prot · GR09105 · 2004-04-29 00:00:00 — Jag har aldrig sagt att valdeltagandet ensamt är det helt avgörande för det demokratiska inflytandet. Men det är detta att med berått mod ta ett beslut som man vet får den effekten som jag inte tycker är rimligt. Det finns kommuner, det vet vi, som mycket kraftfullt driver de kommunala frågorna och också får ordentliga genomslag i kommunvalen. Vi vet genom valdagsundersökningar att av medborgarna röstar olika i riksdagsvalet och i kommunvalen, beroende på personer och på politiken naturligtvis. Man håller alltså inte så styvt fast vid ett och samma parti. Det finns klara tendenser även till att kommunfrågorna får ett genomslag. Vi vet också att inte minst de landstingspolitiska frågorna får genomslag på grund av de politiska viljeriktningar som finns. Jag tror inte att man ska se det som att dagens system gör att kommunerna försvinner och är helt beroende av vad som händer i riksdagsvalet. Så är det inte, och vi ska inte ge en bild som inte är sann. 21 () replik: Jag tror inte att vi ska övertolka det faktum att folk kan sprida sina röster. Det finns undersökningar som visar att det kanske beror på att folk har svårt att bestämma sig i största allmänhet på riksnivå och sprider sina röster lite. Sedan är det klart att om skilda valdagar ska fungera bra behövs det kanske också andra förändringar. Kommunerna bör exempelvis ha något att besluta om och inte helt styras genom bidrag och förordningar av staten. Jag talar om det kommunala självstyret, som väl också kommer att behandlas i olika sammanhang. Det lokala kommunala ansvarsutkrävandet måste väl ändå vara en viktig demokratisk fråga? Om folk på frågan vad de röstade på i kommunalvalet säger att de röstade på , för att ta ett hypotetiskt exempel, inser man att många inte riktigt skiljer på det som är riksval och kommunalval. Den oförmågan tror jag kan minska om man skiljer på valdagarna, även om rikspolitiken alltid kommer att finnas med något. Men den bör inte alls ha det totala genomslag som den ibland förefaller att ha . Låt mig bara säga ytterligare en sak om personvalet. Jag har en fråga till : Vilket är det skarpaste argumentet för att det till riksdagsvalet ska vara en spärr vid exakt för att kryssen ska räknas eller få effekt? Kan ändå tänka sig att man kan resonera om och kanske ändra på de här spärrarna eller rentav helt ta bort dem? 22 () replik: Låt mig först ta upp frågan om personvalet. Ja, jag är beredd att ändra om vi får en mycket bred politisk enighet om åt vilket håll vi i så fall ska gå. Om det sedan ska vara en spärr vid , eller är inte det viktigaste. Men vi har haft den här debatten , och vi vet lite grann om de olika partiernas positioner. Jag ser att det kanske inte finns någon samstämmighet om att ändra utan att man står fast vid den kompromiss som man en gång fastnat för. Men som sagt: Är vi bara överens har jag inte alls något emot att göra någon sådan här ändring. I frågan om skilda valdagar har jag en känsla av att jag upprepar mig. Samma fråga ställs, och jag svarar på samma sätt, vilket kan låta lite märkligt för den som lyssnar på den här debatten. Jag tror inte på den negativa bilden att medborgarna inte utkräver ansvar i kommun- och landstingsvalen. Det finns klara bevis för att om ett regeringsdugligt parti inte har skött sig och medborgarna i kommunen är missnöjda, blir det partiet bortröstat. Om det finns en tydlig opposition som har en politik som gillas av medborgarna, röstas den fram. Krångligare än så är det inte, men en viktig faktor är att folk faktiskt vet om när det hålls ett val. Vi som sitter här inne och följer den politiska debatten noggrant ur vårt perspektiv skulle kunna gå till val precis när som helst, för vi vet nog när vi ska gå och rösta, men det gäller inte för alla. 23 SKÅNBERG (kd) replik: Jag tror att i slutet av sitt anförande oavsiktligt gav en rätt talande illustration just till problemet med regeringsbildningen och att en socialdemokratisk regering inte avgår efter ett