prot · GR09105 · 2004-04-29 00:00:00 — Det belyser tydligt miljöfrågornas internationella räckvidd. Det är ett känt faktum att inga miljöproblem gör halt vid nationsgränser. Det är långt kvar till att målsättning uppnås. Även om det internationella miljöarbetet inte går i snigelfart, så hastar det inte fram. Ett stort mått av tålamod och beslutsamhet behövs. Trycket på att förverkliga de målsättningar som satts upp måste också öka. Målen för miljöpolitiken hänger starkt samman med de nya mål för en politik för global utveckling som antagit. Målet för en rättvis global utveckling ska gälla för alla politikområden, även för miljöpolitiken. Det kanske mest påtagliga sambandet mellan miljöfrågor och mänskliga rättigheter finns mellan fattigdomsrelaterade miljöproblem och de ekonomiska och sociala mänskliga rättigheterna. När det gäller målen för den internationella miljöpolitiken menar vi i att miljöbiståndet, förutom de mål som anges, bör innehålla en tydlig koppling till mänskliga rättigheter. Det är närmast självklart att människan ska ha rätt till rimliga livsvillkor, till exempel mat, vatten och bostad. Denna självklarhet försvåras dock av miljöproblem som vatten- och livsmedelsbrist, avskogning och ökenspridning. På samma sätt kan den enskilda människans eller gruppens kamp för bland annat mat ytterligare förvärra en redan problematisk miljösituation. Genom att handla kortsiktigt och slakta den enda kon föröds möjligheten till långsiktig försörjning med både mjölk och andra mjölkprodukter och generationsföryngring. Det är att såga av den gren man sitter på, och det ska man inte heller göra i miljöarbetet. Brott mot de ekonomiska mänskliga rättigheterna och miljöförstöringen går också ofta hand i hand. Ekonomiska mänskliga rättigheter och fattigdomsrelaterade miljöproblem måste lyftas in i den övriga människorättsdiskussionen och kan inte behandlas separat. Varje gång miljön överexploateras leder detta till kränkningar av de mänskliga rättigheterna. Tydliga exempel på detta är bland annat oljeutvinning i länder som och , där den befolkning vars landområden tappas på olja för sällan har tillgång till rinnande vatten, elektricitet eller grundläggande hälsovård. En tydligare koppling mellan miljö och mänskliga rättigheter innebär att människan alltmer sätts i centrum för miljöfrågorna. För att uppnå hållbar utveckling är det viktigt att betona de ekonomiska, sociala och kulturella rättigheterna. Därför bör miljöbiståndet innehålla en tydlig koppling till mänskliga rättigheter. Det är vad vi har framfört i vår motion, och det har jag tvingats att reservera mig för eftersom jag inte har fått gehör för det. Vi i menar att styrningen och öppenheten i fråga om övergripande policy bör förbättras. Av denna bör framgå att alla projekt och program ska sträva mot en hållbar utveckling. Det gör de inte . I policyn för respektive IMF bör rättighetsperspektivet förstärkas och breddas så att det innefattar inte bara politiska fri- och rättigheter utan också materiella rättigheter som exempelvis rätten till rent dricksvatten. Alla investeringar som stöds av måste också stå i överensstämmelse med en operationell skogspolicy som fastläggs för banken. Den nya skogsstrategin och miljöpolicyn i banken innebär tyvärr att tidigare tuffa miljökrav försvunnit. Den nya skogsstrategin öppnar för att finansiellt stöder storskalig skogsavverkning runtom i världen. Detta är inte rimligt. Miljövärden måste stå över kortsiktiga ekonomiska exploateringsintressen. En översyn av skogspolicy måste därför göras i syfte att skogar av stor ekologisk betydelse och skogsbestånd som är nödvändiga för att motverka erosion och ökenutbredning inte tillåts avverkas med stöd. bör verka för att skogspolicy ändras så att den innefattar en skärpt miljöpolicy. Det är bland annat innebörden i reservation nr 10 som jag står bakom. Det är glädjande att Helcom nu har beslutat att förklara som ett särskilt känsligt havsområde. Det är beklagligt att inte har ställt sig bakom