prot · GS0929 · 2004-11-15 00:00:00 — Det gäller till exempel för , som lämnade dyra lokaler i uppe på för att minska lokalkostnaderna och i stället använda sina pengar till annat, till exempel vård av föremål som det finns ett stort behov av där. undrar man naturligtvis på museerna om varje sådant försök att minska en hyresutgift i stället resulterar i att man minskar hela anslaget. Då är det inte någon större mening att göra någonting åt denna situation. Museiledningarna undrar om de ska sitta med armarna i kors. har det blivit en del skiften på ministerposterna, och det kanske gör att det händer någonting. Från museernas sida har man uppvaktat både och för att försöka göra någonting åt detta. Jag tolkar i alla fall välvilligt får jag säga svar som att det är ett ofullkomligt system och att det kommer att bli en förändring. Och det kommer att glädja museifolket. 63 Utbildnings- och kulturminister (): Jag vill till säga att det jag sade inte var uttryck för någon kritik. Det var bara en stilla observation att ibland när vi inte har automatik, index och tekniska lösningar får man som regeringsledamot kritik för att man inte använder sig av index, teknik och decimalkomman för att automatisera anslagsuppräkningen. När man står i samma talarstol och talar om ett annat system, nämligen automatik och så vidare, får man kritik för att automatiken inte fångar upp allt enskilt som händer. Jag dristade mig till en reflexion över hur det kan skifta snabbt i politiken. Det var inte uttryck för någon kritik eller annat. Det är klart att man i kören får alla möjliga röster och att de kan variera från första till andra versen också. Jag sade att jag inte hörde några förslag. Det är klart att det finns enskilda problem med detta sätt att räkna ut hyresindexet och om det till exempel ska vara sjötomt eller inte. Men min fråga är: Ska man låta bli att ha sådant? Då måste man ha något annat i stället. Det räcker inte att plocka bort en viss kostnadspost. Om man plockar bort en kostnadspost som är ogynnsam nu kanske den visar sig vara gynnsam , och då vill man ha den med igen. Den typen av indexexercis ger ingen långsiktighet. Antingen har man sådana system, och så fungerar de på långt sikt, på gott och ont, eller också måste man ha ett annat system. Om inte indexet kan ge förutsägbarhet, då tycker jag att man lika gärna kan ha årliga beslut i budgeten som regering och riksdag fastställer i vanlig ordning. Automatikens fördel är just detta. Om den inte levererar det kan man ta bort den. Men något sådant förslag hörde jag inte. Och jag hörde inte heller något förslag om att man ska återgå till det gamla, att varje institution äger sin egen fastighet och själv ska börja anställa fastighetsförvaltare, själv ska börja göra sina ekonomiska kalkyler som fastighetsförvaltare i första hand och med museiverksamhet som sidoverksamhet, eller om man ska fullfölja den gamla tanken att fastighetsförvaltning är en specialitet och en funktion för sig, så att museifolket och kulturinstitutionerna till kan ha sitt fokus på det som är deras profession. Jag tycker i grunden att det är en bra ordning. Men när jag hör hårdheten i kritiken undrar jag om det är något fundamentalt fel i det sätt att se på detta som jag har. 64 (): Jag måste säga att hårdheten i kritiken har varit väldigt modest. Flera av oss har ju använt ordet ödmjukhet ett antal gånger. Jag är lite petig när någon talar om att man prövar och ska utreda något och sätter upp det målet. Då vill jag gärna få reda på när målet så att säga ska vara i hamn, alltså tidsplanen. Det efterlyste jag i början, och det efterlyser jag fortfarande. Beträffande sista meningen i svaret efterlyser jag ett svar angående tidsplanen och när detta kommer att vara klart eller när det kommer att förslag. Sedan efterlyser kulturministern förslag. Det finns ett förslag på 180200 sidor som jag har varit med om att ta fram där konklusionen är att dessa institutioner själva ska kunna välja vilket system