prot · GS0954 · 2004-12-17 00:00:00 — 1 § Särskild debatt om den svenska kollektivavtalsrätten 1 (): Dagens debatt är historisk. någonsin i regeringsställning har vi socialdemokrater begärt att en särskild riksdagsdebatt ska äga rum. Vi har begärt den därför att det just nu pågår en konflikt kring ett skolbygge i vars utgång kan komma att få mycket långtgående konsekvenser för de svenska löntagarnas trygghet. Vi har begärt den därför att det politiska alternativet i , den borgerliga maktalliansen för systemskifte, nu öppet och fördomsfullt ifrågasätter de demokratiska fackliga organisationernas rätt att vidta stridsåtgärder för att hävda svenska kollektivavtal. Vi har begärt den här debatten därför att det är viktigt, inte minst inför nästa riksdagsval, att partierna i denna kammare, i , i högsta beslutande organ, redovisar sin syn på löntagarnas rättigheter i det utvidgade och öppna . 1938 var det år då kom till och lade grunden för den modell som har kommit att kallas för den svenska modellen, men som lika gärna skulle kunna kallas för den nordiska modellen eftersom våra nordiska grannländer har ungefär samma ordning som vi för att reglera anställningsvillkoren. Bakgrunden var enkel: SAF och LO fruktade fler statliga ingripanden, vilket man ville förhindra. För att undvika lagstiftning slöt man detta år det så kallade , som reglerar hur förhandlingar ska gå till, hur stridsåtgärder ska utlösas och hur skyddet för tredje man regleras vid stridsåtgärder. Det var en kraftig markering mot staten. Arbetsmarknadens parter ville själva, under eget ansvar, sköta förhandlingar och stridsåtgärder. För oss socialdemokrater är det inget tvivel om vad som är vår uppfattning i dessa frågor. Vi välkomnar arbetstagare från EU-länder att arbeta i på samma villkor och med samma trygga regelverk som svenska löntagare redan gör. Vi kommer att slå vakt om de svenska fackförbundens rätt att teckna kollektivavtal med de företag som etablerar sig i vårt land för att konkurrera på lika villkor och agera mot lönedumpning. Vi anser att svenska fackliga organisationer har rätt att vidta stridsåtgärder mot företag som är verksamma i , oavsett från vilket land företaget kommer. Vi anser att ska möta framtiden med välutbildade medarbetare som tillverkar varor och tjänster med höga förädlingsvärden, inte med låga löner och dåliga arbetsvillkor. Samma rättigheter och samma skyldigheter ska gälla alla i vårt land, både företag och löntagare. Så bygger man ett samhälle i social sammanhållning. Så skapar man trygghet och frihet för alla i vårt land. Det är mot bakgrund av detta som vi nu är djupt oroade över den inställning som den borgerliga maktalliansen för systemskifte nu uttrycker. Högerledaren kallar Svenska Byggnadsarbetareförbundets agerande för en skamfläck. Deras brott i ögon är att byggnadsarbetarnas egen fackförening försöker hävda svenska kollektivavtal, med svenska arbetsvillkor, med svenska löner, i . Sedan veckor tillbaka hänger en fråga i luften för . Anser högern att fackliga organisationer har rätt att vidta stridsåtgärder för att hävda svenska kollektivavtal? Ja eller nej? ekonomiska taleskvinna anser tydligen att svenska byggnadsarbetare är så dåliga att de inte är värda de löner de har . Jag måste därför fråga representant i dagens debatt: Finns det andra löntagargrupper i som anser är så ineffektiva att de skulle må bra av sänkta löner? säger att det är självklart att utländska företag ska kunna komma till och arbeta under andra villkor än svenska. Vad anser är ? Hur anser att det ska vara okej att arbeta i under andra villkor än svenska löntagare? Dessa uttalanden går inte att ta miste på. De ifrågasätter den svenska modellen och ifrågasätter den trygghet och de villkor på den svenska arbetsmarknaden som kollektivavtalen representerar. Dessa uttalanden är djupt fackföreningsfientliga och därmed också löntagarfientliga. Med denna inställning i för svenska löntagare helt centrala och avgörande frågor bäddar den borgerliga maktalliansen