Helcoms beslut i det fallet. Det visar att måste fortsätta att vara drivande och visa ledarskap när det gäller miljö. Det enda sättet att lösa ett problem som beror på att en gemensam resurs överutnyttjas är samarbete. bör medverka till att en nordisk miljöunion skapas för att de nordiska länderna ska kunna gå före resten av EU på miljöområdet. De baltiska staternas och förestående inträde i EU måste användas konstruktivt för att förbättra situationen i . När åtta av nio länder som har kust mot ingår i EU är möjligheterna att sätta press bakom gemensamma åtaganden bättre än om Östersjösamarbetet bara är mellanstatligt. Därför bör inom EU ta initiativ till en heltäckande forsknings- och aktionsplan för miljö. Arbetet inom Helcom och de överenskommelser som redan finns inom Östersjösamarbetet kan utvecklas inom ett sådant EU-program. EU måste också förmås att verka för ett högt säkerhetstänkande kring GMO. Samtliga medlemsstater måste förmås att följa den GMO-lagstiftning som finns inom EU. Lagstiftningen omfattar även gränsöverskridande transporter av GMO till andra länder. Ett kommande miljöskadedirektiv måste innefatta även GMO. Jag har fogat fyra reservationer till betänkandet. står självfallet bakom samtliga de fyra reservationerna, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation nr 1. 167 (): Toppmötet i gjorde det som den gröna rörelsen har pläderat för i alla demokratiska beslutsforum , nämligen att erkänna att hållbar utveckling är en överordnad princip. Så inleds också vårt viktiga betänkande. Om blott världstoppmötens vackra ord också hade en omedelbar verkan. Då hade jag inte behövt göra den exposé som jag nu kommer att göra, och då hade gröna partier inte behövts som blåslampor och väckarklockor. Men är mänskligheten en gång sådan att ordet bara är i begynnelsen. Förverkligandet eller som det heter implementeringen sker i bästa fall, men alltid med en för lång tidsförskjutning. Vi är oroliga för att vissa negativa miljöförhållanden hunnit bli irreversibla, till exempel klimatförsämringen, innan tillräckliga och nödvändiga åtgärder vidtas. I väntan på allt som alla ska implementera av de stora orden nere i sina lokala sammanhang behövs det starka övervakningsmekanismer, starka incitament för genomförandet samt starka globala konventioner som inte kan åsidosättas av till exempel handelsregler. Därför reserverar sig till förmån för en internationell miljödomstol och för att uppgradera FN:s miljöprogram till ett fullskaligt FN-organ med mandat för verklig förändring. Vi finner det märkligt att utskottet inte bejakar det arbete som pågår för detta eftersom ändå finns representerat i detta. Vi hade förväntat oss att skulle vilja gå hand i hand med regeringen för att skapa ett globalt och offensivt regelverk för övervakning och konsekvent uthållighetsarbete. Jag yrkar bifall till reservationerna 2 och 3. Det är mycket roligt att få sällskap av och i den senare som handlar om en internationell miljödomstol. Jag uppehåller mig inte så mycket vid EU:s insatser som ett regionalt samarbetsorgan för miljöfrågor. Skälen till det är två. För det första är de i EU:s arbete klart underordnade de handelspolitiska övervägandena, för det andra har de dokument som skapas inte den levande betydelse som jag inledningsvis efterlyste. Vi kan ta som exempel det ganska fina Göteborgsdokumentet om hållbar utveckling. Det hänger i luften bortglömt. Ingen refererar till det annat än svenska utredare på och några spridda miljöpartister. Det är samma sak med kommissionär förslag om ett hållbarhetsannex till konstitutionsutkastet. Vilka höjdare såg någon relevans med det? har vi ett konstitutionsförslag i EU som i princip helt och hållet missat ett historiskt tillfälle att lyfta fram just hållbarhetstänkandet och upphöja det till framtidsbevararande strategi nr 1. Nej, EU kör vidare med konceptet: samma som förut fast mer och fortare. EU har helt enkelt inte förstått. Det kan ha att göra med hur beslut påverkas medelst avancerad