som de vill ha till exempel beträffande underhåll i egen regi. En snickare på som snickrar ridåer och liknande kanske också kan göra andra saker som hör till fastigheten. Om då vill göra detta i egen regi ska man kunna göra det och spara pengar. Det kan vara så att vederbörande inte är heltidssysselsatt, beroende på vilken personalstyrka man har i fråga om detta. Det är sådana saker som utredningen kom fram till, i detta fall i enighet, tror jag, alltså att öka friheten för dem som är i dessa fastigheter som är rena ändamålsfastigheter. Men man måste hitta en lösning när det gäller frågan om det eftersatta underhållet, och det är inte enkelt. Jag hoppas att kulturministern har kraft och styrka att driva den frågan i förhållande till . Jag tror nämligen att det är där som den hamnar till syvende och sist. Tack för en stimulerande debatt. 65 Utbildnings- och kulturminister (): Det är ett förslag att välja själv, men det är ju inte särskilt annorlunda. Då är man kvar i samma grundläggande problematik, att man har dessa index som slår ibland plus och ibland minus. Om man väljer den kostnadsbaserade hyressättningen hamnar man lätt i den situationen att det blir lönsamt att strunta i underhållet och skjuta på det till någon tidpunkt när det förhoppningsvis återigen har införts en marknadsbaserad hyressättning. Då ska varje långsiktig underhållsåtgärd konkurrera med verksamhet här och inom det som är kärnverksamheten, det som man brinner för att utöva i sin vardag. Jag ser inte det som en självklar fördel. Men det är en svår avvägning, som jag sade i min inledning. Vad gäller tiden för detta, vet att det har suttit en utredning som , som jag sade i min inledning, är föremål för analys och genomgång i departementet. Den har också varit ute på remiss. Det vore ohövligt av mig som nytillträdd kulturminister att innan det arbetet är klart ange en personlig viljeyttring och den vägen kanske eliminera mycket av det arbete som har bedrivits. Därför är jag inte beredd att svara på detta. Men när det arbetet är avslutat och vi lägger en proposition till kommer besked om de här olika sakerna. har jag fått nöja mig med att ange andra, mer allmänna perspektiv på detta, som jag tror ändå visar ett synsätt som man kan räkna med kommer att prägla det här. Det är väl inte konstigt att vi i regeringen precis som ni i de andra partierna, förmodar jag har förhandlingar med olika motstående intressen för att hitta bra vägar framåt. Jag är övertygad om att vi kommer att göra det här också. Men de är inte av den arten att alla problem plötsligt är borta. Också de nya systemen kommer att ha svårigheter, därför att det finns ingen problemfri ordning i denna svåra avvägning mellan hyresgästens och hyresvärdens förhållanden. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2004/05:111 om kulturens offentliga rum 66 Utbildnings- och kulturminister (): har ställt tre frågor, dels hur jag avser att arbeta för att det offentliga rummet ska finnas tillgängligt på fler platser i landet, dels vad jag tänker göra för att ta reda på om efterfrågan och utbud av kulturutbudet stämmer överens med medborgarnas behov och dels hur jag tänker arbeta för att kulturen ska användas för att stärka folkhälsan i landet. Till att börja med vill jag säga att det gläder mig att vi i grund och botten delar synsätt i denna fråga, och jag. Vi ser båda betydelsen av att fler offentliga rum skapas för och genom kulturen. Tillgänglighet och öppenhet är viktiga för att så många som möjligt ska känna sig välkomna och delaktiga i kulturliv. En förebild för frientréreformen på museerna är de kommunala biblioteken. De är öppna för alla och erbjuder avgiftsfria lån, och där finns tillgång till kompetent personal som kan lämna stöd i sökandet efter böcker eller andra medier. Det är ett viktigt mål för regeringen att slå vakt om detta det kanske viktigaste offentliga rum som kulturen erbjuder med stor spridning i hela vårt land, så viktigt att vi har en bibliotekslag som