prot · GR0988 · 2004-03-25 00:00:00 — Även om detta gäller strålskyddet i allmänhet känner jag att det troligen också är fallet när det gäller forskning om mobiltelefonin. Framför allt så känner jag här som på så många andra håll när det gäller forskningen i en oro för att man inte har en kontinuerlig forskningsansträngning. Det blir i stället tillfälliga anslag ständigt och jämt och man har inte någon möjlighet till att forskningen följer verksamheten kontinuerligt. Annan information som framgick tydligt vid hearingen var att mer eller mindre samtliga talare rekommenderade att man använder handsfree om man använder mobiltelefon. Detta speglar trots allt en viss oro för strålningsvärdena. Det borde finnas krav på information till konsumenterna från producenter och återförsäljare om att det finns en riskdebatt vad avser mobiltelefoni samt krav på rekommendationer om hur man kan minimera exponeringsriskerna, till exempel genom att använda handsfree. Det är särskilt viktigt att man beaktar hur informationen når ut till barn och ungdomar eftersom vi har ett frekvent användande av mobiltelefoni framför allt bland unga människor. Regeringen borde säkerställa att den diskussion som SSI har aviserat ska ta upp med branschen hur informationen når konsumenterna och leder fram till snabba åtgärder. Vidare borde det vara självklart att initierade mobiltelefonikunder har en möjlighet att välja mobiltelefon till exempel beroende på hur höga strålningsvärden den avger. Det borde vara naturligt för mobiltelefontillverkarna att ge konsumenterna den informationen så att de själva har möjlighet att bedöma vilka faktorer de vill väga in vid köpet av sin mobiltelefon. Jag tycker också att det är tråkigt att mobiltelefonleverantörerna , till skillnad från till exempel bildskärmsleverantörer, inte har valt möjligheten med kvalitetsmärkning av sina produkter. Det finns exempel på hur en sådan märkning skulle kunna utformas, till exempel TCO:s kvalitets- och säkerhetsmärkning av telefoner. Jag ser fram emot den dag då en modig leverantör ser möjligheten att skaffa sig en klar försäljningsfördel genom att låta märka sina produkter. Vilken tonårsförälder skulle inte köpa den kvalitetssäkrade mobiltelefonen? På så sätt skulle vi också få en positiv konkurrens i riktning mot säkrare och bättre mobiltelefoner. Jag står naturligtvis bakom alla reservationer, men för att vinna tid yrkar jag bifall bara till reservation nr 8. 185 (): behandlar vi ett betänkande som på många sätt både berör och upprör många människor i landet. Det vi behandlar är alltså icke-joniserande strålning den vi inte kan se men som många i landet kan förnimma och känna. Det är en förekomst och en påverkan som helt förändrar vissa människors livssituation. För en del skapar det livssituationer som man inte vill önska någon medmänniska. Denna strålning går att mäta. Jag tänker då på de högfrekventa fält som alstras vid användning av mobiltelefoner, men även på strålningsförhållanden runt basstationer och antenner som växer upp med hög hastighet i städer och på landet. I många kommuner har man ingen aning om var dessa är placerade, vilket även försvårar en framtida uppföljning i forskningen av en eventuell påverkan. Människan exponeras för olika typer av strålning från till exempel mobiltelefoner, mobilmaster, basstationer, bildskärmar och diverse elektrisk utrustning. Fler och fler ställer sig därför frågan vilken påverkan den ökande förekomsten av elektromagnetisk strålning har på hälsan, både på kort och på lång sikt. Den officiella uppfattningen är att man inte vet om det finns någon som blir sjuk av det man kallar normala elektromagnetiska fält eller icke-joniserande strålning. Vad jag vet är det många människor som i hög grad är påverkade av denna strålningssituation i samhället. Jag är uppväxt på landet, på en bondgård. Jag fick höra ett råd till min pappa från de gamla på gårdarna runt oss om att aldrig ha djuren tjudrade eller betande under de kraftledningar som gick över våra marker. Skälet till deras råd var att deras erfarenhet visade att kvigor och kor ofta fick missfall om de ofta befann sig i