prot · GS0914 · 2004-10-14 00:00:00 — Inte lär det bli några stora investeringar i kollektivtrafik av de pengarna snarare tvärtom. Inkomsterna av trängselskatten blir ca , nära en halv miljard, medan kostnaderna blir , en och en halv miljard i runda tal. Det framgår av budgetpropositionen. Dessutom förutser man inte något överskott . Det blir i förlust ständiga förluster! Om nu eventuellt överskott skulle ge en investering i kollektivtrafiken i kan man fråga sig om staten ämnar täcka förlusterna med nedmontering av kollektivtrafik. Staten plöjer ned netto för ett försök som ska pågå . Vad är det för politiskt ansvarskännande? Utan underlag har regeringen tydligen bestämt sig för att trängselskatterna ska vara ständiga, oavsett vad en utlovad folkomröstning eller det så kallade försöket ger för resultat. Det här är faktiskt politiskt pajaseri från första till sista stund. 265 () replik: Först till det sista. Lagen som tillkom är på grund av att regionerna ska få en möjlighet att kunna införa trängselavgifter. Generellt sett kan man säga att hade blivit tvungen att av trafikpolitiska skäl införa trängselavgifter förr eller . Om det skulle ske nu eller eller vet jag inte, men det hade man varit tvungen att göra av olika skäl. Det andra jag skulle vilja säga är att i pengarna för investeringarna ingår också investeringar i kollektivtrafiken. Det är också en viktig del av överenskommelsen. En tredje sak är att pendeltågstunneln eller Mälartunneln har skyndats på tack vare att man är tvungen att ha detta. Det fjärde jag skulle vilja säga gäller det här med sveket. Det är faktiskt så att man måste göra en politisk överenskommelse när man inte har majoritet i denna kammare. Det får de borgerliga partierna göra, och det får Socialdemokraterna göra. Jag tycker inte att det är särskilt konstigt. Sedan hävdas det att detta var viktigaste löfte. Det fanns en 99-punktslista också. Den var stadfäst, och den var beslutad. Det var väl viktigare än just det löftet i alla fall. 266 () replik: Jag sade: tydligaste löfte. Det var över huvud taget det tydligaste löftet i hela valrörelsen. Det upprepades i TV ett flertal gånger, och ändå blev hon tvingad att överge det. Naturligtvis hade hon haft en annan möjlighet, att säga nej, avgå. Då hade hon behållit sin heder. Staten satsar nu på ett försök som inte ska pågå ens i . Man har lovat folkomröstning. Den har uppenbarligen inte heller någon betydelse. Demokratin har tidigare kunnat ifrågasättas utifrån hanteringen. Visst är det ett pajaseri. Det är inget annat än ett pajaseri. Det är ett spel för gallerierna bara därför att det är svansen som styr regeringen, svansen i form av . 267 () replik: Först skulle jag vilja säga något beträffande att det skulle vara ett försök som bara pågår . Det vet du väl mindre om, i alla fall, . Vi får väl se den dagen vi har folkomröstningen om detta projekt hur det går med det. Det vet varken eller jag. är säkert övertygad om att stockholmarna kommer att säga nej, men det vet vi ingenting om. Sedan gäller det slutligen det här med att vara tvingad och inte tvingad. Det är klart att man visst hade kunnat välja att avgå, men det här handlar om att ta ansvar för landet och för staden . Det fanns inget alternativ i det här sammanhanget, . ville ju inte vara med i om var med, och ville inte vara med i riket om var med. Så enkelt var det. Så kom inte och prata om pajaserier. Pajaserier var det väl i så fall med förhandlingarna, där ville backa ur. 268 () replik: Att ta med som stödparti i majoriteterna är inte att ta ansvar. Det tycker jag att de här dagarnas diskussioner verkligen har visat. Man satsar på ett försök, som man kallar försök men som nu menar inte är något försök. Där ligger själva pajaseriet, att det är så mycket lurendrejeri i den här frågan. 