prot · GR0961 · 2004-01-30 00:00:00 — vice talmannen meddelade att () avsagt sig uppdraget som suppleant i , att () avsagt sig uppdraget som suppleant i försvarsutskottet samt att () avsagt sig uppdraget som suppleant i socialförsäkringsutskottet, varvid uppdraget som ersättare för som suppleant i socialförsäkringsutskottet upphör för (). Kammaren biföll dessa avsägelser. 2 § Anmälan om kompletteringsval till vissa utskott vice talmannen meddelade att de grönas riksdagsgrupp på grund av uppkomna vakanser anmält som suppleant i , som suppleant i försvarsutskottet och som suppleant i socialförsäkringsutskottet. vice talmannen meddelade att de grönas riksdagsgrupp anmält som suppleant i försvarsutskottet under föräldraledighet. vice talmannen meddelade att riksdagsgrupp på grund av uppkommen vakans anmält som suppleant i finansutskottet. vice talmannen förklarade valda till suppleant i () suppleant i finansutskottet () suppleant i försvarsutskottet () suppleant i socialförsäkringsutskottet () vice talmannen förklarade vald under föräldraledighet den 30 januari14 mars till suppleant i försvarsutskottet () vice talmannen meddelade att () ansökt om fortsatt föräldraledighet den 1 mars31 maj. Kammaren biföll denna ansökan. vice talmannen anmälde att skulle fortsätta att tjänstgöra som ersättare för . 4 § Svar på interpellationerna 2003/04:204 om Försvarsberedningen och Nato samt 217 om alliansfrihetens ändrade innebörd 1 Statsminister (): har frågat mig om jag är beredd att verka för att ge Försvarsberedningen i uppdrag att inför försvarsbeslutet diskutera frågan om ett svenskt medlemskap i samt de krav som solidariteten mellan medlemsländerna i EU ställer. Vidare har frågat mig om jag är beredd att, delvis mot samma bakgrund, ta initiativ till överläggningar med riksdagspartierna i vilka Natomedlemskap är ett alternativ. Eftersom de två frågorna rör samma område avser jag att besvara dem i ett sammanhang. Stora och viktiga förändringar har präglat vår omvärld . Sedan det slut har spänningarna reducerats i vårt närområde. Även globalt har traditionella spänningar minskat. har andra hot mot vår säkerhet vuxit starkare ofta mer komplexa och mer svårförutsägbara än gårdagens hot om väpnade angrepp. Kraven på internationella säkerhetspolitiska insatser har därför ökat snarare än minskat . Men de hot vi ser måste mötas med en bredare uppsättning åtgärder och instrument än de rent militära. Svensk säkerhets- och försvarspolitik har anpassats till dessa omvärldsförändringar. Vår politik bygger på den beskrivning av svensk säkerhetspolitisk linje som , , och kom överens om . Den ger oss handlingsfrihet. Dagens hot mot freden och säkerhet avvärjs bäst i gemenskap och samverkan med andra länder, med bibehållen militär alliansfrihet som grund. Denna politik har både parlamentarisk majoritet och ett mycket starkt folkligt stöd. Med denna politik som grund är en aktiv och solidarisk partner i det internationella samarbetet. Vårt engagemang för FN och dess arbete för fred, säkerhet och utveckling genomsyrar svensk utrikespolitik. Vi deltar i arbetet med att utveckla EU:s gemensamma säkerhets- och försvarspolitik och förmåga att möta de utmaningar som en förändrad omvärld ställer EU inför. Vi har ett aktivt partnerskap med Nato. Vi är pådrivande i och i viktiga samarbetsfora i . Med ökar säkerheten i hela . Genom fördjupat samarbete med EU:s nya grannar driver vi ytterligare på denna utveckling. Vi vill också stärka EU:s förmåga att effektivt möta dagens säkerhetspolitiska hot. Därför verkar regeringen för att förbättra EU:s kapacitet för krishantering, senast under höstens diskussioner om ett nytt fördrag och om EU:s gemensamma säkerhetsstrategi. Vårt deltagande i EU:s internationella fredsfrämjande verksamhet är en viktig solidarisk handling. Bara har EU tagit ansvar för fyra civila och militära krishanteringsinsatser i Bosnien, och . har deltagit i samtliga. Att delta i fredsfrämjande insatser är en av Försvarsmaktens uppgifter, och