prot · GR09110 · 2004-05-06 00:00:00 — Den skräckpropaganda som sprids kring detta direktiv är minst lika osaklig som de skräckbilder som spreds på gator och torg om att det skulle komma hit många tusen lata östeuropéer och försörja sig på våra bidragssystem. går i gång med en stor kampanj som lyder: Flagga inte ut den svenska modellen! Stoppa EUs tjänstedirektiv. Människor är inte kylskåp, säger arbetslivsministern, och syftar på att det är okej att konkurrera med varor men att det inte är okej att konkurrera med tjänster. Man tar sig för pannan. Det så kallade tjänstedirektivet handlar om att skapa en verklig inre marknad för tjänster. Det handlar om att medlemsstaterna begränsar de administrativa bördorna, begränsar den överflödiga byråkratin och tar bort hinder och skapar möjligheter. Det här är ett väldigt viktigt direktiv, som kan skapa välfärd och välstånd. De tjänster som omfattas av förslaget står för av all ekonomisk verksamhet inom EU. Det handlar om handel och distribution, framför allt detaljhandel. Det handlar om bygg- och anläggningsverksamhet, inklusive tjänster såsom arkitekter. Det handlar om fritidsaktiviteter, det vill säga resebyråer, researrangörer och så vidare. Det handlar om IT-relaterade tjänster, om reklam, biluthyrning, arbetsförmedling, säkerhetstjänster, audiovisuella tjänster och vårdtjänster. Jag skulle kunna göra listan ännu mycket längre. Det här är ett möjligheternas direktiv. Det här ger möjligheter för konsumenterna att få lägre priser. Det ger oss möjligheter till bättre fungerande konkurrens. Det minskar antalet monopol och oligopol. Det ger ett större tjänsteutbud. Det ger möjligheter till ökad tillväxt. Det ger stora möjligheter till ökade exportinkomster. Alla vi som är frihandelsvänner, som är EU-vänner och som verkligen tror på de fyra friheterna borde, tycker jag, mycket mer i den debatt som kommer att föras det närmaste året om tjänstedirektivet se till möjligheterna. Låt oss inte bygga upp nya spöken! Låt oss inte använda den här typen av nyprotektionism som ett sätt att vinna röster i EU-valet ! 117 (): Jag ska uppehålla mig kring två väldigt viktiga frågor som vi debatterar här , dels frihandeln i allmänhet, dels fri handel inom EU i synnerhet. Världen behöver mer, och absolut inte mindre, frihandel. råder en växande insikt om att fortsatt globalisering och ökad frihandel är avgörande för välståndsutvecklingen i de flesta länder i världen. Om tillväxten i ska kunna öka och om människorna där ska kunna ta sig ur den fattigdom de lever i är interna reformer och framför allt ökade handelsmöjligheter helt avgörande. Frihandeln har till exempel varit en avgörande faktor för den svenska välfärdsutvecklingen . Hade inte haft möjligheter att handla med omvärlden under vår industrialiseringsprocess hade vi inte uppnått det välstånd vi har . Ökad frihandel är nödvändig för ekonomisk tillväxt, och tillväxt i sin tur är ett villkor för fattigdomsbekämpning . De internationella handelsfrågorna är därför av avgörande betydelse för kampen mot fattigdom och långt viktigare, fru talman, än allt bistånd sammantaget. Målet för WTO-avtalen är att höja levnadsstandarden i medlemsländerna, säkerställa full sysselsättning, öka realinkomsterna och efterfrågan och öka produktionen och handeln. Men om det här ska bli möjligt måste även fortsättningsvis delta mycket aktivt i arbetet med att förbättra det multilaterala handelssystemet och stärka förtroendet för det såväl hos handelspartner som hos allmänheten. Här tycker jag ändå att vi har en ganska bra samsyn inom näringsutskottet och i riksdag. Ganska havererade WTO:s så kallade utvecklingsrunda i mötet i . Det här är ett mycket allvarligt bakslag när det gäller ansträngningarna att liberalisera världshandeln, och det är särskilt ett bakslag när det gäller hoppet om ett genombrott beträffande de varugrupper som är särskilt viktiga för att ska få tillträde på EU-marknaden. Här bär EU, och , tycker jag, ett mycket stort ansvar. visar ändå en