269 (): En så här sen kväll kan det vara ganska bra att man har djärva hopp mellan ämnena, och kommer ytterligare ett ämne i den här debatten om skatter. Jag tänkte nämligen tillåta mig att använda mina minuter till att prata om skatter och företagande. och ett ganska litet antal företag är det en marknad som man behöver bry sig om? Nej, i dagens politiska debatt tycks intresset för den svenska vita marknaden för hushållstjänster vara i det närmaste obefintligt, åtminstone om man tittar på hur det ser ut från regeringens sida. Men kanske är intresset större för den stora svarta marknaden, som i beräknas omsätta nästan . Nej, inte heller här tycks det vara något större intresse från socialdemokratin. Att skatten på tjänster som utförs i hemmen är hög och minskar efterfrågan hos hushållen tycks bara vara tydligt när vi pratar om en redan existerande marknad, nämligen byggmarknaden. kommer den här att rösta igenom en skattesänkning, om än en temporär skattesänkning, ska jag väl säga, som handlar om hushållens köp av golvinläggning, takmålning, tapetsering. Det finns mycket man kan nämna där, och allt det här gör vi för att stimulera byggföretag och för att säkra jobben i byggsektorn. Det är en viktig och angelägen åtgärd, tycker jag. Det är bra, dessutom, att regeringen inser att hushållens skattebörda är för hög och att företagen på marknaden för hushållstjänster måste få stimulans för att marknaden ska utvecklas. Det är bara synd att det bara gäller en del av marknaden. Det är anmärkningsvärt att det finns ett intresse hos regeringen att stödja den del av hushållstjänsterna där det finns en marknad. Jag skulle vilja påstå att det finns en stor dubbelmoral i den socialdemokratiska retoriken. Vid en första anblick kanske den marknad för hushållstjänster som har att göra med att skura golv och tvätta inte verkar ha någon som helst potential för att bli en tillväxtfaktor i svensk ekonomi. Men jag kan säga att skenet bedrar. Efterfrågan på hushållstjänster finns i , och det är lätt att styrka att den finns, inte bara genom att titta på den stora svarta marknad som kontinuerligt växer fram. Det finns även diverse undersökningar som visar på det. av svenskarna vill köpa hushållstjänster. Det framkom när , på uppdrag av , genomförde en undersökning om svenskarnas inställning till hushållstjänster. Jag tror att det handlar mer om att riva de hinder som står i vägen. I vårt östra grannland, , har skatteavdrag på hushållstjänster blivit en stor succé. En femtedel av den finska befolkningen har köpt hushållstjänster , och marknaden omsätter . Hundratals nya småföretag har startats, och flera tusen människor jobbar inom sektorn. Men marknaden har ännu inte fått fotfäste, säger finska specialister. De tror också att den kommer att växa . Givetvis kommer finska politiker i stor samstämmighet, även socialdemokrater, att fortsätta på den inslagna banan, inte minst eftersom det ger nöjda medborgare, fler företag och dessutom många sköna skattekronor till den finska statskassan. Det sistnämnda är någonting som även vår statsminister borde kunna ha stor nytta av, kan man tycka. Mycket talar för att den finska succén skulle smitta av sig på om vi införde avdrag på hushållstjänster, som har diskuterats . Det tycks till och med vara så att den svenska efterfrågan är större än den finska. Det handlar om att öppna dörrar för nya växande svenska småföretag och göra det möjligt för många svenska arbetslösa att gå från arbetslöshet till ett arbete. Från borgerligt håll har vi försökt få igenom en 50-procentig skattereduktion för hushållstjänster, det vill säga något som skulle ge en halvering av det vita timpriset. Men dessvärre har ideologiska låsningar hos Socialdemokraterna stoppat framväxten av en ny mångmiljardmarknad. Den svenska debatten har gått fel. I stället för att prata om att minska arbetslösheten och ge människor som arbetar i den svarta sektorn trygghet, pension och kanske möjlighet att starta eget har ledande socialdemokrater gjort allt för att förringa och förminska debatten. Men som tur är finns det socialdemokrater i ledande position som faktiskt förstår det här. är kommunalråd i . Det är inte ofta man citerar socialdemokrater positivt i den