prot · GR09114 · 2004-05-12 00:00:00 — Därför måste vi göra allt för att få ned vistelse- och handläggningstiderna i asylprocessen. Det är just därför som jag menar att vi måste se över asylprocessen, se till att vi har en effektiv process där inte den typ av systemfel finns som vi har. 111 (): Alla har skäl, fast olika skäl. Ingen människa lämnar sitt land och sitt hem frivilligt utan skäl. I den bästa av världar ska ingen behöva ha skäl att lämna sitt land. Det viktigaste målet för flyktingpolitiken måste vara att arbeta för att människor aldrig ska tvingas på flykt. , EU och internationella organisationer, till exempel FN, måste samverka för att bidra till en demokratisk utveckling i världen. Bistånd som främjar demokrati och respekt för mänskliga rättigheter kan medverka till att ofrivilliga människoförflyttningar minskar. Mer bistånd får dock inte tas till intäkt för en mer restriktiv flyktingpolitik. Så länge världen ser ut som den gör, med krig och med länder där folk lever i förtryck, kommer det alltid att finnas människor som lämnar sitt land. Och så länge det inte finns någon möjlighet att komma hit som arbetskraftsinvandrare kommer de människor som kommer hit att söka asyl. Men då krävs det att de skäl som de sökande anger verkligen prövas i en rättssäker process. är processen inte rättssäker, och den flyktingpolitik som regeringen för har blivit alltmer restriktiv och inhuman. Alla har inte skäl att få asyl, och en del kan återvända till sitt tidigare hemland någorlunda säkert. Men det är viktigt att varje ärende behandlas individuellt. Hänsyn måste tas till vad just den personen har varit utsatt för och till vad som kommer att hända om han eller hon återvänder. Det som många upplever är dock att de aldrig får sina skäl ordentligt utredda. Kunskapen om kvinnors egna skäl är i många fall bristfällig. Det höll faktiskt statsrådet med om, och hade en ingående redogörelse för detta med kvinnors skäl. En kvinna som blivit systematiskt våldtagen har svårt att berätta om det eftersom det i många kulturer är en fruktansvärd skam. Även om en kvinna inte från början berättar vad hon varit med om måste hon ses som trovärdig. Även barn måste höras om sina skäl. De måste få en chans att få redogöra för sina upplevelser inför någon som har särskild barnkompetens. Barn som kanske sett sin mamma våldtas eller sin pappa dödas och som kanske inte ens förstått vad som hänt måste få tid att beskriva vad de varit med om och framför allt få hjälp med att komma över sina upplevelser. Det får inte bli fler barn som ligger apatiska och som sondmatas. nämnde tidigare om en resa till som tvärpolitiska flyktinggrupp gjorde före påsk. Jag ska berätta om en person som vi träffade där, nämligen , en ung man. Han hade avvisats från och hade överlevt , en massaker som betraktas som folkmord. Vi besökte tillsammans med . Hans pappa och bror finns fortfarande kvar i massgravar uppe i skogarna. själv blev skadad av granatsplitter vid en granatattack. Han hade tur. 50 andra ungdomar dog. Det var första gången efter kriget som var där. Det blev en tung dag för . Trots det pekade han ut alla platser där övergrepp skett. I hade han haft turen att få hjälp med att bearbeta sina upplevelser. Han hade även etablerat sig på arbetsmarknaden och hade jobbat . Hans arbetsgivare sliter numera sitt hår för att hitta en person som kan inta Enids plats. I Bosnien kan inte få hjälp med att bearbeta sina upplevelser eftersom vård kostar mycket pengar, och något arbete finns inte så att han kan tjäna pengar och betala vården. Arbetslösheten ligger på i Bosnien. UNHCR i Bosnien rekommenderade att de som varit med om upplevelser liknande de som varit med om eller som blivit utsatta för våldtäkt, tortyr eller andra hemska upplevelser ska få uppehållstillstånd av humanitära skäl. UNHCR propagerade för att man måste se till förutsättningarna i varje enskilt fall för ett återvändande. En del kan återvända till sitt gamla hem utan problem. Men de som kommer exempelvis