prot · GR0975 · 2004-03-02 00:00:00 — Det är alldeles tydligt att här finns flera olika frågor som är svåra att lösa. Jag tror att vi är helt överens om den saken. Hur man sedan tekniskt bygger upp en lag är kanske inte det allra viktigaste. Det är resultatet som är det viktigaste. Om man har en huvudregel med så många undantag att undantagen blir huvudregel har man inte uppnått det syfte man hade. Det är därför detta blir så svårt. Frågan är också vem som ska avgöra vad som är företagshemligheter om inte företaget självt ska göra det. Det ligger ju i företagshemlighetens natur att det är företaget självt som gör det. Så nog är det svåra saker vi måste ta hänsyn till. Enbart frågan om företagshemligheter skulle till exempel kunna innebära att ett företag och därigenom också svenska staten kanske förlorar miljardbelopp, alltså om detta var helt oinskränkt och någon annan än företaget självt skulle göra bedömningen. Om företaget å andra sidan har en oinskränkt rätt att avgöra vad som är företagshemligheter blir kanske meddelarfriheten så inskränkt att den kan kallas meddelarfrihet. Nog är det många svåra frågor som man ska lösa. Det är inte säkert att det är lagstiftning som är den bästa vägen. En sak är i varje fall säker. Om vi når en överenskommelse med näringslivet har vi sparat massor av tid. Det är bättre än att nu ge sig in på ett riskfyllt projekt, lägga samtalen åt sidan och kanske komma fram till det resultat som man har kommit fram till tidigare, nämligen att det inte går att genomföra en lagstiftning på det sätt som är tänkt. 50 (): Jag tycker egentligen inte att det handlar om så många undantag. Om man bestämmer sig för att grundregeln är att säkerställa en yttrandefrihet och en meddelarfrihet hamnar resonemanget om undantag först och främst på den rent privata sektorn. Jag vill återkomma till det jag sade i mitt förra inlägg. När det gäller de verksamheter som drivs med skattefinansierade medel bör man kunna komma fram med att ge de anställda samma rättigheter som i en helt offentligt styrd verksamhet. Det är skattepengar det är fråga om och ett offentligt åtagande som utförs i verksamheterna. Det är inte rimligt att en privat entreprenör ska kunna tysta sina medarbetare så att de inte kan lyfta fram viktig kritik om hur man till exempel handhar vård för äldre medan man i offentlig verksamhet inte ska göra det. Jag kan inte se att den problematiken finns. När det gäller den andra delen kan jag hålla med om att det kan vara snårigt för privat verksamhet. Om jag minns rätt var den stora kritiken mot det förslag som låg just att man i det förslaget lät företagen själva formulera vad som skulle undantas. Då får man problem, menar jag. Där måste man hitta ett annat sätt med en lagstiftning som är generell och ett undantag där man reglerar det via föreskrifter. Sedan vill jag också påminna om det sade i förra interpellationsdebatten. Där fick vi faktiskt ett löfte om att regeringen tillsammans med och skulle bereda frågan gemensamt. Vi väntar på den inbjudan och ser fram emot den. När den kommer ska vi delta i ett möte. Det är mycket centrala frågor. Vi har också tankar och idéer som kan bidra till att frågorna får sin lösning. 51 Justitieminister (): Vissa av frågorna är nog mindre komplicerade, även om de är komplicerade. En sådan sak är kanske att lägga ut det på entreprenad. Frågan är då om man bara ska ta en liten del när man kanske vill försöka hitta så bra åtgärder som möjligt på hela området. pågår trots allt samtal mellan regeringen och näringslivet. Men jag ser inget hinder i att vi fortsätter debatten på det sätt vi nu gör i . Vi kan också ha en kontakt vid sidan om där jag kan ge den information som ges och ta emot synpunkter, och vi kan diskutera hur vi ska gå vidare i frågan. Låt mig avslutningsvis säga att det faktum att vi inte har lyckats nå ett resultat inte beror på bristande ambition utan på frågans komplexitet. Överläggningen var härmed avslutad. Kammaren beslutade på förslag av talmannen att ajournera förhandlingarna till . 