prot · GR0967 · 2004-02-11 00:00:00 — Det arbete som många av oss svenska politiker har ägnat åt att bygga upp kritik mot dessa regimer har faktiskt i viss mån raserats. Detta blev, som jag och många andra tog upp redan för sedan, en PR-kupp för en diktaturstat i världen. För det första har kungen sedan Torekovkompromissen 1971 ingen befogenhet att yttra politiska åsikter. Att bryta mot denna princip är ett hån mot svensk demokrati och denna riksdag. För det andra ska han inte gå emot den svenska politik som ligger. Hyllningarna och uppmärksammandet av diktaturen i är faktiskt ganska skamliga, men det är också märkligt med den totala tystnad som vi har märkt från den representanter, trots att regeringen faktiskt är ytterst ansvarig för utrikespolitiken. Jag vill fråga utrikesministern vilka åtgärder hon är beredd att vidta för att återställa förtroendet för den svenska utrikespolitiken och om utrikesministern också är beredd att medverka till striktare regler för medföljande representation från regeringen vid statsbesök. 2000-talets stora konflikt kommer att stå mellan just demokrati och diktatur, och vi tycker, som liberaler, att ska vara en spjutspetsdemokrati och ingen medlöpare. Vi lever invaggade i ett rosenfärgat skimmer i föreställningen att demokratin har segrat världen över, men så är inte fallet. Sanningen är dunkel. lever av befolkningarna i fullgoda demokratier där man får hålla fria val och mänskliga rättigheter respekteras. Bara 85 av världens 191 stater kan betraktas som tillfredsställande demokratier. Situationen är värst just i och . Vi från tycker att vi måste bli oerhört mycket mer skarpa när det gäller att driva rätten till demokrati, fria val och yttrandefrihet, de grundläggande mänskliga rättigheterna. Vi ser världen över hur diktaturstater viftar bort medborgerliga rättigheter med hänvisning till att man har gratis utbildning eller fri sjukvård, så också i . Vi har sett hur afrikanska diktatorer har hävdat att det är först när människorna når en viss levnadsstandard som de kan få de självklara rättigheterna. Men ska inte betrakta diktatorer som jämbördiga parter vare sig det gäller biståndet eller mänskliga rättigheter. ger vi omfattande bistånd till kommunistiska enpartistater, som och , där mänskliga rättigheter stympas grovt. Manliga diktatorer i gröna uniformer ska inte få stora medel av svenska skattepengar. Vi kan inte fortsätta att plöja ned miljoner i dessa diktatorers fickor. Vi i är det parti som vill ge allra mest pengar till bistånd, mer än 1 miljard mer än regeringen, men vi tycker att man också måste ställa krav på att biståndet är effektivt och bra. Det handlar inte bara om att fördöma dessa regeringar. Vi måste också ha en aktiv politik för att stötta oppositionen i , , och , på samma sätt som vi lojalt stöttade ANC . Det handlar om att bygga upp fackföreningar, demokratiska institutioner, fria medier, parlament och rättsväsende. Budskapet ska vara tydligt även när starka svenska ekonomiska intressen står på spel, som när det gäller . Det finns nämligen bara ett styrelsesätt som är värdigt fria medborgare. Det stavas demokrati. Men dessvärre verkar det inte bara vara den icke folkvalda svenska kungen som inte ser principiellt på fenomenet demokrati. Representanter från den socialdemokratiska regeringen har givit märkliga svar, och jag syftar inte bara på eller vurm för diktaturstaten eller andra socialistiska stater. Här följer några citat: Det är slående vad ett lands politiska stabilitet betyder för ett lands utveckling när man ser på . Det sade på besök i landet . Var det massavrättningar, politiska fångar eller världens största diktatur som var symbolen för den politiska stabiliteten? Jag stödjer inte politik i alla delar men jag skulle gärna vilja se vad han har lyckats åstadkomma. Jag är inte alldeles säker på att bilden som förmedlas av är alldeles sann. Det sade före detta vice statsminister om . Vilken bild av är det som inte är sann? Gäller det massarresteringarna av