här talarstolen, men måste jag få göra det. Han säger: Jag mår moraliskt illa av dagens regler. Det handlar om ett gammaldags synsätt att införa ett ROT-avdrag som går ut på tillbyggnad och renovering men fortsätta att säga nej till avdrag för andra tjänster i hemmet. Det är ett gammaldags synsätt som tyvärr ofta präglar debatten om hushållstjänster i den här kammaren. Jag hoppas att vi under den här mandatperioden kan försöka lyfta våra huvuden lite högre, komma från den eländiga debatten om pigor och i stället diskutera vilken ny chans, vilken ny marknad en skattesänkning på hushållstjänster skulle kunna innebära. I detta anförande instämde (). 270 () replik: För att inte skatteutskottets vice ordförande ska missa debatten om ROT-avdrag vill jag säga: Den är inte . 271 () replik: Jag är inte orolig. Jag kommer att komma på den debatten, och jag hoppas verkligen att vi kan ta en rejäl diskussion då, för det här är faktiskt en fråga som handlar om att skapa nya jobb i en hel bransch som vi inte har möjlighet att tillgå. Jag tycker att det är slöseri med mänskliga resurser. 272 (): Då jag är alldeles färsk i, inte , men skatteutskottet tänker jag inte gå in på några av de mycket tekniskt avancerade turer som utskottet hanterar. Jag har faktiskt funderat lite mera allmänt över hur vi resonerar i och hur vi debatterar våra skattefrågor. Jag fick frågan relativt tidigt varför jag sökte mig till skatteutskottet. Mitt argument var att skatterna är väl någonting som de allra flesta människor har åsikter om. Det är inte så konstigt för de berör alla i vardagen. När budgetförhandlingarna drog i gång och det skrevs en och annan artikel om höjd bensinskatt och dieselskatt och annat är det ingen överdrift att säga att det fanns en hel del människor som hade åsikter om både det ena och det andra skattenivåer och annat. Det är en fördel att då få chansen att diskutera utifrån: Vad är rimligt? Vilka är alternativen? Framför allt: Vad får vi för våra skatter? Då blir det faktiskt inte den trubbiga, glasklara politiker-fattar-ingenting-attityden. Tvärtom blir det en inbjudan till en dialog. När man då säger att det här kanske du inte tycker är världens bästa system, men ändå behöver vi ju ha in pengarna, så finns det, långt utanför socialdemokratins medlemmar, en väldigt stor förståelse för att visst måste vi få in skattepengar. Det är det som också är avgörande i vardagen om vi ska ha barnbidrag, skola och äldreomsorg. Det vet väl varenda en. Det finns inte många, det finns men det är inte många, som säger: Det här får väl var och en klara av. Det finns en oerhört bred samsyn över att vi alla ska betala skatter. Man kan ha åsikter om vilka skatter och vilka nivåer det ska vara, men allmänt sett vet de flesta och argumenterar för att vi måste få in skattepengar för att vi ska få en välfärd och en trygghet som vi känner igen och som vi vill ha kvar. Då är det faktiskt givande att få ett uppdrag där just den här diskussionen kommer upp. Det är ett uppdrag där jag upplever att det sker förändringar. Det finns ingen sanning som är sanning när det gäller olika skatter, olika nivåer och olika sätt. Det förändras , det blir en dialog men det avgörande är: Får vi inte in pengar för välfärden står vi illa. Det handlar mycket om hur man känner det rent personligt, men det gäller också generellt. Det gjordes vissa undersökningar under de olycksaliga åren då det var stora försämringar och stora skattehöjningar för att sanera statens ekonomi. Det var en stor förståelse, långt utöver medlemmarna i Socialdemokratiska partiet, för att vi var tvungna att göra så. Det fanns en förståelse för att vi måste hjälpas åt. Många tyckte att det var bekymmersamt och tungt, men ändå fanns det en respekt och en förståelse. Det har varit en diskussion om statsbidragen till kommunerna, om storleken, riktade eller inte riktade. Jag är fortfarande kommunalpolitiskt aktiv hemma i . Personligen är jag för generella statsbidrag till kommunerna och tycker att det ska kunna göras undantag, till förmån för riktade bidrag. Jag ser att min egen kommun, som i och för sig är borgerligt styrd, sänker skatten och har hamnat i ett läge där man har problem inom barnomsorgen och äldreomsorgen. Om då en medlem i regeringspartiet har en klar linje och till exempel vill värna och ha mer personal till barnomsorgen, tycker jag att man faktiskt får göra undantag så att den borgerliga majoriteten i inte använder pengarna för att ytterligare sänka skatten. Därför tycker jag att det måste vara en kompromiss när det gäller de generella och riktade bidragen även till kommunerna. 