lobbying, någonting som vittnar om i sin alldeles färska bok om hur det gick till att ta fram kemikalierapporten . Till miljö- och uthållighetsarbetet hör finansieringsfrågorna. har vid olika tillfällen försökt rikta uppmärksamhet på att varken eller är särskilt kunniga eller progressiva i sina faktiska prioriteringar och krav för långivning. Sorgliga projekt till miljövidriga och ur många aspekter fullständigt feltänkta dammbyggen världen över tillhör de mest flagranta misstagen, liksom lån till gruvor och kärnkraft och till den stora oljeledningen i , och . har själv tyvärr inte anammat rekommendationerna från den utmärkta globala dammpolicyn som World Commission on Dams arbetade fram, så inte heller . Där finns metoder för folklig förankring av storprojekt och en konsekvensbedömningsmetodik som sätter en hög och nödvändig standard för de dammbyggen som fördriver folkmassor, ödelägger kulturskatter, dränerar grundvatten på ett ställe, dränker djur och landskap på andra, hotar fred och grannsämja samt bidrar till illusionen om den elefantsjuka energiförsörjningsmodellens nödvändighet. Sådant beviljar lån till. Deras miljöambitioner stannar tyvärr i farstun, och strategin förblir just bara en strategi som inte till fullo omsätts i den praktiska långivningen. ser fram emot det ökade samråd och den information som regeringen har utlovat i samband med ställningstaganden som den nordisk-baltiska gruppen ska göra inför minister- och rådsmöten i de här båda världsfinansiella institutionerna. Vi kommer då att trycka på vikten av konsistenta och genomtänkta hållbarhetskriterier för varje enskilt projekt. En sista mycket viktig princip för det globala hållbarhetsarbetet är den legala ställningen mellan främst handelsavtal och multilaterala miljöavtal, så kallade , Multilateral Environmental Agreements. Talet om att dessa två storheter skulle vara ömsesidigt stödjande är illusoriskt enligt vårt förmenande. I EU-arbetet har vi varit medlem erfarit att miljökrav notoriskt behandlas som handelshinder och därmed åsidosätts. En motsvarande utveckling finns i relationen mellan konventionen om biologisk mångfald, CBD, och WTO-avtalen, främst TRIPS som handlar om patentregler. Vi måste försäkra oss om att de naturliga resurserna sätts främst. Jag yrkar bifall till reservation 5. Av alla konkreta miljöfrågor man skulle kunna ta upp under den vida , som det här betänkandet har, har jag valt att titta mest på frågorna om vatten. Det är roligt att höra att fler har uppmärksammat det. Sambandet är ju att vi varken lever av pengar, ord eller papper. Vi lever och har hälsan tack vare rent vatten, frisk mat och partikelfri luft. Miljöfrågorna är inte perifera, inte sekundära, inte i marginalen och inte ett särintresse. Det är jorden, materien, luften och vattnet som vi alla lever av. Det är helt enkelt det som allt annat välstånd vilar på. Det är märkligt för övrigt att dessa absolut basala sammanhang fortfarande inte går in i allas huvuden. Kanske är vattnet vår mest dyrbara och sårbara resurs. Vatten, oundgängligt för allt biologiskt liv och daglig hälsa och produktion, måste betraktas och behandlas som en mänsklig rättighet med mycket hög dignitet och därmed inte tillåtas bli objekt för handel och lättvindiga privatiseringar. Spåren förskräcker på detta område. Vi har sett nog av sorgliga rapporter om hur priser gått upp och skötsel gått ned när vattendistribution, ofta som en följd av krav från IMF, överlåtits till vinstdrivande vattenföretag. Jag yrkar bifall till reservation 8 således. Som avslutning vill jag säga ett ord om klimathotet. Betänkandet har överlag bra och informativa texter. Det gläder mig oerhört att notera hur mycket medvetenheten vuxit, åtminstone i vårt land, om den världskollektiva risksituation som vi befinner oss i. Desto viktigare är då att inte släpper sin roll som promotor och föregångare, med höga klimatmål och hög efterlevnad, och inte faller till föga för alla producentslag som anser att just deras produktion har mest behov av att tillgodoräkna sig ökade utsläppsrätter. Vi får heller inte tystna i kritiken av vägran att ratificera Kyotoprotokollet, trots att de själva står för av koldioxidutsläppen. En stor beskogad yta på jorden och i är kanske den bästa garanten för att de fossileldade bilarnas koldioxidutsläpp absorberas, för att inte tala om den enorma betydelsen av regnskogarna. Om detta, fru talman, må vi samarbeta allt framgent på jorden. 