val. Jag ska ge honom möjlighet att bekräfta att det var en felsägning. Han sade att det är ett partis skyldighet att söka en majoritet efter ett val, men han menade sannolikt att det är en regerings skyldighet att söka en majoritet efter ett val. Den problematiska sammanväxningen mellan det socialdemokratiska partiet och regeringsmakten, där vi ett gott stycke har haft en socialdemokratisk regering, illustrerar problemet med ordets makt över tanken vi har en socialdemokratisk regering, och något annat är inte tänkbart. är det lätt att säga fel, och det är lätt att slinta med tungan, och därför ger jag möjlighet att korrigera detta. 24 () replik: Lyssnade inte Skånberg på den debatt som jag hade med , där jag ordentligt förtydligade hur jag ser på det här? Jag sade att det är partierna som går till val. Det är klart att partierna framför allt om de har regeringsmakten har en skyldighet att verka för att söka en majoritet i som ger regeringen stöd. Jag kan inte förstå vilka problem som det här skulle ställa till med. Jag kan faktiskt inte bli tydligare än så. Problemet var kanske det som Skånberg sade, att den socialdemokratiska regeringen måste avgå. Jag tänker mig att den här diskussionen gäller oavsett vilken färg regeringen har. Alla regeringar ska väl i så fall avgå i ett sådant här läge, inte bara socialdemokratiska regeringar, även om jag förstår att det är sannolikt att det även efter nästa val är just Socialdemokraterna som kommer att ifrågasättas. 25 SKÅNBERG (kd) replik: Det är naturligtvis så att det med den historia som vi har haft med av regeringsinnehav under naturligtvis är Socialdemokraternas regeringsinnehav som vi debatterar. Jag noterar att försöker förklara sitt ordval att det är ett partis skyldighet att söka en majoritet, medan jag uppfattar att det korrekta är att det är en regerings skyldighet att söka en majoritet. Hur som helst: det är en socialdemokratisk regering som sitter vid makten, och det är oppositionens sak att göra sitt allra bästa för att presentera ett alternativ till den. Då gäller det också att kunna ifrågasätta själva begreppsvärlden. Det är inte självklart att det alltid är en socialdemokratisk regering som sitter vid makten. 26 () replik: Det är ingen självklarhet att det är en socialdemokratisk regering. Vi har tyvärr lite bittra erfarenheter av hur det gick när vi inte hade regeringsmakten. Det är klart att den perioden avskräcker, och den vill jag som socialdemokrat inte återuppleva. Därför kommer vi naturligtvis inför ett val som parti att vara mycket tydliga om vad vi vill. Jag tror att vi får väljarnas stöd även i nästa val, och sedan får oppositionen agera så gott den kan. Det är i alla fall min prognos. 27 (): Jag har i den här debatten fått ersätta , som i likhet med andra i befinner sig ute på andra uppdrag. Av förklarliga skäl kommer jag inte att gå in på alla de områden som behandlas i det här betänkandet. Det som vi har debatterat här , fru talman, väcker frågor som rör kärnan i vårt demokratiska samhälle. Också välkomnar den författningsöversyn som kommer att genomföras. En viktig fråga är vilka som ska få delta i de demokratiska processerna. Den här kammarens roll för att vi ska ha en fungerande demokrati är att skapa så goda förutsättningar som möjligt och att undanröja alla upptänkliga hinder. Det finns inget tvingande i att alla bör delta i de demokratiska processerna. I en demokrati värd namnet ska man kunna välja att inte välja. Men det är nödvändigt att det är möjligt för alla att delta. En av viktigaste uppgifter måste vara att göra demokratin och deltagandet tillgängligt för alla. står bakom fyra reservationer i det här betänkandet. Reservation 2 handlar om vikten av att allmänheten får insyn i politiska partiers och valkandidaters intäkt, det vill säga i vilka som är deras finansiärer. Som läget är finns det ingen författningsreglering i som ger allmänheten insyn i partiernas och personvalskandidaternas intäkter. Vi tycker att betänkandet Utredningen om offentlighet