skådad kraft och sammanhållning. Det är möjligt att det här gynnar intressen på , trots allt, men det är till priset av förluster under minst två, , kanske längre. En annan mycket allvarlig effekt av det här kan bli att WTO-systemets globala karaktär bryts ned, fragmenteras och ersätts av en mängd bilaterala handelsavtal av mer eller mindre nykolonial karaktär. De här bilaterala avtalen är alltså problematiska utifrån WTO-synpunkt men även på annat sätt. Genom EU:s handelsavtal med länderna i tredje världen har handelshinder avskaffats för många varor men knappast för de varukategorier som är viktigast för utvecklingsländerna. Även bortsett från den viktigaste aspekten att förekomsten av många regionala frihandelsarrangemang tenderar att underminera det globala handelssystemet är alla dessa preferensavtal som EU har ofta mycket krångliga och svåra att administrera i exportländerna men också inom EU självt. EU:s protektionism på jordbruksområdet gör det omöjligt för hundratals miljoner människor att höja sin levnadsstandard genom export till EU till exempel. I en rapport från betonas att sänkta jordbrukssubventioner och tullar skulle kunna lyfta drygt 140 miljoner människor ur fattigdom och hopplöshet. Det motsvarar nästan hela folkmängd. Jag ska ge ett jämförelsetal. EU betalar mer än sex gånger mer i jordbrukssubventioner än vad EU ger i bistånd. Det är siffror som det tål att tänkas på. En verklig avreglering av EU:s jordbrukspolitik måste påbörjas, och ju förr desto bättre. Frihandeln måste öka. måste inom EU än mer intensivt driva på för att den inre marknaden ska öppnas för produkter. Vi i anser att ska verka för ett borttagande av tullar, subventioner och kvoter . Om andra länder gör liknande medgivanden som i frihandelsvänlig riktning skulle det innebära en kraftfull stimulans av de fattigaste ländernas tillväxtmöjligheter. Vi liberaler menar att samarbetet inom EU utgör en mycket viktig grund för fortsatta ekonomiska utveckling och välfärd. Nationsgränserna betyder allt mindre, och internationellt samarbete är avgörande för våra möjligheter att bygga ett ekonomiskt uthålligt och välmående samhälle. Den inre marknaden och den ekonomiska integrationen utgör på flera sätt grunden och startpunkten för EU-samarbetet. Skattepolitiken utgör en viktig del i den ekonomiska politiken och när det gäller att finansiera offentliga utgifter. Vi vill dock lyfta fram ett mycket viktigt undantag. Vi tror att det är nödvändigt att införa gemensamma miniminivåer för miljöavgifter för att komma åt gränsöverskridande miljöförstöring. Av samma motiv som vi vill använda oss av majoritetsbeslut för regler i syfte att komma åt andra gränsöverskridande problem kan man behöva ekonomiska styrmedel i form av miljöavgifter. Andra gränsöverskridande problem är vi väl medvetna om, till exempel kriminalitet, brottslighet. EU:s medlemsländer har beslutat att med hjälp av mätbara kriterier, så kallad benchmarking, göra regelbundna uppföljningar av det nationella arbetet inom social- och arbetsmarknadspolitiken, och vi tror att det är en bättre väg att gå än att i detalj lagstifta om en enda europeisk politik. Länderna har mycket att lära av varandra, och vi liberaler är emot en uppifrånkommande likriktning av till exempel grundskola, barnbidrag, dagisavgifter och föräldraledighet. Frågor av den karaktären ska inte tillhöra EU:s uppgifter. Här bör i stället närhetsprincipen tillämpas så långt det är möjligt. Det blir då rätt nivå för att utkräva ansvar. Jag slutar där och vill också ställa mig bakom och yrka bifall till reservation nr 6. 