prot · GS0949 · 2004-12-13 00:00:00 — Därför är det för oss i viktigt att vi skapar förutsättningar för föräldrar att tillgodose barns individuella behov att utvecklas i egen takt. Vi ska ta ställning till en ny förskoleproposition som arbetats fram i samarbete mellan regeringen, och . Den innehåller flera viktiga förändringar även om flertalet av de skarpa förslagen återkommer i skollagsförslaget. Att stärka kvaliteten i förskolan med kvalitetsredovisningar och att utveckla arbetet med föräldrars inflytande över verksamheten är för oss väldigt viktiga komponenter. Men vi behöver också, utöver detta, framöver utveckla alternativen och föräldrarnas möjligheter att välja att vara hemma . Vi kommer att återkomma till förslag om det här i helt andra betänkanden här i kammaren under motionsbehandlingen senare, i vår. Det måste vara möjligt både med fullt utbyggd barnomsorg tillgänglig för alla och ekonomiskt stöd till föräldrar som väljer andra alternativ. Föräldrars val mellan att ha barnen hemma medan de är små eller att ha barnen i förskola, familjedaghem eller öppen förskola ska kunna göras utifrån vad som är bäst för barnen med stöd från samhället oberoende av vilken form föräldrarna väljer. Därför är det av vikt att regeringen verkställer tidigare fattade beslut om valfrihet i barnomsorgen. Vi tror att en mångfald av olika barnomsorgsformer berikar och leder till en bättre verksamhet. Det gäller såväl den kommunala verksamheten som enskilda förskolor, kooperativ, familjedaghem med mera. Förskolan passar inte för alla barn och föräldrar. Därför måste alternativa former uppmuntras. Familjedaghemmen är viktiga och bör stödjas för att de ska finnas kvar som alternativ. Siffror från visar att andelen barn som är hos dagmamma har minskat och fortsätter att minska. Man bör stärka kommunernas uppdrag att erbjuda familjedaghem då föräldrarna önskar det. Det finns dock en del problem med att göra det helt obligatoriskt, som har med i en motion, även om jag känner stor sympati för det. Det är svårt att ålägga någon att bli dagmamma. Verksamheten sker i privata hem, vilket ytterligare komplicerar för en skrivning om en absolut rätt. Det är en viktig åtgärd att öka vuxennärvaron och skapa mindre barngrupper i förskolan. Satsningar på att ge våra barn en bra start i livet är en investering som är den viktigaste och mest lönsamma ett samhälle kan göra. Antalet barn per vuxen i förskolan har ökat väsentligt . Det är till stor del barnen som har drabbats av nedskärningspolitiken . 1980 gick av barnen i grupper med 16 eller fler barn. går nästan vart femte barn i grupper om 21 barn eller fler. Antalet barn per helårsanställd ökade . tillförs därför nya resurser till kommunerna för att de ska anställa 6 000 fler i personalen i förskolan. grundläggande inställning är att resurstillskott liknande de här bäst hanteras av kommunerna och bör finnas i det generella statsbidraget. Men i det här fallet har man av olika skäl funnit det nödvändigt med ett riktat bidrag. Därför har det varit viktigt för oss att regelverket nu är utformat för att skapa största möjliga flexibilitet inom det riktade bidraget och för att undvika flera av de problem som kommunerna har upplevt med Wärnerssonbidraget. Det gäller till exempel att basåret nu blir ett snitt av för att inte ett enskilt år ska få för stort genomslag och att det finns möjlighet för en kommun att /06 använda en del av bidraget för att motverka en minskning av personaltätheten. Det viktiga är då att målet om personaltäthetsökningen nås 2007. Detta sker genom en fördelning av den så kallade barnomsorgsmodellen, som ger en smidigare övergång när pengarna sedan ska gå in i den så kallade påsen. Det fastslås nu också tydligare i den här propositionen att bidraget ska ges både till enskilda och kommunala förskolor och att det inte får göras skillnad mellan dessa. Att nu stärka samarbetet med föräldrarna och föräldrarnas inflytande i förskolan är ett viktigt steg i utvecklingen. Föräldrarna