prot · GR09115 · 2004-05-13 00:00:00 — Det finns ingenting som är så djupt rotat hos den svenske industriarbetaren som att det måste finnas en rättvisa i uppsägningen och i turordningsprinciperna när man hamnar i den situationen att man ska sägas upp på grund av arbetsbrist. Det är så rotat, och det är klart och tydligt. 113 () replik: Ja, visst är det viktigt med småföretag. Det märks att du inte sitter i arbetsmarknadsutskottet, för jag har aldrig hört någon där prata så positivt om småföretagare. Därför var det i och för sig positivt att du kom till denna debatt. Men du borde veta att det finns olika förutsättningar för små och stora företag. Det är egentligen huvudpoängen här, att vi måste ha olika regler beroende på hur stora företagen är. Vi kan inte ha samma regler för ett företag med 100 anställda som för ett företag med 5 anställda. Det är just detta som gör att småföretagen nu är betydligt mer nöjda med de här undantagen och också är mer positiva till att anställa mer personal. Jag ber dig också, precis som jag sade till , att studera SCB:s undersökningar när det gäller till exempel sjukfrånvaron i små företag och vilka som har förlorat sina jobb. I den senaste SCB-undersökningen, som presenterades , slår man bland annat fast att småbarnsmammorna är mindre drabbade av avsked sedan undantag infördes i turordningsreglerna. Det är de fakta vi har från SCB. Jag ber dig än en gång plocka fram ordentliga fakta från SCB som visar motsatsen, i stället för att bara gå på tyckande från din erfarenhet innan du kom till , som säkert är . Saker och ting förändras. 114 () replik: Ja, saker och ting förändras, och jag är en del av förändringen. Det var inte , utan det var innan jag kom till . Jag har alltså följt hela förändringen. I fråga om rättvisa i undantagsreglerna tycker inte den mamma som jag berättade om som fick gå hem att det är någon rättvisa över huvud taget i det här. Jag måste säga att turordningsreglerna och arbetsrättslagstiftningen inte är den stora och svåra frågan för de små arbetsgivarna och för de små företagen, utan det är oftast att man får agera bank åt de större företagen, framför allt på underleverantörssidan. Där finns ett regelverk som du borde vara intresserad av att gå in och titta på, i stället för att peta i det här, som fungerar väldigt bra och som de fackliga organisationerna tillsammans med arbetsgivarna sköter på ett utmärkt sätt. Jag tycker att vi ska låta dem göra det även fortsättningsvis. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 14 §.) 10 § Utveckling av den nationella strategin för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter samt andra barnfrågor 115 (): Jag hade anmält mig till den tidigare debatten också, men jag tar den här debatten i stället. Det är tydligen någon miss i talarordningen. Jag får avstå från att debattera arbetsrätten och gör det vid ett annat tillfälle. Det ärende vi nu ska gå in på är socialutskottets betänkande 2003/04:9, och det handlar om utveckling av den nationella strategin för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter samt andra barnfrågor. ratificerade FN:s konvention om barnets rättigheter, , 1990. Genom detta har och övriga länder som ratificerat den åtagit sig att följa konventionens bestämmelser. innehåller olika slag av rättigheter, dels medborgerliga och politiska rättigheter, dels ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. Konventionen tar också hänsyn till barnets utsatthet och sårbarhet, vilket kommer till uttryck i de rättigheter som syftar till att ge barnet skydd mot övergrepp och utnyttjande. Konventionen utgår från fyra grundläggande principer som ska vara styrande för tolkningen av övriga artiklar men som också har en självständig betydelse. Det är principen om icke-diskriminering, artikel 2, principen om barnets bästa, artikel 3, rätten till liv och utveckling, artikel 6, samt rätten att få komma till tals och bli respekterad, artikel 12. I betänkandet behandlas regeringens skrivelse 