118 (): Jag börjar med att yrka bifall till reservation 5. Rubriken för den här debatten är Vissa utrikeshandelspolitiska frågor, och jag vill påstå att handelspolitiken är mycket viktigare än både bistånd och skuldavskrivning för att skapa en positiv utveckling i världens fattigaste länder. Den globala frihandeln är bra för de flesta länder, men för de allra fattigaste länderna har inte handeln förbättrats utan snarare blivit sämre. Här måste vi i , i EU och i WTO-sammanhang se till att hjälpa de här länderna att få mer sjysta villkor. är det som att släppa upp en treåring i boxningsringen för att boxas mot en fullvuxen proffsboxare i vissa sammanhang. Dessutom är EU:s tullmurar på vissa varor från länder i syd och subventionerade jordbruksprodukter från EU som dumpas i tredje världen exempel på det rakt motsatta mot rättvis handel. Det finns på vår jord över en miljard människor som tvingas leva i dödens förgårdar. Det är de, som Per påminde om, som lever på under per dag och nästan aldrig kan känna sig mätta och som sällan har tillgång till bra vatten. Om vi bara räknar barnen finner vi att det är 25 000 barn i de här grupperna som dör i brist på mat, rent vatten och enkla mediciner. Att lösa den här katastrofala situationen för 1 000 miljoner människor borde utan jämförelse vara den största utmaningen för oss politiker. Men här blir det så lätt bara prat och alldeles för lite handling. Vi har här i , , ställt oss bakom nya politik för global utveckling. Målbeskrivningen utgår där bland annat från FN:s millenniemål. Tillsammans med alla andra länder i FN har vi enats om en gemensam dagordning för global utveckling. Där sägs att vi fram ska halvera det antal människor som hungrar och svälter. I en av de åtta punkterna i detta FN:s millenniemål sägs det att vi, framför allt för de minst utvecklade länderna, ska utveckla ett öppet, rättvist och icke-diskriminerande handelssystem. Rättvis handel, icke-diskriminerande handel, är alltså enligt FN en av de viktigaste nycklarna för att halvera svälten och fattigdomen i världen. Som vi kristdemokrater säger i vår reservation nr 5 är det önskvärt att regeringen verkar för en fortsatt satsning på att fler av de företag som finns på den svenska marknaden ska ta ett större socialt och etiskt ansvar. Det behövs i och i hela EU etiska koder för handel och företagande om vi ska skapa en global positiv utveckling för alla på vår jord. Vi politiker kan ju inte bestämma över konsumenternas val av produkter, men vi kan genom opinionsbildning göra en hel del för att få konsumenter att välja varor som tillhör kategorin rättvis handel och därmed närma oss FN:s millenniemål. Vi kan också gå före med gott exempel och själva, privat och i våra organisationer, välja produkter som är rättvisemärkta. Här i riskdagen beslutade vi budget att stödja den svenska rättvisemärkningsorganisationen med 1,6 miljoner , framåt. Det var ett mycket viktigt och positivt beslut. Det betyder att vi framöver kommer att få se många informationskampanjer från Rättvisemärkt, kampanjer som ska upplysa oss svenska konsumenter om att vi kan förbättra världen genom de val vi gör i affären . Det är alltså inte bara i valet eller , i vallokalen, som vi påverkar utvecklingen i världen. Om vi som konsumenter exempelvis väljer ett paket rättvisemärkt kaffe och är redo att betala lite mer för det kan vi, genom rättvisemärket på paketet, känna oss säkra på att kaffebonden som odlat kaffet har fått sjyst betalt och inte behövt nyttja barnarbete för att överleva. I en enkätundersökning bland 1636-åringar sade att de var beredda att betala mer för rättvisemärkta varor om de var säkra på att det skapade bättre levnadsstandard för småproducenterna i tredje världen. Det är mycket hoppfullt . De flesta stora folkrörelser, LO, , Röda Korset, TCO, , , Forum Syd, Kooperation utan gränser med flera är medlemmar i . Speciellt LO och har satsat mycket pengar på att göra Rättvisemärkt känt . Det är hedervärda insatser. Inför den kampanj som Rättvisemärkt startar under rubriken på jobbet har jag lämnat in en skrivelse till riksdagsstyrelsen där jag föreslår att vi visar att vi i inte bara hjälper Rättvisemärkt att finansiera den här typen av kampanjer utan att vi också lyssnar till budskapet och går till handling. Jag är övertygad om att de kloka representanterna vi har i riksdagsstyrelsen beslutar att vi ska ha rättvisemärkt kaffe och te också på vårt jobb, i . Ett snabbt positivt beslut i den riktningen skulle betyda väldigt mycket i starten för den här kampanjen och vara ett efterföljansvärt exempel för andra arbetsplatser i . Nog har vi ledamöter råd att betala några tioöringar extra per kopp kaffe när vi vet att det kommer att hjälpa många kaffebönder och deras familjer till ett bättre liv, hjälpa dem ur svält, hjälpa dem att få råd med skola för barnen och så vidare. Det skulle handla om ett femtontal familjer som vi skulle lyfta ur fattigdom bara genom den mängd kaffe som vi konsumerar i det här huset. 