från har svårigheter att återvända. Enids by var minerad mark och totalt överväxt av mossa och träd. Varför följer inte svenska myndigheter ? Varför ser regeringen inte till att dessa rekommendationer följs? Då skulle ha fått stanna i . Om politik om möjlighet till arbetskraftsinvandring hade fått råda i landet skulle ha fått stanna. Och om hade fått stanna kvar och arbeta och tjäna pengar hade han kunnat försörja både sig och sin mamma, som alltså är änka efter ett folkmord som ägde rum medan världen och FN bara stod där och tittade på. Har omvärlden tagit sitt ansvar? Denna försörjning av mamman som finns kvar i hemlandet kan faktiskt betraktas som ett slags bistånd till ett land där av ungdomarna i åldern vill lämna landet. Bosnien är ett land på vår egen kontinent som vill bli med i EU. Så länge det inte finns någon framtidsvision och möjlighet för ungdomar att få arbete i hemlandet kommer människor att flytta runt i på jakt efter ett bättre liv. Det är dags för en mer human flyktingpolitik med en rättssäker process där de asylsökande upplever att de får göra sin röst hörd. Det är också dags att se till orsakerna till att människor flyr och att motverka dessa genom ökat bistånd på olika sätt. En möjlighet till arbetskraftsinvandring skulle minska antalet asylsökande och också bidra till färre tragedier när människor tvingas återvända till ett land där de inte har någon framtid. Jag står naturligtvis bakom alla reservationer men yrkar bifall endast till reservation nr 9. Föredrogs socialförsäkringsutskottets betänkande 2003/04:SfU12 Migration och asylpolitik (skr. 2003/04:37). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 10 §.) 8 § Rökfria serveringsmiljöer m.m. 112 (): I socialutskottets betänkande Rökfria serveringsmiljöer m.m. behandlas förutom regeringens proposition också fem motionsyrkanden som väckts med anledning av propositionen och 18 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden och 2003. Utskottet ställer sig bakom regeringens förslag att rökning från ska vara förbjuden på restauranger och andra serveringsställen utom när serveringen sker utomhus. Utskottet ställer sig också bakom regeringens förslag att det ska vara möjligt att inrätta speciella rökrum och delar regeringens bedömning i fråga om hur tillsynen och efterlevnaden ska ske. Dock ställer sig utskottet något tveksamt till bedömningen att tillsynen, bortsett från i ett inledningsskede, inte kräver ett visst resurstillskott. Utskottet anser därför att regeringen noga, med beaktande av finansieringsprincipen, bör följa utvecklingen och vid behov återkomma till . Utskottet tillstyrker regeringens lagförslag i övrigt och avstyrker samtliga motioner. I betänkandet finns åtta reservationer och två särskilda yttranden. 113 (): Jag vill börja med att yrka bifall till vår reservation nr 1. Eftersom det inte föreligger majoritet för bifall till denna reservation deltar vi inte i besluten under punkterna 2, 4 och 5, eftersom dessa punkter är en direkt följd av att , om så sker, ställer sig bakom regeringens förslag om rökförbud i serveringsmiljöer. Vid eventuellt efterföljande votering under punkt 4 kommer vi därför att avstå. Jag står vidare bakom våra övriga reservationer men yrkar inte bifall till dessa. Jag står också bakom vårt särskilda yttrande. Låt mig fastslå att vi delar regeringens målsättning angående tobak och passiv rökning som ett hälsoproblem. Vi delar målen om en tobaksfri livsstart , en halvering till 2014 av antalet ungdomar som börjar röka, en halvering av andelen rökare till 2014 bland de grupper som röker mest och att ingen ofrivilligt ska utsättas för tobaksrök i sin omgivning. Men, fru talman, vi delar inte regeringens sätt att nå dit, det vill säga med den nu föreslagna förbudslagstiftningen. Det är onekligen så att det nu finns rökfria serveringsmiljöer på alltfler ställen jämfört med vad som tidigare funnits. Dessa har vuxit fram på frivillighetens väg med gällande lagstiftning och visar tydligt att människor är