273 () replik: Först vill jag hälsa vår nye vän i skatteutskottet varmt välkommen till ett trivsamt utskott med ett konstruktivt samarbete, även om blockgränsen det kan jag upplysa om ibland är ganska väl markerad. Jag tror att det finns, precis som säger, en stor förståelse för att vi måste få in skatter. Likväl är det faktiskt legitimt att kritisera en del skatter. Vi vill ha stora skattebaser och optimala skatteintäkter. Det finns också legitimitet i att kritisera skadliga skatter. Det kan man faktiskt göra utan att tycka att allt i skattesystemet är fel. Det finns också bra skatter skatten på sprit till exempel tycker jag är alldeles utmärkt och nödvändiga skatter. Men man kan titta på systemet. Vi har väldigt höga skatter på arbete i detta land. Jag tillhör dem som tycker att det vore bra för detta land med lite lägre skatter på arbete. 274 () replik: Jag får tacka för välkomsthälsningen. Jag har känt mig ärligt sagt varmt välkommen och ser fram emot att jobba vidare i det utskottet. Som jag sade i mitt anförande finns det olika synpunkter på skatter vad som är rimligt och hur de ska fördelas. Det är därför jag kan hålla med om att inkomstskatterna ibland kan kännas betungande, självklart. Men jag vill därför inte rösta för motioner som innebär att jag som relativt sett höginkomsttagare ska få stora skattelättnader medan min äldsta dotter som är barnskötare ska förlora. Det ställer jag inte upp på. 275 () replik: Det är svårt att diskutera hela skattepolitiken . Jag tror att och jag får göra det vid något annat tillfälle ja, det är jag helt övertygad om. Jag tror för min del att det är en olycka för att vi har en så hård icke-blocköverskridande skattedebatt . Man får gå tillbaka väldigt för att hitta där det inte var så. och mitt parti har en gång gjort upp om någonting som jag uppfattade var väldigt bra. Jag tror att det finns flera partier på den borgerliga sidan som skulle vilja se att den väldigt hårda blockpolitik som ni för nu löstes upp. Det skulle må bra av. 276 () replik: Ordförande får väl ta mig i örat, men jag har ingenting emot att diskutera över blockgränserna och hitta lösningar i skattefrågor. Men kom inte och påstå att det är vi som har propsat på att fyra borgerliga partier ska ingå i en skatteallians som är totalt orättvis. Det är inte vi som har påstått att ni ska behöva göra det. Men vill ni bryta den får väl rätta mig så är ni välkomna. 277 () replik: nämnde den budgetsanering som inleddes av den borgerliga regeringen och sedan pågick fram till ungefär 19971998. Man genomförde då budgetförstärkningar med . Faktum är att har Socialdemokraterna och stödpartierna genomfört ofinansierade reformer omfattande ungefär motsvarande summa, , enligt egna beräkningar. Jag undrar vad anser om det faktum att man på det här sättet faktiskt har återställt budgetförstärkningarna och genomfört så pass omfattande ofinansierade reformer som man har gjort . 278 () replik: Det är väl helt klart att det inte är någon fara att göra justeringar och eventuellt låna upp en del pengar i ett läge där man vill stimulera den efterfrågan som finns och då det faktiskt finns ett ordentligt behov av vissa resursförstärkningar, inte minst till kommuner och landsting. Men det handlar ju inte om att hamna i det läge som var där inflations- och ränteläget var totalt oacceptabelt. Jag ska inte vara övermodig, men jag tror att vi har en större tilltro till den ekonomiska politiken. Jag tror inte att det här på något sätt riskerar statsfinanserna och inflations- och ränteläget eller övriga faktorer. 