaga och döda varg. I vårt gamla bondesamhälle var vargen ett hot mot tamboskapen. En dödad ko kunde innebära att en familj inte klarade vedermödorna utan fick svälta. I skenet av vår nutida vargdebatt som handlar om några hundra djur är det intressant att titta bakåt i tiden. Mellan dödade man i genomsnitt 520 vargar i . Då fanns vargen i alla landskap utom på . Som barn stötte jag på mängder av varggropar där jag växte upp, och det var i . Jag tror att vargens möjlighet att överleva beror på om vi människor vill dela med oss av livsrum och av skogens bytesdjur. Vargen äter älgar och älgkalvar. Det tycker de är kalas. Det är lika naturligt som att kossor äter gräs eller att lodjuret tar rådjur. Biologisk mångfald och rovdjurens rätt att leva i livskraftiga stammar innebär att vi åtminstone måste acceptera att rovdjuren jagar och dödar, och deras framtid är helt beroende av att vi som konkurrerande jägare delar med oss av villebrådet. 100 000 får dör när de är på bete. Av dessa dör ca 1 000 av vargangrepp. När det gäller hundar är siffran ca 20 jakthundar som tyvärr dör av vargangrepp. Men lika många jakthundar dödas av trafiken. Rennäringen har den ojämförligt största förlusten på grund av rovdjuren. dödas 20 00030 000 renar. Saklig information är viktig om vi vill förändra attityderna till rovdjuren, och det är viktigt att vi jobbar med skadeförebyggande åtgärder för hund och tamdjur. Vargtelefonen, finansiering av sändare på hundar och elstängsel runt fårhagar är några exempel. Men det krävs krafttag mot den illegala jakten. Polisen bör se över sina resurser för att kunna förebygga, undersöka och straffa illegal jakt. Om det saknas ekonomiska resurser så är det vår skyldighet att försöka hitta finansiering. Vargen har varit fridlyst då det bara fanns några vargar kvar, troligen färre än tio. Att göra regler som förenklar dödandet av varg och minskar vargens chans till fortlevnad ställer vi i inte upp på. Vargstammen är ännu inte halvvägs till målsättning och den tidigare ökningen har stagnerat, säger man. Om nya förslag om skyddsjakt blir verklighet gör jag samma bedömning som , som ni vet är ordförande i . Han säger att vargen i praktiken blir fredlös i landet. Däremot säger vi inte nej till en översyn, som det är fråga om. De regler som finns måste kunna tolkas på samma sätt i hela landet. En svårtolkad och otydlig utformning av regelverket gör inte att förståelsen för rovdjurspolitiken förbättras. Det är dock viktigt att en sådan översyn och eventuella förslag till ändringar ska beakta såväl rättssäkerhetsaspekter som de fastlagda målen för rovdjurspolitiken. Senast någon blev dödad av varg i var 1821. 1997 dog sju personer i av bi-, geting- eller bålgetingsstick. 12 000 barn skadas i lekplatsolyckor. Ungefär lika många, kanske några fler, måste söka sjukvård på grund av skador orsakade av husdjur och sällskapsdjur. Jag tror att von der Esch nämnde någonting om proportioner. Jag tycker att vi ska tänka på detta. Vilken fara utgör egentligen vargen i vårt samhälle? Våra rovdjur är en värdefull resurs i naturen och inte bara ett problem, som det alltför ofta framställs i debatten. Vargar ylar när de ska berätta för familjemedlemmarna var de är eller tala om för andra vargar att området är upptaget. Jag hoppas verkligen att denna kammare gör sitt allra yttersta för att även kommande generationer ska ha möjlighet att höra vargens ylande och möta våra stora rovdjur i skog och mark. Eftersom jag tror att ökad dialog och informationsinsatser kan vara ett par av de verktyg som behövs för att minska den illegala jakten vill jag yrka bifall till reservation 6 om samspelet människa och rovdjur. 5 () replik: gör en jämförelse mellan den indiska tigern och vargen. Det är en sällsynt illa vald jämförelse. Vargen är ingalunda utrotningshotad som art, vilket den indiska tigern måhända är. Den jämförelsen haltar alltså. Jag har en fråga till företrädare här . Man säger att man är för en översyn. Med viss insinuans drar jag dock slutsatsen, i och med att och är med på en översyn i det här sammanhanget, att denna översyn kan ta ett, två, tre, fyra, fem, sex, sju eller att genomföra. Detta är ett exceptionellt bra sätt att stoppa ned det i en långbänk. Vad menar med översyn? När kommer propositionen om § 28? Sedan hänvisar till att det är en svårtolkad lag . Låt mig då trötta åhörarna med att läsa upp vad det står i utskottets betänkande, alltså majoritetstexten, om att man möjligen skulle kunna få hantera detta när det gäller tamdjur: Detta bör främst gälla tamdjur som ingår i en näringsverksamhet. Även för vissa tamdjursarter som inte ingår i sådan verksamhet kan det ibland finnas ett berättigat behov av att kunna döda en varg i samband med angrepp. Hur klart är detta? Och varför litar ni inte på ? 6 () replik: Det var intressanta frågor som hade. Vi får säkert en intressant debatt här . Den första frågan gällde om en översyn tar ett, två, tre, fyra eller . Det kan inte jag ge något svar på. Kanske regeringen kan det. Det är lite synd att vi inte har någon från regeringen här i debatten . Det hade egentligen varit bra. Det viktiga tror jag är att vi får en grundlig översyn och att vi har kvar vår dialog. Det är viktigt att vi lyssnar på de människor som finns i vargtäta områden och skapar oss en förståelse för den rädsla som en del upplever. Det tror jag att vi alla är överens om. Det är en svårtolkad lag. När man ser över svårtolkade lagar gäller det att hitta sätt att få lagen likformig så att den tolkas på samma sätt i de södra delarna av landet som i de mellersta eller norra. Det tror jag är väldigt viktigt. Att man förenklar är också viktigt. Sedan tror jag faktiskt det är bra om i de flesta fall har avgörandet i de här frågorna. Jag pratar inte om en centralmakt i .