villiga att i ökad utsträckning ta ansvar för sin egen men även andras hälsa. Det visar också att ett antal näringsidkare ser rökfria miljöer som en positiv kraft för att attrahera personal och gäster. Många har frivilligt insett den rökfria miljöns betydelse och arbetar i denna riktning. Vi måste då ställa oss frågan: Vad nytt har egentligen tillkommit som gör att ett generellt förbud måste införas och att frivillighetens väg måste ge vika? har ju utvecklingen gått mot alltfler rökfria miljöer. Varför vill nu regeringen genom en förbudslagstiftning lägga sig i denna positiva utveckling? Är det så att man från regeringens sida menar att det med förbud går att få förståelse och acceptans för en förändring av livsstilen? Ska man framöver överväga förbud mot kolesterolet i födan, eller mot alltför mycket socker? Blir det en livsstilsskatt? Och vad är den rätta livsstilen, den som gör att vi kan leva ett långt och lyckligt liv, fritt från faror och hälsorisker? Kan politiska beslut ge förutsättningar för rätt livsstil, och vad är rätt politik nu och framöver? Det som är rätt kan vara fullständigt fel . Ska vi äta sexåtta brödskivor ? Detta ville för . Och hör jag röster som kan tänka sig att införa en fettskatt. Är det en sådan samhällsutveckling vi vill ha? Kan vi beskatta oss till ett lyckligare liv? Kan vi förbjuda fram ett lyckligare och bättre liv? Nej, säger vi. Det behövs ibland annat än förbud för att nå fram. Visst är det så att utbildning, information och annat preventivt arbete fått alltfler att inse tobakens hälsorisker och att förändra sitt livsmönster. Vi menar att det är viktigt att inse tobakens och rökningens medicinska risker i alla sammanhang, inte bara i de miljöer som förbudslagstiftningen kommer att omfatta utan även i exempelvis hemmiljöer och i andra livssituationer som vid graviditet. Här kan man rimligen inte komma fram med förbudslagstiftning utan endast med upplysning och information som sker kontinuerligt, lokalt förankrad inom exempelvis sjukvården, mödravården, barnavården, skolorna och varför inte på krogarna. I regeringens förslag syns nu mycket lite av detta viktiga preventiva arbete och frivillighetens inslag, där den enskilde kan få ökad förståelse och inser vikten av att ta ansvar inte bara för sig själv utan även för andra. Det är dessa verktyg vi behöver förstärka inte förbuden. Vi tycker alltså att det nu föreliggande förslaget i alldeles för stor utsträckning förlitar sig på förbud och bortser från människors möjlighet, förmåga och vilja att ta eget ansvar för att minimera rökningen och dess skadeverkningar. Men fru talman, här känner jag igen socialdemokratin. Man vågar inte driva en politik som är utvecklande för människors eget ansvarstagande. Jag vill härmed peka på den stora skillnaden mellan oss och Socialdemokraterna. Vi tror på människors förmåga att under frihet vara beredda att ta ansvar. Detta kan aldrig växa fram med en förbudspolitik som tar bort möjlighet till frihet och därmed det egna ansvarstagandet. Politiken kan inte och får inte ersätta människors egen förmåga och möjlighet att ta eget ansvar för sina liv och undvika att skada andra. Därför, fru talman, vill vi avslå denna förbudslagstiftning, och jag yrkar återigen bifall till reservation 1. 114 (): Om bifaller förslaget om rökfria serveringsmiljöer är det en stor dag för det svenska folkhälsoarbetet. Det innebär bland annat att hotell- och restauranganställda äntligen får den rätt till en rökfri arbetsmiljö som är så självklar för de flesta yrkeskategorier i vårt samhälle. Man kan inte säga att har varit något föregångsland i detta avseende. I är det flera delstater som länge har haft lagstiftning om rökfri restaurangmiljö. För att bara nämna ett exempel kan jag nämna , som ju onekligen erbjuder en ganska livlig krogmiljö. Där var det så att man fick både rökfria restauranger och rökfria barer. efter att man hade fått det ökade sysselsättningen i restaurangnäringen med 10 000 personer och omsättningen . Det innebär