är oerhört viktiga, och dialogen med förskolans personal måste stärkas ytterligare. Att lämna sina barn till förskolan innebär oftast något positivt för barnet och dess utveckling, men det är också ett stort steg för både barn och föräldrar. föreslås utvecklingssamtal varje halvår samt att det alltid ska finnas något forum för inflytande. Ofta tror jag att detta fungerar bra och att det dagliga samtalet vid lämning och hämtning kanske har den största betydelsen. Det är emellertid viktigt att också ha tillgång till ett mer formellt och samlat forum för diskussion och inflytande. Förskolan ska bli egen skolform. Det är en utveckling mot en mer pedagogisk verksamhet som skett i flera steg med till exempel egen läroplan. Vi vill dock från peka på att man bör följa den utvecklingen noga och vara uppmärksam ifall det finns tendenser till så kallad skolifiering. Vi känner en viss oro för det. Det är oerhört viktigt att betona förskolans dubbla uppdrag med omsorg och pedagogik som viktiga hörnstenar. Omsorgen är det kanske allra viktigaste , och förskolan måste därför behålla sin särart. Utvecklingen måste följas och vi ser alltså med oro på den utveckling som finns där förskoleklasserna alltmer skolifieras. Därför är det bra att propositionen betonar att förskolan ska ha sin särart kvar och utveckla den egna pedagogiken och lekens betydelse. Det är bra att propositionen slår fast att man är barn i förskolan, inte elev. Vi från anser att det i den kommande skollagen på liknande sätt slås fast att förskolan inte ska syssla med undervisning. Det är också viktigt att betona att både förskollärare och barnskötare behövs även . Båda gruppernas kompetens behövs i förskolans verksamhet, och de bidrar gemensamt till barns omsorg, utveckling och lärande. Mellan de borgerliga partierna verkar det finnas stora skillnader i synen på barnomsorg och förskola från allt större betoning på tidig skola till betoning på omsorg, trygghet och föräldrars valfrihet, som jag i detta fall känner större sympati för. Jag yrkar bifall till reservation 35. I övrigt yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet. 102 (): blev jag intervjuad av en doktorand vid i . Hon hade tidigare varit projektledare för en OECD-studie som jämförde olika länders förskole-, familje- och barnomsorgspolitik. Det hade väckt hennes intresse för och nyfikenhet på våra lösningar i , och forskar hon själv kring education and care educare som hon uttryckte det, det vill säga lärande och omsorg om små barn i , och . När intervjun var klar frågade jag henne vad hennes studier hade gett för intryck av vår förskola i jämförelse med övriga länders. Hon svarade ungefär så här: Jag är så imponerad, speciellt av tillgängligheten, likvärdigheten och kombinationen av lärande och omsorg. Vi har några av världen bästa förskolor i , men vi har definitivt också några av de sämsta, och det är till dem många är hänvisade. Jag tycker att hon i sitt svar satte fingret på det som vi kan vara mest stolta över med vår svenska förskola, nämligen balansen mellan lärande och omsorg, tillgängligheten och likvärdigheten i mångfalden samt det faktum att vi har en förskola med hög kvalitet som omfattar det stora flertalet och därmed också minskar segregationen. När man frågar svenska föräldrar vad de tycker om förskolan får den mycket bra betyg. De flesta av de som har sina barn inskrivna i förskolan tycker att det är en fantastisk verksamhet som bedrivs där och att de kan känna sig trygga när de lämnar sina barn och går till arbetet eller studierna, eller för den delen till jobbsökaraktiviteterna. De vet att barnen får både god omsorg och pedagogisk stimulans, vilket förbereder dem väl för ett fortsatt lärande i mer strukturerad form senare i livet. ska ni inte tro att jag inbillar mig att det bara är regeringens förskolepolitik som gör att förskolan får så höga betyg. Väldigt stor betydelse har naturligtvis personalen och ledningen i förskolan, de som går till jobbet och lägger ned