168 (): Det var sist som utrikesutskottet hade ett betänkande om internationella miljöfrågor. Om jag minns rätt var det ett betänkande som ganska renodlat tog upp olika sakområden för miljön. Det här betänkandet är delvis skuret på en annan ledd. Vi får nu diskutera målfrågor, organisatoriska och finansiella frågor utöver en del olika ämnesområden. Jag tror att det är ganska välgörande att få lyfta upp sådana frågor. Jag tycker också att det finns anledning att göra klart att utrikesutskottets infallsvinkel på miljöfrågor inte är miljö- och jordbruksutskottets. Utöver det internationella perspektivet, vilket mycket väl miljö- och jordbruksutskottet också kan ha, är det fattigdomsbekämpningen, orättvisorna i världen och säkerhetspolitiska aspekter. Det är det vi försöker lyfta fram i vårt betänkande. Jag tycker, precis som sade på slutet, att vårt betänkande innehåller oerhört mycket kunskap. Jag tackar dig, , för det mycket ambitiösa arbete som du har lagt ned här, särskilt mot bakgrunden av att du inte är den ordinarie föredraganden i utrikesutskottet utan jobbar med arbetsmarknadsfrågor. Jag vet efter samarbete med dig att du verkligen har ansträngt dig att hitta all denna kunskap. Här i kammaren är det inte så många som lyssnar. Det ser jag. Men till dem och dem som möjligtvis lyssnar på rummet eller händelsevis läser protokollet vill jag rekommendera att läsa det här betänkandet. Då får man lära sig lite nytt. Jag tänkte inte ge mig in på något direkt föredrag om miljöfrågor utan mer gå rakt på reservationerna och ägna tiden åt det som skiljer oss åt lite grann. Det första kapitlet handlar om målfrågor, framför allt millennieutvecklingsmålen men en del andra mål också. En viktig punkt som vi slår fast där innan jag nämner något om en reservation är att vi befinner oss långt från målen. Det utmanar oss till nya ansträngningar att försöka nå målen. Det är flera talare som har pekat på att det är viktigt. i perspektivet att vi ligger så långt från målen behöver vi se miljöfrågorna som väldigt avgörande för den hållbara utvecklingen. Hållbar utveckling är ju inte bara miljöfrågor. Det är också ekonomi och sociala frågor. Eftersom vi ligger så långt från målen i miljön i förhållande till var vi ligger i ekonomiska och sociala frågor behöver vi inse hur avgörande de är och anstränga oss mycket mer på det här området än vad vi har gjort hitintills. Det finns en centerreservation som pekar på kopplingen mellan mänskliga rättigheter och miljöbistånd. Jag tycker att den är tillgodosedd i vårt betänkande. Den reservationen har redan ett svar i betänkandet. Det andra kapitlet handlar om det globala miljöarbetets organisation. Flera har varit inne på det. Jag tycker att vi i betänkandet erkänner att kanske är det bästa spåret för att skapa en starkare miljöorganisation en världsmiljöorganisation, om man så vill. I stället för att skapa något nytt parallellt med , vilket också varit ett spår tidigare i debatten, är det bättre att bygga på och försöka göra om det till denna organisation. Det är ett svar på reservationen från som efterlyser detta. Jag tycker att det i allt väsentligt är tillgodosett i vårt betänkande. Vi svarar upp positivt mot det. Under samma kapitelrubrik tas den upp, som också flera har varit inne på. Här har vi inte ändrat åsikt från majoritetens sida i förhållande till tidigare. Vi anser att det är mycket komplext att skaffa oss en ny struktur med en internationell domstol, och det sammanhänger med att vi har ungefär 200 miljöavtal. Jag vet inte om alla dessa avtal