9 § Svar på interpellation 2003/04:271 om irakiska asylsökande 52 Statsrådet (): har frågat mig hur jag tänker agera för att irakiska asylsökande i ska få uppehållstillstånd. och är de rättstillämpande myndigheterna i asylärenden. Som statsråd är jag förhindrad att påverka och kommentera enskilda asylärenden och handläggningen av dessa hos utlänningsmyndigheterna. Oavsett hur situationen i kommer att utvecklas ska och göra en individuell prövning av de asylskäl och humanitära skäl som åberopas i varje enskilt fall. och har tillgång till en stor mängd information om situationen i , däribland rapporter från de organisationer som nämner i sin interpellation. Utlänningsmyndigheterna måste självfallet göra sin bedömning av asylärendena utifrån den aktuella situationen i de asylsökandes hemländer. Myndigheternas uppgift är bland annat att noga granska faktaunderlaget i varje enskilt ärende. 53 (): Jag tackar för svaret, även om det inte gav så mycket svar på mina frågor. Jag vill anknyta till den situation som råder i . Den är instabil. Hela rättsväsendet har brutit samman. Våld och kriminalitet är utbrett och civila irakier blir dödade av beväpnade grupper och i olika typer av terrordåd. Antalet terrordåd och antalet offer för dem har ökat ganska markant, vilket visar att situationen i inte blir stabilare utan tvärtom. Från sida i varje fall från regeringens sida gör man bedömningen att man inte kan närvara i med svensk ambassadpersonal därför att man bedömer att situationen i är så dålig. Därför blir det konstigt att man från gör en bedömning av att situationen i är tillräckligt stabil för att personer som har lämnat ska kunna återvända. fattade man vägledande beslut som innebär att vi stoppar irakiska asylsökande. Jag tycker att detta generellt är olyckligt. Det är olyckligt att det är som har fattat de vägledande besluten. Jag tycker att det är bättre att regeringen gör det, så att man har en politisk part som är juridiskt och demokratiskt ansvarig. Det är svårt att göra ansvarigt i det system som vi har. Jag vill gärna ha ett svar från ministern på den frågan. Kan hon tänka sig att ändra reglerna så att regeringen kommer att fatta den här typen av vägledande beslut? Jag skulle också vilja veta om ministern anser att situationen i är stabil. Bygger det beslut som har fattat på fakta? Är det en bedömning som delas av regeringen? Jag blir förvånad när jag läser en artikel som är skriven av , tillförordnad generaldirektör på . Där sägs att ett av skälen till att man har fattat de vägledande besluten är vår strävan att harmonisera flyktingpolitiken i EU. Så står det! Det skulle alltså vara ett vägande skäl. Man hänvisar till alla de europeiska länder som länge har ansett situationen i norra vara tillräckligt stabil. Man har en strävan att harmonisera flyktingpolitiken i EU. Detta skulle alltså vara ett av skälen till att man har fattat de vägledande besluten. Det är olyckligt. Jag undrar om det har funnits en politisk signal från regeringen om att vi vill harmonisera EU-politiken och att man därför ska ta hänsyn till vilka bedömningar andra EU-länder gör när man gör den svenska bedömningen. Vad anser ministern principiellt? Hur ska man agera? Ska man ta hänsyn till vilka bedömningar andra EU-länder gör? Ska vi göra en självständig bedömning i där vi inte bygger på en strävan att harmonisera och har det som ett av skälen till de beslut som fattas här? 54 Statsrådet (): När det gäller asylsökande från så ska man kanske först se till vad det är som har hänt. och har avvaktat med beslut just därför att det har varit svårt att bedöma läget i och hur det skulle ha utvecklats. har man fattat vägledande beslut och anser att situationen är sådan att man kan börja fatta beslut. Däremot innebär beslut att det inte är några tvångsvisa återvändanden som görs till . Men man kan nu göra en bedömning av själva asylskälen. Som svar på de frågor som har ställt om det olämpliga i att det är som fattar de vägledande