för ett systemskifte på svensk arbetsmarknad inför nästa val. Vi socialdemokrater kommer att göra allt vi kan för att möta detta hot. handlar det om byggnadsarbetarnas löner i . Nästa gång handlar det om lönerna för vårdbiträdena i . Gången därpå kan det vara dags för journalisterna på , de handelsanställda i eller livsmedelsanställda i . Det handlar alltså om vanliga svenska löntagares trygghet, om vanliga barnfamiljer ska ha löner som räcker till både hyran, maten, kläderna och fritidsintressena. För oss socialdemokrater står det helt klart: Vi vill använda för att höja den sociala standarden i . För en borgerlig regering står en helt annan sak i fokus. De vill använda för att sänka löntagarnas löner i . Där går skillnaden. Därför har vi begärt dagens debatt. I detta anförande instämde , , , , , , , , , , , , , , , , , i , , , , , , , , , , , , Per , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , i , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , och (alla s). 2 (m): Jag kan i någon del instämma i anförande. Annat är rena skenbilder. Först och främst tycker jag att det är viktigt att folk kan leva på sin lön. Det förutsätter att man har ett jobb. En miljon människor i , med en socialdemokratisk regering, saknar detta. Dessutom är det bra om folk kan leva på sin lön efter skatt. Därför lägger vi moderater fram förslag om sänkta skatter för stora grupper låginkomsttagare. Där är vi alltså helt överens. Det är bra att ha ett jobb, vilket ni misslyckats med. Det är bra att ha skattenivåer som gör att folk kan leva på den lön de har. Där har ni inte lagt fram några förslag. I inlägg, och i bland annat artikel i dagens , finns vrångbilder av vad Moderata samlingspartiet påstår sig vilja. De sägs vilja ha nyordning på den svenska arbetsmarknaden, rasera strejkrätten och rätten att teckna kollektivavtal. Detta, herr talman, är kvalificerat nonsens. Moderata samlingspartiet har haft en principiell inställning när det gäller arbetsfördelning på den svenska arbetsmarknaden. Vi anser att det är parterna som ska hantera avtal, anställningsvillkor och lönevillkor. Fria fackföreningar ska med sina motparter komma överens om dessa. Detta är ingen ny uppfattning, herr talman. 1990 hade vi i kammaren en debatt om stopplagen. regering hade kommit med ett förslag om stopp för löneförhandlingar. Moderata samlingspartiet, och även andra partier, gick emot detta. Jag vet inte vad gjorde då. Han var inte ledamot av denna kammare. Jag tror att han var aktiv inom i . Jag vet inte hur mycket han protesterade eller om han backade upp regeringens lagförslag, som i realiteten innebar att man beskar möjligheten för fria fackföreningar att förhandla om löne- och anställningsvillkor. En kollega till , , också han med koppling till , argumenterade för just denna lag, som alltså innebar att man beskar fria fackföreningars rätt att träffa avtal. Man kan fråga sig: Var stod då? Stod han utanför och protesterade eller var han i och agerade? För det var väl inte så att han instämde och tyckte att det var bra att fria fackföreningar skulle beskäras denna rätt? Man kan även säga att det var ett förslag till nyordning på den svenska arbetsmarknaden att staten skulle lägga sig i. Jag vill återge ett stycke ur kammarens protokoll . Då sade jag nämligen: Vi menar att det måste finnas en klar arbetsfördelning mellan den politiska makten och arbetsmarknadens parter. Aktörerna på marknaden ska veta att lönebildningen är en uppgift för dem, och de måste själva ta sitt ansvar. Det är alltså helt klart att Moderata samlingspartiet vill ha den arbetsfördelning som innebär att fackföreningar träffar avtal. Vi vill ha den. Rätten är grundlagsskyddad. Vi vill självfallet även ha kvar rätten att använda konflikter för att få till stånd ett kollektivavtal. Vi argumenterar gärna för kollektivavtalet, i motsats till lagregleringar, eftersom det finns många fördelar med kollektivavtalet. Det ger möjlighet för parterna att hitta branschvisa och lokala