15 familjer det handlar om många människor. Kan ni se dem stå här framför oss om någon månad? 15 familjer, 30 vuxna, 6070 barn kanske, 100 människor som står här och tackar för att vi äntligen ger dem sjyst betalt för det jobb de gör. behöver de inte längre något bistånd. kan de leva på inkomsterna av sitt jobb, just de här. Om alla partikanslier och också följde goda exempel kunde det bli en rivstart på på jobbet. Vi svenskar är nästan sämst i på att handla rättvisemärkta varor . Det är bara och som är sämre. Nog är det lite märkligt att vi politiker och konsumenter inte kraftigare reagerar på att det i handeln finns varor som uppenbarligen inte kan tillhöra kategorin Rättvis Handel. blir det reaktioner. Vi minns när anklagades för att sälja mattor som det visade sig att barn hade vävt. Konsumenternas starka signaler den gången gjorde att genast reagerade och avslutade den försäljningen. Det finns andra exempel på hur andra företag utifrån konsumentreaktioner förbättrar sitt etiska och sociala agerande på marknaden. Vi återgår till kaffet. Problemet för 50 fattiga länder i världen är att de är nästan helt beroende av tre exportprodukter, kaffe, te och kakao. Stora multinationella bolag köper upp stora delar av deras skördar till priser som ibland knappt räcker till böndernas kostnader. 20 miljoner kaffeodlande familjer i , och dras allt djupare ned i fattigdom. Det är på grund av en tidigare aldrig skådad dumpning av råvarupriset på kaffe. som äger , som äger Zoégas och ytterligare två stora världskoncerner kontrollerar största delen av den här marknaden. De avgör själva vad kaffebönderna ska få betalt för sitt arbete. Valet de gör är inte precis Rättvis Handel. Man väljer att ta ut större och större vinstmarginaler på kaffet genom att bland annat låta småodlarna på botten av kedjan få mindre och mindre betalt. var priset på råkaffe kilot. är det kilot. har kaffebönderna förlorat på den här prisdumpningen. Jämför det med att vi satsar 20 miljarder i bistånd. Då förstår man storleksordningen på de skador som denna lilla del av världshandeln åstadkommer som handlar om kaffe när man inte tar sociala och etiska hänsyn. Vi gläds åt att det finns gamla svenska kafferosterier som börjar ta större etiskt och socialt ansvar och börjar sälja rättvisemärkt kaffe. Jag tänker på lila, och kom med i rättviselaget. Det finns nu ett tiotal kaffesorter i som är rättvisemärkta. Vi kristdemokrater, fru talman, vill påpeka möjligheterna att påverka den globala rättvisan. De har väl aldrig varit så stora som . Det handlar framför allt om, för var och en av oss, att vägra stödja ett system som utnyttjar människor. Så länge vi som västvärldens konsumenter fortsätter att kräva billiga varor men inte rättvisa löner och arbetsförhållanden, så länge kommer slaveriet och svälten att fortsätta för var femte människa på vår jord. 119 (): Det här dokumentet, politik för global utveckling, innebär en ny inriktning av svensk utrikespolitik. Man säger att målet för den samlade politiken för global utveckling ska vara att bidra till en rättvis och hållbar global utveckling. Den nya politiken ska vara samstämmig. Alla politikområden ska sträva mot samma mål. Det gäller även den svenska handelspolitiken. Politiken ska präglas av ett rättighetsperspektiv, vilket innebär att alla människors rättigheter ska utgöra grund för de åtgärder som vidtas för en rättvis och hållbar utveckling. Demokrati, jämställdhet