slår fast medborgarnas rättigheter till öppna kommunala bibliotek och fria boklån. Som väl känner till, har staten länge varit aktivt pådrivande i uppbyggandet av den regionala infrastrukturen av kulturinstitutioner. I ett längre historiskt perspektiv är det denna kulturens regionala infrastruktur som har expanderat mest inom kulturpolitikens område. Det är en utveckling som innebär att en kraftfull maktförskjutning har ägt rum från huvudstaden, eller staten, till den regionala nivån. Detta utesluter naturligtvis inte att regeringen också känner ett stort ansvar för de nationella institutioner som staten är huvudman för. Det är institutioner i hela landets tjänst, centrala resurser och förebilder för mindre institutioner ute i landet. I våra centrala statliga museer förvaras och visas samlingar som vi tillmäter ett särskilt stort värde för vårt samhälle. Det är samlingar som tillhör oss alla och som det är viktigt att vi alla har tillgång till. Det finns, som jag ser det, inget starkt skäl till varför basutställningar på museerna skulle vara mindre tillgängliga än böckerna i biblioteken. Så till frågan om vem det är som bestämmer över kulturutbudet i samhället. vill mena, om jag förstår henne rätt, att konst- och kulturproduktionen i vårt land inte är beslutad i en tillräckligt demokratisk ordning, att folk inte får det kulturutbud de önskar sig. Till skillnad från vad som gäller för marknaden, där utbud och efterfrågan är de viktigaste mekanismerna, menar jag att det offentligstödda kulturlivet måste ges möjlighet inte bara att underhålla utan också att fritt och kritiskt granska. Att understödja en sådan verksamhet är viktigt i ett fritt demokratiskt samhälle. Det är med dessa värderingar för ögonen som vi har det system vi har , av armlängdsverkande institutioner och offentlig bidragsgivning till det fria kulturlivet. Slutligen frågar om kultur och hälsa. Det gläder mig. Vetenskapliga fakta belägger sambandet mellan deltagande i kulturlivet och en bättre hälsa. Med den hälsosituation som råder i samhället är dessa fakta uppfordrande. På detta område tänker jag fortsätta på den väg min företrädare slog in på. Med respekt för kulturens egenvärde vill jag gärna gå vidare i diskussionen om kulturens roll i arbetslivet, som en kraft för utveckling och en stimulans för anställda. 67 (): Som kulturministern märker har vi lyft upp olika kulturfrågor, och det beror på att vi som jobbar i kulturutskottet, som känner och brinner för kulturen, tycker att det är angeläget att ministern snabbt kommer in i kulturens mångfasetterade område. Jag ber att få tacka för svaret. Det är positivt om vi har samma grundsyn om vikten av offentliga rum för kulturen. I svaret jämför kulturminister frientréreformen med de kommunala bibliotekens tillgänglighet en jämförelse som det kan ligga något i, för det handlar om skattepengar i båda fallen. För mig handlar det offentliga rummet om mycket mer än museer och bibliotek. Förhoppningsvis är det likadant för ministern också, vilket jag snart kanske får svar på. Kulturministern säger att staten länge har varit pådrivande i uppbyggandet av den regionala infrastrukturen av kulturinstitutioner och att det har expanderat mest inom kulturpolitikens område. Jag måste säga att det är något som jag väldigt gärna skulle vilja att kulturministern utvecklar mer i sitt kommande inlägg. Jag skulle vilja veta mer hur tankegångarna ser ut. Under de år som jag har suttit i kulturutskottet har jag sett att det mesta av statens kulturpengar hamnar i storstäderna. När regeringen inför fria entréer på de statliga museerna är det bara att konstatera att de allra flesta ligger i . Det är av den anledningen som jag har ställt denna interpellation. Hur mycket av de statliga pengarna kommer då hela landet till godo? Jag har sagt vilken min syn är på de fria entréerna i en tidigare debatt, så jag går inte närmare in på det . När kulturministern säger att det skett en rejäl maktförskjutning från staten till