sin själ i arbetet utan att kanske alltid inse vilken avgörande betydelse de har för en del barn, till exempel för de barn som får sin enda normala vuxenkontakt i förskolan, eller vilken roll de spelar när det gäller att fostra nya generationer och förbereda dem för ett fortsatt livslångt lärande. Hursomhelst har förskolans förträfflighet en mycket större betydelse än det finns utrymme att redogöra för i den här debatten. Jag tänker på förskolan som en självklar del i ett modernt generellt välfärdssamhälle, dess betydelse för alla mammors och pappors arbetslivsutveckling, självförverkligande, jämställdhetssträvan, hälsa och så vidare. Men låt oss lämna det därhän just , även om det naturligtvis är högst betydelsefullt eftersom förskolan aldrig kan ses som en isolerad del i samhället utan måste sättas in i rätt perspektiv, som en del av samhällslivet och det livslånga lärandet. finns det naturligtvis orosmoln. Det som förskoledebattörer vanligtvis målar upp handlar nästan uteslutande om närvarotider och antalet barn per grupp i förskolan. Jag har stor förståelse för det. När man samlar alltför många barn i en grupp sker det oundvikligen på bekostnad av kvaliteten och den tid varje vuxen har att ägna åt varje barn. Att säga exakt hur många barn som ska ingå i varje grupp eller hur många barn per vuxen som är det ultimata antalet tror jag däremot är omöjligt. Det beror på hur gruppen ser ut. Låt oss nöja oss med att konstatera att en barngrupp i förskolan inte ska vara större än att varje barn blir sett och får sin del av de vuxnas uppmärksamhet. Så är det inte överallt . Därför är det viktigt att de miljarder som tillskjuts förskolan används till att öka personaltätheten och glesa ut grupper där det är för trångt. Om det tror jag att vi i huvudsak är överens. Jag skulle också vilja vidga debatten en smula. Om vi ska fortsätta att vara det flaggskepp i världen som jag tror att svensk förskola faktiskt är handlar det inte bara om gruppstorlekar. Det handlar också om innehållet i den verksamhet som bedrivs. För någon vecka sedan lämnade Delegationen för jämställdhet i förskolan, som utsetts av regeringen, ett delbetänkande. I samband med det poängterade delegationens ordförande att genusperspektivet måste få ett tydligare genomslag i den svenska förskolan. Här lever förskolan verkligen inte upp till de mål om aktivt arbete med jämställdhet som skrivits in i både skollagen och i förskolans läroplan. Tvärtom tyder studier på att förskolan ofta förstärker traditionella könsroller och könsmönster i stället för att motverka dem. Att komma till rätta med detta är en viktig kvalitetshöjande aspekt för förskolan. Oron för jämställdheten delar jag med . Andra kvalitetsaspekter är kraven på ledning och personal, deras systematiska kvalitetsarbete, förmågan att anpassa förskolor mångkulturellt och att öka barns och föräldrars inflytande i förskolan. Alla dessa aspekter tas upp i regeringens förskoleproposition. Härmed yrkar jag bifall till utbildningsutskottets förslag i betänkandet Kvalitet i förskolan, m.m. och avslag på samtliga motioner. När jag träffar föräldrar som har barn i förskolan och förskolepersonal talar vi förstås om förskolans förtjänster och brister. lyfts gruppstorleken och oförmågan att se varje barn upp. lyfts bristen på tid att planera den pedagogiska verksamheten upp, det som förskolans läroplan betonar vikten av. talar vi om förskolepersonalens behov av fortbildning. Någon enstaka gång har jag också hört en förälder säga att hon skulle vilja vara hemma med barnen och slippa jobba under småbarnsåren och att hon tycker att det behöver utgå ekonomiskt stöd för detta. Jag antar att det är det som reservationen apropå tillkännagivandet från förra går ut på, alltså det tillkännagivande om mångfald och valfrihet inom barnomsorgen som gjordes av alla partier utom Socialdemokraterna och Vänstern. Att jag tror det beror på att resten av tillkännagivandet närmast beskriver verkligheten . Det skulle därför