att utveckla denna förmåga är därför en del i omställningen av det svenska försvaret. Vi vill också att solidariteten mellan EU-länderna fördjupas när det gäller internationell terrorism och naturkatastrofer. ska kunna bidra med humanitärt bistånd och civila räddningsinsatser och, om nödvändigt, militära resurser. Förslaget till uttrycker denna solidaritet. Jag ser ingen motsättning mellan en sådan solidaritet och en bibehållen militär alliansfrihet. I diskussionerna om ett nytt fördrag har även föreslagits en beskrivning av försvarsförpliktelserna mellan unionens medlemmar, om det osannolika skulle ske att en medlemsstat utsätts för ett angrepp. Någon förpliktelse för eller andra medlemsländer att inom EU:s ram automatiskt bistå vid ett eventuellt angrepp finns inte i den text som ligger på bordet. Alliansfriheten ger oss också här valfrihet och bevarat handlingsutrymme enligt vår säkerhetspolitiska tradition. Bevarat handlingsutrymme är dock inte att förväxla med passivitet eller frånvaro av handling. Det är svårt att föreställa sig att skulle ställa sig neutralt i händelse av ett väpnat angrepp mot ett annat EU-land. Ett beslut om att skulle ställa väpnad trupp till förfogande skulle naturligtvis föregås av ett ställningstagande i . har ett öppet och nära samarbete med Nato. leder en brigad i den Natoledda operationen i Kosovo, och vi deltar i Natoledda insatser i Bosnien och . Vi är aktiva partner inom Partnerskap för fred, PFF. Vi har genom detta samarbete god insyn och gott inflytande i Nato i de frågor som rör oss. Tillsammans med andra länder, i synnerhet , arbetar vi för att utveckla partnerskapet. Även EU:s krishanteringsförmåga byggs upp i nära samarbete med Nato. Relationen mellan EU och Nato ska bygga på nära samverkan, icke-diskriminering mellan länderna och respekt för varje organisations beslutsprocess och särart. Jag vill att vi har en stark transatlantisk länk, en nära dialog mellan och i frågor av gemensamt intresse, också i fall där vi har olika syn. Detta handlar inte om antingen transatlantiskt eller europeiskt säkerhetssamarbete. Jag vill se bådeoch. En stark transatlantisk länk förutsätter ett starkt , politiskt och inte minst ekonomiskt. Ett fördjupat samarbete inom EU och stärkta europeiska kapaciteter är centrala också för att kunna skapa ett mer jämbördigt transatlantiskt partnerskap. För del utesluter vi inga andra former av samarbete än avtal om bindande ömsesidiga försvarsgarantier. Allt annat samarbete som kan stärka vår egen fred och självständighet, stabiliteten i vårt närområde och internationell fred och säkerhet ska vi delta i efter bästa förmåga och efter beslut i varje enskilt fall. Inga yttre omständigheter, fru talman, gör att vi behöver påta oss gemensamma försvarsgarantier, varken inom EU eller Nato. Därför är varken ett gemensamt militärt EU-försvar eller ett Natomedlemskap ändamålsenliga alternativ för del. Vi ska självfallet delta i förbättringen och utvecklingen av det internationella systemet för att möta de nya hoten. Vi måste utveckla vår egen förmåga att delta i krishanteringsoperationer och därmed aktivt bidra till arbetet att stärka internationell fred och säkerhet. Här är Försvarsberedningens uppdrag mycket viktigt. Vad vi däremot inte behöver göra är att ändra vår grundläggande säkerhetspolitiska linje och den militära alliansfrihet som både har gagnat och alltjämt gagnar oss väl. Jag ser därför, fru talman, ingen anledning att ta initiativ till överläggningar med riksdagspartierna med Natomedlemskap som ett alternativ eller att ge Försvarsberedningen i uppdrag att diskutera detta. 