ju att farhågorna för att det här skulle vara något farligt för krognäringen, som en del naturligtvis har hyst, kan vi nog vara ganska lugna för är obefogade. Vi är inte ens föregångare i i det här avseendet. , som är rätt uppmärksammat för sin pubkultur och sin restaurangbransch, införde ganska en lag om rökfria restaurangmiljöer, och den hade stöd av av de tillfrågade i undersökningar. Även bland rökarna var det en majoritet på . annonserar enligt uppgift pubägare att stämningen på pubarna har blivit ännu bättre sedan det blev rökfritt föga förvånande, men intressant. Det här är också en stor dag för alla oss som gillar god mat och dryck. Vi vet ju alla att det är ganska dyrt att gå på restaurang, och då är det ju trevligt om man känner att maten smakar mat och inte tobak, och kanske även dryckerna smakar det de är avsedda att smaka. Det här kan man inte uppnå genom bara information. Det vet vi. Likaväl som det finns restaurangägare som vill locka med rökfri miljö finns det också de som faktiskt inte har kraft att införa rökfritt, och då blir det så, både för personalen och för dem som vill gå ut och äta i ett sällskap där det röks eller sitta vid bordet intill där det röks, att de inte får denna frihet, rökfriheten. Utöver det mänskliga lidande som rökningen åstadkommer, som naturligtvis är det viktigaste, är också rökningen en ekonomisk fråga. Den kostar landstingen, kommunerna och sjukförsäkringen miljarder. Också staten och näringslivet åsamkas dryga kostnader av rökningen. har beräknat kostnaden till 26 miljarder , men säger själv i sin redovisning att det här förmodligen är en ganska stor underskattning av de verkliga kostnaderna. En studie i visade att genom en 40-procentig minskning av rökningen skulle ungefär 150 000 nya arbeten skapas. Det här har alltså även ekonomiska aspekter. Rökare betalar naturligtvis skatt. Det brukar man ibland åberopa som att rökarna betalar för sig. är det inte så, utan en studie visar att icke-rökarna subventionerar rökarna med i snitt 1,2 miljoner per individ i sjukvårdskostnader. Rökningen står för av hälsoförlusterna i om man räknar med den så kallade DALY-metoden, alltså förlorade livsår. Bara den passiva rökningen, som vi kan förhindra en stor del av genom den här lagen, åstadkommer ungefär 500 dödsfall , alltså samma storleksordning som hela trafikdödligheten. Med den här lagen kan man också räkna med att risken att unga blir beroende av rök minskar i och med att kaféer och konditorier, där de tillbringar en stor del av sin tid, blir rökfria. Det minskar naturligtvis också risken för återfall hos dem som har slutat att röka. Jag är inte orolig för att den här lagen skulle ha bristande förankring hos allmänheten, men jag tycker ändå att det är viktigt att den som många reformer genomförs stegvis. Därför stöder vi regeringens förslag om en möjlighet att på restaurangerna införa rökrum som inte ska ha någon servering, men dit de gäster som så vill kan dra sig tillbaka och röka en cigarett efter maten. I fråga om en detalj tycker vi att man bör ha ett något mjukare handlag än regeringen har visat. Regeringen säger att man inte får ta med sig någonting in i det här rökrummet, inte ens en kopp kaffe, som ju för många är en viktig kombination med den där cigaretten efter maten. Vi tycker att det borde vara möjligt att göra det, och vi föreslår en teknisk lösning som regeringen faktiskt hade valt i lagrådsremissen, nämligen att man inte skriver om detta i lagen utan att det får överlåtas till myndighetstillämpningen. Jag kan nämna att i det företag där jag jobbat införde vi rökfritt i lunchrummet. Då införde vi just ett rökrum intill dit man kunde ta med sig kaffekoppen. Jag tror att det bidrog till att den reformen togs emot väl i det företaget. De anställda där var inte konstigare än andra människor. Det är klart att information mot tobak i stor utsträckning är en fråga för landsting, kommuner och frivilliga organisationer. Men det behövs också en kraftfull ledning. , som är vårt