prot · GS0944 · 2004-12-06 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollen för . vice talmannen meddelade att () avsagt sig uppdraget som suppleant i kulturutskottet. Kammaren biföll denna avsägelse. vice talmannen meddelade att () avsagt sig uppdraget som ledamot i . Kammaren biföll denna avsägelse. vice talmannen meddelade att () avsagt sig uppdraget som ersättare för talmannen . Kammaren biföll denna avsägelse. 3 § Anmälan om kompletteringsval till kulturutskottet och vice talmannen meddelade att Socialdemokraternas riksdagsgrupp på grund av uppkomna vakanser anmält som suppleant i kulturutskottet, som suppleant i kulturutskottet och som ledamot i . vice talmannen förklarade vald till suppleant i kulturutskottet () vice talmannen förklarade valda till suppleant i kulturutskottet () ledamot i (s) 4 § Anmälan om ersättare för talmannen och för statsråd vice talmannen anmälde att () skulle ersätta talmannen tills vidare varigenom hennes uppdrag som ersättare för finansminister skulle upphöra samt att () skulle ersätta finansminister tills vidare. 5 § Meddelande om frågestund vice talmannen meddelade att temat vid frågestunden skulle vara Utvecklad välfärd samt att följande statsråd skulle närvara: Vice statsminister , statsrådet , statsrådet och statsrådet . 6 § Meddelande om skriftliga frågor och svar under juluppehållet vice talmannen meddelade att skriftliga frågor som lämnats in efter till och med skulle besvaras senast efter det att frågan framställts. 7 § Hänvisning av ärende till utskott och beslut om förlängd motionstid Föredrogs och hänvisades Skrivelse 2004/05:48 till näringsutskottet Kammaren biföll talmannens förslag att motionstiden för ovanstående skrivelse skulle förlängas till . 8 § Förnyad bordläggning Föredrogs och bordlades åter betänkanden /05:JuU1 och JuU11 betänkande 2004/05:FiU19 betänkande 2004/05:SfU3 9 § Kultur, medier, trossamfund och fritid Föredrogs kulturutskottets betänkande 2004/05:KrU1 Utgiftsområde 17 Kultur, medier, trossamfund och fritid (prop. 2004/05:1 delvis). 1 (): Vi ska nu behandla kulturutskottets betänkande 2004/05: KrU1. Vi har att ta ställning till 13 reservationer. Utskottet föreslår ett tillkännagivande vad avser pris- och lönekompensation inom kultursektorn. Utan tvivel kommer diskussionen att spänna över en mångfald av frågor som rör kultur. behandlar i betänkandet regeringens samtliga förslag i budgetpropositionen för på utgiftsområde 17 Kultur, medier, trossamfund och fritid samt motioner från allmänna motionstiden och 2004 med anknytning till dessa frågor. Under ärendets beredning har utskottet inhämtat en mängd information och synpunkter. Betänkandet spänner över en mångfald av frågor som kulturutskottet har att hantera. Vi ska bland annat diskutera scenkonst, film och folkbildning. Det kan tyckas spretigt med så många olika typer av frågor, men jag tycker snarare att det visar på vilken bredd som finns i kulturpolitiken. Den tid då kultur kunde definieras enbart som verksamheten vid några få stora institutioner är förbi. En stor kulturpolitisk fråga rör systemet med pris- och löneomräkningar inom kultursektorn. Som jag nämnt har detta varit en fråga som utskottet funnit anledning att penetrera närmare. I betänkandet finns också förslag om tillkännagivande inom detta område. Det kan enklast sammanfattas i tre punkter. För det första anser vi att gjorda pris- och löneomräkningar på utgiftsområdet tydligt bör redovisas i propositionen. För det andra anser vi att effekterna av det nuvarande systemet bör analyseras av regeringen. För det tredje anser vi att regeringen i samband med denna analys ska se över den nu använda metoden för nivåanpassning av myndigheternas hyreskompensation i syfte att uppnå bättre följsamhet. Allt detta menar vi att bör ge regeringen till känna. Det handlar dels om tydlighet, dels om att skapa långsiktigt hållbara förutsättningar för institutioner, grupper och verksamheter. Med dessa tillkännagivanden anser vi att kraven i de motioner som väckts i frågan är väl tillgodosedda. Jag nämnde tidigare vilken bredd det är på de frågor som behandlas i detta utskottsbetänkande. Som kulturpolitiker känner jag det som en otrolig förmån att få fördjupa sig i och ägna sin kraft åt allt detta. Jag ser också fram emot en debatt och en diskussion som rör sig över alla dessa många områden. Jag har lakoniskt redogjort för innehållet i kulturutskottets betänkande. Med detta vill jag lämna öppet för debatt i dessa frågor. 