2 (): Jag ska be att få tacka statsministern för svaret på min interpellation. Jag vill först och främst säga att den gemensamma doktrin som vi har kommit överens om inte säger att vi ska vara alliansfria . Den konstaterar att vi är alliansfria och att vi måste möta hot mot säkerheten gemensamt med andra länder. Jag vill därutöver säga att det svar som statsministern lämnade på många punkter är väldigt bra. Det ger en beskrivning av en förändring i vår verklighet som är ett faktum. beskriver hur vi alltmer samarbetar med Nato i olika fredsbevarande uppdrag. Han beskriver mycket tydligt hur viktigt det är för med den transatlantiska länken. Han konstaterar att hoten vi har att möta är gemensamma och måste mötas gemensamt. Och därefter säger han att vi är beredda att utöka allt samarbete med Nato ända till gränsen för en alliansförpliktelse. Då ställer man sig frågan: Efter vad som i själva verket är en plädering för ett medlemskap, varför dyker denna gräns plötsligt upp? Det saknas något, fru talman, i svar. Det är resonemangen om varför det är bättre att stå utanför när vi kan konstatera att vår del av världen har blivit säkrare för oss och för de länder som har gått med i Nato på grund av Natos utvidgning. Vad är det, , som gör att säkerheten inte skulle bli större om gick med när den har blivit större när alla andra länder i vår omgivning har gått med? Den frågan är faktiskt fundamental i detta sammanhang. Men en fråga som också borde besvaras är: Varför inte vara med och samverka i den organisation där våra grannländer samverkar, när vi så tydligt understryker att det är samverkan som krävs för att vi ska kunna möta gemensamma hot? Vad är det som vi förlorar på att vara med i denna samverkan? Vad är det som uppväger det inflytande vi skulle kunna ha över vår egen säkerhetspolitiska situation? sträcker sig Nato runt vårt land från Treriksröset i norr till på andra sidan . I förs en diskussion där man just väger för- och nackdelar. Vad är det som gör att det är så farligt att gå på djupet och diskutera det som är fördelar och nackdelar? Om vi inte kan påverka den struktur som är avgörande för säkerheten i vår del av världen bidrar vi till att skapa ett eget säkerhetspolitiskt underskott. Om vi, som statsministern också säger, i praktiken inte kan vara neutrala vid konflikter i vårt närområde, tvingas agera på ett eller annat sätt, blir det ett säkerhetspolitiskt underskott om vi inte är tydliga i vår egen roll. Jag har uppfattningen, fru talman, att säkerhetspolitik inte växer fram genom att man röstar fram den plötsligt utan den måste bygga på en grundläggande gemensam syn. Jag tycker på ett sätt att frånvaron av besked om varför det är bättre att inte ta det här steget är ett uttryck för att det saknas tydliga skäl från regeringssidan. Jag välkomnar den debatten, därför att jag tror att just denna debatt bidrar till att ytterligare sätta ljus på de frågor som är centrala. Jag ser fram emot statsministerns svar på mina frågor om det som saknas i interpellationssvaret. Varför blir vår säkerhet större av att dra gränsen där den nu dras? 3 (): Även jag vill tacka statsministern för svaret. EU-länderna har ju fattat en lång rad beslut som har både vidgat och fördjupat deras försvars- och säkerhetspolitiska samarbete. Det gäller besluten om en egen militär förmåga, modern europeisk säkerhetsstrategi, ett permanent strukturerat samarbete för militär krishantering och beslut om ömsesidiga försvarsgarantier, dock med ett smalt undantag för de alliansfria länderna. Det här EU-samarbetet har redan förändrat säkerhetspolitik. har, som statsministern också utvecklade, bejakat och engagerat sig i framväxten både av analysen av hoten och i den praktiska militära och civilmilitära utformningen av nya försvars- och säkerhetspolitik. Som land uppträder vi numera mer solidariskt . Men det innebär också att vi ikläder oss nya bindningar, växer ihop militärt med andra och gör nya åtaganden med andra länder. Det är viktigt att vi inte hymlar och mörkar om ändrade alliansfrihet. lägger sakta men säkert om sin försvars- och säkerhetspolitik, eller hur? Vårt land är i praktiken i en säkerhetspolitisk, om än inte försvarspolitisk, allians med både EU-länderna och Nato. Det är viktigt att tala klartext om detta mot bakgrund av neutralitetstiden som hade en sådan urusel, dyster tradition av två typer av argumentation, en