besluten kan jag säga att det är så vår lagstiftning ser ut. Myndigheterna gör självständiga bedömningar. Om myndigheterna däremot anser att de behöver vägledning från regeringen så kan de överlämna ärenden till regeringen. Men regeringen kan inte själv bestämma att den vill fatta beslut om asylsökande från . Det är också ett självständigt beslut som måste fattas av myndigheterna. Som vet har regeringen inte haft något sådant ärende på bordet och har det inte heller . Regeringens roll i migrationsärenden finns med i den parlamentariska utredning som ser över utlänningslagen. Den ser också över regeringens roll i sammanhanget. Utredningen kommer att lämna sitt betänkande . När det gäller frågan om huruvida beslut bygger på fakta kan jag säga att verket har tillgång till mycket information om andra länder. Man tar in information från FN, UNHCR och från internationella organisationer som finns verksamma från en lång rad olika källor. Detta är grund för de beslut som man sedan fattar. Vad gäller strävan efter att harmonisera på området så är länderna självfallet inte bundna till att följa varandras bedömningar. Här är det de svenska myndigheterna som gör, och ska göra, självständiga bedömningar. Däremot har man naturligtvis ständig kontakt med andra länder för att följa deras information. Det kan också vara så att ett land har kontakter med organisationer som till exempel svenska myndigheter inte har. Då kan man få in ny information. Man har också ett ganska brett nätverk både ett nordiskt nätverk, ett EU-nätverk och ett internationellt för att kunna underbygga det hela så att man får så bra underlag som möjligt när man gör bedömningar. 55 (): Jag vill ändå börja med den fråga som handlar om EU och de bedömningar som har gjorts av . Så här säger : Alla dessa omständigheter och då hänvisar han till situationen i tillsammans med vår strävan att harmonisera flyktingpolitiken och prövningen av de asylsökande inom EU gör att nu är berett att säga nej till irakiska asylsökande. Han hävdar alltså detta, och det är väldigt tydligt i den här artikeln. Han börjar med att säga: Flertalet europeiska länder har länge ansett situationen i norra som tillräckligt stabil. Sedan säger han att situationen i tillsammans med vår strävan att harmonisera politiken gör att nu gör den här bedömningen. Då undrar jag: Vad hade man gjort om man inte hade haft en strävan att harmonisera? säger migrationsministern att man ska ta självständiga beslut, men vilka har de politiska signalerna från regeringen varit till ? Jag har hört Migrationsministern tala mycket väl om hur bra det är med en harmoniserad politik på EU-nivå. Har det påverkat i den här frågan? Ska det påverka i den här frågan? Är en tung orsak till att man tar det här beslutet att man inte vill göra sig ovän med någon eller skapa problem när det gäller harmoniseringen av asylpolitiken i EU? Om det har varit ett skäl till att man har agerat så här är det väldigt anmärkningsvärt. Och det verkar ju så när man läser den här artikeln. Jag vill verkligen veta. Jag vill ha ett svar från migrationsministern: migrationsministern att på något sätt ska ta hänsyn till flyktingpolitiken på EU-nivå när man gör den här bedömningen? Jag uppfattade migrationsministern som att man inte skulle göra det. Då måste ha agerat felaktigt här. Sedan vill jag återgå till situationen i . De allra flesta människor som jobbar i internationella organisationer, som kommer från länder i västvärlden, är inte i . De har lämnat . De återvänder inte just . Situationen i blir inte stabilare. Den blir instabilare. Antalet terrordåd ökar. Antalet dödade ökar. Och det val som var tänkt att hållas nu kommer att skjutas därför att FN:s sändebud Brahimi säger att man inte kan garantera säkerhet . Det finns inget tillfredsställande rättsligt ramverk. Brahimi säger att det helt saknas förutsättningar att genomföra ett val i demokratisk ordning. gör nu bedömningen att folk kan återvända till detta . Jag tycker att det är väldigt konstigt