den regionala nivån skulle jag vilja veta hur. Förmodligen blir svaret påsen till och så vidare. Jag nöjer mig inte bara med det, för där ser vi att man har skickat ut pengarna och att de ska få påverka. Jag skulle vilja veta mer om hur kulturministern ser på den regionala nivån. För mig behövs det offentliga rummet i alla orter. Det behövs för att människor bland annat ska ha en social samlingspunkt. De offentliga rum som vi tidigare hade i landet posten och banken har ju försvunnit från många orter. Kulturministern känner säkerligen till det, eftersom han har varit näringsminister tidigare. Det behövs offentliga rum för att ta del av olika kulturella aktiviteter. Därför behövs samlingslokalerna i landet. Där spelar de fria scenkonsterna upp många av sina föreställningar, och där håller amatörkulturen till med sina träningar och uppvisningar. Där träffas människor för att själva utöva kultur. Jag tänker bland annat på att folk går i studiecirklar för att förkovra sig inom olika områden demokrati, språk, musik, hantverk, för att nämna några. För att dessa lokaler ska vara funktionsdugliga för alla aktiviteter som utförs där måste det till pengar för att upprusta samlingslokalerna. har satsat mycket. har vi satsat åtskilliga fler miljoner än vad regeringen har gjort vi har satsat 21 miljoner mer. Det gäller att handikappanpassa lokalerna och att få dem allmänt upprustade. Det är långt ifrån fullföljt ute i landet. Vi efterlyser skarpa förslag om hur regeringen tänker medverka till att kulturen når ut till alla. Jag hoppas att jag har fått lite mer kött på benen i den frågan efter den här debatten. För mig är det viktigt att de enskilda människorna får vara delaktiga i det kulturutbud som erbjuds. Det var därför jag lyfte fram det här med utbud och efterfrågan och om det stämmer överens. Jag kan nämna att revisorer har tittat på detta lite grann i en förhandsgranskning. Av tidsskäl får jag ta upp mer om det i mitt nästa replikskifte. Det gäller även folkhälsan. 68 (): Det offentliga rummet är en jättefråga. Vi kan tala om grafitti, Internet, kyrkor, politik och gud vet allt. Men jag ska nöja mig med det som har varit uppe här, och möjligen lite till. När det gäller de fria entréerna och den jämförelse med biblioteken som gjordes är jag inte lika positivt inställd som var. Jag undrar hur man kan dra slutsatsen att en fri entré som bara gäller statliga museer, som till sexton nittondelar är placerade i , kan jämföras med biblioteken, som finns i våra 290 kommuner. Eller förbereder man inom en lagstiftning om att alla kommuner nu ska ha ett museum, och där ska det vara fri entré? Då börjar det hela bli mer jämförbart. Jag kan förstå att man vill ta steg, och inte har råd med allt som man vill på en gång. Det tycker jag är naturligt. Det är den prioriteringsdiskussion som vi inom alltid för. Men att då ta steget att i princip börja i är för mig svårförståeligt. I stället kan man ju ta pengar och medverka till de borgerliga partiernas förslag om fri entré för barn och ungdom på alla offentligfinansierade museer. Det hade varit en värdig reform om kultur i hela landet. Jag håller med om vikten av den regionala utvecklingen och statens insatser 1974. Det var viktigt att de gjordes då, men det är ju sedan! Det har inte skett någon kraftfull maktförskjutning. Makten finns kvar genom detaljstyrning. Det var till och med så beträffande försökslänen i . De skulle ha frihet, men staten föreskrev att anslaget skulle gå till det ena, det andra och det tredje. Det blev en mellanform i , men det är ju i nuvarande situation. Jag tycker att kulturfrågorna i regionerna är en viktig del av det kommunala och regionala självstyret. Man behöver ett ökat självstyre och mindre av statliga pekpinnar för hur man ska utforma sin kulturpolitik regionalt. Ministern refererade till att han ser hur det är. Men jag tycker inte att han säger speciellt mycket om hur han vill att det ska vara. Jag ser att den förre kulturministern har kommit