officiell säkerhetspolitik för folket och en politik som var den faktiskt förda. Jag tycker att det är väldigt viktigt att regering inte åter glider in i hymlandet och de dubbla budskapens dåliga tradition från . Mot den här bakgrunden välkomnar jag när han säger att det är svårt att föreställa sig att skulle ställa sig neutralt i händelse av ett väpnat angrepp mot ett annat EU-land. Statsministern talar också öppet om möjligheten att sända svensk trupp till ett annat EU-lands stöd om det skulle efterfrågas. Tack för denna ärliga och realistiska verklighetsbeskrivning av en i och för sig osannolik situation. Precis som om vore med i Nato måste naturligtvis ett sådant beslut fattas här i . Varken i EU eller i Nato kan säkerhetsgarantier utlösas med automatik. Sedan kommer vi till ödesfrågan för , och , herr statsminister, och det som jag tror är den svaga punkten i det här interpellationssvaret. Är det ur svenskt perspektiv önskvärt med ett EU-försvar? Är regeringen motståndare eller inte till att det växer fram en dubblering av systemen med försvarsgarantier i ? Struntar i om Nato försvagas genom ett konkurrerande EU-försvar? Jag vill ha bådeoch, säger . Det handlar inte om antingen transatlantiskt eller europeiskt säkerhetssamarbete, säger . Så kan man möjligen komma undan det hela om man talar om säkerhetspolitik i största allmänhet. Men man kommer inte undan kärnfrågan när man sedan kommer in på försvarspolitiken när det gäller system för säkerhetsgarantier. Tänker regeringen engagera sig mot en dubblering av systemen för säkerhetsgarantier i ? Vilket system är bäst för länderna runt , ett system med EU-försvarsgarantier med tyngdpunkten i länder som , och kontinenten eller Nato med tyngdpunkten i och ? I vilken vågskål kommer att lägga sin vikt i denna för helt avgörande dragkamp mellan de två tankarna på konkurrerande system för säkerhetsgarantin? Ska ryggraden i försvar vara ett Nato- eller ett EU-försvar? 4 Statsminister (): Det finns ett inslag i båda interpellanternas sätt att resonera som är ganska intressant. De beskriver den goda utveckling som vi just nu har. Det är sant. Vi har ett bättre säkerhetspolitiskt läge än på mycket . Det har vi med bibehållen svensk alliansfrihet. Ingenting av det som har växt fram har varit omöjligt att förena med svensk alliansfrihet tvärtom. Det har gått alldeles utmärkt. Ni som vill byta ska förklara varför ni ska överge den folkligt förankrade linjen om alliansfrihet för någonting osäkert som ni inte vet vad det kommer att representera. Det är ni som har bevisbördan, inte jag. Hymlandet som talar om är ett falskt påstående. Det finns få saker som är så väl genomlysta som svensk försvarspolitik, svensk utrikespolitik och svensk alliansfrihet. Flera kommissioner har alla kommit till samma slutsats. Det har varit en rät linje. Det gäller den historia som ligger närmast i tiden. Skulle vi gå längre tillbaka i tiden vi får gå tillbaka till för att hitta rötterna till dagens situation kommer vi att se att svensk alliansfrihet, svensk neutralitetspolitik som den också av och till har kallats, har getts lite olika inriktning och innebörd, beroende på omständigheterna i vårt närområde, den geopolitiska situationen. Så ser det ut. Så är det också naturligtvis. Vi agerar utifrån dagens förhållanden. Det som är gemensamt för vårt agerande och det som gällde är att vi strävar efter handlingsfrihet, att själva kunna bestämma inriktningen, att själva ta ansvar för hur vi ska förhålla oss till väpnad trupp. för ett märkligt resonemang om vad som är bäst eller inte bäst med EU-försvar och Natoförsvar. För vår del har vi sagt att vi inte tänker ge oss in i några försvarsgarantier, varken med ett EU-försvar eller ett Natoförsvar. Det finns få frågor som splittrar så mycket just nu som den diskussionen. Jag skulle gärna se att den kunde skjutas i , men så ser inte situationen ut. Inte skulle det bli enklare för oss att hantera frågan i om plötsligt börjar tolka vad som är bäst av EU-försvar