prot · GS0942 · 2004-12-02 00:00:00 — Liksom talarna där är jag av uppfattningen att det ska göras en sådan satsning men att man inte bör dra ned på andra ställen. I nästan varenda län finns det något projekt det är väl 15 stycken som antingen senareläggs eller inte blir av alls. Det talades också om IT-kunskap. Man nämnde ett seminarium som vi hade här i . Då fick vi veta att det viktigaste kanske inte är att satsa mer pengar på linor och snören, utan att lära företagen hur man använder sin utrustning. Det finns en mängd andra frågor. var inne på förmånsrätten, så den ska jag inte ta upp igen. Men jag tycker att det var synd att det blev ett sådant beslut som det blev. Det finns en punkt där det har väckts några motioner. Den handlar om växelkursen för euro. Till min och andras stora glädje blev beslutet efter diskussion i utskottet och lite mer ingående undersökningar att vi har ett enigt utskott som i sitt ställningstagande har sagt att vi förväntar oss att en förändring av den förordning som gäller eurokursen kommer att läggas fram av regeringen senast i samband med vårpropositionen. Jag tycker att det är bra. För många som får EU-stöden innebär skillnad per euro mycket pengar i slutändan. Det är jag alltså väldigt nöjd med. Jag står naturligtvis bakom alla folkpartireservationer och dem där vi finns med, men jag yrkar bifall bara till nr 7 och nr 8. 138 (): Jag yrkar bifall till reservation 4. En bristfällig näringslivspolitik i drabbar i första hand de företag som redan har för mycket motvind. Det drabbar företag i glesbygd, i skogslänen och i norra inland på ett förödande sätt. Skulle dessa företag få uppleva ett bättre generellt företagsklimat i skulle de känna sig optimistiska , trots lägesnackdelarna. När regeringen äntligen, efter många, många års kritik för handlingsförlamning, bestämde sig för att slopa arvs- och gåvoskatterna så var det många småföretagare som kände ny inspiration och lust att kämpa vidare. Tyvärr har regeringens senfärdighet i denna fråga lett till att många tusen företag försvunnit bland annat på grund av dessa skatter. Vi har över 20 000 företag färre i än . Glädjen över slopade arvs- och gåvoskatter blev kortvarig. Vi har en regering som tydligen försöker förverkliga ordspråket: När glädjen är i stugan, står ofta sorgen i förstugan. Efter nyheten om slopandet av arvs- och gåvoskatten ordinerade regeringen genast ny taggtråd. Regeringen befarade väl att det nya tillståndet där företagarna såg hoppfulla ut och började tro skulle ge sämre opinionssiffror vid nästa mätning. Alltså gick man in med mer taggtråd för att få applåder från den företagsfientliga s-väljarkåren. skulle företagen i stället få börja hjälpa staten med att få statsbudgeten i bättre balans genom att regeringen överlämpar mer av sjukskrivningskostnaderna på företagarna. Ett steg framåt och två steg bakåt är tydligen numera regeringens näringslivspolitik. Det här drabbar de svagaste företagen först, som jag har sagt. Det får naturligtvis negativa regionalpolitiska konsekvenser. På i går lovade vår nya näringsminister att stimulera företagandet. Det och misslyckades med på tillväxtkongressen ska nu lyckas med inom fem . Vi säger: Grattis, ! kommer att stödja dig i de flesta av dessa 300 punkter. Välkommen till verkligheten, får vi väl säga. Det är uppmuntrande för oss i och i alliansen att det inte var förgäves att år in och år ut motionera om bättre företagsvillkor i landet. De flesta av de här 300 förslagen var ju bara att plocka ur de fyra borgerliga partiernas motioner . En del av dessa åtgärder är redan beslutade av , men regeringen har inte fått ändan ur vagnen för att genomföra dem. hoppas vi att det blir av. Eller är det bara prat även den här gången? Förlåt om vi har svårt att höra vad regeringen säger. Vad ni är och gör överröstar oftast allt vackert tal och alla vackra löften. Ni verkar inte förstå att en del av dessa löften är självfinansierande, utan de ska tydligen uppfyllas först om fem som om de vore