prot · GS0944 · 2004-12-06 00:00:00 — Jag är väldigt glad, och för mig blir det också en framgång, varje gång tröskeln för att komma in och ta del av kulturen kan sänkas och varje gång målgruppen kan vidgas och attraktionskraften stärkas. Men att säga att allting som gör att den enskilde som väljer inte ser den exakta kostnaden för att producera en teaterpjäs, operaföreställning eller balettföreställning och att politikerna har gripit in och omyndigförklarat vuxna människors fria val strider fundamentalt mot min syn på vilken roll kulturen ska ha i vårt samhälle. 48 () replik: talar vi inte om Operan. Vi har heller inget förslag i det sammanhanget. Jag är inte någon fanatisk marknadsliberal, om nu ministern tror det. Men jag tycker att vi ska ta en större hänsyn till marknaden än vi faktiskt tar. När det gäller den så kallade reformen vill jag säga att jag inte tycker att det är en reform. Jag tycker nämligen inte att problemet ligger i att det är svårtillgängligt vad gäller museerna. Däremot ser jag gärna att man satsar mer på museipedagogik alltså precis som ministerns parti. Från moderat håll skulle vi till och med ha lagt mer pengar på detta om vi hade haft den möjligheten. är hindret svårtillgänglighet på annat sätt, och det kan man komma åt med pedagogik inte med pengar. De här 100 miljonerna tycker vi kan användas till väldigt mycket annat. Flera pekar på behov som finns inom museisektorn. Jag såg i tidningen att Statens ljud- och bildarkiv uppskattar behovet till 900 miljoner för att rädda det moderna kulturarv vi har i form av radio- och TV-inspelningar. Det är inte så att det saknas hål. Då tycker vi att prioriteringen är fel. Det här kommer vi förmodligen att återkomma till. Jag skulle gärna vilja ha ett svar på en annan fråga. Jag hörde nämligen ryktas, eller snarare har andra hört det, att det kommer ett förslag i vårpropositionen om att alla kulturinstitutioner ska spara . Jag vill gärna veta: Är det sant? 49 Utbildnings- och kulturminister () replik: Jag uppfattade argument som fundamentalt principiellt. Vill man gå på bandymatch eller på är något som vi politiker inte ska lägga oss i. Det valet kan vuxna människor ta ansvar för själva. Det valet lägger man sig i om man subventionerar priset till exempel i form av statsbidrag. Detsamma gäller för Operan och för , men med en viktig skillnad. På är marginalkostnaden för att ta emot ytterligare en besökare 0. Det ekonomiskt adekvata priset, om man ska fullfölja argument, är 0. Men på är marginalkostnaden exceptionellt hög. Priset blir av en sådan art att det inte blir någon opera. Väldigt många människor kommer att tycka, i det val som tycker att de ska göra oskruvat, att man får väldigt många bandymatcher för en balettföreställning. Väldigt få människor kommer att välja balettföreställningen, och sådana kommer att upphöra. Det tycker jag vore fel. Varför ska vi subventionera för att behålla yrkesgrupper som behövs för att klara operabalett? Men så säger man att biljetterna inte ska subventioneras. Ja, då slutar människor att gå på opera. Och människor inte vill gå ska vi lägga ned det. Det här leder in i absurdum, och det visar det fundamentala, att kulturen inte kan värderas på det marknadsmässiga sättet. Den måste få kosta, och den måste få vara olönsam. Den måste få finansieras med skattemedel. Det kräver en stark statsmakt, och det kräver en stark statsbudget och en ordnad budgetpolitik. Det kommer vi att ta ansvar för också framöver. Hur det ansvarstagandet kommer att se ut i vårpropositionen får vi se då. 50 (): Först vill jag yrka bifall till reservation 3. Jag står naturligtvis bakom alla övriga reservationer där vi moderater finns med. Årets kulturbudget är en budget som till stor del handlar om att regeringen utreder. Alla de utredningar som jag nu kommer att räkna upp nämner regeringen i sin proposition. Det är möjligt att jag har missat någon. Det är , , , Mål i mun, om svenska språkets ställning, inom scenkonsten, Museipedagogik, , Rådet