prot · GR0954 · 2004-01-20 00:00:00 — Den lokala polisen närpolisreformen till trots upplevs av alltfler som fjärrpoliser. Det är därför som kommunerna i till exempel den här regionen i många stycken väljer att anlita väktarfirmor för att sköta det lokala trygghetsarbetet. Det är en utveckling som är uppenbar. Vi hörde på Kommun- och Landstingsförbundens senaste kongress en intensiv debatt om huruvida vi behöver en lokal polis, en polis. Det finns ett glapp i systemet som regeringen uppenbarligen inte vill se, måhända inte ens försöker leta efter. Jag hörde en tydlig tvekan i justitieministerns svar på min interpellation. Är det en centralisering eller är det inte? För oss som vill bygga samhället underifrån måste det vara självklart att ha ett medborgarperspektiv även på de här frågorna. Att säkra att rättssamhället fungerar på likvärdigt sätt för människor i , i , i , i och på är en av våra viktiga uppgifter i den här kammaren. Här behövs en samsyn och inte att varje myndighet får agera inom sitt ramverk utan att man har en helhetsbild av vart utvecklingen bär hän. Där verkar regeringen sakna överblick. 33 (): Postkontor, sade justitieministern. Ja, de har rört till det så att det knappt är någon som hittar dit längre. Det är snart inte fler besök där än på tingsrätterna. Håller vi på med omorganisation även på det här området kanske det blir samma sänkning av antalet besök. Du sade att det kanske är ett besök . Jag skulle vilja påstå att det inte är antalet, ett besök , som har störst betydelse. Det handlar om att tingsrätten ska finnas tillgänglig. Den ska vara en befintlig del i ett demokratiskt samhälle. Människor behöver känna att den finns där. Man vill också veta var den finns. Självklart ska man följa med i samhällets förändringar. Därför tar jag åter upp det jag sade i det första inlägget. De här tingsrätterna har vetat vad som är på gång och har arbetat fram förslag till hur man skulle kunna utveckla sin verksamhet och fortfarande kunna ha närheten kvar. Men det har inte tagits till vara över huvud taget. Jag skulle också vilja påstå att trots att det sker förändringar i samhället, trots att det är mycket som händer finns det vissa saker som består. Det handlar om människors grundläggande behov. Hamnar du i en situation där du ska in som målsägande eller vittne är det av enormt stor betydelse att det finns stöd och uppbackning runtomkring. Väldigt mycket av det kommer att gå förlorat. De ideella organisationernas och närsamhällets närhet kommer att försämras. Tittar man på de små tingsrätternas siffror när det gäller att klara upp mål, få människor att komma in och vittna och så vidare ser man att det är en helt annan och betydligt bättre statistik på de små tingsrätterna. Jag tycker att det vore synd att ta bort det som faktiskt fungerar bra. 34 (): Jag accepterar att justitieministern inte vill tala om den pinsamma händelsen på Kumla som utan någon djupare utredning är oacceptabel, en skandal eller vad man vill kalla den. När vi pratar om den del av vårt samhälle som handlar om de rättsvårdande myndigheterna, som är mycket viktig, tycker jag att vi ibland luras in i ett spel där det är nödvändigt att vi har en högre konfliktnivå än vad som finns. Jag känner att det finns mycket god vilja från under ledning att göra saker till det bättre. Men jag måste ändå konstatera att det också kräver en öppenhet. Jag erbjuder gärna hjälp från oss i , för jag tror att det är bra med lite nytt blod och nya tankar. med socialdemokratiskt styre funkar det inte riktigt bra. Ta bara det exemplet att den chef som justitieminister har utsett sitter i TV och tycker att det är en hög teknisk utveckling som ligger bakom rymningarna. Pratar vi om att det finns mobiltelefoner? Talar vi om att det finns lättmetallstegar? Talar vi om att det finns kapsågar? Talar vi om att det finns personer som är uppenbart rymningsbenägna? Det är ingen teknisk utveckling. Det är någonting som har varit en realitet . Med den inställningen och den insikten