kostsamma. Det är en överlevnadsfråga för som välfärdsland att omgående sätta de här åtgärderna i sjön. Det är ett måste för en fungerande regionalpolitik. Det har alldeles för länge varit regeringens linje att inte skapa ett generellt bra företagsklimat där alla företag, såväl i glesbygd som i tätort, ska ha chans att växa och känna arbetslust. I stället har man älskat att leka tomte och dela ut bidrag till höger och vänster med dålig pricksäkerhet allt för att kompensera en dålig generell näringslivspolitik. De flesta experter är rörande överens om att detta fungerar dåligt. Senast lyssnade vi i det här huset till en regionalpolitisk opinionsbildare, Per , tidigare statssekreterare i och ledarskribent i s-tidningarna . Han ansåg att svensk regionalpolitik i huvudsak var ett stort misslyckande. I det betänkande som vi behandlar vill man dessutom skapa än mer centralisering av besluten genom att länsstyrelserna inte längre ska få vara med i handläggningen som . Erfarenheterna från många andra länder är att det är den motsatta vägen, att låta besluten fattas så nära företagarna som möjligt, som ger bäst träffsäkerhet och effekt. Tar regeringen över huvud taget regionalpolitiken på allvar? Ska hela leva? Ja, när det gäller verkar man ta den på allvar, men det är i senaste laget. Men vad händer i nu när Kubal varslar 500 anställda? Regeringen skapar regionalpolitiskt kaos också för att man saknar en klok energipolitik. Kubal kan inte få offerter på energi i taget. Det fick vi höra när vi var där. Då blir det osäkert att nyinvestera för många hundratals miljoner, och då blir de schweiziska ägarnas beslut att man satsar i andra länder. fattar regeringen beslut i försvarsfrågan som får stora regionalpolitiska konsekvenser. Det kommer att drabba och mycket hårdare än vad någonsin kommer att råka ut för. Ett av var att ta regionalpolitisk hänsyn i sitt förslag. Dessa hänsyn lyser tyvärr helt med sin frånvaro. Vi i näringsutskottet har inte ens fått yttra oss om förslaget till försvarsbeslut. Vi ska ju ha ansvar för regionalpolitiken. Hela ska leva är nu förvandlat till halva ska dö. I regionalpolitiken framöver är det viktigt att vi inser att glesbygden och inlandet på många håll har stora resurser och möjligheter att utvecklas. handlar det bara om möjligheter att få lån och att det skapas kreditgarantiföreningar på det lokala planet. Sedan klarar man sig. Det viktigaste är att kommunledningarna i de här områdena förstår att prioritera näringslivsutveckling. Det duger inte att anställa en näringslivssekreterare utan att resurser och stöd från kommunledningen upprättas. Man kan inte hoppas att regeringen ska pytsa ut någon miljon till stöd och hjälp. Hela kommunledningen måste börja prioritera näringslivsutveckling som nummer ett. Lyckas man inte här kommer det att saknas resurser inom alla andra verksamhetsområden i kommunen. Dessa kommunala strategitänkande näringslivskontor skulle vi kunna ge regionalpolitiskt stöd. Men då måste man där börja arbeta med långsiktiga och näringslivsinriktade strategier för att utveckla de unika förutsättningar man har i kommuner och grannkommuner. Vilka näringar har en möjlighet att nå en global marknad? Handlar det om träförädling, turism, livsmedel, gruvmaskiner och så vidare? När varje region har funnit sin specifika utvecklingsmöjlighet kan regionalpolitiska ekonomiska stöd sättas in för att stödja just de här branscherna och nätverken. I det här betänkandet föreslår vi kristdemokrater till exempel att man flyttar över 100 miljoner från utgiftsområde 19 till utgiftsområde 24 för att fördubbla vårt lands marknadsföring av som turistland. Det snedvrider inte konkurrensen mellan turistentreprenörer utan hjälper alla i turistbranschen i hela landet. Det skapar tiotusentals årsarbeten i glesbygden. Träförädlingsbranschen kan med statliga pengar hjälpas att skapa resurscentrum med designer, marknadsförare, försäljare och produktutvecklare. Kommunerna kan få resurser för att skapa starka kreativa näringslivskontor, som jag tidigare nämnde. Inlandsdelegationen, som just nu skriver sin slutrapport, verkar vara inne på mycket av det här tänkandet. Vi får se när den kommer . Det här är ett nytänkande som tillsammans med en ny, generell och bättre näringslivspolitik i landet och en klokare energipolitik kan få alla kommuner i hela att försörja sig själva och utvecklas. Då har vi lyckats med att forma en bra näringslivs- och energipolitik och en fungerande regionalpolitik. 