för design och arkitektur har fått ett uppdrag, , , Mångkulturellt centrum har fått ett uppdrag, Aktionsgrupp för barnkultur det hör inte till denna budget för det är Allmänna arvsfondens pengar Radio- och , Konstnärerna och trygghetssystemen, , Internationella kulturutredningen, Arkiv för alla nu och , Stödet till de fria grupperna, Översyn av scenkonstens dokumentation och Jämställdhet inom scenkonstområdet. Det är 20 utredningar. Jag hoppas att det kommer fram något av dessa. En del betänkanden har redan avlämnats till regeringen, andra utredningar pågår och kommer så att göra . Regeringen begraver viktiga kulturpolitiska frågor i utredningsbyråkratin, tycker jag. Det är lätt att gömma sig bakom stora och utdragna utredningar. Det vore idé för den nye kulturministern att snabba på arbetet i alla dessa utredningar. Det om detta. Den lokala historien och kulturarvet i den egna hembygden det är det jag ska prata om här är den första kontakt varje människa får med det som vi kallar kulturarv. Det lokala kulturarvet brukar också skapa det största intresset och engagemanget. Vad det ytterst handlar om är att de flesta människor förr eller senare får en längtan efter att söka sina rötter. Man vill veta vem man är och bevara fragment av allt det som har format den egna generationen. Det skapar trygghet i nutiden och hjälper till att ge perspektiv på världen runtomkring. Inget kan ersätta det folkliga och frivilliga engagemanget. Statens ansvar bör vara att säkra de ekonomiska förutsättningarna. , länsstyrelserna och länsmuseerna har att verka för att statens medel används på rätt sätt. Vi vet att behovet av resurser för detta arbete är mycket stort. Därför är det anmärkningsvärt att regeringen till och med föreslår minskningar av anslaget till kulturmiljövård . Vi moderater anser, mot bakgrund av vad jag sagt tidigare, att dagens stöd bör ökas med totalt 54 miljoner de kommande tre åren. Vi anser att Riksdagsrevisorernas rapport på uppdrag är en bra utgångspunkt för en genomgripande utredning om hur den arkeologiska verksamheten ska organiseras och finansieras. Vi ser fram emot den proposition som snart ska komma. Utredningen lägger ju fram sitt förslag . Vi tycker att roll ska renodlas till att vara en central sektorsmyndighet utan egna genomföranderesurser. ska inte ägna sig åt arkeologiska undersökningar i egen regi. Lagen om offentlig upphandling ska tillämpas vid upphandling av arkeologiska undersökningar. Privata initiativ och alternativ som kan bidra till metodutveckling och rationaliseringar ska uppmuntras, förenat med starka krav på vetenskaplighet. De 21 länsmuseerna ska stå för den kompetens som krävs för att de ska kunna fylla sin uppgift som regional resurs och som för kulturarvsområdet. För att kunna fullgöra sitt uppdrag förutsätts länsmuseer ha en bred kompetens inom en mängd specialistområden. De ska stå för dokumentation, vård och bevarande av kulturarvet. Det har talats mycket om det . De ska också vara pedagogiska och i intressanta former berätta och förmedla kunskap om historia och kulturarv. Det kräver såväl specialistkunskap om kulturhistoria som kunskap om hur man samlar, vårdar, presenterar och informerar. Barn och ungdomar ska ha goda möjligheter att på sitt länsmuseum få en god kännedom om sin lokala och regionala historia. Vi vill anslå ytterligare 45 miljoner till de regionala museerna. präglas museiverksamheten av stor ekonomisk osäkerhet, vilket i hög grad påverkar vården av föremålen. Stora delar av personalresurserna är dessutom beroende av arbetsmarknadsmedel inom enskilda projekt som startas av arbetsmarknadspolitiska skäl. , Kulturarvs-IT samt Skog och historia har vi talat om . Dessa projekt är tidsbestämda och är direkt kopplade till arbetsmarknadspolitiken. Verksamheten upphör ofta innan själva projekten till sitt innehåll är avlutade. Det lämnar museerna väldigt ofta i en prekär situation. Det är också slöseri med både mänskliga resurser och arbetsmarknadspolitiska medel att handskas