politiskt oliktänkande? Gäller det åsiktsförtrycket, där man får fängelse när man kritiserar diktatorn? Sist men inte minst vill jag faktiskt lyfta fram det som vår utrikesminister sade för sedan i . Det är ett citat från TT. Hon fick frågan: Är det inte förståeligt att man prioriterar fattigdomsbekämpning före mänskliga rättigheter? Så här löd svaret: Jo, absolut, säger . Mat för dagen, tak över huvudet och kläder på kroppen kommer naturligtvis först. Denna syn på mänskliga rättigheter är faktiskt djupt beklaglig. Det finns ingen motsättning i att införa demokrati och mänskliga rättigheter som fattigdom bekämpas. Detta är grunden för den globalpolitik som samtliga partier tillsammans lade fram . Många länder i världen är fattiga, men till skillnad från försöker de faktiskt utveckla demokratin och friheten. Fattigdom får aldrig vara någon ursäkt för att förvägra människor fria val och pressfrihet. , vårt eget land, och denna riksdag är ett utmärkt exempel på att det faktiskt går. Vi har den äldsta tryckfrihetsförordningen i världen. Var ett rikt land då? Det var ett oerhört fattigt land. Var ett rikt land när min liberala kollega och partibroder införde lika rösträtt? Nej, tvärtom. var fortfarande ett oerhört fattigt land där många människor svalt. Fattigdom får aldrig vara en ursäkt för brist på demokrati eller mänskliga rättigheter. Och människorna i tredje världen vill aldrig ha smulorna från vårt bord. De vill ha hela menyn av rättigheter, demokratin, varken mer eller mindre. Jag tycker att vi bör betona att detta gäller såväl i och som i . 29 Utrikesminister () replik: Statsbesök är ett led i främjandet av intressen, politiskt, kulturellt och tekniskt vad gäller handel. Vi har mycket goda erfarenheter av statsbesöken som ett sätt att föra ut vår politik och våra intressen i världen. Vi kommer att fortsätta att göra detta även om det finns problem med att ytterst få länder uppfyller de höga krav på demokrati och respekt för mänskliga rättigheter som vi ställer. Det är en del av vår utrikespolitik att lägga upp statsbesök som ett led i främjandet av just demokrati och mänskliga rättigheter. Hela vårt biståndsarbete syftar till att utnyttja våra möjligheter att påverka de länder vi samarbetar med i den riktningen. Vi har ett väl utvecklat kontrollsystem, kan jag tala om för , när det gäller att säkerställa att vårt bidrag inte hamnar i diktatorers egna fickor utan att det kommer de människor till del som vi vill stödja, antingen det handlar om fattigdomsbekämpning eller stöd till organisationer och enskilda som arbetar för demokrati och mänskliga rättigheter. Mat, tak över huvudet och kläder är mänskliga rättigheter. Vi arbetar med hela bredden i vårt biståndsarbete. 30 () replik: Jag instämmer med utrikesministern. Naturligtvis ska frågor som rör sociala rättigheter och välfärdsrättigheter också lyftas fram. Men det är tråkigt när man ställer dem i kontrast till mänskliga rättigheter. Det råder ingen motsättning, i alla fall inte för mig som liberal. Som jag nämnde är ett utmärkt exempel på att det även för ett fattigt land går att ställa krav. Det kostar ingenting att avskaffa diverse förbud mot oliktänkande, att låta människor få rösta fritt eller välja sina ledare. Jag tycker fortfarande att det är ganska anmärkningsvärt att det har gått ett visst antal dagar sedan kungen uttalade sig berömmande om diktaturstaten och ännu har vi, svenska folket och politiker, inte fått någon kommentar från vare sig statsministern eller regeringen där man har fördömt de åsikter som han förde fram. Detta är beklagligt. 31 Utrikesminister () replik: Den framför naturligtvis sin uppfattning. Jag tror inte att det råder någon tvekan om den , eller för den delen svenska folkets, uppfattning om betydelsen av demokrati och mänskliga rättigheter. Det finns inga motsättningar mellan fattigdomsbekämpning och kamp för demokrati och mänskliga rättigheter, tvärtom. Vi ser kampen för mänskliga rättigheter och demokrati som ett led och en väg till att bekämpa fattigdomen. 