vara intressant att höra vilket system alla dessa partier tillsammans syftar på för att fler föräldrar ska kunna vara hemma längre. Är det en förlängd föräldraförsäkring vi talar om? I så fall tycker jag att det är intressant att diskutera frågan. Jag misstänker dock att det är något som alla partierna inte är riktigt överens om. Aldrig har jag i alla fall hört en förälder eller en anställd klaga på själva idén eller upplägget med svensk förskola. Aldrig har jag hört någon efterfråga en barnskola med mer strukturerad pedagogisk verksamhet i stället för dagens förskola. Inte heller har jag hört någon klaga på att barnen lär sig för mycket i förskolan och att verksamheten borde vara striktare inriktad på omsorg. Jag tror faktiskt att vår svenska förskola med dess unika kombination av lärande och omsorg är väldigt ändamålsenlig och populär, och jag förstår att en amerikansk doktorand finner stort intresse av att studera den. 103 () replik: har ju beslutat om en ökad valfrihet i barnomsorgen. Jag skulle vilja fråga vad hon tycker är det viktigaste för regeringen att genomföra för att vi ska få den ökade valfriheten. 104 () replik: Jag tror inte att det finns någon annan verksamhet på utbildningsområdet som präglas av sådan mångfald och valfrihet som barnomsorgen. Jag tror dessutom, om jag inte minns fel, att mångfalden har ökat. Det har tillkommit fler alternativ när det gäller att kunna välja barnomsorg. 105 () replik: Det var ett intressant svar. har med majoritet beslutat just att vi ska säkerställa och öka mångfalden inom barnomsorgen. Ett sätt att kunna säkra mångfalden är att införa en etableringsfrihet. Om till exempel en fristående förskola vill starta i en kommun ska den ha rättighet att göra det. Kommunen ska inte kunna gå in och säga nej. Det är precis som vi har det för fristående skolor . I min hemkommun det har jag tagit upp tidigare som ett exempel säger med stolthet i rösten: Vi säger nej till allting som har med fristående att göra. Det ska vara kommunalt. Det som finns som kooperativ får finnas kvar. Men man ska inte utveckla det. Det gör att de fristående alternativ som finns är överfulla, och det är i väntetid på dem. Det kallar inte jag för mångfald. Det kallar inte jag en valfrihet. Den möjlighet som ska finnas är att varje familj utifrån sina egna behov och förutsättningar ska kunna välja den barnomsorg som passar just dem bäst. Då är till exempel etableringsfriheten oerhört viktig. Vad tycker att det är för skillnad mellan etableringsfriheten för förskolorna jämfört med skolan? Vad är det som gör att just fristående förskolor inte ska kunna finnas på samma sätt? 106 () replik: och enskild förskoleverksamhet har ett gemensamt uppdrag och ska inte arbeta i konkurrens. De ska samverka med varandra. Jag kan inte uttala mig om ett enskilt exempel som du nämner i . Mina erfarenheter i min hemkommun är att det verkligen inte är något problem. Det har inte varit någon som sagt emot. Där har man kunnat starta och komma överens tillsammans om var det behövs fler barnomsorgsplatser eller förskoleplatser. 107 () replik: Jag skulle vilja fråga om personalen. Förskolan är mycket dess personal. Vi har talat om de 6 000 nya tjänsterna som ska fram . För att få fram dem kommer det att krävas speciella åtgärder. Vilka insatser tänker regeringen göra? Eftersom jag är för valfrihet även i utbildningen undrar jag: Kommer regeringen att ålägga våra lärarhögskolor att ta bort den öppna ingången som finns på vissa ställen? 108 () replik: Regeringen har gett ett uppdrag till Myndigheten för skolutveckling att intensifiera informations- och utvecklingsarbetet om förskolan för att stimulera rekryteringen av personal. Lärarutbildningarna har också fått i uppdrag att attrahera fler förskollärarstudenter. 109 () replik: Med all respekt, : Jag fick inte svar på frågan. Tänker man ta bort den öppna ingången? 