2003/04:47, Utveckling av den nationella strategin för att förverkliga FN:s konvention om barnets rättigheter. I betänkandet behandlas vidare 22 motionsyrkanden som väckts med anledning av skrivelsen samt drygt 120 motionsyrkanden i olika barnfrågor från allmänna motionstiderna 2002 och 2003. Utskottet avstyrker samtliga motioner, främst med hänvisning till pågående arbete och till tidigare ställningstaganden i samma frågor. I skrivelsen presenteras hur regeringen ska fortsätta det strategiska arbetet med att förverkliga i . Utifrån de erfarenheter som har gjorts behöver arbetet vidareutvecklas, metoderna fördjupas och nya verktyg tillhandahållas för dem som ansvarar för konventionens genomförande. Några av de åtgärder som avses vidtas är att tydliggöra barnperspektivet i statsbudgeten, att utveckla riktlinjer för barnkonsekvensanalyser i kommittéarbetet, att följa upp myndigheternas arbete med att integrera ett barnperspektiv i verksamheterna, att ytterligare stimulera skolor att inordna i olika yrkesutbildningar samt att vidareutveckla möjligheter och metoder för barns och ungas delaktighet och inflytande. Regeringen avser vidare att följa vilka effekter förtydligade mandat och befogenheter har för utvecklingen av barnkonventionsarbetet inom den kommunala sektorn. En arbetsgrupp med uppgift att utveckla indikatorer för att mäta effekterna av gjorda insatser kommer att tillsättas, och i en förstudie ska möjligheterna att inrätta ett barnrättscentrum undersökas. Även det internationella samarbetet med utgångspunkt i ska vidareutvecklas. I betänkandet föreslås att skrivelsen läggs till handlingarna. I betänkandet finns 48 reservationer och 11 särskilda yttranden. Med denna inledning, herr talman, överlämnar jag ärendet till debattörerna. 116 (): Som sagt var handlar den här debatten om en utveckling av den nationella strategin för att förverkliga FN:s konvention om barnens rättigheter och om en rad motioner från allmänna motionstiden. Regeringens skrivelse, som ligger till grund för betänkandet, är utformad i samarbete med och . Jag tycker att det förtjänar att understrykas att skrivelsen handlar enbart om hur vi ska utveckla en strategi för att genomföra , det vill säga vilka redskap vi ska utveckla för att och därmed barnens rätt och barnperspektivet ska få genomslag i samhället. Den handlar alltså inte om huruvida vi lever upp till på en rad områden. För mig är det viktigt att understryka det, för jag menar att vi inte gör det på alla områden. Det handlar bland annat om flyktingpolitik och asylsökande barn. Det får vi ta i en annan debatt. I stället handlar den del av betänkandet som gäller skrivelsen om att vidareutveckla arbetet och metoderna för att just få genomslag för på alla områden. Då handlar det om att utbilda i verksamheter, om att inventera de strategiska insatser som behövs för att uppnå barnpolitikens mål, att barn och unga ska respekteras, ges möjlighet till utveckling, trygghet samt delaktighet och inflytande. Det behövs också indikatorer för att mäta måluppfyllelsen, och det tycker jag är viktigt. Om vi ska ha ett mål om hur får genomslag till exempel hos asylsökande gäller det ju att hitta indikatorer som gör att vi sedan kan mäta det, så att vi inte möts av de undanglidande svar som vi ofta möts av , tycker jag. Det handlar också om att få fram metoder för att barn och unga ska komma till tals och bli delaktiga i frågor som rör dem. I skrivelsen och i betänkandet konstaterar man att världspolitiken är basen för att förverkliga intentioner och att det är en prioriterad fråga att minska andelen barn som lever i ekonomiskt utsatta familjer. Vi står alltså bakom skrivelsen, de metoder och de målsättningar som redovisas. På en punkt har vi lämnat ett särskilt yttrande i förhållande till skrivelsen. Det handlar om hur ska införlivas i svensk rätt. I skrivelsen framhålls vikten av dels att man fortlöpande ska vara uppmärksam på att lagstiftningen kan komma att behöva justeras och förtydligas så att intentioner kommer