har tvistlösningsmekanismer, men jag antar att de flesta har det. Om vi ska skaffa oss en sådan här domstol måste varje sådan mekanism skrivas om så att domstolen kan gå in i stället. Det är en mycket komplex apparat. Det finns nog en hel del som talar för att det är bättre att försöka skärpa dessa avtal än att inrikta sig på en sådan här domstol. Mycket av detta sammanhänger naturligtvis också med frågan om det är realistiskt att få en förändring till en internationell domstol genomförd. Min bedömning är att motståndet i världssamfundet är så stort att det nu inte är tid att lägga ned någon stor energi på det. Det är bättre att försöka utnyttja de här tvistlösningsmekanismerna effektivt och kanske göra dem effektivare. Sedan har vi också i den i en miljökammare som i någon mån kan vara ett stöd. Det tredje kapitlet handlar om finansiella institutioner som , den globala miljöfonden och IMF. Här lyfts också fram att man vid världsmiljömötet i diskuterade nya finansiella mekanismer. Detta gjorde man också i . Här finns en centerreservation som har flera olika perspektiv i sig. Den lyfter fram detta med hållbar utveckling som ett krav på . Den lyfter fram som ett krav på och . Den pekar också på ett rättighetsperspektiv för de två bankerna. Jag tycker att detta är tillgodosett i den text som vi har. Det finns också, vilket även flera andra motionärer lyfter upp, ett synsätt att inte till fullo har sagt att nu kör vi på det sätt som slutsatserna från om dammar en ganska tjock bok säger. Jag tycker inte att det är märkligt om eller för den delen säger: Okej, det här är ett alldeles utmärkt upplägg. Det allra mesta kan vi leva efter. Men vi vill inte ansluta oss till det och på varje punkt leva precis efter det. Detta är trots allt inget de själva har utarbetat. De har varit med tillsammans med frivilligorganisationer och många andra. Det finns dock punkter i detta som kan ifrågasättas, och då tycker jag att man kan ha en viss respekt för att de inte till fullo har anslutit sig. Det är ju inte så att de förkastar dammrapporten. Det stämmer inte. I kapitlet om handel och miljö hävdar vi att handel och miljö ska vara ömsesidigt stödjande och att miljöavtalen och WTO:s avtal alltså ska stötta upp varandra. Vi pekar också på angelägenheten av att sekretariaten, särskilt miljösekretariaten, får en möjlighet att närvara vid handelsförhandlingarna. Här finns en miljöpartireservation där man visserligen erkänner detta med ömsesidigt stödjande men vill slå fast att de internationella miljöavtalen bör ha företräde. Jag tycker att det ligger en del i detta långsiktigt. Vi bör arbeta i den riktningen att den fysiska miljön är det fundament vi står på, och sedan bygger vi ekonomi och andra saker på detta. Det är så verkligheten funkar. Men läget är ju att väldigt många nationer vill ifrågasätta om dessa ens ska vara ömsesidigt stödjande. De vill att handeln ska ha företräde framför miljön. Då menar jag att vi måste börja med att bygga upp en respekt för att dessa båda ska stötta och hjälpa varandra det ska inte vara så att handeln ska vara överordnad miljön innan vi långsiktigt kan diskutera att miljön ska vara ett starkare fundament än handelsreglerna. Det finns också en miljöpartireservation om den inhemska livsmedelsproduktionen och garantier för denna. Jag tycker att vi i allt väsentligt i själva betänkandet har slutit upp kring sådana tankegångar. Sedan finns det ytterligare ett antal reservationer. Jag går rakt på dem, för nu har min talartid egentligen runnit ut så att jag inte hinner nämna något om kapitlen. Tiden går fort här. En vänsterreservation pekar på detta med vattenprivatiseringen. Det togs också upp i anförandet av Sermin. Här finns också en miljöpartireservation. Jag menar att majoriteten har samma grundläggande förhållningssätt men vill inte måla i svart eller vitt. Det kan finnas situationer där det faktiskt kan vara motiverat att acceptera en privatisering av vattendistributionen. Jag har själv i mitt arbete i , i