32 () replik: Jag tycker att det med det svaret, utrikesministern, är lite märkligt att du i intervjun i TT sade att rättigheter vad gäller husrum och mat kommer före mänskliga rättigheter, att du gör en sådan prioritering. Det råder ju ingen motsättning, som du sade. Jag tror att det här är en viktig glasklar skillnad. Man måste vara tydlig. Om vi börjar luckra upp det hela hamnar vi på samma sida som allsköns diktaturer runtom i världen som har legitimerat sina diktatoriska system med att de haft rikedom eller låg barnadödlighet. Här måste man vara glasklar. Mänskliga rättigheter, demokrati och medborgerliga rättigheter kan aldrig kompromissas bort. 33 (): Rätten till liv är en grundläggande mänsklig rättighet. Respekten för livet är en förutsättning för att enskilda människor ska kunna åtnjuta sina övriga rättigheter. Rätten till liv, kroppslig integritet och respekt för den personliga värdigheten innefattar även rätten att försvara sig mot angrepp. Men givetvis bör liv främst skyddas genom annat än våld. Väldigt många fler människor i fattiga länder dör av sjukdomar än av väpnade konflikter och krig. De största mördarna på vår jord är epidemier som hiv/aids, malaria och tuberkulos. bestämda uppfattning är att bekämpningen av hiv/aids knyter an till såväl utrikes-, utvecklings- som säkerhetspolitiken. Det är den uppfattning jag gång på gång framfört i denna kammare och som också framförs av de kristdemokratiska representanterna i . Det är berömvärt att har tillsatt en särskild aidsambassadör. Men samtliga svenska ambassadörer bör vara en röst i bekämpningen av hiv/aids. Varför hör man så sällan vår egen statsminister lyfta upp den här frågan? Kraven på utomordentligt gott ledarskap i de drabbade länderna ställer också höga krav på vårt ledarskap. Det är enbart genom en konsekvent utrikespolitik som vet att ställa tydliga krav på ländernas regimer, på respekt för mänskliga rättigheter och respekt för liv som världen kan bli friare, mänskligare och fredligare. Hiv/aids visar på en oerhörd skillnad mellan fattiga och rika länder. De människor som drabbas av aids i är lika drabbade som andra människor som har blivit smittade av en dödlig sjukdom. Men de har helt andra möjligheter att leva goda och aktiva liv än de drabbade i fattiga länder. Det som i västvärlden är en jämförelsevis hanterbar sjukdom är i fattiga länder något som nästan uteslutande leder till en tidig död. Döden hemsöker dessa länders mest produktiva medborgare. Det är de unga kvinnor och män som har att överta förvaltaransvaret av byar, städer och länder. Det som pågår nu i en del av världen är en gradvis utrotning av en hel generation. Ingenting pekar just nu på att det är den sista generationen som kommer att gå detta fruktansvärda öde till mötes. har utropats till . Syftet med denna dag är förstås att öka uppmärksamheten kring hiv/aids och dess konsekvenser. Uppmärksamheten behövs verkligen, men inte bara . Jag skulle önska att regeringen tog ett initiativ till att göra en utvärdering. Rubrikerna i kvällspress och i debattartiklar är inte så stora här i när det gäller denna dödliga sjukdom. Men vi kanske skulle kunna utvärdera vad som har hänt innan. befann jag mig i Moςambique på en fältresa i Programmes regi. Jag kunde på nära håll se och framför allt höra hur den dagen uppmärksammades. kom ett uttalande från presidenten i Moςambique där hiv/aids klassades som katastrof. Även kyrkans ledare agerade i rätt riktning. varnade FN:s generalsekreterare i sitt tal för att kampen mot hiv/aids håller på att förloras. Annan kritiserade ledare i både utvecklade länder och utvecklingsländer, och visst har han rätt. Ca 40 miljoner människor är smittade av hiv som kan leda till aids. Det är svårt att ta till sig och förstå dessa närmast ofattbara siffror. Moςambique är ett land som har ca 17 miljoner invånare. Man räknar med att bland den vuxna befolkningen är smittade. Det finns 446 000 föräldralösa barn. Utav dem beräknar