110 () replik: Jag tror inte att man ska fokusera på det. Det bästa sättet att rekrytera personal till förskolan är att visa att det finns en bra arbetsmiljö inom förskolan. Det gör man till exempel genom att tillskjuta resurser och visa att det är en framåtsyftande pedagogisk diskussion som pågår. Det gäller att visa att personalen som arbetar i förskolan får möjlighet till fortbildning och så vidare. 111 () replik: Först undrar jag över den långa uppräkningen av förskolans fördelar. De är många, vill jag säga. Men vart tog barnen vägen? Det var en lång uppräkning om varför förskolan var så bra för vuxna på olika sätt, men barnen försvann där. säger att hon är nöjd med balansen mellan strukturerat lärande och lek. Hon är till och med stolt för det. Jag har läst Förskola i brytningstid från . Beteckningen är ganska bra: förskola i brytningstid. Det håller på att hända någonting i förskolan som är lite skrämmande. Där säger man att risken är stor att de individuella utvecklingsplanerna med skolan som förebild fokuserar på barnens brister och blir ett instrument för normalisering av vad barnen ska kunna. I betänkandet säger majoriteten, där ingår, att utskottet delar den uppfattningen. På vilket sätt framkommer det i betänkandet? Vad gör ni åt att balansen håller på att väga över till individuella utvecklingsplaner och att barn inte får vara barn längre? 112 () replik: Jag tror att man ska titta på vad det väger över mot. Om det väger över mot lärande i sig tror jag inte att det är farligt. Däremot delar jag den oro som du ger uttryck för och som också ges uttryck för i propositionen när man använder skolan som mall och ska mäta barn som man mäter elever och följa upp noggrant vad varje individ klarar och kan i förskolan. Det finns sådana oroande exempel i våra förskolor. Vi får hjälpa till att stötta upp och visa vad som är förskolans särart, att ha utvecklingssamtal och så vidare, och vad som är särskilt med förskolan så att man inte behöver kopiera skolan. 113 () replik: Det är klart att vi kan hjälpa till att stötta upp. Men det vore bra om vi också gav några riktlinjer. I stället är det dubbla budskap. Jag förstår verkligen personalen på förskolan och hur frustrerade de som arbetar där måste känna sig. På ena sidan får de signaler om att det ska vara skola. Förskolan ska ingå i skollagen. Det ska vara utbildning och rektor. På andra sidan får de som säger: har ni redan gått för långt när det gäller skolifieringen. måste ni hejda er här. Här måste regeringen tala om för förskollärare och barnskötare vad man förväntar sig. Det gör man inte i den här propositionen. Det är allvarligt. 114 () replik: Jag tror inte att det faktum att förskolan blir en egen skolform behöver betyda att det måste vara mer likt skolan. Det handlar mer om gemensam lagreglering vad gäller mål, inflytande, kompetensutveckling och sådant. Personligen tror jag att man i de allmänna råden kan utnyttja möjligheten att tala om mer för förskolan just som stöd för att man inte ska behöva kopiera skolan och därmed undvika skolifiering. 115 () replik: Först och främst vill jag säga att det kändes ödmjukt när tillstod att det inte bara var regeringens förskolepolitik som gjorde att det ser bra ut i många förskolor. Det kändes bra att få höra det. sade också att stora grupper är ett allvarligt kvalitetsproblem. Jag har gått in och tittat på er hemsida. I valrörelsen lovade Socialdemokraterna att man skulle införa maximalt 15 barn per grupp. backar man från det. är man nöjd om det åtminstone inte blir värre. Jag vill fråga om hon kan garantera att vi inte har några grupper där barn går tillsammans med 2526 andra kompisar. ställde tidigare en fråga om etableringsfriheten och valfriheten som jag vill följa upp. Jag tyckte inte att hon fick ett riktigt tydligt svar. Om man inte vill kommentera en enskild kommuns agerande kan man åtminstone tala i mer generella termer. Vad är det för fel på etableringsfrihet också när det gäller förskolor? 