för partiers och valkandidaters intäkter har vissa brister, som också påtalas i och motioner som behandlas. Det är viktigt att det skapas en heltäckande reglering och att det görs en kartläggning av statliga bolags finansiering. Detta bör göras för att säkerställa det politiska systemets legitimitet. Reservation nr 3 handlar om rösträtt under det år då man fyller . Här vill jag framhålla att det nu är FN:s konvention om barnets rättigheter, , antogs av det internationella samfundet. En av de grundläggande principerna är barnets rätt att få uttrycka sina åsikter och få dessa beaktade i alla beslut som rör barnet. Barn och unga måste få känna sig delaktiga i samhället. Att kunna påverka i realiteten ger ett större självförtroende och en känsla av att vara värd något som människa, att man har något att tillföra och att man kan förändra något. Att få vara delaktig ger inte bara en känsla av att vara respekterad utan respekten för allas rätt till sin egen åsikt är ett faktum. Detta är viktigt för alla människor, inte minst under barn- och ungdomsåren, då grunden för barnens demokratiska förhållningssätt läggs. Delaktighet ger en viktig kompetens för livet, och därför anser vi i i likhet med de andra partier som står bakom reservationen att den kommande författningsöversynen ska se över frågan om att rätten att rösta i allmänna val ska infalla det kalenderår då väljaren uppnår rösträttsåldern. För egen del, fru talman, vill jag ändå påtala att jag är mycket positiv till att sänka rösträttsåldern den Miljöpartireservation som tar upp det men även till det som tar upp i sin reservation om folkomröstningar. har en reservation, nr 6, som jag härmed också yrkar bifall till. Den handlar om utvidgad rösträtt för andra än svenska medborgare. Det är oerhört anmärkningsvärt att invånare som av olika skäl valt att inte söka svenskt medborgarskap men som arbetat, betalat skatt med mera här har begränsade politiska och demokratiska rättigheter i och med att de saknar rösträtt i riksdagsvalet. Det ska inte vara ett demokratiskt handikapp utan en resurs att komma från ett annat land. Vi måste finna lösningar på hur vi värdesätter utländska medborgare och hur vi möjliggör att även utländska medborgare kan känna stolthet över sin bakgrund. Att inte tillerkänna utländska medborgare rösträtt är en av många grunder för ett vi-och-de-tänkande. Jag har varit i kontakt med många som har bott och arbetat i landet till och med, som inte vill eller har kunnat byta medborgarskap. Visserligen kan vi numera i inneha dubbelt medborgarskap, men vissa länder accepterar det inte, och då vill personerna i fråga inte frånsäga sig sitt medborgarskap i ett annat land för att bli medborgare i och därmed få rösträtt i riksdagsvalet. Men om vi vill ha ett samhälle som präglas av mångfald existerar inget vi-och-de-tänkande, inte ens i det här avseendet. Att hävda mångfald, att utvidga rösträtten till utländska medborgare, är att hävda alla människors lika värde. Vi vet att frågan om den politiska jämlikheten, det vill säga olika gruppers deltagande i den demokratiska processen, inte är så positiv. En reell demokrati måste omfatta och inkludera alla. Därför bör även utländska medborgares erfarenheter tas tillvara och representeras i denna kammare. vill att invandrade kvinnor och män ges rösträtt till riksdagsval utifrån samma grunder och regler som i kommunala val. Avslutningsvis, fru talman, har även en reservation som handlar om funktionshindrades möjligheter att utöva sin rösträtt. Förvisso tittar en utredning på det här, men vi har ändå velat markera vår ståndpunkt med en reservation i frågan. Föredrogs betänkande 2003/04:KU13 och regeringsbildning. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 14 §.) 