ett sammanhang där jag är med, mött forskare som pekat på situationen i , exempelvis , och hur dåligt regeringen skötte vattenhanteringen där. Där var det motiverat att komma in med alternativ. Man måste ju se till medborgarna i första hand och inte till staterna. Självklart ska det offentliga ha insyn i och kontroll över det här, men jag vill inte i varje läge avvisa detta. tar upp det här med skogsstrategi. När det gäller de frågorna tycker jag i allt väsentligt att vi har levt upp till dem i vårt betänkande. Det allra sista är kapitel 7 som handlar om miljöfrågor i EU och där det finns ett par reservationer. Ingen från är här , men jag vill ändå säga att deras reservation innehåller både vin och vatten. Jag tycker att det kan vara motiverat med Baltic Ring, att vi samarbetar när det gäller energifrågor, men jag tycker inte att det är motiverat att satsa på storskaliga energisystem som kärnkraft. Kärnkraften är faktiskt omnämnd i det sammanhanget. Den sista reservationen, slutligen, är en centerreservation som tar upp miljöfrågorna i och pekar på att man vill bilda någon form av miljöunion. Jag tycker att vi är på väg åt det hållet att man kan tala om att vi har en miljöunion genom det arbete med hot spots som har förekommit, med Helcom och med Baltic 21. Vi är alltså på väg åt det hållet. Därmed vill jag avsluta mitt anförande, med ett visst tidsöverdrag som jag tackar så mycket för att jag fick göra. 169 () replik: Jag instämmer gärna med i att det här betänkandet är mycket läsvärt. Det är intressant att diskutera målfrågor och principfrågor i miljöpolitiken, och det tar vi upp i det här betänkandet. Just när det gäller dessa frågor har vi en avvikande mening i punkt 1. Det är inte lätt att debattera med , för han säger att han har tillgodosett alla de krav vi har i motionerna. är det dock så att vi i utrikesutskottet också ägnar oss lite åt nyanser i språket, och därför har jag följande fyra frågor att direkt, rakt och konkret ställa till : 1.Ska vi ha ett miljöbistånd i vårt bistånd? Om vi ska det, bör det då innehålla en tydlig koppling till mänskliga rättigheter? Är regeringen beredd att arbeta för en översyn av IMF:s och policy, som vi tar upp i vår andra reservation? Bör rättighetsperspektivet förstärkas och breddas och också innehålla ett materiellt perspektiv, till exempel vatten? 3.Är regeringen beredd att arbeta för att skogspolicy ska ses över? 4.Är regeringen beredd att arbeta för en nordisk miljöunion? Om man nu är på väg däråt år det ju bara att fortsätta. Är ni också beredda att konstruktivt använda de nya EU-medlemmarna för att förbättra miljön runt ? 170 () replik: När det gäller frågan om miljöbistånd och mänskliga rättigheter uppfattar jag att det är så arbetet tillgår: Man gör en koppling till respekten för mänskliga rättigheter när man talar om miljöbistånd. Jag har svårt att se ett motsatspar där. Jag förstår inte var den konstruktionen kommer ifrån. När det sedan gäller att förändra IMF:s policy var det under den punkt i reservationen som handlade om skogsfrågan som jag tyckte att det fanns någonting att reflektera vidare över. Jag förutsätter att regeringen gör det om det är sant. I reservationen påstår något som mig veterligt inte kom fram vid utskottsbehandlingen, nämligen att man med en ny skogspolicy skulle ha försämrat ett gammalt förhållningssätt. Jag måste säga att jag inte har hört talas om tidigare att det skulle vara på det sättet. Skulle detta stämma förutsätter jag att regeringen ser vad man kan vidta för åtgärder för att förändra detta. I den meningen tycker jag att det finns anledning att bejaka det. Men det förutsätter att det som står i reservationen stämmer. När det gäller den nordiska miljöunionen kan inte jag säga att vi i formell mening behöver ha en miljöunion. Men vi har ett så intensivt samarbete att man med citationstecken runt detta ord kan tala om en sådan. Vi har ju till och med en investeringsbank som arbetar med miljöfrågor. Vi arbetar tillsammans på olika sätt.