med dem på det viset. har därför i arbetsmarknadsutskottet föreslagit ytterligare för insatser inom kulturområdet för arbetshandikappade, vilka ofta är de som utför ett utmärkt arbete ute på våra museer. Det har blivit alltmer uppenbart att varken eller Malmöoperan klarar sig ekonomiskt. Särskilt akut har situationen varit för Malmöoperan. Det är väsentligt att de båda scenerna får goda ekonomiska förutsättningar . Därför föreslår vi att får ett ökat stöd med och Malmöoperan mer . Länsmusiken är en av stommarna i den nationella politiken, som enigt har beslutat ska täcka hela landet. Till den vill vi anslå ytterligare . I det tidiga tillkom genom lokala initiativ symfoniorkestrar i , och . De är en viktig del av den nationella musikpolitiken, men de får inte den uppmärksamhet som man skulle kunna förvänta sig. Det är faktiskt skandal att inte har kommit i gång tidigare. Den hörde jag talas om när jag invaldes här för . Det är viktigt att musiklivet också utanför får drägliga arbetsförhållanden och ekonomisk trygghet. Jag vill också nämna den svenska visan, som är en viktig del av vårt kulturarv. Vi har tidigare tillsammans motionerat om och reserverat oss för uppbyggnad av ett för visan, som det finns goda förutsättningar för i . Viss utbildning skulle kunna koncentreras dit, som kunskapsinsamling och forskning skulle kunna bedrivas där. Många av landets kulturskapare lever under mycket knappa och ofta oberäkneliga förhållanden, som här kommit fram. Vi vill understryka vikten av att landets kulturskapare får så goda förutsättningar som som möjligt att försörja sig på sitt konstnärskap. har ett heltäckande förslag för en politik som gynnar kulturskaparna och deras ekonomiska situation. Skattetrycket måste sänkas och bidragen måste omprövas. Reglerna inom socialförsäkringssystemet bör också anpassas på sådant sätt att de tar hänsyn till det faktum att många konstnärer har en mycket ojämn och ibland sporadisk inkomst. Möjlighet till avdrag för inköp av konst skulle öka marknaden för konstnärer att kunna leva på sin konst och slippa bidragsberoende. Jag vill slutligen knyta ihop allt detta med alla de utredningar som inledningsvis nämndes. Pensionsfrågan har diskuterats mycket här. Regeringen har i budgeten aviserat en översyn av PISA-förordningen och av relationen mellan bidrag och projektbidrag. Vi får väl hoppas att det inte tar lika att lösa den frågan som att få fram något slags lösning på pensionsfrågorna. Vi har från alla de borgerliga partierna ställt frågor och motionerat om dessa frågor åtminstone så länge som jag har suttit här i . 51 (): En gång sade , som var författare, präst och direktor för : Kultur är att retas med i väntrummet. Kanske är det detta som vi håller på med just här och just . Men sade det under brinnande krig, när humanistiska värden verkligen i grunden var hotade och satta ur spel. Tyvärr hotas också dessa värden. Ensamhet och utanförskap växer, inte minst i storstädernas förorter. Ungdomar hyser liten tilltro till framtiden. Segregation och arbetslöshet växer. Också bland scenkonstens utövare växer arbetslösheten. Skådespelare och dansare arbetar i korta projektanställningar varvade med arbetslöshet. Man repeterar på a-kassa, men ingen talar klarspråk om detta. Jag tycker att det vore klädsamt om kulturministern lyssnade. Institutionsteatrarna har under loppet av minskat sina fasta ensembler från 700 till 300 personer. Skådespelarna har betalat priset för teatrarnas påtvingade besparingskrav, för de arbetar nu på mycket korta visstidskontrakt och inte längre som fast anställda. , som skulle erbjuda säkra och värdiga arbetsvillkor för skådespelare, är en urholkad spillra och inte den tillgång och trygghet som den var tänkt att vara. finns det en djup oro hos många skådespelare, hos dansare och regissörer, en oro som gäller försörjning, karriärutveckling, sjukpenning och inte minst pensionsvillkor. Detta har flera talare varit väldigt engagerade i och pratat mycket om . , departementets