2 (): Jag hade tänkt börja mitt anförande den här med att uttrycka uppskattning över att kulturministern är närvarande här, men jag stryker det avsnittet. Vi får väl se om han dyker upp . Vi har kommit in på att kultur är förebyggande hälsovård. Jag tänker redan här göra ett förebyggande inlägg i detta sammanhang. Vi är ju fyra partier i opposition och kommer att vara fyra olika partier både fram till valet och efter valet. Däremot kommer vi efter valet att ha förhandlat oss fram till ett gemensamt regeringsprogram även på kulturens område. Det intressanta är att ju närmare valet vi kommer tidsmässigt, desto närmare varandra kommer vi också i politiken. Sedan blir det givetvis valresultatet som ger tyngd i förhandlingsläget. En annan intressant notering från tidigare val är att det beträffande det nuvarande regeringsunderlaget är precis tvärtom. Ju närmare valet vi kommer, desto mer drar ni isär och ska markera alla olikheter, som ni kräver av oss att före valet visa upp en gemensam politik. Låt nu bli den här retoriken och låt oss ägna oss åt kulturpolitiken. Givetvis har ni det lite lättare som ni när det gäller kulturfrågor från socialdemokratiskt håll bara har ett parti att ta hänsyn till. har ju markerat sitt totala ointresse för kulturpolitik genom att avstå från ledamotskap i kulturutskottet. Och inte bara det: har inte heller väckt någon partikulturmotion och är inte ens företrätt här . Den här hösten har varit lite tråkig för en kulturpolitiker eftersom vårt arbete i så hög grad har handlat om pensionsfrågor, pris- och löneomräkningar och konsekvenser av systemet för hyressättning. Den ena institutionen efter den andra har stått på vår trappa också på trappa, gissar jag för att visa på den katastrofala situation som blivit konsekvensen av regeringens politik. Sedan ska vi inte tala om hur många andra grupper har det, inte minst fria teatergrupper, men det kommer att tala mer om . Efter mycket starka påtryckningar och opinionsbildning, dels från samtliga borgerliga partier, dels från ett enigt , lyckades regeringen samla ihop sig till ett förslag till lösning på pensionsfrågan. Från sida har vi i vårt budgetförslag faktiskt tagit upp medel . Vi välkomnade givetvis att något blev gjort, och vi kommer att tillstyrka det förslag som lagts fram när vi kommer till vårpropositionen. Men vi förbehåller oss rätten att avvakta en snabb utvärdering för att se om regeringens förslag räcker, för jag måste tyvärr erkänna att min tilltro till regeringen inte är hundraprocentig. Se bara hur ni i budgetpropositionen redovisat varför det blev negativa PLO-tal till några institutioner. Ni måste ju inse att det definitivt inte var möjligt att förstå hur det gick till. Vårt utskottskansli har fått lägga ned mycket möda på att få fram bakgrundsfakta, och sedan har vi fått ytterligare påspädning av våra kunskaper genom besök från några museer. är det inte bara vi i oppositionen som sett problemen, utan utskottet i sin helhet kommer fram till tre tillkännagivanden i den här frågan, och jag hoppas att vi får se en betydligt tydligare budgetproposition . Vi kan ha och har givetvis olika uppfattningar om prioriteringar och omfattning av budgeten, men det måste vara tydligt vad var och en står för, inte minst från regeringens sida med de resurser som ni har till ert förfogande. Beträffande hyrorna hade vi en interpellationsdebatt . Jag hoppas givetvis att ministern tog intryck av den, inte minst av utredningen om ändamålsfastigheter, och tillsammans med finansministern anammar