anpassningar. Vi kan se hur vi i exempelvis kunnat hitta bra, kreativa och resurseffektiva lösningar för arbetstidsförläggning. Det finns också en poäng, herr talman, med att det genom avtalet skapas befogenhet men också ett ansvarstagande för de avtal man ingår, förutsatt att avtalet är en del i ett civiliserat rättssamhälle. Det finns ingen som helst tvekan om var Moderata samlingspartiet står i synen på kollektivavtalet. Sedan kan det finnas nackdelar med kollektivavtalet. Exempelvis är det svårare att överblicka det som har diskuterats, nämligen minimilöner. Det är mycket lättare att gå till ett land med lagreglerad minimilön, som är si eller så många euro. Detta är svårare att se i . och olika avtal har sina bestämmelser. Sammanfattningsvis vill jag på denna punkt säga: Moderata samlingspartiet har en klar uppfattning om rätten att teckna kollektivavtal och använda strejkvapnet. Med hänvisning till konflikten i anser jag att det inte ankommer på mig, och egentligen inte på någon politiker, att döma vem av parterna som har rätt. Där är ju partsförhållandet lite annorlunda, och kanske också lite märkligt, eftersom två parter arbetstagare i och som egentligen står på samma sida nu står mot varandra. Men det ankommer inte på mig som politiker att döma där. Det vore märkligt om vi inte skulle få ett antal konflikter, tolkningstvister, av den nu aktuella typen av arbetsrätt. Vi har ett EU med 25 medlemmar, var och en med sin nationella lagstiftning och tradition när det gäller avtalsreglerad arbetsmarknad. Från EU:s sida görs försök att samordna detta till någonting som fungerar. Någon har beskrivit det hela som att det handlar om att få ordning och reda på den europeiska arbetsmarknaden som kravet på öppna gränser ska finnas kvar. Jag tror att vi framöver får se fler tolkningstvister. Jag tror också att det då är viktigt att i rättslig ordning pröva vad som ska gälla. Och jag är, herr talman, ganska övertygad om att morgondagens regelsystem inte på alla punkter kommer att vara exakt likt dagens. Det är emellertid viktigt att vi i och jag tror att det finns en genuin enighet om detta i denna kammare slår vakt om rätten för fria fackföreningar att i fria förhandlingar träffa avtal, med möjlighet att använda strejkvapnet. Det ger oss de bästa förutsättningarna för ökad konkurrenskraft, men det skapar också en öppning för ökad konkurrens över gränserna i ett öppet . (Applåder) I detta anförande instämde , , , , , , , , , , , , och (alla m). 3 (): Dagens debatt gäller principiella aspekter på byggtvisten i . Jag kommer att ta upp frågor som rör moral och solidariska värderingar, nya konfliktlinjer som tvisten aktualiserar, konsument- och skattebetalarintresset, det genuint oklara rättsläget, behovet av ett nytt kompletterande huvudavtal och naturligtvis sammanfatta syn på detta. Det som skapar hettan och glöden i denna konflikt är att alla anser sig ha solidariteten och den högre moraliska positionen på sin sida. Ni har redan hört berättelse. Låt mig ge en motbild. Ett femtontal lettiska byggnadsarbetare har vågat sig på det oerhörda att i utmana den massiva svenska arbetarrörelsemakteliten, en järntriangel bestående av , LO och den socialdemokratiska regeringen med före detta LO-pampen i spetsen. Fattig står mot rik. Utlänningar står mot svenskar. Arbetarrörelsens kärntrupper mobiliseras för att krossa en handfull låginkomsttagare, som efter befrielsen från Sovjetförtrycket kommer hit från för att söka förverkliga sina bästa stämningars längtan. Konsekvensen av och agerande blir att dessa letters ambitioner krossas och deras drömmar om ett bättre liv slås i spillror. Arbetsvillkor som de själva inte efterfrågat ska påtvingas dem av så att det blir olönsamt för uppdragsgivare i att anställa dem. Det som jag nu gett är en minst lika sann och i mitt tycke något mera relevant berättelse som den som gav. Betänk det, och en del skäms en smula också. Jag säger inte att har alltigenom fel, inte alls, men viktiga aspekter av denna fråga är