9 § Fri- och rättighetsskyddsfrågor 28 (m): Det betänkande som vi nu ska behandla, KU12, tar upp motioner från den allmänna motionstiden , det vill säga . Det är då att notera att många av de frågor och yrkanden som väcktes under höstens motionsperiod sammanfaller helt eller delvis med sådana som väcktes i samband med det då hållna valet. Det här innebär att behandlar de frågor som är föremål för prövning lite mera flyhänt, eftersom de behandlades mera ingående , alltså . I det här betänkandet handlar många av yrkandena om vidgade fri- och rättigheter, rätten till liv, tveksamhet eller främlingskap eller vad man ska säga till negativ föreningsfrihet, förbud mot rasistiska organisationer och så vidare. Vi moderater har i det här betänkandet, precis som vi hade i motsvarande betänkande , ett antal reservationer antingen ensamma eller tillsammans med något eller några av de övriga borgerliga partierna, och jag ska be att i korta ordalag få redogöra för några av de reservationerna. I reservation 1 vill vi gärna få till stånd en vidgad respekt för fri- och rättigheterna. Vi anser inte att de i tillräcklig grad skyddas i dagens regeringsform. Det gäller till exempel äganderätten och näringsfriheten som kan åtnjuta ett större skydd. Vi tycker också att det bör finnas ett starkare skydd mot rättighetsinskränkningar, oavsett vilka fri- och rättigheter det gäller. Det finns ju begränsningsgrunder i 2 kap. 12 § andra stycket regeringsformen. Vi tycker att tillämpningsområdet av dessa skulle kunna vidgas till att gälla till exempel även äganderätten i högre grad än vad som sker. Vi anser också att minoritetsskyddet bör stärkas rent generellt och att man skulle kunna göra det genom att i högre grad använda det särskilda beslutsförfarande som anges i 2 kap. 12 § tredje stycket regeringsformen. Skälet till det är att då skulle utrymmet också öka för att ägna sig mera åt eftertanke och noggrant övervägande om man skulle kunna använda sig av möjligheten att skapa uppskov i en riksdagsbehandling av ett ärende. Syftet är att stärka medborgarnas förtroende för det politiska systemet och den demokratiska beslutsprocessen. Vi anser också att det finns en brist i samstämmighet mellan och regeringsformens skyddsnivåer, fastän ju har tillträtt och även inkorporerat i den svenska rättsordningen. Det här problemet skulle man kunna lösa, menar vi, genom att antingen upphöja till grundlag eller utvidga tillämpningsområdet i 2 kap. 12 § regeringsformen till att även omfatta . I reservation nr 8 talar vi för en negativ föreningsfrihet. Det är ju så att vi har rätt att organisera oss fritt i det här landet, men rätten att utan sanktion utträda ur en förening är inte lika självklar. Vi exemplifierar det med att Arbetsdomstolen till exempel har slagit fast att en medlem i en facklig organisation har rätt att lämna organisationen på egen begäran, men att det fortfarande förekommer att fackliga organisationer nekar eller ställer upp hinder av olika slag om en medlem önskar utträda. Det här är, tycker vi, otillfredsställande. Man kan också peka på svårigheter för arbetssökande som kanske inte tillhör rätt fackförbund eller som inte är organiserade i något fackförbund över huvud taget att få anställning därför att arbetsgivaren förvägras av fackliga hänsyn rätten att anställa någon, eller i varje fall utsätts för påtryckningar om att acceptera att ansluta sig till ett kollektivavtal. Det menar vi inskränker rätten att vara fritt organiserad. Ett bättre skydd i detta avseende efterlyser vi i den reservationen. Vi pekar i reservation 10 på att regeringen i allt högre grad och allt oftare använder sig av retroaktiv lagstiftning på skatteområdet. Det finns möjligheter i lagen att använda sig av undantag för att ha retroaktiv lagstiftning på skatteområdet, men meningen med den regeln är att den ska användas ytterst restriktivt. Vi tycker oss förmärka att regeringen har använt undantaget i lite högre grad än vad som egentligen är avsett. Därför bör man koncentrera uppmärksamheten på regeringsformen när det gäller ett mer principiellt förbud mot retroaktiv skattelagstiftning. Den bör skärpas. I reservation 14 framhåller vi att det vore av värde om vi fick en mer samlad och sammanhållen diskrimineringslagstiftning. Den är nu