de förslag utredningen har lagt fram. Det här är ett komplicerat ämne det var ju därför vi utredde det hela men vi måste få se en rimlig lösning snart. Frågan är när. Beträffande pris- och löneomräkningarna är det ett system som har funnits . Jag vet inte hur länge det är möjligt att fortsätta beträffande kulturinstitutionerna. De är ju personalintensiva verksamheter, och de administrativa möjligheterna till rationaliseringar är inte så stora. Mot den bakgrunden har tagit ställning för att räkna upp anslagen med mer än de som regeringen räknat upp med. Regeringen hoppas väl i övrigt på rationaliseringseffekter. Jag brukar illustrera det här med att det inte blir en oktett om bara sju får spela med, men det är ju dit man är på väg genom att ständigt, år , kräva rationaliseringar. Slutligen, för att avsluta den ekonomiskt övergripande delen: Vad är det för trams att institutionerna inte ska få anslagsspara? En opera, en teater eller ett museum gör givetvis inte lika kostsamma produktioner . gör man det lite billigare för att kunna ta till vara ett överskott för att kunna göra det där man drömmer om. Och så kommer regeringen och kräver att eventuellt överskott ska dras in för att rädda en från regeringens sida dåligt planerad ekonomi. Tror kulturministern välkommen! att de här institutionerna har så kort planeringstid som eller kortare, visar det en fundamental brist i kunnandet. riskerar vi att få ogenomtänkta åtgärder i denna december månad för att man så att säga ska få slut på pengarna, för annars går de ju tillbaka till finansministern. Jag vet inte vilket slags berg som ska minskas, men det är väl ett skuldberg som borde ha blivit mindre vid det här laget. Jag sade välkommen till kulturminister . Jag vill säga att jag uppskattar att du är här och deltar i debatten, och jag hoppas att ministern stannar hela debatten. Det har börjat bli en tendens till att om och när ansvarig minister deltar så försvinner hon eller han efter sitt inlägg och sina repliker. Men jag kan lova att det kommer fram många väsentligheter även i senare inlägg. Vi som har flera ledamöter i utskottet delar ju upp området, som är rätt stort. Så här långt, fru talman, har jag varit tvungen att hålla mig till de övergripande ekonomiska frågorna, och det är det jag menar med att det inte har blivit så mycket tid över till de egentliga kulturfrågorna . En annan fråga av övergripande natur är målfrågorna. Från sida menar vi att de mål som finns till en del har karaktären av delmål och inte är övergripande. Vi har förslag om tre övergripande mål: frihet, kvalitet och mångfald. Sedan bör dessa brytas ned i mer mätbara delmål. Det är ett bra sätt att följa upp verksamheten. kom regeringen med en uppföljningsskrivelse som vi uppskattade i hög grad. Den handlade om delaktighet inom kulturen. Jag hoppas att vi snart ser liknande uppföljningar på andra områden. Men vi vill ha till stånd en förändring beträffande kulturens mål, och jag yrkar därför bifall till reservation 1. Innan jag ger mig in i enstaka ämnen kan jag inte låta bli att ta upp internationaliseringen av kulturen och nyttan av kulturen i det nya EU, också inför ett ytterligare utökat EU. EU, detta av många så förkättrade EU, är ändå vår framtid och vår möjlighet. Vi måste ägna större intresse åt det och göra vad vi kan för att vara med och på ett positivt sätt medverka till att utveckla EU. Det sker inte enbart genom att några politiker gör vad de kan, utan vi som svenskar behöver engagera oss. Jag hörde på en konferens ett antal inlägg om med vilken stolthet invånare från de nya EU-länderna känner sig som européer. Jag tycker att det är underligt om man måste ha levt under kommunistiskt förtryck för att uppleva friheten, möjligheterna och entusiasmen. Tänk om vi, som har levt i fred så länge, kunde förstå vad det innebär. får jag en känsla av att vi inte har förstått att vi inte har allt att lära ut till de övriga länderna utan har väldigt mycket att lära av dem, även av de forna östländerna. En