139 (): Jag vill börja med att yrka bifall till reservationerna nr 4 och nr 6 i det här betänkandet. Syftet med den regionala utvecklingspolitiken är att ge alla delar av vårt land så likvärdiga förutsättningar för tillväxt och utveckling som möjligt. Det handlar om att ta hela landet i bruk. behöver en politik som fungerar såväl för våra stora städer som för landsbygd och glesbygd. Det gäller att skapa ett klimat som uppmuntrar människor att ta initiativ för att utveckla den bygd där de lever och verkar, oberoende av var detta är i vårt avlånga land. Målet för den regionala utvecklingspolitiken sägs vara väl fungerande och hållbara lokala arbetsmarknadsregioner med god servicenivå i alla delar av vårt land. Detta är en utmärkt målsättning. Tyvärr stannar dock detta mest vid vackra ord som klyftorna och motsättningarna mellan olika delar av vårt land vidgas. Det är en farlig utveckling som måste brytas. Regering och riksdag har slagit fast att samtliga statliga myndigheter ska ta regionala hänsyn. Likaså finns det beslut om att nytillkommande statliga arbetstillfällen i första hand bör lokaliseras på andra håll än i huvudstadsregionen. I praktiken har dessa stolta deklarationer tyvärr inte betytt så särskilt mycket . Det allvarligaste och mest aktuella exemplet på att det är det centralistiska tänkandet som styr är den försvarsproposition som kammaren ska behandla . Trots vackra ord om vikten av väl fungerande verksamhet och att man ska ta regionala hänsyn föreslår regeringen att halva landet ska lämnas tomt på militär verksamhet. Utan sakskäl vill regeringen rasera den militära verksamheten i och i redan utsatta regioner där försvaret för övrigt har investerat i toppmoderna anläggningar bara . Blir regeringens proposition verklighet, vilket jag fortfarande hoppas att den inte blir när det gäller grundorganisationen, innebär skrotandet av garnisonen i den största statliga nedläggningen . Förlusten av de över 1 400 arbetstillfällena i motsvarar ungefär 20 000 i . De indirekta effekterna kan beräknas vara större. Fundera lite över vilka reaktioner det skulle bli om 60 000 arbetstillfällen skulle försvinna på ett bräde i ! Hur det än går med försvarsbeslutet krävs en långsiktig plan för hur statlig verksamhet ska omlokaliseras till och andra delar av . Jag är glad över att vi har en fyrpartireservation bakom kravet på en strategisk plan med tydliga mål för omlokalisering av statlig verksamhet. Ett annat exempel på de vådliga konsekvenserna av den centraliseringspolitik som förs kan jag också hämta från mitt hemlän . Jag har tidigare pekat på den situation som just befinner sig i. Det är en naturresursrik kommun som har släppt ifrån sig sina forsar i , där en tiondel av vattenkraft produceras. Problemet är att knappast någonting av de rikedomar som det strömmande vattnet skapar får medverka till lokal utveckling av de bygder som har släppt till vattenkraften. Skulle ha legat i , där det finns ett fungerande system för återbäring på vattenkraften, hade kommunen haft helt andra förutsättningar att satsa offensivt . tvingas kommunen kämpa med utflyttning, minskande skatteunderlag och en i praktiken ständig ekonomisk kris. ska för övrigt kommunfullmäktige i ta ställning till sin budget, som innebär ytterligare nedlagda byskolor och kraftiga neddragningar när det gäller vård och omsorg. Så borde det inte behöva vara om en del av de rikedomar som skapas lokalt också får stanna lokalt. har liksom en annan vattenkraftskommun, i , halverat sin befolkning . är det hög tid att ge dessa kommuner möjligheter att bryta den onda cirkeln och kunna ta vara på sina tillväxtförutsättningar, för de finns. Att se till att det finns en god infrastruktur i alla delar av vårt land är ett ansvar för staten, likaså att medverka till att det finns riskvilligt kapital även i de glesare delarna i landet. är detta ett stort problem, även för många i grunden lönsamma och stabila företag. När man träffar företagare i inland hör man ofta att de har jättestora problem med att få bankerna att låna ut pengar och över huvud taget har problem med krediter. Detta beror naturligtvis, som har sagts här, delvis på de nya förmånsrättsreglerna. är det statens ansvar att se till att de här problemen får en lösning. Kreditgarantiföreningarna, som har nämnts här, behöver verkligen stödjas, för de är lokala krafter som går samman för att lösa de här problemen. Med goda och rättvisa förutsättningar kan växtkraft skapas lokalt av dem som berörs. Det måste bli enklare för människor att förverkliga sina affärsidéer för att stärka både sig själva och den bygd där de verkar. Ett annat problem, som också finns med i det här betänkandet, är att regeringen vill centralisera de regionalt beslutade företagsstöden i stödområdena från länsstyrelse till central nivå. Det är ett oklokt förslag, särskilt som gör en översyn av riktlinjerna för regionalt beslutade statliga stöd för den kommande programperioden . Som vi konstaterar i och kd:s gemensamma reservation menar , som samlar landstingen och kommunförbunden i de fyra nordligaste länen, att det är minst sagt dumt att ensidigt försämra möjligheterna till regionalt beslutade företagsstöd innan de nya reglerna är fastställda. Det kan ju mycket väl bli så att det blir lättare att genomföra generella stöd som vi i grunden tycker är bra. Det finns exempelvis öppningar från vad gäller en arktisk zon, där man efterfrågar medlemsländernas synpunkter och där det till och med finns öppningar för att differentiera arbetsgivaravgifterna, vilket särskilt i har visat sig vara ett mycket effektivt sätt att få en positiv utveckling i hela landet. I grunden är jag, som många vet, ganska kritisk till EU, men jag anser att det är självklart att måste slå vakt om de rättigheter som vi har när det gäller stöd till regioner med långa avstånd, med gleshet och kärvt klimat. Sammanfattningsvis: behöver en politik för utveckling i hela landet. Vi behöver ett starkt och levande likaväl som ett starkt och levande . En sådan utveckling kräver att gamla centralistiska synsätt ersätts med ett underifrånperspektiv där alla regioner ges förutsättningar att ta vara på sina speciella möjligheter. 140 (): Först av allt yrkar jag bifall till förslagen i betänkandet om utgiftsområde 19 Regional utveckling i deras helhet och därmed avslag på samtliga reservationer. Vi lever i en inkonsekvent värld, där fattigdom och välfärd lever sida vid sida trots att ingen egentligen vinner på det. Att hålla ihop, att färdas tillsammans, är en grundläggande drift hos människor. Ändå har vi ibland så oförklarligt svårt att göra detta. Solidaritet och sammanhållning är därför en av de mest grundläggande ambitionerna för oss socialdemokrater. Vi vet att sammanhållning varar i längden. Det är inte en svensk åsikt det är en global insikt. Det är ur detta perspektiv man måste se regional utveckling, som vi talar om här och . Precis som man gjort i de tidigare anförandena menar jag att den regionala politiken omfattar så mycket mer än bara detta politikområde. Därför är det också viktigt att se vad konsekvenserna blir för helheten om några delar av politikområdena slås i spillror. Regional utveckling handlar således inte bara om tillväxt och arbeten. Regional tillväxt handlar också om välfärden, en bra sjukvård, skola och äldreomsorg och trygghet när man är föräldraledig eller när man blir sjuk eller arbetslös. Det är trygga människor ute i vårt land som vågar möta framtiden, som vågar satsa på utbildning och entreprenörskap. Det