vad gäller trender och utveckling av samhället måste socialdemokratiska ledning ha hjälp utifrån. Man kan inte bara lyssna på sina generaldirektörer hos polisen och kriminalvården. Det är inte alltid en korrekt bild man får av hur det ser ut i verkligheten, nära människorna, de som jobbar i kriminalvården och de som är intagna i kriminalvården. Där har vi dubbelt ansvar. Slutligen tycker jag att visar upp en mycket stor vilja att anpassa sig efter trender. Jag tycker att det är lite farligt. Den trend vi ser i samhället ska absolut inte med självklarhet överföras till våra rättsvårdande myndigheter, i synnerhet inte till dem. De trender i management-teori som näringslivet håller sig med brukar kunna vara väldigt dåliga. Det kan till exempel kulturministern, som ska svara på en interpellation, understryka. Det brukar hon ofta kritisera. Vi måste hålla oss till det som har fungerat. Det finns inget självändamål i trendmässiga förändringar. 35 (): Jag anser att rättsväsendet inte går att jämföra med någon av samhällets övriga instanser. Rättsväsendet är något av samhällets grundpelare. Därför tycker jag att det är ett litet lågvattenmärke när justitieministern jämför rättsväsendet med posten. Jag hävdar att rättsväsendet måste få kosta. Den centraliseringsvåg som vi har sett i de olika myndigheterna inom rättsväsendet har, precis som har tagit fram, på många områden visat sig vara negativ för utvecklingen. säger justitieministern att det inte är ett självändamål att centralisera utan att verksamheten är till för människorna. Det är precis det vi kristdemokrater hävdar. Det är utifrån den enskilda människans perspektiv vi måste konstruera rättsväsendet så att det tillmötesgår den lilla människans behov. Då säger justitieministern att den tekniska utvecklingen har gått så långt att också rättsväsendet måste vara förändringsbenäget. Ta bara en sådan sak som att man ska ha ett rimligt avstånd. Det har varit målet även för regeringen att varje samhällsmedborgare ska ha ett rimligt avstånd till sin tingsrätt. Det försvinner med den centraliseringsvåg som vi ser nu och som jag också tror innebär att vi bara kommer att ha en tingsrätt i varje län. Orsaken till att jag kastade mig in i den här debatten var att det kom till min kännedom att tingsrätts lokaler är uppsagda. Jag har försökt att på ta reda på om det innebär att regeringen nu har fattat beslut om tingsrätter. Varför har i så fall inte detta kommit till de berördas kännedom? Det tycker jag är oroväckande. Personalen på två tingsrätter i går med en ständig oro och bävan inför vad framtiden ska innebära för dem. Den här debatten har justitieministern och jag haft i ett antal gånger. Varje gång har justitieministern sagt att beslut ännu inte har fattats. Jag har också sagt att jag är beredd att sätta mig på Centralen och hungerstrejka, för vi behöver åtminstone en tingsrätt kvar i . får man höra att lokaler är uppsagda. har jag fått ritningar på , den nya domstolen i , som har utrymme för båda tingsrätter. Alltså har regeringen tänkt sig, underförstått, att det bara ska finnas en tingsrätt i . Varför då detta spel för galleriet? Tala om vad som är meningen! Tala om ifall regeringen verkligen är beredd att lägga ned två tingsrätter i ! Den ena av dem var den enda som uppfyllde alla de krav och mål som ställdes upp under föregående år. var den enda som uppfyllde dem. kom på tredje eller fjärde plats. Det finns inga bevis för att de mindre tingsrätterna inte är effektivare. Det tar justitieministern alltid upp som ett argument, också i den här debatten, att vi måste tänka på att hålla en hög rättssäkerhet. Vad är då en hög rättssäkerhet? De här tingsrätterna har bevisligen en bra målbalans. De är effektiva och har närheten till samhällsmedborgarna. Det handlar inte bara om den enskilda individen som ska åka till en tingsrätt en gång i livet utan det handlar också om polis, advokater, den tilltalade, vittnen, vittnesstöd och nämndemän. Hur ska vi kunna behålla rättssäkerheten i när vi centraliserar och omintetgör den omedelbara närheten som är ett säkert skydd för rättssäkerhet i ? Rättssäkerhet måste få kosta, . 