att man i en situation där läget faktiskt blir mer och mer instabilt kommer med den här vägledande bedömningen. Jag hoppas att man från regeringens sida tar hänsyn till exempel till det senaste terrordådet i och där nästan 150 personer har dödats. dödas det människor i terrordåd över , och det blir bara fler och fler terrordåd. Det borde påverka situationen, och det borde vara på sin plats att göra en förnyad bedömning av läget i . Kan regeringen agera där? 56 Statsrådet (): Nej, säger jag som svar på den frågan. Regeringen kan inte och ska inte heller agera när det gäller bedömningen i enskilda ärenden. Jag vill återigen betona att bedömningen av huruvida en person kan återvända till eller inte är en individuell bedömning. De här besluten är visserligen vägledande när man ska fatta beslut i asylärenden, men det betyder inte att man någonsin får gå ifrån den individuella bedömningen. Man kan inte bedöma alla asylsökande från i en enda klump och säga att alla har rätt att stanna här eller har skäl för att stanna här eller att alla inte har det. Det måste alltid vara en individuell bedömning i varje enskilt fall, och där är de svenska myndigheterna självständiga i förhållande till regeringen. Utifrån ett sådant kunskapsunderlag som man har måste man göra självständiga bedömningar i varje enskilt ärende. Sedan gäller det harmonisering av politiken i EU. Ja, jag har talat väldigt varmt för det. Jag anser att det är någonting som vi behöver. Vi behöver harmonisera flyktingpolitiken inom EU. Det handlar om att vi behöver få gemensamma regler inom EU när det gäller vem som ska bedömas vara flykting, när det gäller asylprocedurer, när det gäller flyktingmottagande och så vidare, så att vi får ett stort område i där vi tillsammans, gemensamt, kan ta emot människor som söker asyl. Det är ju ingen vägledning i förhållande till myndigheternas bedömning i enskilda asylärenden, utan det är ett regelverk och en politik som man håller på att harmonisera. Jag tycker att det är oerhört viktigt att man också gör det, för flyktingars skull. Jag menar att det för flyktingarnas skull är bättre att vi har ett stort område där vi har gemensamma regler som baseras på än att varje land har sin egen politik som naturligtvis kan variera högst avsevärt. Det är mycket bättre för länderna men också för de asylsökande som då vet att de, när de kommer till EU:s gräns, får ungefär samma bedömning. Det är samma procedurer. De får ungefär samma mottagande. Vi är inte alls där. Det är väldigt långt kvar, men visionen om att vi ska ha en harmoniserad asylpolitik tror jag är bra. 57 (): blev jag faktiskt ännu mer förvirrad. verkar det som att det var positivt att tog hänsyn till vad andra EU-länder tyckte när man skulle göra bedömningen om vi ska ha ett vägledande beslut där vi säger att irakiska asylsökande inte generellt ska ha rätt att stanna på grund av krigssituationen i . Jag anser att det är fel att man från sida har tagit hänsyn till det i sin bedömning. Jag skulle verkligen vilja att migrationsministern kunde utveckla vad regeringen anser: Ska ta hänsyn till andra EU-länder när man gör en bedömning av om man kan skicka tillbaka folk till ett land eller inte? Jag hävdar att situationen i är en krigsliknande situation och att man inte kan skicka tillbaka folk till . Många av dem som finns i har varit här . Jag tänker på den rädsla de har för att åka tillbaka till ett land där det kan förekomma terrordåd var som helst. Det är ungefär som att åka tillbaka till ett land där man när som helst kan bli bombad från luften. Terrordåd och flygattacker har samma effekt när det gäller antalet dödade människor. Det handlar om den rädsla som man känner för att bli tvingad att åka tillbaka till detta land. Jag vet att regeringen skulle kunna säga att man anser att situationen i är krigsliknande. Skulle ministern eller utrikesministern säga det skulle vara tvunget att ändra sitt vägledande beslut. Det hade varit det enda moraliskt rätta i den här situationen. Men