116 () replik: Först tror jag inte att kan gå in och bestämma hur varje enskild barngrupp ska se ut och hur många det ska vara i den. Pengarna ger förutsättningar för att skapa mycket mindre grupper. Meningen är att man ska lägga pengarna där behoven är som störst. Om jag vore kommun skulle jag resonera som så: Oj, här har vi en förskolegrupp där det är 24 barn. Sedan skulle jag använda pengarna till den gruppen. Men det tror jag inte att vi ska bestämma från . Om jag hade uppfattat detta med etableringsfrihet som ett stort problem hade jag kanske lyssnat mer till kritiken. Men jag har inte uppfattat att det har varit något stort problem. Förskolan och barnomsorgen präglas av stor mångfald. Det finns många olika alternativ. Jag kan inte riktigt se den konkurrens som målas upp mellan enskild och verksamhet. I de exempel jag har sett har det fungerat ganska bra i samverkan. Man har tagit ett gemensamt ansvar och kompletterat varandra. 117 () replik: Det här är inget stort problem. Men det finns en del områden där det inte är särskilt stora problem och där ändå har blandat sig i. Så varför inte just detta? Om man inte har några problem med att ge lika förutsättningar och om man inte ser något problem med konkurrens mellan det offentliga och det privata, vad är det då som finns kvar när det gäller att säga stopp för etableringsfriheten? Om man inte tycker att det är något bekymmer att det finns fristående förskolor och om man inte tycker att det är något problem att de fristående konkurrerar med de offentliga, varför är det då ett stopp för etableringsfrihet? Vi såg här hur ett vallöfte förvandlades till ett hopp. Jag hoppas att kommunerna kommer att använda pengarna till att minska barngrupperna i de grupper som är allra värst. Det finns ju barngrupper som är väldigt stora. De har 2627 barn. Det finns ingenting i det förslag som läggs fram som gör att barn ska slippa gå i så stora grupper. Man kan använda pengarna till att undvika försämringar eller till att bibehålla status quo. Men det finns ingenting som tvingar fram en situation där barn slipper gå i så stora grupper. Om jag och är överens om att de stora barngrupperna är det största bekymret i förskolan , om det innebär att fler barn har särskilda behov, om det innebär att fler barn får dålig hörsel och så vidare, varför har man då inte beredskap för ännu tuffare krav så att man ser till att barn slipper gå i så stora grupper? 118 () replik: Menar du då, , att vi i ska styra hur stora grupper man ska ha på en enskild förskola i en enskild kommun? Vi ger förutsättningarna för att minska grupperna. Jag ställer gärna tuffa krav, men att ställa fast några absoluta tal tror jag vore olyckligt av flera skäl. Jag tror att det tenderar att bli det som man följer efter; säger man att det ska vara max 15 barn i en grupp så resonerar många kommuner så att man sparar pengar och har precis 15 barn i en grupp trots att det finns grupper som kanske skulle behöva bara ha 10 barn och andra skulle fungera ganska bra med 18 barn. Och vad ska man göra i en liten kommun där man bara har en förskola? Ska man skicka en unge till kommunen bredvid för att det råkar bli en mer än de 15 som man har fastslagit? Jag tror att man måste vara mer flexibel än så, och jag hoppas att kommunerna och de enskilda förskolorna kan göra den bedömningen. Jag kan inte som riksdagsledamot åka ut till varje kommun och bedöma exakt hur stor en grupp ska vara. 119 (): Låt oss först vara överens om att när vi diskuterar förskolan så har alla barnens bästa framför sig. Sedan uttrycker vi oss på olika sätt . Jag ska inleda med att utifrån två särskilda yttranden kommentera det betänkande som vi har framför oss. Vi ska komma ihåg att förskolan på har utvecklats mycket. Det var som förskolan fick sin egen läroplan, och är arbetet i full gång med att tydliggöra förskolan som en egen skolform i och med det skollagsarbete som pågår. De samlade förskolereformerna har ökat tillgängligheten och på olika sätt närmat sig den vision som nämner i sitt särskilda yttrande. Den återfanns också i utbildningsutskottets betänkande från /02.