utelämnade. Det finns också ett konsument- och skattebetalarintresse. Konsumenter och kommuner får lägre kostnader för skolbyggen, varor och tjänster och högre realinkomster. Det medför att de i sin tur ökar sin efterfrågan på varor och tjänster. Det i sin tur skapar nya jobb runtom i . Totala antalet jobb minskar alltså inte om det kommer till exempel balter hit och arbetar. Jag kommer så till juridiken. Ett företag som driver verksamhet permanent i ska ha svenskt kollektivavtal. Vi liberaler vill inte ha lönedumpning. För oss är det viktigt att tillämpa en rimlig kompromiss i arbetsrätten som säkrar att EU:s inre marknad med sin vision om fri rörlighet för personer inte i praktiken förkvävs. Vi liberaler vill förverkliga vår långsiktiga vision om att människor själva fritt ska kunna välja var de vill bo och arbeta. Vår vision är inte att halvera löner, naturligtvis. Vår vision innebär att vi i inte får tillämpa vårt inhemska regelverk så fyrkantigt att det ständigt uppstår rättsliga konflikter, särskilt som tydligen har implementerat, överfört, det mest relevanta EU-direktivet, utstationeringsdirektivet, på ett delvis felaktigt och ofullständigt sätt, enligt professorerna . Det enda som står helt klart är att det finns allvarliga juridiska oklarheter i kollisionen mellan nationell svensk rätt å ena sidan och EG-rätten å den andra. säger: I den svenska lag, som implementerat direktivet, finns en gapande lucka. Där sägs ingenting om krav på minimilön, som EG-direktivet kräver ska tydliggöras. Han säger vidare: Den svenska lösningen tillgodoser inte alls direktivets centrala syfte att göra det tydligt vilka löner som ett gästande företag har att räkna med om det åtar sig uppdrag i . menar: Nya avtal behövs för att reglera det internationaliserade näringslivet. visar här en facklig protektionism som är djupt otidsenlig, Man håller ett järngrepp om sitt förhandlingssystem. Min poäng är inte att fastslå en viss rättslig juridisk tolkning, att har fel och letterna har rätt, inte alls. Min poäng är mycket mer ödmjuk. Det är att påpeka det ovedersägliga faktum att rättsläget är genuint oklart och inte alls klockrent, som till exempel har sagt i en TV-debatt. och andra fackliga ledare har på denna punkt fört sina medlemmar bakom ljuset. menar att gränsen för vad facket kan kräva är att arbetsgivaren ska betala en lön som ligger inom kollektivavtalets löneintervall. De svenska parterna kan dock, enligt EU-direktivet, knappast kräva av företag från andra EU-länder att de ska tillämpa hela det paket av rättigheter och skyldigheter som finns specificerat i ett svenskt kollektivavtal. För att undvika potentiella tvister i , som annars kommer som ett brev på posten, bör det finnas ett starkt egenintresse hos båda parter på den svenska arbetsmarknaden, inklusive facket, att själva hjälpa till. Målet bör vara ett något modifierat kompletterande , huvudavtal, som ska ge en rimlig anpassning av gällande svenska regler om kollektivavtal. Det är möjligt att det innebär att man går tillbaka till med utstationeringsdirektivet. Andra EU-medborgare och EU-företag bör och i begränsad omfattning kunna verka här. Det är själva syftet med och det i tydligen delvis felaktigt och ofullständigt införda utstationeringsdirektivet. Alltså: står bakom att huvuddragen i svensk arbetsrätt bibehålls, det vill säga kollektivavtal i stället för detaljerad lagstiftning om minimilöner och annat. Men till skillnad mot , LO och regeringen blundar vi inte för de förändringar som pågår i vår omvärld. Sovjetväldet har gått i graven och EU utvidgas. Detta får konsekvenser, nämligen att svenska löner och jobb måste säkras under delvis nya förutsättningar. (Applåder) I detta anförande instämde , , , , , och (alla fp). 