jag är ändå oroad över den här utvecklingen, att det som händer i andra EU-länder ska påverka de beslut som tas av här i . Jag skulle vilja att ministern utvecklar det. 58 Statsrådet (): ska återigen fatta självständiga beslut utifrån det underlag man har i enskilda ärenden. Det ska vara självständigt i förhållande till regeringen. Det ska också vara självständigt i förhållande till andra EU-länder. Däremot måste man naturligtvis, för att få ett underlag för besluten, inhämta information från organisationer, från FN och också från andra EU-länder i fråga om vilken bedömning man gör när det gäller situationen till exempel i . Självklart är det myndigheten själv som ansvarar för sina beslut, och de ska vara självständiga. Det måste vara individuella beslut. De vägledande besluten det är ju flera som har fattat när det gäller har sett olika ut. Det är det som asylrätt handlar om. För en person som kommer från ett ställe någonstans i är situationen inte hotande på något sätt. För en annan person som kommer från ett annat område är den det. Det är där skillnaderna finns. Det måste vara individuella bedömningar i varje enskilt ärende. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2003/04:293 om tjetjener som väntar på asylbesked 59 Statsrådet (): har frågat mig bland annat vilket mitt ansvar är för att regeringen dröjt så länge med att fatta beslut beträffande asylsökande från samt om förhållandet mellan detta dröjsmål och regeringens trovärdighet i dess inställning till långa handläggnings- och väntetider i asylärenden. vill också ha ett klargörande beträffande ärendeförteckningar inför regeringssammanträden. Regeringen fattade beslut i de aktuella ärendena . Det är beklagligt att beredningen av ärendena tagit så . Korta handläggningstider i asylärenden är av mycket stor vikt. I ärenden som överlämnas till regeringen kräver rättssäkerheten att beredningen sker med en långt driven noggrannhet. Detta kan leda till att ett avgörande tar tid. Ett beslut kan inte fattas efter överlämnandet. För att kunna avgöra ärendena krävdes bland annat en noggrann information om förhållandena i och om situationen för tjetjener i övriga delar av från UNHCR, ambassaden i och andra källor, till exempel MR-organisationer. I de beslut som fattades fann regeringen bestämmelsen tillämplig och skydd beviljades med stöd av denna för av i normalfallen. De aktuella ärendena har funnits med på listan över regeringsärenden . Det är inte ovanligt att regeringen vill fortsätta beredningen av en viss fråga även om man först bedömde att ärendet var färdigberett. 60 (): Jag är inte säker på om jag ska följa kutymen och tacka ministern för det mycket knapphändiga svaret. Det klargör inte varför ärendet har varit uppe på flera ärende- och beredningslistor inför regeringssammanträden och sedan beslut inte fattats, som jag efterfrågade i min interpellation. Mot bakgrund av att interpellationsinstrumentet är en del av mycket viktiga kontrollmakt gentemot regeringen är det viktigt att vi får svar på de frågor vi ställer. Vi går till frågan som det handlar om. Det pratas väldigt mycket om den långa handläggningstiden i asylärenden. I debatten har det ibland låtit som om regeringens linje är att detta till viss del beror på flyktingarna själva, inte minst när man har diskuterat det faktum att flera inte har fullgoda identitetshandlingar när de kommer till . Men när man tittade på ett antal asylärenden som hamnat hos regeringen för beslut, till exempel vägledande beslut om tjetjener, så upptäckte man att flera av dessa legat länge på regeringens bord, nästan upp till . När diskussionen kom i gång och dagen efter att en KU-anmälan lämnats in av representanter från sex av sju partier valde regeringen äntligen att fatta beslut, tack och lov. Men de beslut man fattade var tillfälliga beslut. Låt oss backa och se vad det handlar om för människor. Det handlar om människor som kommit från en krigssituation, vilket konstaterats av regeringen eller av i den inlaga vid