förlängda arm i , ansåg att 400 personer borde anställas inom . är detta inte ens tillgodosett till hälften. Antalet är mindre än 200. Antalet arbetslösa är större än någonsin . Detta får mig att tänka på en känd dialog i 20:e kapitel. Där säger så här: Varför står ni här utan att arbeta? De svarade: Därför att ingen har lejt oss. Då sade : Gå bort till vingården ni också. finns det ingen vingård att gå till för arbetslösa, dansare och skådespelare, för teatern är nedlagd eller hotas av nedläggning. Brunnsgatan Fyra är ett sådant exempel, ett annat. Eller så är ensemblen enligt en hårt pressad teaterledning redan fulltalig, och rationaliseringskraven gör att den får minska ännu mer. Några ska förtidspensioneras och andra bli arbetslösa. De som redan har ett jobb ska arbeta mer, ofta utan att kunna påverka sin situation. Detta är verkligheten, herr talman, och med detta yrkar jag bifall till reservation nr 3 i betänkandet och uppmanar också till en fördjupad studie av särskilda yttrande i betänkandet. Kulturens olika uttryck skapar frizoner i samhället, där vi alla erbjuds att växa som människor. Kulturarvet visar oss vägen till det djupt mänskliga, som vi alla är delaktiga av, och ger oss också ett perspektiv på människans eviga villkor. När vi tar del av kulturarvet stärks vi att själva påverka och bjuda motstånd mot det i samhället som förråar och förhärdar människan, och precis det har människor alltid gjort när livsvillkoren har tagits ifrån dem och livet hotats. För sedan var jag i tillsammans med en gymnasieklass från , och det bestående minnet därifrån är just det att det enda motstånd man hade tillgång till i destruktionens och förintelsens läger var kultur och andlighet. Därför vill jag, herr talman, passa på att lyfta fram Forum för levande historia som en ytterst viktig institution när det gäller att informera och undervisa om det ohyggliga folkmord som kostade människor livet i Förintelsen. Jag noterar med en stor sorg att som enda riksdagsparti radikalt vill skära ned anslaget till Forum för levande historia med hälften, , vilket kommer att innebära att man tvingas stänga verksamheten , detta i ett tidevarv när det pågår minst ett folkmord i världen. Jag tänker på . För mig väcker detta anstöt när uppdraget att synliggöra Förintelsens offer tycks angelägnare nu . Vad som i stället skulle behövas är ett utvidgat uppdrag att synliggöra det ohyggliga folkmord som ägt rum i kommunismens namn och tecken, då kommunismen har skördat mer än 100 miljoner människors liv i och i Kommunistkina. Kulturellt skapande är en mänsklig frihetsprotest. Det är en sorts andens seger över materien. Det vajar en frihetsflagga över varje kulturbärare, varje kulturarbetare och varje kulturinstitution. måste vi samfällt lyfta fram museernas stora uppgift i mötet med besökaren. Ett äkta möte betyder att man är sedd och bekräftad. Det ger möjlighet att växa. Sådana möten är det som museerna sysslar med . Då är också kulturen tillgänglig. Det handlar mer om kvalitet än om kvantitet. Reformen om fri entré kommer att utmana den kvalitet som många av museerna har byggt upp. Den här reformen kommer att slå hårt mot de museer som inte omfattas av reformen, som länsmuseer och stiftelsedrivna museer, vars framtida ekonomi ter sig dyster nu när reformen införs. Besökare som går in på statliga museer funderar kanske väldigt mycket innan de betalar avgift till ett museum som kanske till och med ligger i samma kvarter. har på ett förtjänstfullt sätt tagit upp detta tidigare här i debatten. Kulturarvets styrka ger livskraft och hopp . Den lokala kulturen får egna uttryck och ges egen klädedräkt. Men kulturarvet tillhandahåller också miljöer för utveckling och nya tankar. I tryggheten och förankringen i det som är det egna kan nyfikenheten för det främmande och okända växa. Därför är det viktigt att vi värnar vårt kulturarv och vårdar våra kulturmiljöer. har sammantaget till arkiven, vilket jag tror är den högsta siffra som någon kan ståta med