man att 233 000 barn har mist en eller båda föräldrarna i aids. Bakom denna siffra finns en verklig människa, ett verkligt och tragiskt öde. Några av de barnens ansikten finns i mitt minne och driver mitt engagemang. Enligt WHO sprids sjukdomen fortfarande utan direkta tecken på avmattning. Prognoserna för är mörka, mycket mörka. Antalet rapporterade infektioner ökar kraftigt i , , och . I och har antalet hivinfektioner ökat . Vi vet att de vanligaste orsakerna är oskyddade samlag och drogmissbruk med delade sprutor. Hiv/aids finns på alla kontinenter. Det kan teoretiskt sett drabba vem som helst oavsett ålder, kön, hudfärg och sexuell läggning, fattig som rik. Men det finns också betydande skillnader. Den absoluta majoriteten av de drabbade finns i de fattiga länderna. Aids är en jämförelsevis hanterbar sjukdom i den rika världen men vanligtvis, som jag sagt tidigare, ett öde lika med säker död för människor i den övriga världen. Den stora delen av behövliga resurser för att bekämpa sjukdomen, och ansvaret för att tillskjuta dessa, finns i de rika länderna. Men det finns också strukturella problem som måste lösas i utvecklingsländerna. Ett exempel är synen på kvinnans ställning i samhället. Hiv/aids kommer alltid att finnas så länge som kvinnor inte har fullständigt självbestämmande över sin kropp och sin sexualitet. Män är i mångt och mycket nyckeln till att minska spridningen av hiv. Det är ett måste att utmana beteendemönstret hos män och förändra det sätt på vilket unga pojkar skolas till män. Centralt är att vidga kärnan i den manliga identiteten till mer än styrka och virilitet. Ett mer konkret och i tiden närliggande problem är tillgången till kondomer och att avdramatisera människors inställning till preventivmedel i allmänhet. Med andra ord måste allmänna hälsoreformer i fattiga länder kompletteras med utbildning i sexuell och reproduktiv hälsa. Preventionsarbetet måste inkludera åtgärder på både lång och kort sikt. Enbart en förändring av sexuellt beteende i form av exempelvis sexuell avhållsamhet är lika otillräckligt som enbart obegränsad tillgång till kondomer. Slutligen vill jag säga att aids kan besegras och krossas men bara om vi slutar tro att det är någon annans problem, något som bara drabbar andra och något som måste lösas av andra. Insikten om att hiv/aids är ett problem som på ett eller flera sätt berör och påverkar alla länder i hela världen är något som måste genomsyra svensk utrikespolitik i alla dess kontakter med stater och organisationer. 34 SERMIN ÖZÜRKÜT (v): Jag skulle först vilja säga att vi instämmer i utrikesministerns grundvärdering om alla människors lika värde. Värderingen och vägen till förverkligandet av allas lika värde oavsett klass, kön och etnicitet skapar ett demokratiskt samhälle som utgår från ett kollektiv som har individens behov i centrum. Vi tycker att sådana samhällen är den bästa garanten för säkerhet och fred i världen. Folkrätt, eller med andra ord internationell rätt, handlar också om samma sak. Folkrätt är synonymt med internationell rätt och täcker hela rättssystemet. På liknande sätt som vi traditionellt använder folkrätt i stället för internationell rätt har svenska språket en benägenhet att blanda ihop begreppen folk, stat och nation. Det finns en benägenhet att uppfatta dessa begrepp som ett och samma. Kanske beror det på att genom sin historia varit så etniskt homogent. Eller rättare sagt: Det har varit en utbredd uppfattning att har varit etniskt homogent. Genom en enkel granskning av det svenska språket finner vi dock att det består av en mängd tyska, franska och engelska ord. Och hur är det med vår historia? Hur länge var inte , , och andra städer Hansastäder där tyska var minst lika vanligt som den tidens svenska? Det svenska språket och folket, likt andra språk och folk, är konglomerat, det vill säga blandningar av alla slag. Likafullt har vi föreställningen att det finns en ren svenska och etniskt rena svenskar. Men hur är det egentligen? Se bara