279 () replik: Jag håller med om att det är bra att vi har fått inflationen och räntan under kontroll genom den penningpolitiska reform som har genomförts . Men jag kan inte förstå hur kan försvara 200 miljarder i ofinansierade reformer , vilket har lett oss in i en situation där vi på toppen av en högkonjunktur kommer att tvingas låna för att få statsfinanserna att gå ihop. Det gör oss inte väl rustade inför en framtida lågkonjunktur. 280 () replik: Vi får som sagt se var förtroendet hamnar någonstans. Det är ju inte så långt kvar tills vi ska låta medborgarna gå till val. Då får de väl ta ställning till om vi har lyckats eller om vi har misslyckats. När det sedan gäller upplåning och annat har jag den absoluta fördelen att det kommer en talare efter mig som är relativt kunnig, för att uttrycka mig försiktigt, i de här frågorna. 281 Statsrådet (): Det ekonomiska läget är ljust. Den internationella lågkonjunkturen blev visserligen mer utdragen än vad de flesta hade räknat med. Men är uppgången tydlig och den är stark. Tydligast är den i och i , om vi ser runtom i världen, medan den har varit svagare här i . Men den starka utvecklingen har successivt befästs även här i . Sanningen är att vi kan räkna med tillväxt i världsekonomin, vilket är den bästa siffra vi har sett . Den internationella konjunkturuppgången kommer i allra högsta grad oss i till del, och orsaken till det är enkel: Exporten står för närmare hälften av vår svenska bruttonationalprodukt, och exporten växer så det knakar. Den svenska BNP-tillväxten förväntas, enligt våra beräkningar på , landa på och . reviderade för sin del så sent som i går sina siffror och reviderade upp BNP-tillväxten till och . Det är framför allt exporten av teleprodukter och motorfordon som driver den svenska konjunkturuppgången under innevarande år. Men väntas den inhemska efterfrågan bidra mer till tillväxten. Industrins kapacitetsutnyttjande har nått rekordhöga nivåer, och för att klara den internationella och inhemska efterfrågan som följer av en konjunkturuppgång kommer industrin att behöva investera i en ny produktionskapacitet. Det är därför sannolikt att vi kan förvänta oss en högre investeringstakt framöver. Svensk ekonomi har utvecklats väl . En kvarts miljon fler människor har fått ett jobb. Drygt 40 000 färre människor är beroende av socialbidrag. De offentliga finanserna har gått från att ha varit ett avskräckande exempel i industrivärlden till att vara ett föredöme. Den svenska tillväxttakten har varit högre än omvärldens. har statsskulden som andel av bruttonationalprodukten fallit. Man måste gå tillbaka till 1960-talet för att finna ett läge där mött en begynnande högkonjunktur i en liknande styrkeposition. Våra framgångar visar att hävdar sig väl, menar jag, i den globala ekonomi som är en realitet. Vi socialdemokrater är i grunden positiva till den ekonomiska globaliseringen och dess effekter i form av ökad tillväxt och ökat välstånd. Men vi inser också att det innebär ett stort ansvar när världens ekonomier sammanlänkas alltmer. En illustration är läget i . Vem som än väljs till president i kommer att tvingas till krafttag för att hantera det man brukar kalla för de dubbla underskotten budgetunderskottet och bytesbalansunderskottet. Om inte så riskeras den uppgång vi nu ser, inte bara i utan i hela världsekonomin. Om man ska hävda sig väl i den globaliserade ekonomin krävs också en konkurrenskraftig finansiell sektor. Jag brukar säga att det handlar om att bygga tillväxtens infrastruktur. Väl fungerande finansmarknader kan bidra rejält till en starkare samhällsekonomi. Det betyder i sin tur högre tillväxt och därmed flera jobb. Men om detta har debatten knappast alls handlat . I stället har jag och andra med mig tvingats ägna nästan all kraft åt den förtroendekris som med full kraft drabbat den finansiella sektorn i