här inne. Det är oacceptabelt att arkivens anslag inte på långa vägar räcker till för att vårda arkivalier, som bokstavligen, herr talman, vittrar ned framför våra ögon. Arkeologi, arkiven och historisk forskning är stora tillgångar i vårt gemensamma och individuella sökande efter rötter och tillhörighet. När kulturen marginaliseras och arkivalierna och kulturarvet inte längre vårdas vittnar det, herr talman, om ett samhälle statt i förfall. Men kulturpolitiken är, som jag tidigare antytt, satt på undantag i vårt land. Vi talar om bristen på ekonomiska resurser, och vi upprepar mantrat om vård, skola och omsorg. har man visserligen också lagt till kriminalvård, när svängdörrarna på fängelserna tycks snurra allt snabbare, men kring kulturen är det knäpptyst. Kulturen har kommit i strykklass, och de ekonomiska resurserna står och stampar på samma oanständigt låga nivå år . Institutionerna får ju numera inte ens kompensation för pris- och löneomräkningarna, och tar ut höjda hyror. föreslår utskottet att ska göra ett tillkännagivande om detta, vilket är mycket bra, men i själva verket krymper resurserna. De fria gruppernas situation är stadd under all kritik. De har inte kompenserats alls, och så här kan vi inte fortsätta. har åtta friska miljoner till de fria grupperna, så vi friskriver oss när det gäller detta. Jag tror att det är kortsiktigt att spara på kulturen. Sådana besparingar blir dyra för samhället i längden. Jag vill i sammanhanget framhålla att har mer än regeringen till utgiftsområde 17 men pengar är inte allt. Vi har också ägnat en betydande tanke åt vad kulturpolitik egentligen är och skulle kunna vara. Vi som har fått förtroendet att arbeta med kultur tjänar gemensamt ett syfte som är mycket högre och har en viktigare uppgift än vi kanske själva är medvetna om. Ansvaret är att lyfta fram kulturens oanade kraft och de djupast mänskliga värden som kulturen ger uttryck för. skriver: Det vi kallar början är ofta slutet och att avsluta något är att göra början. Ett folk utan historia blir inte återlöst från tiden, ty tiden är ett mönster av tidlösa ögonblick. 52 () replik: Jag ska kommentera en sak i det som tar upp, och det handlar om Forum för levande historia. Hon konstaterar att nu är det bara som inte så att säga accepterar den här myndigheten och att man vill dra bort pengar, och indirekt antyder hon att Vänstern har bytt åsikt. Jag sade i ett tidigare meningsutbyte att det är rimligt att den här myndigheten får verka och att man gör en utvärdering. Jag kan också konstatera att efter den debatt som var tycker jag att det på ett antal punkter har varit en klarläggande debatt. Inte minst om man läser i majoritetstexten i vårt utskottsbetänkande och lägg då märke till den mycket viktiga bisatsen! framgår det tydligt på s. 73 att det uppdrag som Forum för levande historia tilldelats är så vidsträckt att myndigheten mycket väl om den finner det lämpligt kan ägna sig åt frågor av det slag som Moderata samlingspartiet tar upp i sin motion. anser att myndigheten ska ägna sig åt en särskild upplysningskampanj om nationalsocialismens, kommunismens och fascismens brott mot mänskligheten. Det är alltså just begreppet kampanj vi ogillar. Vi tror inte på statliga kampanjer. Däremot: Utifrån de besök och den diskussion vi har haft är det uppenbarligen så att man redan i olika lärarutbildningar har tagit upp kommunismens brott mot mänskligheten. Vi förstår inte varför liberalerna, nu även i den här debatten tillsammans med som säger detta i sin motion, vill ge pekpinnar från denna kammare så att vi ska fatta beslut om exakt vad en myndighet ska ägna sig åt, när ni i alla andra fall pratar om att vi inte ska lägga oss i en massa detaljer. Det står att arbetet ska ha sin utgångspunkt i Förintelsen. Det står alltså inte att man ska rota i och ägna sig åt bara Förintelsen utan alla de mänskliga beteenden som innebär förtryck och förföljelse av människor, av homosexuella, zigenare, kommunister och andra som så att säga på något vis anses avvikande från en totalitär regim. Det är fullt möjligt med det uppdrag som Forum för levande historia har att ägna sig åt detta, och det gör man också. Det är lite att slå in öppna dörrar att kräva den här kampanjen mot kommunismen. 