viktig del att fundera över är språkfrågan. På konferensen i poängterades vikten av möten mellan människor för att söka själ. Det ligger oerhört mycket i det, men då måste vi kunna kommunicera, kunna prata med varandra. Kulturen gör mycket genom att musiken och konsten inte känner några gränser, men den direkta kommunikationen försvåras genom att vi talar så många olika språk. Det är självklart att vi måste värna vårt svenska språk, liksom andra länder värnar sina språk, men vi måste också komma överens om vilket språk som bör vara andraspråk för att underlätta kommunikationen. För mig är det självklart att det är engelskan som då gäller. Tyvärr verkar det som om och inte delar den uppfattningen och har svårt att acceptera den, men jag tror att det är enda vägen för att ena . Några tror att svenskan då blir anglifierad, men det behöver inte bli fallet. Jag har fått redovisat för mig att få, om ens några, kan engelska lika bra som islänningar, och ändå är det de som är mest kända för att bevara och skydda sitt språk. Sedan behöver jag gissningsvis inte i den här församlingen peka på kulturens vikt för demokratin och det föredöme EU kan vara på fredens område, inte minst nu med tanke på det som händer i . Jag vill kort gå över till de mindre perspektiven. Jag förstod på någon av våra interpellationsdebatter att även denna kulturminister har lite svårt att lita på sina kulturföreträdare på regional nivå. Kulturpolitiken ska styras så att det ser likadant ut över hela landet. Jag tror inte på det. Jag tror på att varje region får utveckla sin särart, för den finns och kan bli ännu bättre genom det och att regionerna kan samverka med varandra utan större statlig inblandning. Det innebär för oss i att vi till en början vill skicka ut medel utan pekpinnar, utan piskor och utan morötter i något slags likriktningspatos till regionerna. träffade jag kulturutskottets ordförande, , i , och hennes åsikt är att det är en sund och frisk konkurrens om de olika regionerna får utveckla sin kultur i den riktning de önskar själva. Hon representerar SPD. För att ytterligare ägna mig åt lite förebyggande verksamhet vill jag säga att jag mer än väl vet att de tyska regionerna kan vara lika stora som hela befolkningsmässigt, men jag anser ändå att principen kan vara likartad här som där. Med tanke , fru talman, tänkte jag stanna här, men avslutar med att yrka bifall till reservationerna 1, 4 och 7. 3 (): Även jag gläder mig mycket åt att se kulturministern här , och solen skiner dessutom. Det finns förvisso mycket inom kulturområdet som vi är överens om, oavsett politisk tillhörighet. Men i en budgetdebatt är det inte det som förenar som vi ska koncentrera oss på utan det som skiljer. Från oppositionens sida är vi milt sagt förvånade över att vänstermajoriteten presenterar förslag om fri entré på statliga museer till en kostnad av som den största kulturpolitiska reformen . Det finns många, inte minst länsmuseerna, som inte uppfattar detta på samma sätt. Självfallet kommer därför den här debatten en hel del att handla om detta. Frågar man museiledningarna eller deras vänföreningar om de tycker att dessa 100 miljoner används på bästa sätt blir svaret knappast ja. Jag vet att det finns ett stort motstånd, många knutna nävar i fickorna, och en viss uppgivenhet när man har insett att det är så här som det kommer att bli. Man biter nämligen inte den hand som föder en, även om den handen inte erbjuder något särskilt smakligt godis. Det talas i regeringens texter om behovet av icke-kommersiella rum. Det skulle vara ett argument för fri entré på vissa museer. Det är väl logiskt, som vi ser det från sida, att en regering som beskattar sina medborgare så högt att de, enligt samma regering, tydligen inte ens har råd att betala museiavgiften själva måste införa fri entré. Då måste det till bidrag. Det är symtomatiskt och också ett sätt att behålla makten och inflytandet över frukten av medborgarnas arbete. Från moderat håll skulle vi hellre vilja se att