och barnens rättigheter lyfts särskilt fram. Svensk handelspolitik har uppmärksammat behovet av ett utvecklingsperspektiv på handelspolitiken. Det nuvarande regelverket i WTO, EU:s handelspolitik och tidigare svenska handelspositioner är inte utformade enligt rättighetsperspektiv eller utifrån de fattigas perspektiv. De nya angrepssätten i den svenska utrikespolitiken kräver reflexion och omprövning som kommer att ta och ansträngning. Det finns en tydlig vilja hos riksdag och regering att öka betoningen av mänskliga rättigheter i handelspolitiken. Det är viktigt att arbetet kring att försöka formulera ett rättighetsperspektiv på handelspolitiken utgår från konventionen om mänskliga rättigheter, att de är odelbara, att såväl de politiska och medborgerliga som de ekonomiska, kulturella och sociala rättigheterna är jämbördiga. Detta synsätt kommer att innebära en ökad spänning mellan EU:s handels- och jordbrukspolitik och positioner. för av WTO-avtalen är ett väl genomarbetat och innehållsrikt dokument som innehåller flera värdefulla bedömningar och analyser. Men rapporten kan bara användas som ett deldokument. Befintliga utvärderingar och analyser av GATS riktlinjer ur ett rättvise- och u-landsperspektiv med exempelvis konsekvensanalyser för befolkningen i fattiga länder med små ekonomier är otillfredsställande. Det är brist på statistik från flera länder. Många länder har inte ekonomisk eller annan förmåga att tillgodogöra sig de undantag som ska gynna dem. De så kallade har helt olika produktion av varor och tjänster. En del är utpräglade jordbruksländer, andra har mineraltillgångar eller producerar varor inom textilindustrin. Det innebär att de har helt olika behov av import och export. Det innebär att vissa avtal och regler kan vara positiva inom vissa områden men katastrofala inom andra. Konsekvensanalyser ur ett kvinno- och barnperspektiv saknas nästan helt i rapporten. Biståndsfinansiering till resurssvaga länder för forskning och metodutveckling för att ta fram relevant statistik kan vara en väg att öka kunskapen. Ökad öppenhet, förstärkt demokrati i WTO samt ökat inflytande för den svenska i svenskt handelspolitiskt handlande är nödvändigt. Frågor som rör ökad öppenhet och demokrati har flera infallsvinklar. Det handlar dels om brister i och avsaknad av demokratiska regler i själva WTO-förhandlingarna. Det handlar om onödig hög grad av sekretess i WTO. Det berör även behov av att öka parlamentens inflytande i beslutsprocesserna. Eftersom WTO:s avtal är så centrala för nationella beslut kring oerhört viktiga frågor som livsmedelssäkerhet, basservice, miljö och möjlighet att bedriva utvecklingspolitik är det av yttersta vikt att det demokratiska underskottet i WTO åtgärdas. En regelbunden samlad rapportering kring svensk politik i EU och i WTO är angeläget för att öka inflytande och möjlighet till insyn när det gäller svensk handelspolitik. De nuvarande internationella handelsavtalen återspeglar främst den utvecklade världens prioriteringar och är inriktade på ekonomisk tillväxt. Problematiken att vissa länder kan försöka vinna konkurrensfördelar genom att ha en obefintlig eller dålig lagstiftning för miljöskydd och arbetarskydd har inte uppmärksammats tillräckligt. Det så kallade hotar i sin nuvarande utformning livsmedelssäkerheten och tillgången på mediciner i fattiga länder. Länder som inte själva har en läkemedelsindustri kan ges tvångslicenser för att importera billiga mediciner bara under mycket särskilda förhållanden. Huvuddelen av världens fattiga bor på landet och är beroende av det lokala jordbruket för att få mat för dagen. Småböndernas rättigheter att fritt använda delar av skörden till utsäde hotas genom att företag som har tagit patent på växter kräver ersättning för nytt utsäde. De undantag som TRIPS tillåter är svåra att få och det alternativ som utpekats är inte nog anpassat till de små jordbrukarnas förhållanden. Majoriteten av dem som brukar jorden, föder upp husdjur och säljer