är därför som jag ser med oro på det historiskt hårda slag mot sjuka och arbetslösa som nu har presenterat. Den svenska regionalpolitiken har förändrats . Det ligger helt i linje med strategin i och genomförandet av propositionen om en politik för tillväxt och livskraft i hela landet som började gälla . Dessa riktlinjer och åtgärder följs nu upp och genomförs kontinuerligt. Regionalpolitiken har också delvis fått en ny inriktning på grund av dels EG:s struktur- och regionalpolitik, dels den ökade betoningen på hållbar tillväxt och på långsiktighet. Jobben kommer att ligga högt på den socialdemokratiska agendan. Att skapa fler jobb, att få bukt med slöseriet att människor som vill och kan arbeta går arbetslösa kan inte nog betonas. Vi vet att sysselsättningen är betydligt högre och arbetslösheten lägre på arbetsmarknader med ett brett utbud av jobb. På arbetsmarknader där näringslivet är svagt och pendlingen är låg är frånvaron och arbetslösheten stor. Därför behöver vi samarbeta mellan regionerna, och infrastrukturfrågornas betydelse för den regionala utvecklingen är oerhört viktig. Många orter som genomgått en snabb strukturomvandling har också stor arbetsfrånvaro. Detta gäller inte enbart små samhällen utan även i storstadsregioner finns det här problemet. Invandrartäta områden saknar till exempel ofta bra förbindelser med en värld där det talas svenska och där jobben finns. Det krävs nytänkande, erfarenhetsutbyte, många aktörer, utbildning, kompetensutveckling, kunskapsöverföring och inte minst visioner för att klara framtidens arbetsmarknad. En ökad tillväxt och förbättrad välfärd kräver ett arbetsliv där människor efterfrågas och har möjligheter att utvecklas. Vad jag kan känna en oro för är när vi även på den här nationella nivån pratar om motsättningar mellan regioner. Vi ställer landsända mot landsända, kustland mot inland, storstad mot landsbygd. Vi framhåller mer vår oförmåga än vår förmåga till utveckling. Som det står i budgetpropositionen: Den regionala utvecklingspolitiken har inga geografiska avgränsningar. Den utgår från de lokala arbetsmarknadsregionernas funktionssätt och bedrivs i såväl gles- som landsbygd, i små och medelstora städer samt i storstadsområden. Motivet för att bedriva en regional utvecklingspolitik i alla delar av landet är bland annat att den nationella tillväxten utgörs av summan av den tillväxt som skapas lokalt och regionalt. Den samlade nationella tillväxten är således delvis avhängig av hur väl de förutsättningar som finns lokalt och regionalt tas till vara. Detta, herr talman, borde vara vår gemensamma ledstjärna. Det är lätt att hålla sig för skratt efter att ha lyssnat på vissa anföranden här . Då tänker jag inte minst på anförande och kd:s uppfattning. Att människor bor kvar i det här landet framstår näst intill som en obegriplighet, och att någon region över huvud taget kan överleva är väl närmast ett mirakel med det synsätt som här presenterades. Att det finns bara åtta reservationer till betänkandet förvånar mig med tanke på de brösttoner som väljs. De borgerliga partierna har lyckats knåpa ihop en gemensam reservation. När jag läser den inledande och påföljande texten i reservation 1 kan jag se en ganska stor samsyn i den och majoritetstexten och budgettexten. Det står till exempel: Det nuvarande inriktningen på olika och komplicerade bidragsformer måste brytas. Då elimineras riskerna för att företagsstöd och bidrag snedvrider konkurrensen, vilket minskar effektiviteten i samhällsekonomin. Det gäller att ta till vara och maximera de förutsättningar som finns i varje region. Det är precis vad vi socialdemokrater vill. Därför följer vi nu upp och genomför tidigare beslut om att gå från bidrag till lån. Därmed kan det erbjudas lån med större risktagande i stödområde B. Meningen är att fokus ska flyttas från stöd till enskilda företag till insatser av bredare karaktär, framför allt samverkansinsatser. Dessa förändringar bör förbättra förutsättningarna för ett framgångsrikt