in i salen. Den förre före detta kulturministern, alltså , har sagt att om regionförsöken permanentas så har vi ingen nationell kulturpolitik då kan vi lägga ned det hela. Jag undrar om delar den synen. Är den nedläggningen till äventyrs ett resultat av eller ett tankesätt om att ett självständigt kulturdepartement läggs ned? Den sista punkten som togs upp handlade om kultur och hälsa. Jag ska ställa en fråga som kulturministern kan gå vidare med till finansministern. Kan kulturministern tänka sig att verka för att avdrag för kostnader för de anställda för att ta del av kultur behandlas på samma sätt skattemässigt som avdrag för motion, och inte förmånsbeskattas? Anledningen är att det finns forskning som visar att det är hälsobefrämjande att ta del av kultur. Det finns ett gammalt ordspråk som säger att ett gott skratt förlänger livet. Låt oss ta till vara det! Låt oss förnöjas, men också röras och på andra sätt ta del av kulturen. Det är hälsofrämjande. tog vi upp det här i kulturutskottet och ägnade åt att ta del av forskningen, som är ett stöd både för hälsan och för kulturen. 69 (): Det offentliga rummet, som har tagit upp i sin interpellation och ställt tre frågor om, är en viktig grundbult inom kulturpolitiken och inom demokratins varande och utveckling i vårt land. Därför är det en mycket välkommen interpellation som har ställt. Jag gjorde samma reflexioner som precis presenterade när jag läste svaret, och jag vill kommentera det svar som kulturministern har lämnat. Jag hoppas att kulturministern inte ska kritisera mig för att jag kommenterar ett skriftligt svar och håller mig till det. Än så länge har jag inte hört någonting annat än ett skriftligt svar uppläsas. gjorde alltså den reflexion som jag också har gjort. Jag förstod inte jämförelsen mellan reformen med fri entré som regeringen precis har presenterat och de offentliga rum som vi har genom våra bibliotek ute i landet. Jag tycker att det skulle vara intressant att få höra kulturministern utveckla den tankegången. Den reform som regeringen har valt innebär att det är i de nationella museerna, framför allt i , som de offentliga rummen nu prioriteras i budgeten. Biblioteken har vi ute i hela vårt land. Jag slår vakt om dem och jag tycker att det är bra med bibliotek i hela landet. Vi behöver säkert fler. Jag säger detta så att ingen ska misstro mig på den punkten. Däremot säger vi kristdemokrater nej till den reform om gratis entré som är föreslagen. Vi säger nej till det sätt som regeringen gör detta på, och vi vill se att möjligheten ska finnas i hela landet men för barn och ungdomar upp till . Jag kan alltså inte se de här delarna parallellt, och jag kan inte förstå den slutsats som ministern drar. Jag måste också få säga någonting om samlingslokaler. Jag skulle vilja höra kulturministerns önskan att arbeta när det gäller den delen. Samlingslokaler är en oerhört viktig del för att finna rum och finna former där de demokratiska diskussionerna äger rum. Det gäller folkbildningsarbete, kursverksamhet, amatörkultur, teaterverksamhet, trosförsamlingar och så vidare ja, det är mycket man ägnar sig åt i samlingslokalerna. Om jag tittar historiskt ser jag att regeringen föreslog att stödet till allmänna samlingslokaler skulle bort. Vi satt i ett läge där vi såg att som låg i budgeten skulle bort. Samlingslokalerna skulle inte ha några pengar. räddade några miljoner 15 miljoner av de 40. De pengarna tillfördes samlingslokalerna, och de har ökats något av regeringen till . Min fråga till kulturministern är: Är det hans ambition att säkerställa de här pengarna? diskuterar vi ju den viktiga frågan om de offentliga rummen. Jag upplever att vi är överens om hur viktigt det offentliga rummet är. Jag hoppas att regeringen tycker att samlingslokalerna är en viktig del i detta. Vad avser ministern i frågan om samlingslokaler? Kommer han att arbeta för att pengarna ligger kvar och återställs till åtminstone de 40 miljoner som vi hade en gång, 1999? 