till uttryck, dels att man ska införa mening och intentioner i lagstiftning, attityder och praxis. I det fall införlivandet av i lagstiftningen inte blir heltäckande det kan vara svårt, men det är ett pågående arbete som vi avvaktar avser att återkomma med förslag om att i sin helhet ska inkorporeras. I betänkandet behandlas också motioner från allmänna motionstiden, och vi har fem reservationer i den delen. En handlar om att i av besluten om socialbidrag inte väger in konsekvenserna för de inblandade barnen. Man följer inte och principen om barnens bästa, och det här är kartlagt och redovisat av . Det här kan innebära bland annat att barn tvingas vara med om vräkningar på grund av obetalda hyror. Det finns tyvärr många exempel på detta . I tisdagens Ekorapport kunde vi också höra att få anmälningar om barn leder till utredningar hos . Av sammanlagt 48 500 anmälningar ledde ungefär hälften eller 24 700 till utredning. Vårt förslag, som tyvärr inte fick gehör i utskottet, är att bör få i uppdrag att aktivt följa upp genomslaget av vid alla beslut inom där barn finns med. Och, herr talman, jag yrkar därmed bifall till reservation nr 9 som handlar om just detta. I en annan reservation har vi tagit upp att det behövs ett brett åtgärdsprogram vars syfte ska vara att eliminera barnmisshandel i landet. Vi vet att misshandlas cirka tio barn till döds i . Ett mycket större antal barn utsätts för misshandel, vars konsekvenser i sig inte är så allvarliga som döden men ändå oacceptabla. Såvitt vi vet pågår det inget annat arbete för att förstärka möjligheten till upptäckt eller till förebyggande arbete. Vi menar att det finns ett behov av att initiera ett brett åtgärdsprogram på det här området. Vår tredje reservation handlar om barn till missbrukare, psykiskt sjuka med flera. är det en alltför bortglömd grupp och en grupp som riskerar att bli större i ett läge där alkoholkonsumtionen ökar vi vet att också antalet missbrukare därmed kommer att öka i ett läge där missbruksvården är nedrustad och inte alltid har barnens bästa i fokus och i ett läge där psykiatrin inte alltid ens har kunskap om att det finns barn med i bilden när man möter patienter. Vi menar att det bör tillsättas en utredning som ser över de här barnens situation och att den också ska ha som uppdrag att utforma förslag till åtgärder. Vår fjärde reservation handlar om de barn som saknar en fast punkt i tillvaron och är mer eller mindre hemlösa. Vi vet att dessa barn finns, men vi vet inte hur många de är. Vi menar att regeringen har ett ansvar att utreda just hemlösheten bland barn. Vi lyfter också fram barn som lever i ekonomiskt utsatta familjer och som inte har råd att delta i fritidsaktiviteter då de alltför ofta är avgiftsfinansierade eller aktiviteterna har skickats ut på marknaden. Fritidsgården är stängd, och diskoteket eller fiket har man tillgång till enbart om man har pengar till inträde eller pengar till fika. Vi har också en reservation som handlar om behovet av att utreda unga kvinnors upplevelser i samband med påtvingat sex och hur deras psykiska hälsa påverkas. Reservationen innehåller också ett krav på ett informationsprogram riktat till ungdomar. Vi har i våra motioner och reservationer inriktat oss på att lyfta fram de grupper som alltför lite får samhällets uppmärksamhet, glömda barn. Vi har lyft fram dessa för att det enligt vår kunskap inte pågår något arbete som syftar till att belysa eller åtgärda problemen eller villkoren som de här barnen lever under. Det finns också en rad andra reservationer i betänkandet från andra partier som i och för sig verkar mycket angelägna. Det handlar bland annat om självmordsprevention och om könsstympning. Det är viktiga områden. har tidigare när det gäller självmordsprevention redan gett två tillkännagivanden, det sista just med inriktning på skolan. Där pågår redan arbete. Det är därför som vi inte står bakom den reservationen. Vi menar att socialutskottet redan har gett ett sådant tillkännagivande. När det