och Natoförsvar. Vi håller vår linje. Vi tänker bidra till att konstruktivt samarbeta fullt ut med den doktrin som växer fram. Vi ser ingen som helst anledning att bygga upp en motsättning mellan europeiska ansträngningar och de som finns på den amerikanska sidan. Tvärtom, vi behöver varandra. Men för vår egen del, i vårt land, är det handlingsfriheten som gäller. Den har tjänat oss mycket väl. Sedan talar man om . Varje land har rätt att föra sin debatt. Finnarna för sin. Den pågår på ungefär samma sätt där som här, kanske med något större intensitet men med ett växande folkligt motstånd mot ett Natomedlemskap. Senaste opinionsmätningen gav emot. Jag skulle tro att vi har samma utveckling i . Jag står i en position, fru talman, där vi har ett folkligt stöd för den linje vi driver. Den är historiskt förankrad, och den har tjänat oss väl. Den fungerar väl i de framväxande europeiska strukturerna och med Natostrukturerna. Varför ska vi byta? Det är ni som vill byta som ska motivera detta, särskilt mot bakgrund av att ni beskriver att det fungerar väl . Så ser situationen ut. 5 (): Statsministern säger att det är vi som har bevisbördan. Jag skulle vilja säga att både vi och ni har bevisbördan. Det går inte att stå och hänvisa till att neutralitetspolitiken har sina skäl i ett och en verklighet som präglas av 1800-talets och 1900-talets strukturer. Världen har förändrats. Om vi ska kunna bibehålla den trygghet vi vill ha måste vi ständigt kunna välja och analysera de olika alternativ som finns. Bevisbördan ligger hos oss båda. Jag saknade bevisen, . Statsministern säger att vi förlitar oss på den goda utvecklingen i . Glöm inte att skälet till att det är en så god utveckling, så att till och med vänsterpartister jublar, är Natos utvidgning. Den har därmed lagt grunden för . Medge att Natos utvidgning har gett oss en större säkerhet, och svara på frågan jag ställde: Varför skulle inte vårt inträde bidra till att öka säkerheten, på samma sätt som andra länders inträde har ökat säkerheten? Det är en fundamentalt viktig fråga. Statsministern tog upp ytterligare en fråga, inte om den goda utvecklingen utan om den dåliga. Ser vi plötsligt olika typer av orosmoln i de mönster som , , jag och andra beskriver i Försvarsberedningen? Det är då det blir verkligt intressant. säger att vi i verkligheten inte kommer att kunna stå neutrala, men vi ska inte anpassa vår säkerhetspolitiska doktrin. Det är ett slags dubbelspårig säkerhets- och försvarspolitik. En gång i tiden byggdes utifrån en gammal säkerhetspolitisk doktrin. Men som fästning och försvarsinstrument var den passé när den var färdig. Vi löper risker om vi bygger en försvarspolitik som utformar sig efter en doktrin som inte äger giltighet i verkligheten. Jag vill understryka för kammaren att det är detta som statsministern har sagt . Han har understrukit det jag håller med om, det vill säga att om det blir dåliga tider över världen kan vi inte stå neutrala. Men då ska vi vara alliansfria syftande till vad? kunde vi säga att vi hade en alliansfrihet syftande till neutralitet i krig, men har vi en alliansfrihet syftande till frågetecken. Statsministern säger att det ger oss handlingsfrihet. Men vilken handlingsfrihet ger det om man inte i säkerhetspolitiken har förankrat de möjligheter och förutsättningar som kommer att gälla i verkligheten? Det blir en otydlighet både när det gäller vår egen politik men också när det gäller våra egna förutsättningar att i gemenskap med andra ta emot hjälp eller ge hjälp i de mångfasetterade former statsministern beskriver. Svensk säkerhetspolitik har haft en tendens att låta samtiden styra oss i stället för att vi har påverkat framtiden. Vi ser i den europeiska strukturen hur viktigt det är att göra klart för fundamenta, annars tvingas vi att anpassa oss. Kom gärna med bevisen för varför det är bättre att stå utanför och att ha en säkerhetspolitik som leder till ett frågetecken. 