36 Justitieminister (): Jag har redovisat de beslut som har fattats, och det har jag gjort tidigare. Låt mig också understryka att varje enskild sammanläggning av domstolar har haft stöd av , varenda en. Låt mig också korrigera det jag sade tidigare. Det är inte en gång som man besöker en domstol utan det är, precis som sägs, i genomsnitt en gång i livet. Om man då kan få en bättre verksamhet bort kan det vara viktigt vid det tillfälle som man besöker en domstol. Som jag sade tidigare är centralisering inget självändamål. Men ett bevis på att det är problem med rättssäkerheten är utnämningen av domare. Det är någonting som vi ser ofta. Nog finns det bevis på svårigheterna. Det har också utvärderats . Jag är dock fullt medveten om att det är en svår avvägning. Som jag sade tidigare är det viktigt för människor att kunna känna en trygghet i domstol, inte alltför långt ifrån. Det får alltså inte innebära en sämre rättssäkerhet för människorna. Det måste alltid gå först. Apropå vad säger finns det väl ingen som har talat så mycket om den frågan så mycket som jag . Jag talar gärna om den igen. Jag tror att jag har talat ännu mer än om den. Vi är fullt överens om att det är oacceptabelt. En utvärdering kommer att ske. Dessutom känns det bra att vi ska ha en riksdagsdebatt om kriminalvården. Låt oss återkomma till den frågan. Sammantaget vill jag säga att det är viktigt att man gör de förändringar som behövs inom rättsväsendet, att man fortsätter den anpassning som behövs efter det moderna samhällets utveckling så att vi kan möta människors behov av rättsvårdande myndigheter på bästa sätt även . Låt mig slutligen understryka att det finns få myndigheter som människor har så starkt förtroende för som de rättsvårdande myndigheterna. Därmed inte sagt att inte mycket kan bli bättre. Det kan det för alla myndigheter. Men vi måste fortsätta att försöka förbättra. Det kan vi inte göra om vi tror att det inte ska vara några förändringar där medan samhället i övrigt förändras. 37 (): Jag konstaterar att regeringen verkar stå handfallen inför den centraliseringsvåg som genomsyrar rättsväsendet. Det räcker inte att medborgarna har tilltro till och förtroende för rättssystemet, rättssamhället. De måste också känna att det är närvarande. Om rättssamhället finns där borta men inte här där jag lever och verkar, i mitt bostadsområde, i min närmiljö, så är det en del i en oacceptabel utveckling. Myndigheterna ska självfallet pröva sin verksamhet och göra den effektiv. Men också där måste någon våga ställa frågan om det är den enda sanningen. Det finns på många ställen en övertro på den enda vägens politik. Ta , som borde vara kronjuvelen i en effektiv verksamhet en stor, ståtlig tingsrätt! Den var det stora problemet. Länskommunikationscentralen i har utretts. Man har inte funnit att den har givit bättre effektivitet. Den har inte givit bättre ekonomi och är uppenbart en stor källa till kritik både från medborgarna och från lokala poliser. Jag noterar att regeringen inte tänker vidta några åtgärder för att möta centraliseringen inom rättsväsendet. Jag noterar att regeringen inte avser medverka till att en fortsatt centralisering inom polisväsendet inte får ske utan föregående analys. Man verkar inte intresserad av att se frågan utan nöjer sig med att låta myndigheterna styra själva. Det beklagar jag, och det beklagar väldigt många människor i , och ja, över hela landet. 