4 (): Jag upplevde när vi startade debatten att valrörelsen på något sätt har startat och att i samma takt som valagitationen tar plats i talarstolen vandrar samtalstonen och resonemanget ut genom den andra dörren här i kammaren. Jag ska försöka att komplicera diskussionen lite mer än vad kanske gjorde. Jag vill först med anledning av fråga upplysa om att det åsyftade var det utstationeringsdirektiv som fattat beslut om i enighet, och där och hans partikamrater inte har reserverat sig. Där talas just om villkor för tillfälligt arbete i och att villkor ska gälla. Det radas upp ett antal saker, och där nämner man att minimilön ska gälla. Utgångspunkt för den här diskussionen är konflikten i . Problematiken i det här fallet är att företaget är berett att betala minimilön plus omkostnader för löntagarna, och trots det utsätts det för blockad. Det visar kanske på komplikationen men också den juridiska osäkerhet som råder. Det är intressant att notera exempelvis vad expert , professor i arbetsrätt, säger: Det svenska facket har rätt att kräva att utländska företag ska gå med på svenska kollektivavtalsregler. Men om man kräver högre löner än miniminivån i avtalet blir det en mer komplicerad fråga. Detta ska prövas av Arbetsdomstolen och EU. Det tror jag är välkommet. Enligt begäran från Socialdemokraterna handlar debatten om huruvida vi tycker om kollektivavtal eller inte. För är svaret enkelt. Vi tycker att kollektivavtalsmodellen i allt väsentligt är ett bra sätt att lösa arbetsmarknadens villkor. Alternativet är mer detaljreglering via lagstiftning för att tillförsäkra löntagare grundläggande bra villkor. Det är vanligare ute i övriga . Vi ser fördelar med kollektivavtal. Vi får ett avtal som är mer flexibelt och branschanpassat än vad lagstiftningen kan vara. Vi stärker parternas ansvar och minskar därför konfliktriskerna. Men den svenska modellen är inte komplikationsfri. Vi har olika traditioner i olika länder i . Det bygger på att fackföreningsrörelsen, självklart legitimt, vill att kollektivavtalet ska finnas på alla arbetsplatser. Men det gäller även arbetsplatser där det inte finns anställda som vill omfattas av kollektivavtalen. Detta tog sig uttryck i att vi fick situationer där man blockerade familjeföretag där bara ägarna och familjen arbetade. Då infördes ett förbud mot sådana blockader av , . Detta var Socialdemokraterna emot. Men sedan beslutet fattades har de inte väckt frågan om att upphäva förbudet. Det tolkar jag som att Socialdemokraterna är för ett sådant förbud. Det finns situationer där den här typen av vapenarsenaler kan användas på ett sätt som inte är lämpligt. Blockaden mot familjeföretag var ett sådant exempel. Men självklart är det också viktigt att kollektivavtal eller motsvarande minst lika bra avtal finns på arbetsmarknaden. Det finns annars en uppenbar risk att löntagare hamnar i en utpressningssituation och att arbetsvillkoren pressas ned. Det gäller särskilt i tider med hög arbetslöshet. Problematiken förstärks nu med den ökade internationaliseringen, rörligheten av arbetskraften inom EU och att nya medlemsstater med lägre lönevillkor än på svenska arbetsplatser inlemmats i EU. Det uppmärksammade fallet i med ett lettiskt byggföretag präglas av en ovana vid konkurrens. har levt i en skyddad tillvaro som gör att det väljer att ropa: Stopp och belägg, när det ställs inför problematik som andra fackliga organisationer har större beredskap för. Jämför attityderna till konkurrens utifrån vid agerande i Vaxholmsfallet och Metalls agerande i frågan om Saabfabriken i . I det första fallet är i konflikt med sina fackliga kolleger i . I det andra fallet samarbetar Metall med sina kolleger i för att lösa ett problem som dykt upp. Jag tror att det krävs ett nytänkande från politikers och fackföreningars sida för att möta det nya , den nya internationaliseringen och den nya konkurrenssituationen. Det handlar om hur den svenska kollektivavtalsmodellen ska kunna bevaras och omfattas i det nya . Det krävs en bred översyn av den svenska arbetsrätten. Man måste titta på hur vi ska kunna anpassa vår modell till de nya förutsättningar som gäller. Ska vi kunna bejaka det nya , den ökade rörligheten och också för att referera statsminister rörligheten av arbetskraft