allmänhet och livförsäkringsbolagen i synnerhet. Bakgrunden är välkänd. Vissa affärstransaktioner inom försäkringskoncernerna har ifrågasatts eftersom de misstänks ha inkräktat på försäkringstagarnas anspråk på bolagets överskott. Livbolagsbranschen har varit påtagligt dålig på att informera om hur den traditionella livförsäkringsprodukten är uppbyggd. Vissa livbolag har också befunnit sig i ett mycket ansträngt ekonomiskt läge, även om branschen som helhet varit välkonsoliderad. Grundläggande för hela denna sektors funktion är att försäkringstagarna med förtroende kan överföra resurser från sina yrkesverksamma år till pensionsåren. Medborgarna måste givetvis uppfatta livförsäkringssektorn som stabil och präglad av en sund verksamhet med ett gott konsumentskydd. Det är den här uppgiften som jag och många andra har fått tampas med. Situationen för livförsäkringsbranschen har inneburit såväl en ekonomisk kris som en informations- och förtroendekris. Ur alla dessa delar finns lärdomar att dra när den framtida regleringen och tillsynen på försäkringsområdet ska formas. Regeringen har tagit konsekvenserna av de omedelbara brister som funnits i regleringen och har redan bärgat i hamn en rad lagändringar. Den nya lagstiftningen, som trädde i kraft , innebär ett förstärkt skydd för försäkringstagarna i livförsäkringsbolag. Det ställs nu krav på oberoende styrelseledamöter i livbolagen och på att varje bolag ska ha riktlinjer för sin hantering av intressekonflikter. Jävsreglerna har vässats, och lagen om finansiell rådgivning gäller även för traditionell livförsäkring. har fått skärpta sanktionsmöjligheter. En större utredning med syfte att se över hela den bolagsrättsliga regleringen för försäkringsbolag tillsattes . Rågången mellan försäkringstagarnas och aktieägarnas intressen måste bli tydligare. Spararnas insyn och inflytande måste stärkas och principerna för hantering av överskott i bolagen ses över i grunden. ska utredningen redovisa sina slutsatser och förslag. En av de viktigaste åtgärderna för politiken på finansmarknadsområdet är att öka konkurrensen på pensionssparmarknaden. Det är rimligt, menar jag, att en missnöjd pensionssparare utan oskäliga avgifter ska kunna flytta sina pengar till ett annat bolag. Det första steget har vi redan tagit genom att regeringen beslutat om en ny försäkringsavtalslag. Det andra steget mot en flytträtt tas i den promemoria som remitterade . har remissinstanserna sagt sitt, och jag kommer att noggrant analysera synpunkterna för att därefter gå vidare med förslag att lägga på bord. I slutändan är det styrelserna i livförsäkringsbolagen som bär ansvaret för att verksamheten är stabil och utövas på ett seriöst och ansvarsfullt sätt. Kännetecknande för den framtida regleringen på försäkringsområdet är att det kommer att lämnas större frihet åt bolagen att bedriva sin verksamhet. Konsekvensen av detta är att det kommer att ställas ökade krav på tillsynen. Från att främst ha avsett den formella regelefterlevnaden måste tillsynen i högre grad fokusera på riskerna i försäkringsverksamheten och på de processer som finns i bolagen för att hantera de här riskerna. Regeringen beslutade därför att låta en särskild utredare utvärdera tillsyn på försäkringsområdet och lämna de förslag på förändringar som är nödvändiga för att säkerställa en framtida effektiv tillsyn. Min övertygelse är att det batteri av åtgärder som jag här har redovisat kommer att bidra till att öka allmänhetens förtroende för livförsäkringsprodukter, men mycket återstår. saknar, enligt en nyligen publicerad undersökning, sju av tio svenskar förtroende för livbolagen. Förtroendekrisen skadar tillväxten och konkurrenskraften för svenska företag. Särskilt små och medelstora företag drabbas när företagande likställs med fusk och mygel. Den uppkomna situationen har krävt extraordinära insatser från regeringen, men en aldrig så duktig regering kan inte bygga upp förtroendet på egen hand. Näringslivet och livbolagen själva har ett huvudansvar.