nationella institut som ska arbeta förebyggande för bättre folkhälsa, har haft ett mycket kraftfullt arbetslag som har gått i spetsen för kampen mot tobaken. Men efter den tanklösa och principlösa omorganisation av som gjordes har man nu luddat till det här. Man talar, som utskottet citerar, om att tobaksinformationen ska vara integrerad med övrigt folkhälsoarbete och utgå från ett generellt folkhälsoperspektiv, vad det nu betyder. Jag tycker att man kan konstatera att det dunkelt sagda förmodligen också är det dunkelt tänkta i det här sammanhanget. Jag ska be att få instämma i det särskilda yttrande som finns i betänkandet. Mitt namn står inte med. Det är ju så att man inte alltid vet vad som står i särskilda yttranden. Men det är sant som sägs där av och att det är viktigt att det tobakspreventiva arbetet även ges tillräckliga resurser. Vi får väl var och en på sitt håll arbeta för att det skapas sådana resurser även i kommande budgetar. Vi får hoppas att vi kan få med oss våra vänner på detta. Jag ska be att få yrka bifall till reservationerna 3 och 4. Jag stöder även reservation 6, där mitt namn finns med, utan att formellt yrka bifall till den. I övrigt vill jag ansluta mig till propositionens huvudlinje. 115 (): anser att vi ska införa ett förbud mot rökning i serveringsmiljöer och yrkar sålunda bifall till socialutskottets förslag till förbud mot rökning i restauranger och andra serveringsställen från . Vi måste var och en ta ansvar och även ta kollektivt ansvar, tycker jag, för den stora kunskapsmassa vi har om rökningens skadliga konsekvenser de skadliga konsekvenserna för den som röker och för den som inte röker. Vi måste ta ansvar genom att också vidta lämpliga åtgärder. En sådan lämplig åtgärd tycker vi är rökförbud i serveringsmiljöer. Argumenten för detta är väl kända, men de tål att upprepas. Vi vet att passiv rökning är en hälsorisk. En grupp som i synnerhet är utsatt för passiv rökning är personalen på krogar, restauranger, kaféer med flera ställen. Vi vet också att det enskilt värsta giftet som vi blir utsatta för i vår miljö och som i synnerhet personal i restaurangmiljö blir utsatt för är tobaksrök. Rimligen kan vi bara dra en slutsats av detta, nämligen att ta bort tobaksröken, åtminstone från arbetsmiljön. inledde med att det är vars och ens ansvar att välja att röka eller inte. Det är naturligtvis rätt. Vi har alla, var och en, att besluta. Men när det drabbar andra i så stor utsträckning som det är fråga om i de här miljöerna är det rimligen inte bara mitt eget val som ska gälla. Det räcker egentligen med detta enda argument, men mer kan anföras. Det här tycker jag är ett steg till i en långsiktig strategi för att driva tillbaka tobaksbruket. Vi har tagit viktiga steg tidigare, som rökfria sjukhusmiljöer och rökfria flyg- och tågresor. Det här beslutet blir en brygga till för att komma vidare i att minska tobaksbruket, göra det ute, omodernt, otrendigt. Nästa naturliga steg kan kanske bli att ta bort även det rökrum som tillåts i dagens förslag till beslut. Vidare kan det anföras att även icke-rökande restaurangbesökare blir utsatta för passiv rökning. Varför ska de utsättas för det? Där tobaksröken ligger tät är det svårt eller omöjligt att vistas för ett stort antal människor, inte minst våra allergiker. Ju fler miljöer som är rökfria, desto bättre även för rökarna. De får en stödjande miljö för att kunna hitta en väg ut ur tobaksberoendet. Det enda argument mot ett rökförbud som jag kan se skulle möjligen vara att det har bristande folklig förankring, att folk helt enkelt skulle strunta i förbudet i sådan omfattning att förbudet skulle bli verkningslöst. Men jag är övertygad om att medvetenheten hos folk i allmänhet är hög om riskerna och att förståelsen och stödet därmed också är högt för rökförbudet. Jag anser att alla vi som uppträder som opinionsbildare har ett ansvar för att tala positivt om detta förbud, gärna i frihets- och möjlighetstermer: frihet att få gå på restaurang utan att hosta sig