53 () replik: Med anledning av den höst som vi alla har genomlevt och den debatt som har förevarit torde det vara ställt bortom varje tvivel att det behövs inte bara en informationskampanj utan kanske flera om både nazismens och kommunismens offer och om allt det fasansfulla som har skett i , i Kommunistkina och på andra håll. Man kan lägga till mycket. Men vad jag vände mig emot var faktiskt för en gångs skull inte och hans parti. Jag tycker det är viktigt att framhålla att det finns en stor enighet i om att myndigheten för levande historia ska stärkas och att vi i den tid då vi lever behöver alla de här insatserna. Forum för levande historia är en sådan möjlig väg att undervisa, utbilda och skapa opinion. Alla möjliga kanaler behövs. Denna myndighet är en, men den kanalen är så viktig att vi är sex partier, såvitt jag kan förstå, som är beredda att stötta den. Det var absolut ingen känga till . 54 () replik: Problemet gällde ordet kampanj. Alla kampanjer, framför allt om de kommer från stater, ger i de flesta fall förskräckande exempel. Man har en viss åsikt som man tycker att alla ska ha, och så kampanjar man. Jag tror faktiskt att vi borde lära oss av historien att det handlar om samtal, dialog, respekt för andra människors uppfattningar och att vi kan ha totalt olika uppfattning om hur vi vill att samhället ska gestalta sig på kulturområdet, men även vad gäller ekonomisk politik eller vad det kan vara. Det vi ska vara helt överens om är däremot att vi måste ha en folklig majoritet bakom oss för att kunna förverkliga politiken. Det tycker jag att vi kan vara överens om. Sedan tror jag inte på kampanjer vad gäller vare sig kommunism eller nazism. Det handlar faktiskt om att klargöra de ideologierna, vad de står för och vad de har lett till för resultat. Där tror jag också, tillsammans med , att skolorna har en väldigt stor uppgift. Forskarsamhället har en stor uppgift. Men ingen av dem ska ha exakta pekpinnar av oss riksdagspolitiker om vad de ska göra den ena veckan eller den andra. Det är förödande, och det kommer att bli Forum för levande historias död, faktiskt, om vi här i ska behöva sitta och ta beslut om och tala om i detalj vad man ska syssla med. har vi lyckats avslå allt i den vägen. Det är en total katastrofutveckling man har framför sig, och vad jag förstod av vårt besök vill man inte ha den typen av pekpinnar. Man tycker att man har ett ganska fritt uppdrag. Man ägnar sig inte åt forskning det tycker vi inte att man ska göra men man kan lägga fram forskningsresultat på området. Det finns ingenting som säger att det bara handlar om nazism, utan i verkligheten visar man att man även tar andra exempel. Till exempel de folkmord som tog upp jobbar man med . Vi behöver alltså inte efterfråga eller bestämma att man ska göra det, vilket alltså framför allt gör, men vilket nu även folkpartisterna ställer sig bakom via . 55 () replik: Jag känner mycket väl till det regleringsbrev som reglerar vilken verksamhet som Forum för levande historia ska ägna sig åt, och jag känner till hur uppdraget är definierat. Jag är också väl förtrogen med den verksamhet som de facto bedrivs där, så det behöver jag ingen upplysning om. Jag tycker bara att det vi samfällt behöver tala om högt här är att alla kanaler behövs. Det finns en stor okunskap, framför allt hos ungdomar, om vad kommunismen har ställt till med. Gulag är ett okänt begrepp för många ungdomar , vilket är en tragedi. Vi måste kunna vår historia för att kunna orientera oss mot framtiden. Om detta tror jag att och jag är överens. Kom ihåg att Forum för levande historia tillkommit genom ett initiativ från regeringen ett mycket bra sådant initiativ och man bedriver ett såväl kvantitativt som kvalitativt fint arbete där.