70 Utbildnings- och kulturminister (): Låt mig börja med att än en gång kommentera debatten om debatten. förvånar sig över att jag hade kritiska synpunkter på politik och på hennes debattinlägg. Jag vill påminna om att detta kallas för interpellationsdebatt. Därför utgår jag ifrån att vi är fria att debattera varandras inlägg och ha synpunkter på dem. Jag kanske får fortsätta att göra det utan att tar illa upp. Jag uppfattar det som en del av poängen med att vi nu tillbringar tillsammans här i . Jag hoppas få tid att svara på fyra av de frågor som ni har ställt. Den första jag tänkte ta upp är frågan från om vad jag menar med det jag sade om att regeringen har varit pådrivande när det gäller att stärka och bygga ut den regionala infrastrukturen för kulturen. Därigenom har vi skapat en maktförskjutning vad gäller kulturen i från staten, riket och huvudstaden, möjligen, till regionerna, kommunerna och andra. Det var det jag uppfattade att begärde ett förtydligande om. Om det är någonting som kulturpolitiken har handlat om , , för oss socialdemokrater, är det verkligen just uppbyggnaden av regionala institutioner för kulturen. En stor mångfald stödformer har utvecklats för att uppnå detta. Det har gällt det vi pratar om , det vill säga allmänna samlingslokaler. Det har gällt Folkets Hus, studieförbunden, folkrörelserna och i arbetslivet. I de sammanhangen har utgångspunkten för de statliga insatserna varit just det som efterlyser och ser ut att utgå från inte existerar, nämligen engagemanget från föreningar, från individer, eldsjälar, kommun- och landstingspolitiker och andra som är verksamma lokalt. Det är just för att ge de människorna utrymme för sitt engagemang och sin initiativrikedom som vi har skapat denna maktförskjutning till den lokala och regionala nivån, som av frågan att döma inte verkar tycka existerar eller tro att vi bryr oss över huvud taget om. Det är för att ge dem resurser att förverkliga sina visioner som stöden har tillkommit. Det är kanske naturligt i det sammanhanget att säga något ord om anslaget till samlingslokaler. Både och pratar väl om bidraget. Som ni båda vet har den frågan precis utretts. Utredningen har precis remissbehandlats. Vi håller nu på med en beredning av remissutfallet och utredningen i . Jag tycker att det vore ohövligt av mig att inte respektera ordningen och att här nu ge besked med svar på de frågor ni ställer om framtiden för detta. Jag lovar er att det kommer besked när det här är genomgånget och då på ett sätt som respekterar alla som har lagt ned sitt engagemang och arbete på området. Den tredje frågan gällde den regionala fördelningen av de fria entréerna på museerna. Ni tycks leva i föreställningen att det bara är som har statliga museer som får fri entré. Jag kan berätta att i min valkrets finns . Där kommer det att vara fri entré. Där kommer det att vara fri entré. Det gäller också Flygvapenmuseum i och . Även om många museer finns i är det ingalunda så att det är bara där glädjen av den fina reformen kommer att märkas utan också på andra håll. Jag skulle ta upp biblioteksliknelsen. Det var min fjärde punkt, men jag får spara den till min nästa replik. 71 (): När det gäller att vara pådrivande i den regionala kulturpolitiken upplever jag att det är fler eldsjälar som arbetar för det ute i landet. Vi ser hur bygdegårdsverksamheterna och de lokala landsbygdsutvecklingsgrupperna växer i omfattning. Jag kan inte summan exakt, men den är närmare 4 000. När ministern nu pratar om samlingslokalerna är jag väl medveten om att frågan har utretts, men det vore intressant att veta när utredningen kommer. När jag pratade om de statliga museerna pratade jag om nästan bara . Det var jag noga med att tala om eftersom jag också är medveten om att det finns museer utanför . Jag kommer norrifrån i , och jag kan konstatera att i två tredjedelar av landet finns inga statliga museer som har fri entré. Det är långt för oss från där uppe att komma till museerna med fri entré.