38 (): säger att man inom rättsväsendet inte kan säga att man inte vill ha några förändringar om samhället i övrigt förändras. Jag skulle vilja höra vilka förändringar i det övriga samhället som gör att man måste skära i tingsrättsorganisationen så att det bara ska finnas en tingsrätt per län. Jag fick heller inget svar om tingsrätter. Det finns anledning att återkomma till det, för jag lämnade in ytterligare en interpellation i går. Jag tycker nämligen att den här frågan är oroväckande. De förändringar i samhället som hävdar är att utnämningen av domare blir problematisk, att det blir svårt att rekrytera kompetent personal. Det finns ingen som helst statistik eller bevis för detta. Det man har kunnat klargöra är att det har varit svårt att rekrytera den personal man hade velat ha när det finns oro för att tingsrätten inte ska få finnas kvar. Det kan inte likställas med att rekryteringen av domare skulle vara svår därför att tingsrätterna är mindre. säger att man kan få en bättre verksamhet någon mil bort. Vad är någon mil bort för ? Bor man i glesbygden kan det handla om enkel resa. Vi har haft den här debatten förut. Hur ska alla dessa olika personer som jag räknade upp polis, vittnen, vittnesstöd, nämndemän och så vidare kunna åka enkel resa och riskera att rättegången ställs in eller riskera att bli kvar , därför att rättegången drar ut ? Hur ska samhället och rättsväsendet kunna finansiera de kostnaderna? Det finns inga som helst beräkningar på för detta. Nej, den här centraliseringsvågen har gått i stå för länge sedan, . Det är något fel med den. Det måste vara något som inte stämmer. Vad är regeringens mål med detta? Är det bara en modernisering eller handlar det om den enskildes rättssäkerhet? Det är ett stort frågetecken för mig. 39 Justitieminister (): Jag ska först ta upp något som jag glömde ta upp i det förra anförandet. Vittnesstödet är inte på något sätt på väg att bli lidande. Tvärtom håller vi på att bygga ut det så att det ska gälla i varje domstol i hela . Det går i precis motsatt riktning mot vad som anfördes. Det är klart att det också har betydelse när det ges större möjligheter att filma vittnesmål i en domstol och så vidare. Hela datoriseringen har betydelse för alla rättsvårdande myndigheter. Det gäller bland annat att anmälningar kommer att lämnas in via Internet i stället för som , bara genom personliga besök. Nog kommer det att bli stora förändringar. Men vi är alltså överens om att det inte finns ett självklart självändamål med en centralisering, utan det måste göras avvägningar. Det är också stor skillnad mellan de olika myndigheterna. Visst finns det exempel, när det gäller polisstationer och kanske också domstolar, där det kanske hade varit bättre med en annan ordning. Trots allt ger de utvärderingar som har gjorts i allt väsentligt ett positivt resultat. Överläggningen var härmed avslutad. 13 § Svar på interpellation 2003/04:200 om efterförtäring av alkohol 40 Justitieminister (): har frågat mig om jag avser att ta fram en svensk lagstiftning om eftersupning. Regeringen beslutade om direktiv till en särskild utredare som ska se över rattfyllerilagstiftningen. Bakgrunden till denna översyn är den negativa utveckling som skett . Alkoholkonsumtionen har ökat i . Statistiken talar för att rattfylleribrottsligheten har ökat kontinuerligt . Kampen mot rattfylleriet måste ske på bred front. Utredaren har därför fått i uppdrag att se över en mängd åtgärder som kan bli aktuella att vidta. De reformer som vidtagits gällande både rattfylleribrottet och påföljdssystemet ska utvärderas. Brottsoffrens ställning ska stå i fokus för utredningen. För att komma till rätta med rattfylleribrottsligheten är det också av betydelse att brotten i möjligaste mån upptäcks och lagförs. Det är viktigt att utredaren får ett så brett mandat som möjligt. Bland annat kan falska påståenden om eftersupning utgöra ett problem vid utredningar om misstänkta rattfylleribrott. Utredaren ska därför undersöka om sådana invändningar utgör ett reellt problem och i så fall hur omfattande det är. I uppdraget ingår också att studera hur jämförbara länder har behandlat motsvarande problem om reformer övervägs. Uppdraget ska slutredovisas . Utredaren har också möjlighet att behandla vissa frågor i ett delbetänkande i slutet av detta år. Jag vill inte föregripa utredningens arbete och de förslag som kommer att lämnas. 