på oss från i utrikesutskottet! Att jag inte är etnisk svensk märks tydligt på mitt sätt att tala, min partikamrat i utskottet är av tyskt ursprung och vår politiska sekreterare är ursprungligen av vallonsläkt inte en enda så kallad etnisk svensk. Hur ser det då ut i andra områden i världen? En tämligen enkel undersökning visar att få statsbildningar i dagens värld är etniskt homogena. Gjorde vi en karta över med avseende på etnicitet skulle vi få ett mycket brokigt lapptäcke. På flera håll upplever människor det inte som särskilt märkligt att man har olika etniskt ursprung. Det tillhör vardagen och är inget att fästa särskild vikt vid. På andra håll förvandlas etniciteten till politiska stridsfrågor. Där har etniciteten anförts som skäl för krig, förföljelser, trakasserier och folkmord. Vad som avgör här är hur man hanterar detta problem. Flera politiska lösningar har prövats och misslyckats. En av dem var apartheidpolitiken i . Den utgick från den vita rasens överlägsenhet över svarta och färgade. Hela systemet var byggt på att vissa ansågs vara överlägsna andra. I är det ursprungsbefolkningarna som har drabbats hårt av detta synsätt. Indianbefolkningen har betraktats som okunnig, efterbliven och ett hinder för så kallad utveckling. På samma sätt betraktar och behandlar den israeliska staten palestinierna. I har man länge förnekat själva existensen av kurderna. Grunden för allt detta är att man inte erkänner människors lika värde. Att stifta apartheidlagar, att plundra människor på deras naturtillgångar, att bygga murar och att förneka existens är den absolut sämsta vägen att skapa fred och därmed säkerhet i världen. Det leder i stället till krig, inbördeskrig, förföljelser och folkmord. Utgångspunkten för att motverka en sådan utveckling är naturligtvis ett demokratiskt samhälle. Demokrati är inte enbart att ha allmänna val utan också sättet att hantera interna konflikter med fredliga medel. Just här kan vi nämna internationell rätt, som uppmanar till att lösa sådana konflikter på ett konstruktivt och fredligt sätt. Beträffande majoritetminoritet-problematiken kan bland annat nämnas två konventioner: ramkonvention om skydd för nationella minoriteter och minoritetsspråkskonventionen. Dessa konventioner lägger en grund för en samlad minoritetspolitik. Ramkonventionen innehåller inte någon definition av en minoritet, vilket medför att staterna själva kan avgöra vad som kännetecknar en minoritet. Även om ramkonventionen inte innehåller någon definition har det under tillkomsten framgått att begreppet syftar på grupper med långvarig anknytning till en stat. Här kan särskilt nämnas att varje individ själv avgör om han eller hon vill bli behandlad som tillhörande en minoritet. Detta val ska inte behöva medföra någon nackdel för individen. minoritetsspråkskonvention bygger å andra sida på språkens anknytning till urbefolkningar och andra minoriteter som etniska grupper. Inom FN finns Ecosoc, det ekonomiska och sociala rådet, som bland annat sysslar med främjandet av mänskliga rättigheter. Kopplat till Ecosoc finns det en underkommission som enbart sysslar med förebyggande av diskriminering och skydd av minoriteter som nationella eller etniska, religiösa och språkliga. Lagstiftning är inte det enda sättet att arbeta på, men det är en oerhört viktig grundförutsättning för att förebygga interna konflikter som annars kan sluta med krig, inbördeskrig och folkmord. I den bemärkelsen är internationell rätt, med FN som den högsta internationella rättsinstansen, ett oerhört stort stöd för politiska lösningar. 