genomförande av de regionala tillväxtprogrammen. I förslagen framkommer att vill minska utgiftsramen med drygt 800 miljoner i förhållande till förslaget från s, v och mp. vill minska med drygt 500 miljoner, och vill minska med 100 miljoner och minska landsbygdslånen med 10 miljoner. däremot vill öka det allmänna regionalpolitiska anslaget med 489 miljoner och landsbygdslånen med 5 miljoner. De är också ensamma om att föreslå ett anslag om 100 miljoner till regionalt och lokalt utvecklingsarbete. Det är alltså en skillnad på mellan moderat förslag och centerpartistiskt i en budget om knappt 3,5 miljarder. Så var det med den alliansen för knappast trovärdig och mer ohederlig än hederlig på grund av osämja. Det skulle vara intressant för var och en som intresserar sig för regional utveckling att veta vilken politik som egentligen döljer sig bakom den dimridån. Så vill jag något kommentera reservationerna, närmast reservation 4 om utlokaliseringsfrågor. har i stort redan det uppdrag som krävs i reservationen. Det finns ganska utförligt beskrivet i betänkandet. Utskottsmajoriteten håller också med om att det finns ett stort intresse för ut- och omlokaliseringar och anser att lokaliseringsfrågan är en viktig framtidsfråga. Inte minst lär vi bli varse detta med anledning av kommande försvarsbeslut. Låt mig säga något om utvecklingen av EG:s sammanhållningspolitik. driver självklart att det så kallade glesbygdsperspektivet ska fortsätta att gälla för vårt land liksom att vattengräns ska jämställas med landgräns. Kommissionens förslag till förordning innebär dock att mål 1-stödet försvinner och att insatser i stället kommer att finansieras inom ramen för det nya målet för regional konkurrenskraft och sysselsättning. Naturligtvis ser vi nödvändigheten av att de glesbefolkade områdena i norra kommer att specialbehandlas på något sätt. Men, herr talman, det är för tidigt att göra några uttalanden . Förhandlingarna pågår, och den nya delen ska träda i kraft . Jag vill dock redan nu ta tillfället i akt och säga att jag har förståelse för den oro som finns ute i landet om den framtida utformningen. följer den här frågan, och vi har i utskottet en särskild arbetsgrupp som har till uppgift att bevaka just sammanhållningspolitiken. En viktig uppgift för den nya regionala utvecklingspolitiken är att stimulera till ökat nyföretagande och stärka utvecklingen i befintliga företag. Detta kommer att debatteras mer ingående när vi behandlar utgiftsområde 24. Låt mig avslutningsvis så att säga knyta ihop säcken med att åter säga att regional utvecklingspolitik omfattar många områden inom i princip samtliga politikområden, och det är viktigt att vi håller ihop dem. 141 () replik: Jag är glad över att tycker att lokaliseringspolitiken är viktig och menar att vi ska hålla ihop om den. Jag ser fram emot att vi framöver i utskottet kommer att vara eniga om lokaliseringsfrågorna. Skillnaden i utgiftsramar mellan de borgerliga partierna är väl inte så märkvärdig. debatterades ett annat utgiftsområde, nämligen kommunikationer. Där tog vi igen på gungorna vad vi förlorade på karusellen. Vi får väl bryta arm om vad som är viktigast när det är dags för att bestämma sig. Jag antar att det är på sättet ni också sköter samarbetet med v och mp. Jag är överens med om ytterligare en sak, och det är att det är viktigt att hålla ihop och att framhålla att alla politikområden är viktiga det sade jag tidigare. Skola och äldreomsorg är exempelvis områden där det är jätteviktigt att det fungerar på alla håll i landet. Jag vill poängtera att vill ge mer pengar till kommunerna för att de ska kunna sköta de här viktiga områdena. Vi föreslår en sänkning av ersättningsnivåerna för att fler människor ska komma i arbete så att vi ska ha råd att satsa på viktiga områden, bland annat skola och äldreomsorg. Vi säger att de områden ska undantas där det inte finns något alternativ, först och främst rehabilitering, just för att se till att folk får snabbare rehabilitering.