överlämnandebeslutet som jag citerar i min interpellation och som torde räcka för en beredning av ärendet, som svar på en del av ministerns svar. Det är människor som har upplevt krig, som kommer från fruktansvärda situationer, mår väldigt dåligt och sedan har trasats sönder i av en utdragen väntan, i de värsta fallen upp till . Det är dessa människor vi talar om. Det är dessa man bestämmer sig för att ge tillfälliga tillstånd, i praktiken ytterligare ett datum att vänta ut, snarare än att man tar sitt ansvar för de långa handläggningstiderna och säger att de får permanenta tillstånd och kan börja sina liv och se till att laga de traumatiska stressymtom och andra problem som de har fått av situationen i och den utdragna tiden i . Jag vill fråga ministern två saker. På vilken grund valde man att ge tillfälliga uppehållstillstånd till de asylsökande tjetjenerna i stället för permanenta sådana? Ser man någon ljusning bakom krönet i ? I så fall är man tämligen ensam om den bedömningen. Om det är bakgrunden till att man bara gav tillfälliga tillstånd får man gärna redovisa det. Den andra frågan är: Vad skilde normalfallen, som man gav tillfälliga tillstånd , från de fall där man gav tillfälliga tillstånd i enbart ? Vad skilde dessa fall åt? Avslutningsvis finner jag svaret knapphändigt. Jag ser problem med att man inte klargör varför ärendet har varit uppe på ärendelistan inför regeringssammanträdet ett flertal gånger utan att beslut har fattats. Ministern konstaterar bara att så har varit fallet, men svarar inte på frågan varför. Detta kommer dock att granskas av . Det kommer att bli intressant att se vad vi kommer fram till i den granskningen. Jag finner det märkligt att man fattar tillfälliga beslut och ser att de här människorna kommer att må ännu sämre av att få ytterligare ett datum att vänta ut snarare än att få ett avstamp med ett beslut att de får stanna. Jag vill fråga ministern: tillfälliga beslut i stället för permanenta? Vad skilde normalfallen som man nämner i interpellationssvaret från de fall där man gav sex månaders uppehållstillstånd? 61 Statsrådet (): Jag uppfattade det som att det var tre frågor. Först kan jag svara en gång till varför det har stått på listan. Det är, som sagt, inte särskilt ovanligt att det vid ett regeringssammanträde ställs frågor från andra medlemmar i regeringen som man måste gå tillbaka för att få svar på. Det var precis vad som hände. Det ställdes frågor, och vi måste gå igenom och bereda ytterligare. Det är oerhört viktigt att den här typen av ärenden är väl förberedda och välberedda. När det gäller tidsåtgången kan man säga att är om det hade varit ett ärende hos myndigheterna. Det är självklart så. Det är också för att ha varit ett ärende hos regeringen. Men måste man komma ihåg att de ärenden som lämnas över till regeringen av naturliga skäl är mycket komplicerade. Det är speciella ärenden som myndigheterna vill ha vägledande beslut på. Det gör att de ärendena normalt sett tar . Varför tillfälliga tillstånd? Det är ganska naturligt att man åtminstone vid en första bedömning inte betraktar en pågående konflikt som någonting som ska vara för evigt och permanent när man ger uppehållstillstånd just på grund av skyddsbehov vid en väpnad konflikt. måste man ha en realistisk syn på läget i . Därför gavs uppehållstillstånd , det vill säga . Nästa fråga var vad som skilde normalfallet med uppehållstillstånd från de andra som fick uppehållstillstånd ? Det är helt enkelt vandel. När man fattar beslut om uppehållstillstånd i väger man också in vandelsanmärkningar. De personer som fick sex månaders uppehållstillstånd hade begått brott i , och det vägdes in när man fattade beslut om längden av det tillfälliga uppehållstillståndet. 62 (): Vi kommer säkert att ha anledning att återkomma till listfrågan vid granskning. är , säger ministern. Ja, det är det. I direktiven som går ut till de myndigheter som behandlar detta och som redovisas i budgetpropositionen till säger man att målsättningen ska vara .