gäller könsstympningen presenterade regeringen , alltså , en handlingsplan mot kvinnlig könsstympning med två mål. Könsstympningen av flickor som bor i ska upphöra, och de kvinnor och flickor som redan har blivit stympade ska få ett adekvat stöd. Och i handlingsplanen finns en rad åtgärder för att man ska uppnå dessa mål. Eftersom det redan pågår ett arbete i den riktning som motionären och reservanterna efterfrågar har vi valt att avvakta det arbetet. Men jag vill ändå understryka att det är angelägna områden. Och om man med tidigare tillkännagivanden och handlingsplanen inte åtgärdar de här angelägna problemen får vi väl återkomma till frågan. Jag står givetvis bakom alla reservationer, men jag nöjer mig med det yrkande som jag redan har lagt, det vill säga bifall till reservation nr 9. 117 (): I detta betänkande kan vi se att det faktiskt finns väldigt stora brister i vår välfärdsstat och att situationen till och med har förvärrats för många. Det gäller inte minst de utsatta barnen, asylsökande barn, som vi hörde beskriva, barn med psykisk ohälsa, barn med funktionshinder och barn som drabbas därför att nedrustningen inom hälso- och sjukvården drabbar dem extra hårt. Men barns utsatthet kan också handla om barn som lever i ganska normala familjer där försämrad ekonomi och arbetslöshet slår hårt direkt. Regeringens skrivelse som vi bland annat behandlar i det här betänkandet avser det fortsatta arbetet med att förverkliga . Vi instämmer i att en fördjupning och insikt i detta viktiga arbete är bra och viktigt på alla plan, men vi anser att regeringens skrivelse i allra högsta grad präglas av ett förmyndarperspektiv och ett myndighetsperspektiv. Barnens välbefinnande verkar ses som en direkt funktion av de offentliga anslagen. Det sägs inte så mycket om de indirekta effekterna av regeringens förda barnpolitik. lämnade sin tredje rapport till barnkommittén, det vill säga för barnets rättigheter. Och mycket på grund av att regeringen har en tendens att försköna verkligheten och inte ta upp viktig information utan bara berätta vad som står i lagtexter och förordningar, inte hur det egentligen ser ut i praktiken för barn, lämnade frivilligorganisationerna en alternativ rapportering till regeringens rapport. Detta borde regeringen ha tagit till sig på allvar, men så verkar inte ha varit fallet. Vi har, från moderat sida, i detta betänkande ett antal reservationer och ett särskilt yttrande där vi till viss del berör detta, det vill säga hur det ser ut ute i verkligheten och hur barn påverkas av den nu förda politiken. Vi anser att den största klyfta som vi ser i samhället är den som går mellan dem som har ett arbete och kan försörja sig och dem som är tvingade att leva på socialbidrag . Barn och ungdomar som växer upp i en miljö där ingen omkring dem lever på eget arbete löper en stor risk att hamna i ett socialt utanförskap. Socialbidraget som förut var tänkt som ett tillfälligt stöd har för många blivit en permanent inkomstkälla som låser in familj och barn i bidragsberoende och utanförskap. Vi vet att det ofta medför psykisk ohälsa. Någon hänsyn till försörjningsbördan finns inte. Detta slår särskilt hårt mot invandrare som på grund av dåliga språkkunskaper, bristande utbildning och en misslyckad integrationspolitik ofta startar på en mycket låg lönenivå. Vi vill också framhålla vikten av att samhället har förtroende för familjen men erbjuder ett gott stöd till familjer som behöver det i olika skeden och kriser. Man ska då utgå från individerna med en stor portion respekt. Det är lätt att glömma bort föräldrarna i ett samhälle där alla förväntas arbeta minst heltid. På TV ser vi program från Utbildningsradion om curlingföräldrar, sandwichföräldrar och allt vad vi har. Det är tidsbrist för väldigt många familjer som inte hinner vara tillsammans med sina barn för rätten till heltid. Det är det vi kan läsa om i vår press. Ett förtroende för familjen handlar bland annat om att ge elever och deras familjer rätt att finna en