från behöver vi också se hur vår svenska modell och vår svenska lagstiftning passar ett modernt samhälle. Det är ett samhälle med en hög grad av tjänsteproduktion och med ett stort kunskapsinnehåll i våra produkter och våra tjänster. Men vi måste också se det utifrån den internationalisering och den nya rörlighet som gäller. Frågan jag vill ställa till , Socialdemokraterna, är: Är ni beredda att göra en sådan här översyn för att se hur vi kan se till att vi får en bra balans mellan löntagares rättigheter, en bra konkurrenskraft för svenska företag och en situation som gör att vi också får en rättssäker tillämpning av villkoren på svenska arbetsplatser? Jag tror att det finns en bred enighet för en sådan sund balans utifrån de nya förutsättningarna. Frågan är bara om Socialdemokraterna är villiga är titta på detta och gå åt det hållet eller om de väljer att möta den typ av situationer som uppstår nu med valagitation och enkla pamfletter. Det vore olyckligt, inte minst för svenska löntagare. I detta anförande instämde , , , , , , , , och (alla kd). 5 (): Det är alltid uppiggande med lite klasskamp så här ! Det är samma strid som har förts i historien kampen för avtal, rimliga villkor, trygghet i arbetet och människovärde. Denna historiska bakgrund vänder till att det är LO-medlemmarna som är och företagen och kapitalägarna som är . Hur kommer det sig då att det är LO-medlemmarna som har lägst lön? Hur kommer det sig att det är LO-medlemmarna som dör tidigast? Hur kommer det sig att det är LO-medlemmarna som inte har råd att åka på semester medan direktörerna och kapitalägarna lever i överflöd? Genom historien har samvetslösa arbetsgivare försökt dumpa löner och förhindra arbetare och tjänstemän att organisera sig och använda sin stridsrätt. har skattesänkaralliansen insett att skattesänkningar må vara populära, men bara till dess att de hårdhänta besparingar som följer i spåren avslöjas. Därför har man tonat ned sina skattesänkningar något. I stället angriper man rättvisan genom att bli en lönesänkarallians. som direktörer i vårt samhälle oftast jämför sig med dem som tjänar mest i omvärlden och därigenom har fått upp sina villkor så att direktörer i tjänar tredje mest i världen ska arbetare i vårt samhälle jämföras med dem som har de sämsta villkoren i omvärlden. Det blir då lite falskt när de borgerliga säger att man ska kunna leva på sin lön. Om lönerna ska sänkas kan ni ju sänka skatterna till men vem kan leva på de lönerna ändå? Det är det som är ert problem. Man ska leva på sin lön, och så föreslår ni skattesänkningar. Men ni vill stå för en modell som kommer att sänka lönerna och öka orättvisorna i samhället. sade att byggnadsarbetarna tjänar för mycket. Vilka fler tjänar för mycket? Kan de borgerliga svara på det i debatten? Är det vårdbiträdena? Är det metallarbetarna? Är det städerskorna? Vilka yrkesgrupper ska ytterligare behöva sänka sina löner? jublade över att lönerna sänks därför att, som han sade, det blir billigare för skattebetalarna som ska betala de arbeten som utförs. Vilka fler grupper ska betala för att de högavlönade ska få sänkt skatt? Vilka fler ska med sina villkor betala för att de som aldrig utsätts för denna typ av lönedumpning ska få ännu bättre villkor? Det är ju inte de högavlönade som riskerar att få sina löner dumpade. Ni vill helt enkelt öka klass- och könsskillnaderna i . Den politiken har ni framfört i valrörelse efter valrörelse, och den politiken har fått stryk i val efter val efter val. försöker ni få igenom er politik med hjälp av den europeiska unionen. Vi som varnade för EU-medlemskapet och dess konsekvenser för arbetsmarknad, kollektivavtal och rättvisa hade rätt. Men vi tänker inte ge upp kampen för kollektivavtalen på svensk arbetsmarknad. Och vi har starkt stöd vi har av svenska folket bakom oss. På frågan om ifall man tycker att det ska vara tillåtet med sämre villkor för EU-länders arbetstagare på svensk arbetsmarknad än de som gäller för svenska arbetstagare säger nej.