41 (): Jag har tidigare debatterat frågan om eftersupning med justitieministern, närmare bestämt . I den debatten var justitieministern helt oförstående till att ens utreda frågan om att införa en lagstiftning om eftersupning. Det ställningstagande som justitieministern då gjorde var allt annat än att främja möjligheter till att få ett ytterligare instrument för att stävja rattfylleri på våra vägar. Ministern sade i den debatten: Jag är därför inte beredd att nu överväga en kriminalisering av efterförtäring. Att jag än en gång begärt en interpellationsdebatt i frågan beror på att jag tycker att jag skönjer en attitydförändring hos ministern. Det var en tidningsartikel i där ministern citerades med att han vill se över reglerna kring den så kallade eftersupningen, vilket jag tyckte var glädjande. Den artikeln gav mig visst hopp om att någonting nu kanske kommer att ske. När jag dessutom fick se att det hade utsetts en särskild utredare om rattfylleri- och sjöfyllerifrågor kändes det faktiskt som en framgång. De positiva tankar jag har haft, att nu kommer det att hända saker på det här området, har liksom höstmörker blivit allt svartare. Utredaren ska vara klar . får vi befara att det dröjer innan ens ett förslag läggs fram. Än värre är vad det kan bli för ett förslag. I direktiven står det tydligt att frågan har utretts tidigare och inte föranlett några nya ställningstaganden. Jag konstaterar redan nu att om ministern tydligt här talar om sin vilja att få en lagstiftning om eftersupning så kommer inte denna utredning att ha några som helst förutsättningar att lägga fram någonting nytt. Det blir en utredning i raden som försenar och gömmer en viktig fråga, för att sedan inte resultera i någonting nytt konkret. Mina frågor till justitieministern blir med anledning av detta: Vad föranleder att ministern vill att det ska utredas igen? Det framgår inte av direktiven. Borde inte direktiven ha öppnat för nya frågeställningar, i stället för att man kort konstaterar att det redan är utrett? Jag vill även fråga justitieministern om han känner till att när det handlar om eftersupning, som är ett av de reella problemen i de här fallen, krävs det urinprov för att man ska kunna döma en person för eftersupning helst två, för att kunna fälla. Men dessa urinprov kan inte tas om den misstänkte vägrar. Det är ett av de väldigt reella problemen i den här frågan. 42 Justitieminister (): Även om vi i är förskonade internationellt sett är det ingen tvekan om att rattfylleri är ett stort problem. 150 människor dör på grund av rattfylleri. Regeringen har därför tagit ett stort initiativ för att försöka komma till rätta med detta ytterligare. Det som det nu har beslutats att utredaren ska göra är att utvärdera de reformer som har gjorts i fråga om rattfylleribrottet och påföljdssystemen och analysera hur bestämmelser om påföljdsval och frågor om vårdbehov har tillämpats och behandlats, utvärdera reformernas effekt på trafiksäkerhetsområdet, utvärdera hur bestämmelserna om vållande till annans död och vållande till kroppsskada eller sjukdom har tillämpats när brotten har begåtts i samband med rattfylleri och överväga reformbehov, undersöka om det behövs ytterligare åtgärder för att stödja brottsoffer samt överväga på vilket sätt brottsoffrens erfarenheter kan tas till vara i arbetet mot rattfylleribrottslingar, överväga om möjligheterna för polisen att ta och ta del av blodprov för att utreda misstänkta rattfylleribrott ska utvidgas när föraren har kommit under sjukvård, överväga om det finns anledning att införa en sekretessbrytande regel som möjliggör för personal inom hälso- och sjukvården samt att förhindra rattfylleribrott och fortsätta att utreda frågan om huruvida en promillegräns för sjöfylleri som inte är grovt bör införas. Som alla kan förstå är detta ett mycket omfattande arbete. ska man inte behöva vänta på alla dessa delar till , utan som det också står frågor om rattfylleri, blodprov, sekretessen inom sjukvården och samt sjöfylleri är av sådan beskaffenhet att de kan, om utredaren bedömer det lämpligt, särredovisas i ett delbetänkande , . Det är alltså flera olika saker som kommer att utredas och utvärderas för att vi ytterligare ska försöka ta ett viktigt och starkt grepp mot rattfylleri. 