6 (): Låt mig först ta upp frågan om hymlandet. Det var inte fel att driva den politik vi gjorde, men det var fel att inte tala om för folket, öppet och klart, vad vi gjorde. Ingen av oss var med , och därför tycker jag att vi kan vara överens om att till exempel spionerande för och med brittisk utrustning var rätt, men det var fel att inte tala om det ens för de allra närmaste politikerna i och ännu mindre för folket. Det allvarliga i svar är att han raljerar över att vi inte ska lägga oss i vad de andra länderna beslutar om för del. Vi är ju en del av . Vi kommer att påverkas mycket starkt av om de andra europeiska länderna väljer ett EU-försvar. Det ligger inte i vårt intresse, och man kan inte säga, som gör, att detta är för oss likgiltigt och att vi inte lägger oss i diskussionen om de har konkurrerande system eller väljer det ena eller andra systemet. Det har en avgörande betydelse för . Det är ingen slump att och har valt Nato och betonar Natos fortlevnad. Vi behöver inte gå in på frågan om ska vara med i Nato eller inte. Det är en fråga för sig. Men det är en viktig fråga för säkerhet vilket system och vilka säkerhetsgarantier som gäller för de andra länderna i vår del av världen. Det är inte seriöst. Regeringen gör sig närmast löjlig om man säger att det ska vara två konkurrerande system men att inte vill vara med i någotdera av dem. Det är passivt. Det ligger i regeringens uppdrag att ta till vara intresse. intresse är ganska entydigt på denna punkt, nämligen att i försvaret av är alliansen och viktigare och trovärdigare än vad den skulle vara om den vore baserad på säkerhetsgarantier som utställs i , , , och så vidare. Finns det ett svar på frågan vad regeringens uppfattning är om vilket system för säkerhetsgarantier som ligger i intresse? Detta är en central debatt i , och statsministern passar och säger att vi ska ha bådeoch. Det är för enkelt. Det är för mycket över det. När det gäller handlingsfriheten är det också en handlingsfrihet för andra att avstå från att stödja oss. Det ska man vara fullständigt klar över. Det finns en överraskande passus, fru talman, som jag ska ägna den åt. har i och för sig fullt stöd i den här säkerhetsstrategin och i texterna om det permanent strukturerade samarbetet, där det talas om att de europeiska länderna måste öka sina försvarsanslag och kvaliteten i sina försvarsmakter. skriver i svaret att ännu en anledning för EU att ytterligare bygga upp sin militära förmåga är att ha ett balanserat partnerskap med . Jag instämmer i detta. Men det är lite överraskande att statsminister uppmanar de andra EU-ländernas statsministrar och regeringar att öka sina försvarsanslag och kvaliteten i sina försvarsansträngningar. Det är så jag läser den här texten, och jag kan inte riktigt förstå att den har någon annan innebörd. Det innebär bara att ansluter sig till de texter som redan finns underskrivna i EU och understryker att de ska tas på allvar. Hur stämmer det med vad sade i talarstolen för sedan, att man skulle dra ned på det svenska försvaret? Är det de andra länderna som ska öka sina försvarsansträngningar, medan redan i utgångsläget har en så utsökt situation att vi kan dra ned på vårt? Det stämmer inte riktigt. 7 (): Det är intressant att följa den här debatten och se om det verkligen har framkommit några nya argument för eller emot Nato som egentligen genererar den här interpellationsdebatten. Jag tycker att statsministern har gett ett bra och innehållsrikt svar, som vi bör ta fasta på. Som statsministern också påpekade, enades , om en säkerhetspolitisk doktrin för . Denna överenskommelse fastslår att är militärt alliansfritt. Vi kristdemokrater menar att neutralitetsoptionen är relevant. Vårt land kan exempelvis inte vara neutralt om ett annat EU-land anfalls. Vi kan inte heller vara neutrala inför andra asymmetriska hot. Terrorister bryr sig inte om neutralitet. Vi kristdemokrater menar att det inte går att vara neutrala inför kränkningar av människans medfödda värde och rättigheter. förespråkar fördjupat samarbete på många områden.