spretande på olika håll. Om man sammanför den till en lag skulle man också kunna följa upp det med en mer sammanhållen antidiskrimineringsmyndighet eller ett NR-ämbete i stället för en rad olika ombudsmannainstitutioner som vi har. Vi föreslår helt enkelt att man strävar efter en mer sammanhållen antidiskrimineringslagstiftning. Det talar vi oss varma för i reservation 14. I reservation 17 gör vi slutligen gemensam sak med de övriga borgerliga partierna och reserverar oss till förmån för att vi bör få en förstärkning av äganderätten. Den bör kunna bli föremål för behandling och utredning i den författningsutredning som är under tillskapande. Det finns anledning att också lyfta fram skyddet som finns i 2 kap. 18 § regeringsformen men även i och peka på de möjligheter som där anvisas att låta äganderätten omfatta annan egendom än bara mark och byggnader, som oftast är fallet . Det finns till exempel inget skydd för immaterialrättsliga rättigheter på äganderättsområdet. Det bör ses över. Med dessa ord ber jag att få yrka bifall till reservation 1 som vi moderater har i betänkandet. 29 (): debatterade vi ett liknande betänkande som det vi debatterar här . Den gången hade betänkandet föregåtts av en djupare behandling. har valt att behandla de aktuella motionerna på ett förenklat och översiktligt sätt. När man läser betänkandets rubrik kan det tyckas märkligt med tanke på att ämnet både är tungt i sig och grundläggande för människors liv och livskvalitet. Ett ämne som fri- och rättighetsskyddsfrågor är något som berör eller borde beröra oss på ett eller annat sätt. För oss liberaler är det själva grunden i vår ideologi och övertygelse, kampen för större frihet. Var och en ska ha rätt att förverkliga sina drömmar om ett gott liv. Politiken ska riva hinder och skapa förutsättningar, inte bestämma hur vi ska leva våra liv. Därför sätter vi mångfald före enfald och tolerans före intolerans. Människors fri- och rättigheter har utvecklats och utvecklas alltjämt. Vi kommer inte att få uppleva den dag då vi kan sätta oss med armarna i kors och säga: är arbetet fulländat. Många är nämligen de människor som kämpat och kämpar för större frihet och rättighetsskydd. arbetar andra i motsatt riktning. Betänkandet behandlar drygt tiotalet rubricerade ämnen. Jag tänkte beröra ett par av dem. För sedan debatterade vi här i kammaren frågor som gäller människors rätt att både tillhöra trossamfund och rätten att helt stå utanför ett sådant. Enligt lagen om trossamfund gäller inte ett avtal eller ett löfte som strider mot en sådan bestämmelse. Bestämmelsen innebär att varje trossamfund måste ge den som vill möjlighet att utträda ur samfundet. När det gäller rätten att ansluta sig till en förening borde rimligen också följa en rätt att utan sanktion utträda ur en förening. Enligt den tolkning som organ i gett är också den negativa föreningsfriheten skyddad på svensk arbetsmarknad. Trots att Arbetsdomstolen klargjort att en medlem i en facklig organisation har rätt att lämna en organisation på egen begäran förekommer det fortfarande att fackliga organisationer nekar eller ställer upp hinder då en medlem önskar att utträda. Rätten att stå utanför en förening är alltså inte något självklart i vårt land. Regeringsformen ger inte tillräckligt skydd i detta avseende. Regeringen bör därför lägga fram ett förslag i syfte att förstärka skyddet för den enskildes rätt att stå utanför en organisation. Jag har för avsikt att fortsätta min argumentation på temat förändringar i regeringsformen. I 2 kap. 15 § står nämligen följande: Lag eller annan föreskrift får ej innebära att någon medborgare missgynnas därför att han med hänsyn till ras, hudfärg eller etniskt ursprung tillhör minoritet. Vår uppfattning är att homosexuella, bisexuella och transpersoner även bör omfattas av regeringsformens förbud mot missgynnande. Efter många års diskussioner har bestämmelsen om hets mot folkgrupp utvidgats till att omfatta hets med anspelning på sexuell läggning. Det tycker vi är