människorna själva fick behålla mer av sina intjänade pengar och att det ur den statliga kulturbudgeten i stället skulle gå mer pengar till museipedagogik, till vård av kulturarvet, till idrotten, till de regionala musik-, teater- och dansinstitutionerna och framför allt till de fria grupperna, precis som var inne på tidigare, som står för en mycket stor del av den kultur som erbjuds på marknaden men som lever under mycket knappa villkor. Vi vill också lägga pengar på en upplysningskampanj om kommunismens brott mot mänskligheten. Att döma av höstens debatt är en sådan nödvändig. Forum för levande historia gör ett mycket bra arbete, och många, inte minst skolelever, har en mycket större kunskap om de brott som begicks under fascism och nazism. Däremot känner inte ens var tionde gymnasieelev till vad är och vad slavlägren under stod för trots att det faktiskt var fler människor som dog i dem. Och det sägs att till och med fruktade grymheter. Det var synd att kulturministern, som är här , inte kunde delta i den forskningsdag som arrangerade här i . Det blev då väldigt tydligt hur relativt lite av forskningsmedlen som faktiskt går till kultur. På detta seminarium framträdde flera talare som lyfte debatten över det vardagliga gnetandet. , författare, kulturdebattör och tidigare bibliotekschef, var en av dem. Han konstaterade bland annat att vi konsumerar kultur 20 miljarder timmar . Det är mer än vi lönearbetar. Han påpekade också att av den statliga kulturbudgeten går till de etablerade institutionerna trots, som han kallade det, en sjunkande verkningsgrad, medan de fria arrangörerna bara får ett par procent av den statliga kulturbudgeten. Med ord i öronen blev den förra kulturministern vision som hon beskriver den i Dagordning för kultur 20032006 så fattig. Hon skriver: Kultur är för viktigt för att vara en angelägenhet för ett fåtal, kultur kan inte tvingas leva på marknadens villkor. Hör ni hur det låter? Men större delen av den spännande kulturen skapas faktiskt på den här förhatliga marknaden. Det är mässor, seminarier, festivaler, nätverk och nya mötesplatser. dom var sträng. Han sade: Den kulturpolitiska ideologin har hämmat utvecklingen. Vi befinner oss nu i ett nytt läge, i för global produktion, distribution och kommunikation av kultur. Jag hoppas verkligen att vi kan få en diskussion även inom kulturutskottet kring de framtida utmaningarna, i stället för att bara, tyvärr, fungera som ett transportkompani för olika skrivningar. Här i kammaren är debatten egentligen rätt onödig. Allt är ju klart och skrivet. Men i utskottet skulle vi möjligen kunna ha större möjligheter att komma överens. Vi är många som gläds åt den sänkta bokmomsen. Försäljningen har ökat , men detta har tyvärr inte fått dem som tidigare aldrig öppnade en bok att börja läsa. Det är nämligen inte alltid en fråga om pris och pengar. Lika lite tror vi att fritt inträde på museer kommer att locka den helt museiovane. Det visar sig tydligt redan på . Dit kommer förvisso de som även tidigare gick på museer med skillnaden att de nu går lite oftare än . Och det är väl roligt så. Man kan säga att det är en form av skatteåterbäring för dem som är kulturaktiva. Men med mer pengar i plånboken hade de kanske valt att göra något annat gå på bio, köpa noter eller kanske en biljett till en bandymatch, vem vet. Vi moderater inser att statens kaka är begränsad och anser att den också ska vara det. Därför har vi tre prioriteringar i vårt förslag till kulturbudget: Den första prioriteringen gäller att barn och ungdomar ska få stora möjligheter att uppleva kultur eftersom skillnaderna här är stora, både i landet och i olika familjer. I det här fallet kan samhället stödja hemmet och skolan. kommer vi att återkomma med fler konkreta förslag på just detta område. Den andra prioriteringen gäller att värna kulturarvet. I detta ligger såväl stöd till forskning som vård av föremål och miljöer. tvingas museerna i många fall säga upp dem som faktiskt har dessa kunskaper. Den tredje