43 (): Justitieministern läste upp en mängd olika saker som finns i det här direktivet. Men det var väldigt få saker som handlade om frågan om eftersupning. Det är alltså den lagstiftningen som jag vill komma åt. Jag vill tydligt att vi ska ha en lagstiftning, som kanske är i likhet med den norska lagstiftningen om eftersupning. Det som jag tycker är problemet med direktivet är att man där hänvisar till att det har gjorts tidigare utredningar och att de har behandlat frågan och inte funnit något skäl för att det ska införas en eftersupningslag i . Men direktivet öppnar inte för några nya tankar. Det är det som jag tycker är ett problem. Justitieministern inledde sitt andra inlägg något underligt, och jag skulle vilja få ett förtydligande om det. Jag vet inte om jag var ouppmärksam eller inte, men justitieministern sade att vi i är förskonade internationellt sett. av våra dödsolyckor på väg är alkohol- och drogrelaterade. Justitieministern antyder i siffror att det skulle vara 150 stycken. Det är 150 för många. Det är bara att konstatera. Men vi kommer inte åt problemet. Det hävdar jag, och jag kommer med en dåres envishet att fortsätta att försöka få justitieministern på andra tankar i den här frågan. Problemet med eftersupningen är att det är näst intill omöjligt att klara kontrollverksamheten, som jag sade, med urinprov och så vidare. Detta är underligt. Poliskåren, den medicinska expertisen i , våra åklagare och människor i stora delar av vårt land som kan denna fråga är mycket bekymrade och kan inte förstå varför vi inte kan ta ett steg ytterligare och få en sådan lagstiftning. Vår justitieminister har förvisso varit många dagar i rättssalar, men det har varit på den andra sidan, där man försvarar olika typer av människor. På åklagarsidan är detta ett mycket stort problem, och jag hoppas att justitieministern kommer till insikt. 44 Justitieminister (): Som jag sade är vi förskonade internationellt sett. Även om vi inte har världens lägsta dödstal så har vi i varje fall bland de absolut lägsta dödstalen såväl allmänt som när det gäller alkoholproblematiken. Trots detta är det viktigt att vi verkligen gör allt vi kan för att ytterligare minska dödstalen. Med tanke på att det trots allt dricks alltmer i är det ett synnerligen angeläget område, och varje enskilt fall är tragiskt nog. När det gäller eftersupning vore det märkligt om vi inte skrev i direktiven att det här har utretts av , men vi skriver också särskilt om eftersupning, att det finns anledning att utreda i vilken omfattning falska påståenden om eftersupning framförs och om dessa utan svårigheter kan motbevisas. Och i detta sammanhang bör det undersökas i vilken utsträckning nya metoder för utredning och bevissäkring kan bidra till att sådana invändningar om eftersupning kan motbevisas. Om det visar sig att falska påståenden om eftersupning utgör ett beaktansvärt hinder vid lagföring av misstänkta rattfyllerister kan detta tala för att en kriminalisering bör införas. Just detta finns alltså med här. Det vore också märkligt om vi drog någon slutsats innan den här saken har utretts, särskilt med tanke på att faktiskt har fattat beslut om det här tidigare. 45 (): Vi får vänta till på att denna utredare ska konstatera om det är ett problem med bevisföring och det som justitieministern sade. Vi kommer att få ett svar på detta, och då kan man se bilden framför sig. När vi har fått detta ska justitieministern ånyo börja fundera på om det kanske ska införas en lagstiftning. Människor dör på våra vägar, och problemet blir allt större. Det borde gå att komma till handling när det gäller det här. Jag hävdar fortfarande att direktiven inte ger utrymme för konkreta förslag om en lagstiftning om eftersupning, utan man ska se på de kringeffekter som dagens problem ger. Det är sorgligt, tycker jag.