närheten av högspänningsledningarna. Det är inte alltid man ska kasta bort goda råd från äldre, erfarna, verklighetsanknutna människor. Detta försöker jag ta till mig. Jag och anser att man ska ta människors sjukdomsbilder, oro och förnimmelser på fullaste allvar när det gäller icke-joniserande strålning. Man kan inte bortse från hälsorisker i samband med exponering av icke-joniserande strålning, anser . Vissa studier i och utomlands visar att påverkan sker i varierande grad, vilket borde stödja försiktighetsprincipen speciellt för barn och unga, som är särskilt utsatta genom sitt starka och ökande användande av mobiltelefoner. Tyvärr saknas det resurser hos forskarna för att fördjupa sig och vidareutveckla forskningen på detta område, vilket klart framgick på vår hearing. Därför finns det fortfarande oklarheter och osäkerheter som leder till att beslut inte fattas om relevanta gränsvärden och andra försiktighetsåtgärder. Vi har i betänkandet reservation nr 4 om märkning av mobiltelefoner med en varningstext samt reservation nr 9 om att anser att det genast bör genomföras en heltäckande nationell studie och sammanställning av den forskning som utförts inom området elektromagnetisk strålning och ohälsa. Man bör återkomma till med konkreta förslag till eventuella åtgärder. I har hälsodepartementet uppmanat konsumenterna till försiktighet eftersom man anser att det inte kan uteslutas att den elektromagnetiska strålningen från telefonerna är skadlig för hälsan. Varningstexten är särskilt riktad till barn. anser att även bör införa varningstext på mobiltelefoner. När det gäller fasadantenner har det enligt uppgifter konstaterats att gränsvärdena för strålningsstyrkan från sådana har överskridits. Hur vanligt det är vet vi inte, men SSI har godtagit operatörernas försäkringar om att gränsvärdena inte överskrids. Men eftersom forskningen varken bekräftar eller förkastar möjligheterna att strålning av denna art har effekt på hälsan anser vi att försiktighetsprincipen ska råda. anser att forskningen om elöverkänslighet måste breddas och fördjupas. Det krävs en allsidig forskning där tekniker, medicinsk kompetens av alla slag och inte minst människor som upplever dessa problem samarbetar. Forskningen bör inriktas på att dokumentera och utvärdera åtgärder för rehabilitering och symtomlindring. Det behövs alltså en fortsatt forskning för att vetenskapligt fastställa elöverkänslighet. Erfarenheter från andra områden har tyvärr visat att det är först när det är för sent som samhället reagerar och förstår konsekvenserna av exponering för ett nytt ämne eller en ny substans. Vem kommer inte ihåg tobaksbolagens försäkringar och beställda, eller så kallade köpta, forskningsresultat om att rökning var ofarligt? Låt oss inte hamna i en sådan situation. Låt oss ha en bred, fri forskning på området. Vi anser att utifrån en samlad bild av människors erfarenheter och vittnesmål och den forskning som bedrivits måste dessa frågor om icke-joniserande strålning och elöverkänslighet tas på reellt allvar. Jag yrkar bifall enbart till reservation 4 men står givetvis bakom även vår övriga reservation. 186 (): Liksom vid införandet av annan ny kommunikationsteknik väcker utbyggnaden av det nya mobiltelefonnätet många frågor och känslor. Är det farligt? Hur påverkas våra barn? Kommer jag att få någon nytta av det här? Vi har fått många brev som vittnar om människors oro och problem. De har kommit såväl till utskottet som till oss enskilda ledamöter. Jag har också varit i kontakt med flera företrädare för föreningen som arbetar mycket med denna fråga. har jag fått påstötningar om att utbyggnaden av 3 G-systemet går alldeles för långsamt. Många påtalar sitt behov av de nya tjänsterna. Man vill kunna prata och sända bilder . En del vill kunna hantera sin e-post från jobbet och koppla in sig på olika webbadresser enklare via sin mobiltelefon. Dagens debatt är föranledd av fem motioner med tillsammans 19 yrkanden som lämnades under den allmänna motionstiden . Jag vill redan nu yrka bifall till förslaget i miljö- och jordbruksutskottets betänkande och avslag på samtliga motioner. behandlade