frukt och grönsaker är kvinnor. Det är deras enda inkomst för att försörja barnen, skaffa mediciner och söka hälso- och sjukvård. bör verka för att WTO-avtalen uttryckligen slår fast att utvecklingsländerna får möjlighet att skydda sin inhemska produktion av baslivsmedel för att kunna garantera nationell livsmedelssäkerhet. Då det gäller frågan om svenska exportkrediter och regler för dessa finns en uttalad miljöpolicy, men den är inte heltäckande. Alla beslut bör obligatoriskt föregås av miljöprövning. Reglerna bör ses över och förändras så att offentlig kredit- och garantigivning enbart ges till företag som följer grundläggande regler för arbetsrätt, och mänskliga rättigheter. är behäftat med stora brister. Det är ytterst oroande att avtalet vilar på en bred och tolkningsbar definition av begreppet tjänster, vilket gör att det kan bli nödvändigt att följa avtalets regelverk även när det gäller grundläggande tjänster som vattenförsörjning, sjukvård eller utbildning. Särskilt bör nämnas att privatiserad vattenförsörjning har lett till stora problem i fattiga länder. Vår ståndpunkt är att varje medlemsland självt måste kunna bestämma såväl innehåll och omfattning av de offentliga tjänsterna som de regler som gäller för tillhandahållandet av dem. Enligt vår uppfattning bör den offentliga sektorn över huvud taget inte omfattas av GATS. Drivkrafterna bakom GATS är att inom tjänsteområdet skapa en global fri marknad av samma karaktär som EU:s inre marknad. Alkoholfrågorna berörs på flera sätt. Viktigast är sektorerna distribution och marknadsföring. GATS lägger ingen vikt vid folkhälsoaspekter utan betraktar alkohol som vilken vara som helst. Man ser med samma ögon på försäljning av stål, kläder och sprit. Det är uppenbart att genom att förena sig med övriga EU-länder i kraven på åtaganden inom distributionssektorn driver en principiellt och moraliskt oacceptabel politik. Regeringen försöker upprätthålla försvaret av de alkoholpolitiska restriktionerna inom , men kräver att sådana restriktioner ska tas bort i många andra länder. Det är för övrigt samma situation som råder inom vattensektorn i de pågående GATS-förhandlingarna. Regeringen vill inte tillämpa marknadsprinciper inom vattendistributionen i det är ju bra men ställer sig bakom EU:s krav på liberalisering i 72 andra WTO-länder. Alkohol, läkemedel och vatten kan inte betraktas som vilka handelsvaror som helst. Ett sådant synsätt får förödande hälsomässiga och sociala konsekvenser. Dessa tjänster hör därför inte hemma i multilateralt handelsavtal eftersom de är avgörande för att minimera barnadödlighet, utrota vissa sjukdomar, öka livslängden och därmed minska fattigdom hos världens befolkning. Detta betänkande, Vissa utrikeshandelspolitiska frågor,omfattar ett mycket komplext område. Det är en rik källa för att förstå frågornas vikt och dess betydelse för hållbar tillväxt i världsekonomin. Det gäller handelsförbindelser, protektionism, rika och fattiga länders tillgång till tjänster och varor. Det handlar om hur man kan skapa sysselsättning, välstånd, tillgång till mat, vatten och mediciner ur ett rättviseperspektiv. Jag har i mitt anförande berört några viktiga frågor och har naturligtvis inte kunnat ta upp alla viktiga synpunkter och ställningstaganden. Jag står givetvis bakom reservationer men yrkar i detta sammanhang bifall till reservationerna 3 och 4. 120 (): Jag vill inleda med att yrka bifall till reservation nr 7. När man läser det här betänkandet kan man konstatera att enigheten är stor när det gäller att vi från svensk sida ska fortsätta att arbeta för en väl fungerande frihandel med stabila och rättvisa spelregler. Vi är överens om att det i högsta grad är ett svenskt intresse att värna om frihandel i princip, eftersom det är en stark välståndsskapande kraft för såväl de utvecklade länderna som för världens fattigaste länder. Men ännu återstår mycket att göra på det här området. Målsättningen måste vara att få till stånd spelregler som gäller för alla.