skola, en undervisningsform, som passar just dem. Det kan vara en skola eller en friskola men skolorna måste ha likvärdiga möjligheter och rättvisa villkor, oavsett vem som driver dem. Funktionshindrade barn och ungdomar måste precis som alla andra själva ha rätt att välja skola. Naturligtvis måste alla skolor vara anpassade för att ta emot barn med särskilda behov. Om målsättning om integration och anpassning ska gälla ska också de barnen kunna få välja skola. Det sker inte bäst genom att stänga i . Vi ska låta de skolorna vara kvar som alternativ för dem som så önskar. Allt annat anser jag vara kränkande särbehandling. blir åtskilliga missbrukande kvinnor gravida. Det väntade barnet riskerar att få allvarliga skador vid moderns missbruk under graviditeten. Men myndigheterna har få om ens några möjligheter att stoppa kvinnors missbruk genom att omhänderta mamman. En bestämmelse som gör det möjligt med ett tvångsomhändertagande skulle ha en stor preventiv effekt. Vi anser att regeringen borde lägga fram ett förslag till lag om tvångsvård av gravida missbrukande kvinnor. Detta om något borde vara att sätta i främsta rummet, allt enligt artikel 3. Vi vill också framhålla vikten av att barn som blir vittne till eller själva utsatta för våld inom familjen får tillgång till en stödperson som kan hjälpa dem att bearbeta sina traumatiska upplevelser. Det är vanligt att barn i familjer där det förekommer våld blir nästa generations förövare. Att hjälpa dessa barn är därmed viktigt, en viktig brottsförebyggande insats. Psykiska problem och vantrivsel bland ungdomar tycks öka. begår mellan 30 och 50 ungdomar i åldern självmord. Medan självmordsfrekvensen i andra åldersgrupper minskar ligger ungdomars självmordsfrekvens kvar på en alldeles för hög nivå. Hälso- och sjukvården möter barn och ungdomar när de är som mest utsatta. Det är därför av allra största betydelse, särskilt vad gäller barn- och ungdomspsykiatrin, att vården är tillgänglig. Var och en ska veta att vården finns när de bäst behöver den och att den är av hög kvalitet. Vårt gemensamma förslag från borgerligheten att införa en nationell vårdgaranti skulle eliminera nuvarande problem med oacceptabelt långa köer inom barn- och ungdomspsykiatrin. Trots straffskärpning och andra lagstiftningsåtgärder har det visat sig att barn och unga flickor könsstympas i eller i sina tidigare hemländer. Enligt vår uppfattning är det viktigt att misstänkta fall av könsstympning kommer till polis och åklagares kännedom och att det resulterar i en domstolsprövning. Vi måste fordra att gällande lagstiftning följs, framför allt eftersom det är ett kränkande och mycket allvarligt ingrepp för dessa barn. Vi anser att det är rimligt att misstankar inom hälso- och sjukvården och om könsstympning av underåriga får lämnas till polis- och åklagarmyndighet. Så är inte fallet när det gäller brott som kan anses ge lindrigare straff än . Detta är horribelt. Vi står självklart bakom samtliga moderata reservationer och det särskilda yttrandet som har i detta betänkande. Men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 1. 118 vice talman (): Det här betänkandet är ganska omfattande eftersom det handlar om både regeringens skrivelse och motioner från allmänna motionstiden och 2003. Det är många motioner som behandlas. De flesta avslås med hänvisning till pågående utredningar. Men det finns anledning att lyfta de frågorna ändå för att visa att de är aktuella så att de inte glöms bort i olika utredningar och tiden rinner i väg. Vi har 15 reservationer och två särskilda yttranden i betänkandet. Jag hinner inte beröra samtliga. liberalerna anser att barn ska vara en prioriterad grupp i samhället. I goda tider är barnen de som först ska gynnas, i dåliga tider de sista som ska missgynnas. Även om barn i lever under levnadsförhållanden som är mycket bättre än i många andra länder finns det alltför många barn som far illa i olika situationer. Det är barn till missbrukare, till psykiskt sjuka och till föräldrar