positivt. Men det är bekymmersamt att lagens utformning innebär att transpersoner utestängs från skydd mot hets. När nazister hetsar gör de ingen skillnad på å ena sidan homo- och bisexuella och å andra sidan transpersoner. Öppenhet och respekt gentemot homosexuella, bisexuella och transpersoner är en förutsättning för alla människors rätt och möjlighet att kunna leva ett värdigt liv oavsett sexuell läggning eller könstillhörighet. Det finns alltför många exempel på att människor behandlas på ett intolerant och diskriminerande sätt just för att de är homosexuella, bisexuella eller transpersoner. Människors trakasseras och missgynnas , vilket är helt oacceptabelt. Vi vet alla att har gjort olika typer av uttalanden under en rad av år bakåt i tiden till stöd för de grupperna. Men det räcker inte. Trots olika ställningstaganden diskrimineras fortfarande homosexuella, bisexuella och transpersoner. Vår uppgift är att arbeta för ökad tolerans och respekt för människors rätt att välja vem de vill leva med. Så länge en människa inte skadar andra människor eller inskränker en annan människas frihet måste hon eller han ha rätt att välja vilket liv hon eller han vill leva och bli respekterad för just det valet. Arbetet med att bekämpa diskriminering, våld och hot mot homosexuella, bisexuella och transpersoner måste bedrivas på olika nivåer. Samarbetet inom EU handlar inte bara om att skapa förutsättningar för tillväxt och välstånd. Ytterst handlar det om att länder ska arbeta gemensamt för demokrati och mänskliga rättigheter. EU har tagit ställning för sexuellt likaberättigande och har därmed spelat en viktig roll för att stärka homo- och bisexuellas situation. De länder som om bara någon dag kommer med i EU-gemenskapen har avskaffat förbud mot homosexualitet och rensat i annan diskriminerande lagstiftning. EU:s handlingsprogram för att motverka diskriminering ger stöd för projekt där frivilliga organisationer och arbetsmarknadens parter utvecklar nya metoder för att motverka diskriminering. Det handlar om det så kallade EQUAL-programmet. Vid närmare granskning har det visat sig att av ett stort antal projekt som beviljats stöd är det bara ett fåtal som specifikt handlat om diskriminering på grund av sexuell läggning. Inget projekt har uttryckligen inkluderat diskriminering på grund av könsidentitet. Här är det viktigt att vi engagerat agerar på ett lämpligt sätt inom EU så att framtidens satsningar mot diskriminering på ett bättre sätt lyfter fram det behov som finns av att utveckla nya metoder för att förebygga och motverka diskriminering på grund av sexuell läggning eller könsidentitet. Jag vill avslutningsvis yrka bifall till reservation nr 13, men vi står förstås bakom alla reservationer där finns med som undertecknare. 30 SKÅNBERG (kd): När jag och familjen spelar Monopol hemmavid utser vi förstås en som har hand om banken och spelreglerna. När spelreglerna ska läsas upp för någon som inte har spelat det här spelet tidigare är det rätt svårt att göra det fängslande och intressant. Det är vår uppgift här och . Vi ska försöka att åskådliggöra hur vi vill ha små ändringar i regelsystemet som handlar om lagstiftning, grundlagar och de fri- och rättigheter som hanterar. Jag ska göra mitt bästa för att pigga upp det, men ha tålamod det är ingen lätt materia att försöka göra intressant! Ändå är den väldigt viktig. Det är de här reglerna som handlar om hur vi som demokratiska medborgare ska kunna känna oss trygga och fria i och i . Det är redan sagt att vi hanterar ett antal motioner från den allmänna motionstiden som redan har blivit hanterade och att detta är en översiktlig redovisning av partiernas ståndpunkter. Det gäller vad vi skulle vilja förändra och i vilken riktning vi skulle vilja förändra det gemensamma regelverket. Låt mig, åtminstone översiktligt, ta upp det som nämner i sina motioner. I reservation 2 går vi igenom ett utvidgat skydd för fri- och rättigheter. Vi talar om de grundläggande kriterierna för en fungerande rättsstat.