prioriteringen gäller bättre villkor för konstnärer och andra kulturskapare. Detta kommer min kollega att ta upp . Vi tycker också att det är dags att avskaffa filmcensuren. Vi säger nej till höjningen av TV-licensen. Vi vill ge ett särskilt stöd till operan i och och önskar en konkret arbetsplan för funktionshindrade, framför allt syn- och hörselskadade, så att de får större möjligheter att ta del av kulturutbudet. Kulturfrågorna spretar åt alla håll och går ofta in på andra utskottsområden. har behandlat reglerna för sponsring, och det är möjligt att det blir generösare tolkningar framöver, men helt klart är det inte. I finns det tydligen inte, har jag hört sägas, längre någon övre gräns för hur mycket pengar en privatperson får dra av i sin privata deklaration för stöd till vissa kulturella och sociala ändamål. Jag tycker att det vore intressant att studera effekterna av människornas egna val när de så tydligt kommer till uttryck. Vad innebär det för kulturskaparna, för arrangörerna och för publiken? Tänk om vi kunde diskutera sådana frågor. Kulturministern och jag hade för sedan en diskussion om skattereglerna. Om en murare från anlitas för jobb i , som jag vet att ministern känner starkt för, behöver han inte skatta för motsvarande ersättning därför att det räknas som en tjänsteresa, medan däremot en frilansande musiker från som spelar i , eller arrangören, tvingas göra det. Man kan fråga sig varför det ska vara så. En annan statlig besparing är den som var inne på om anslagssparandet. Jag ska därför inte beröra det. Slutligen: En annan viktig kultur- och tillväxtfråga är situationen för hantverkarna. Vi har tagit upp det här från moderat sida . Vi anar lite ljus i tunneln, men det är för lite och kanske till och med . besökte för sedan. Då berättade teaterns chef att man har 55 olika yrkeskategorier och att det står i regleringsbrevet att man ska värna om de specifika teateryrkena. Men hur ska man göra det? Då måste det också finnas utbildningar, och det gör det inte , inte tillräckligt. Kanske kan de sammanslagna Kultur- och Utbildningsdepartementen finna nya möjligheter och göra det lättare för dem som värnar hantverksyrkena att finna villiga händer och lyssnande öron för de frågor som är så viktiga om vi ska kunna bevara även kulturarvet. Med det yrkar jag bifall till reservation nr 3, men jag står givetvis bakom de övriga där ingår. 4 (): Också jag vill hälsa kulturministern välkommen till budgetdebatten här i kammaren. Jag kommer i mitt anförande att ge några kommentarer som vi kristdemokrater har med anledning av årets budgetproposition för kulturområdet. har på några områden en annan syn än majoriteten Socialdemokraterna, på hur pengarna ska fördelas. Det utvecklar vi också i vårt särskilda yttrande. Vi kristdemokrater tillför i vårt förslag kultursektorn utöver majoritetens förslag till kulturbudget. Vi ökar stödet till regional teater, dans och musik, vården av samlingarna på våra museer, de regionala arkiven, kulturmiljövården, de fria grupperna, kulturtidskrifter, stödet till samlingslokaler, verksamhetsstöd till trossamfund, och . Jag kommer att kommentera några av de områdena. Sedan kommer min kollega att ta upp ytterligare några. Först vill jag göra några grundläggande reflexioner. Kulturen finns där människor finns. Den uppstår i mötet mellan människor, och den skapas av oss alla gemensamt. Kulturen är ingenting statiskt utan något levande som ständigt är i förändring. Kulturen har en självklar plats i den kristdemokratiska ideologin. I vår ideologi hämtar vi de tre grundprinciper som utgör basen för vår syn på kulturen och kulturpolitikens ansvar. Den första principen är människosynen. Människan kräver tillfredsställelse av mer än sina materiella behov för att leva och må bra. Genom kulturen kan människor finna mening i tillvaron och utvecklas både som individer och i relationer med andra. Att värna kulturen är en grundläggande uppgift för politiken, men det handlar också om ansvar och förvaltarskap.