igenom maten eller ölen. Jag hade själv förmånen att prova radikala rökförbud som infördes . Det är betydligt radikalare än vårt förslag till rökförbud. Trivselfaktorn var, precis som var inne på, rejält förhöjd på puben av att den inte var fylld av tobaksrök. Det blir en frihet för allergiker att kunna gå på krog. Det blir möjligheter för barnfamiljer som inte har funnits tidigare. Det blir därmed också nya möjligheter för restaurangbranschen att få nya kunder sagt apropå eventuell oro hos branschen för de ekonomiska konsekvenserna av rökförbudet. Det finns också mycket positivt stöd för opinionen och branschen om det möjliga i förbudet. Det finns även goda exempel från det nämnda , från , och om positiva effekter på personalens hälsa. Den är radikalt förändrad, kan man rapportera från flera håll. De ekonomiska effekterna på branschen är också positiva. Det finns säkert någon som kan peka på något enstaka negativt exempel, men det dominerande är att serveringar går lika bra eller bättre. Och stödet för ett förbud växer kraftfullt bland personalen, arbetsgivarna och allmänheten efter genomfört förbud. De svenska arbetsgivarna har också i en Temoundersökning fått klart för sig att det är ingen risk ekonomiskt sett i fråga om kunderna. Två tredjedelar av dem som tillfrågades avser inte att göra någon förändring i sin besöksfrekvens på krog, och kommer till och med att gå oftare på restaurang. Trots tilltron till folkets stöd för förslaget om rökbefrielse är det viktigt att förberedelsetiden fram till används väl, det vill säga att det bedrivs opinionsarbete, att personalen får rökslutarstöd och att branschen så mycket som möjligt medverkar positivt i processen. Som vi känner till tar 90 miljoner som har funnits till arbetet mot tobaksbruket slut . Det måste rimligen bli någon form av fortsättning på de insatserna även , liksom också insatserna från olika frivilligorganisationer. Frågan är naturlig : Vad säger regeringspartiet med sina koalitionspartner? Blir det något fortsatt stöd för införandet även ? I , , och gemensamma reservation nr 6 talar vi för att nikotinersättningsmedel borde kunna säljas på samma ställen som tobaksvaror inte bara på apotek. Det är också ett sätt att stödja ett rökfriare och underlätta införandet av förbudet . lyfter också i en motion och i betänkandet fram snusets betydelse. Tobaksbranschen har säkerligen begripit att det kommer ett förbud mot tobaksrökningen i serveringsmiljöer. Vad ska då branschen göra för kompenserande insatser för att hålla kvar sina kunder? Jo, de ska se till att tobakskonsumenterna fastnar i snuskonsumtion i stället. Beroendet blir minst lika starkt med snus som med cigaretter, kan många vittna om. Sålunda kan vi iaktta en intensifierad marknadsföring av snuset. Jag står bakom alla våra reservationer, men jag begränsar mig till att yrka bifall till vår reservation nr 8. I den reservationen och i vår motion talar vi för behovet av snusforskning. Det är otillräckligt känt vilka hälsoeffekterna är av snuset. Det är inte alls lika genomforskat som cigarettrökandet. Majoriteten halkar förbi snusfrågan för lättvindigt tycker vi i betänkandet genom att säga att något initiativ i mot snuset inte behövs eftersom finns och ska stödja forskningen om hälsoeffekterna av snuset. Men har inga pengar för att stödja forskningen. Varför kan majoriteten inte tala för vikten av att vi också får forskning om snusets hälsoeffekter? 116 () replik: Jag skulle vilja föra fram ett klargörande. Vi delar uppfattningen att tobaken är farlig. Vi delar uppfattningen att den är skadlig. Jag vill här klara ut vad vi menar i fråga om förbudslagstiftningen. Med en förbudslagstiftning undanröjer man människors möjligheter att ta ansvar för sin egen hälsa. Det är därför jag begärde replik. stannade i sitt citat där. Men jag sade även andras hälsa. De får möjlighet att ta ansvar för sin egen men även andras hälsa och icke utsätta någon ofrivilligt för rök. En förbudslagstiftning riskerar att underminera detta.