med bristande förmåga. Det är barn som utsätts för misshandel och sexuella övergrepp, barn som bevittnar våld i hemmet eller befinner sig i svåra vårdnadstvister. Det är barn som inte får sina grundläggande behov av mat, kläder, sömn, regler och normer tillgodosedda och inte minst sitt behov av omsorg och kärlek. Vi får inte heller glömma de funktionshindrade barnen och flyktingbarnen, även om de inte finns med direkt i det här sammanhanget. Sammantaget kan jag till min sorg konstatera att det i finns alltför många barn som på olika sätt och av olika orsaker far illa på ett sätt som gör att deras framtida liv kan komma att präglas av det som de har blivit utsatta för under barn- och ungdomsåren. I regeringens skrivelse om framkommer inte mycket av barnens svårigheter och problem. Därför anser vi från liberalerna att regeringen i kommande skrivelser borde visa mer på de problem som finns och vad som verkligen görs eller inte görs åt dem och att skrivelsen ska ha mindre karaktär av översiktliga målbeskrivningar som döljer problemens allvar. Förebyggande insatser är viktiga på alla områden, inte minst när det gäller drogmissbruk och kriminalitet bland unga. Föräldrarna har naturligtvis ett stort ansvar, men alla mäktar inte med detta och behöver stöd och hjälp. anser att om skolpersonal, socialsekreterare och polis misstänker drogproblem eller andra allvarliga bekymmer ska familjen alltid underrättas. Vi tycker också att drogtest bör tillåtas på barn med föräldrarnas medgivande. Problem med langning, försäljning och servering av alkohol till minderåriga måste bekämpas, bland annat med kännbara och snabba sanktioner. Barn till missbrukare, psykiskt sjuka eller kriminella kan fara extremt illa. Vi vet genom forskning att de barnen löper större risk att få ett sämre liv än andra barn. Man talar ibland om dessa barn som de glömda barnen eftersom de också ofta blir inbundna, tysta och ibland får ta ett väldigt stort ansvar både för föräldrar och syskon. Mellan 80 000 och 100 000 barn i har föräldrar med allvarlig psykisk sjukdom, och ca 100 000 barn växer upp i familjer med missbruk. Det är ett skrämmande stort antal barn. De barnen om några behöver stöd av sociala nätverk och professionell personal. Socialtjänst och psykiatri måste arbeta utifrån ett barnperspektiv för den här gruppen av barn och inte bara utifrån ett vuxenperspektiv. liberalerna anser därför att regeringen bör återkomma med förslag om ytterligare åtgärder för att ge de här barnen vård och stöd. Vi anser att bör ges i uppdrag att utveckla metoder och samarbetsformer för dem som arbetar med den här problematiken. föds i mellan 100 och 150 barn med så kallat fetalt alkoholsyndrom samt 200300 barn som får mindre omfattande skador men ett bestående handikapp beroende på mammans alkohol- eller narkotikamissbruk under graviditeten. Undersökningar visar att spritkonsumtionen bland såväl unga flickor som kvinnor ökar oroväckande. Såväl ungdomar som unga kvinnor måste göras medvetna om att ett kan få skador om kvinnan dricker alkohol under graviditeten. Kunskaperna om fetalt alkoholsyndrom och andra fosterskador till följd av moderns alkohol- eller narkotikabruk är mycket begränsade på alla nivåer . Det verkar som om vi i har överraskats av att det föds barn med sådana skador här hos oss. Vi anser därför att det bör byggas upp ett nationellt med bred kompetens kring barn med fosterskador av alkohol och narkotika. Syftet bör vara att dessa barn ska kunna identifieras och diagnostiseras och kunna placeras i stabila familjeförhållanden. En annan förebyggande åtgärd är att vi vill göra det möjligt att tvångsomhänderta missbrukande gravida kvinnor. Vi anser att det skulle kunna ha en stor preventiv effekt. Myndigheterna har få möjligheter att stoppa dessa kvinnors missbruk genom att omhänderta dem. Därför anser vi att regeringen bör lägga fram ett förslag till lag om tvångsvård av gravida missbrukare. Detta är innehållet i vår reservation nr 24, som jag nu yrkar bifall till.