35 (): Ärade ledamöter i kammaren, åhörare och protokollsläsare! Det kan ibland kännas lite tröstlöst här framme när det är så få ledamöter i kammaren. Men när man vet att och tusentals andra följer den här debatten på TV känns det mer meningsfullt. Jag tänkte ta upp två frågor som handlar om svensk utrikespolitik som utrikesministern inte berörde med ett ord. Den första är FN:s millenniemål. FN:s millenniemål nr 1 är att halvera den absoluta fattigdomen i världen . Enligt resulterar ett bistånd på i att ytterligare 105 000 människor permanent kan ta sig ur absolut fattigdom. Också enligt beräkningar krävs det att de rika länderna i världen fördubblar sitt bistånd om FN:s millenniemål nr 1 om att halvera fattigdomen ska kunna uppnås. I har vi minskat vårt bistånd. skar vi ned det , från till av BNP. Det angavs då väldigt tydligt att den nedskärningen var tillfällig. Biståndet skulle återställas så snart ekonomin medgav det, hette det i debatten. har ekonomin vänt. Privatkonsumtionen i har ökat . De riksdagsledamöter som sitter här i kammaren och som har suttit i har fått sina löner ökade . Men har ännu inte återställt nivån på biståndet till världens fattigaste. Med sätt att räkna har den här politiska oförmågan av riksdag dömt 1,3 miljoner människor till absolut fattigdom. Det är därför viktigt att vi får en majoritet i riksdag och en regering som håller vad som lovats, att låta de vackra orden få en mening, att återställa biståndet till enprocentsnivån. När vi väl har gjort det måste vi diskutera hur vi ska kunna få den rika världen att fördubbla sitt bistånd så att FN:s millenniemål kan nås. För svenskt vidkommande handlar det om 19 miljarder, lite drygt. Det är en ofantlig summa. Men man kan jämföra de 19 miljarder som behövs om FN-målet ska kunna uppnås med vad regeringen planerar att handla JAS-plan för, JAS-plan som Försvarsmakten säger att man inte behöver och inte vill ha. Den summan uppgår till 38 miljarder. vill man fortsätta att handla JAS-plan för som vi varken har ett försvarspolitiskt behov av eller som ens Försvarsmakten vill ha. Bara halva den summan för del skulle leda till att vi från vår sida skulle kunna uppfylla vad säger är ett krav om FN:s millenniemål ska kunna uppfyllas. Den andra frågan i svensk utrikespolitik som jag vill beröra, och som utrikesministern i sitt anförande inte heller berörde med ett enda ord, är vapenexporten. Vapenexporten är kanske den mest konkreta utrikespolitiska handling som utför. När exporterar vapen till en diktatur motverkar vi ju vår strävan att stötta demokratier i världen. När exporterar krigsmateriel till de allra fattigaste länderna försvårar eller omöjliggör vi fattigdomsbekämpningen. När vi skickar vapen rätt in i konflikthärdar och krig medverkar ju till att förlänga krigshandlingar. Därför är ett av de mest tydliga och konkreta uttrycken för svensk utrikespolitik när vi väljer att exportera krigsmateriel. Det heter att krigsmateriel inte ska bidra till krig när den säljs från . Det står i tidigare riksdagsbeslut och riktlinjer. Ändå vet vi att så har skett. fick vi ett tydligt exempel när var det näst största landet som beviljades utförseltillstånd av krigsmateriel. Och vi vet att den krigsmateriel som har köpt är sådan som man har använt i det krig i som regeringen anser vara folkrättsvidrigt och i den ockupation av som man genomför. Detta beslut att exportera krigsmateriel till krigförande stater innebar att regeringen raserade svensk traditionell vapenexportpolicy där tidigare alla länder bedömts utifrån samma kriterier, nämligen att till dem som befinner sig i väpnad konflikt ska icke vapenexport ske. Det här är allvarligt. Regeringen understryker också vikten av demokrati i den utrikespolitiska förklaring som vi har hört och i den allmänna utrikespolitiken. Om vi ska kunna ta de här orden på allvar är det viktigt att de är någonting mer än bara vackra ord på ett papper, att trenden mot ökad export till diktaturer vänds. Till flera av världens värstingstater och förtryckarstater, stater som konsekvent och systematiskt kränker FN:s mänskliga rättigheter, har beviljat krigsmaterielexport. Det måste vara en grundförutsättning att medborgare i de länder som mottar svenskt krigsmateriel ska ha laglig rätt att protestera mot vapenimporten utan att riskera fängelse och tortyr. Här måste det ske en betydande uppstramning från den sida när vapenexport beviljas från vårt land.