vi samma ämne. Även den gången var det många motioner från den allmänna motionstiden. Utskottet gjorde även den gången ingen annan bedömning än den som görs av ansvariga myndigheter, det vill säga att det med dagens kunskap inte finns något vetenskapligt stöd för att användningen av mobiltelefoni skulle vara förenad med allvarliga hälsorisker. vill vi i utskottet understryka att det är utomordentligt angeläget att mer forskning bedrivs på området så att det vetenskapliga kunskapsläget blir bättre. Sedan den förra debatten har det också hänt en hel del. SSI har tillsatt ett internationellt vetenskapligt expertråd som lämnade sin första rapport . De har gått igenom olika forskningsresultat som bland annat handlar om risken för cancer, strålningens påverkan på blod-hjärn-barriären och stressproteiner. Sammanfattningsvis säger expertrådet att det inte finns några nya genomgripande resultat som kommit fram som förändrar nuvarande riskbedömning. Men de säger också att forskningen är komplicerad och att det behövs mer forskning. Vidare vill jag nämna att kommer SSI att genomföra en informations- och utbildningskampanj med regionala utbildningsinsatser för att öka kunskapen både regionalt och lokalt. redovisade för arbetsliv och socialvetenskap, FAS, sitt uppdrag att bevaka frågor om elöverkänslighet. De trycker på att ytterligare forskning behövs. SSI redovisade det uppdrag som de fått av miljöministern att utreda om det är motiverat att införa regler eller rekommendationer om informationstext för mobiltelefoner. Särskild hänsyn skulle tas till barn. I detta arbete ingick flera myndigheter. De uttalade att det inte finns några vetenskapliga belägg för att märka telefoner. Men de säger vidare att mot bakgrund av den omfattande användningen och allmänhetens oro finns det skäl att informera om hur man kan minska strålningsexponeringen vid användningen. Det gäller information om att använda handsfree och att inte prata onödigt länge med mera. Denna försiktighetsstrategi redovisade också SSI vid vår hearing. utkom med sin årliga uppföljning av miljömålen. Vi i utskottet har vänt oss till för att få en kartläggning av kunskapsläget. Vi bjöd också in till en offentlig hearing . Den kunde också följas i TV. Vi har dessutom, som jag sade tidigare, blivit kontaktade av många engagerade personer som har delgivit oss sina synpunkter och kommit med information. Låt mig nu gå över till dagens betänkande och de reservationer som finns. Den första tar upp försiktighetsprincipen. Här vill jag använda mig av det som från sade vid vår hearing. Jag citerar: Den försiktighetsprincip som finns i är en myndighetsutövning. Den kan man ta till om man har skäl att anta att det kan finnas en risk. Och det skälet har vi inte. har en reservation om rekommendationer för barn med mera. Den frågan har utretts. I utredningen har såväl SSI som , , samt deltagit. Rapporten lämnades, som jag sade tidigare, . En kort resumé kan vi läsa i . Där säger man att man kommer att ta initiativ till ett informationsmaterial. Man tänker samråda med branschen om hur den kan medverka. Branschen har också svarat och även delgett oss svaret. Den är intresserad av att diskutera med SSI hur den ska kunna informera bättre för att minska oron. Jag förutsätter att den informationen också kommer att innehålla information som rör barn och deras telefonerande och inte bara deras föräldrars. SSI fick ju i uppdrag att titta särskilt på det. nästa reservation handlar om gränsvärdessättningen. Där får jag lov att lita på ansvarig myndighet. De har satt gränsvärdet med god marginal. Det finns ingen anledning att ändra det, säger de. Det är just vad forskningsrapporten visar. tar upp frågan om varningstext på telefonerna. Eftersom det inte är bevisat att de är farliga finns det inte heller någon anledning att telefonerna ska märkas. Det var ju det som SSI utredde. från i påpekade också detta vid vår hearing. Han sade att det inte finns forskning som räcker för detta. Däremot ska en god information ges, och det har man redan tagit initiativ till. Sedan har vi detta med offentliggjorda gränsvärden. Man har redan börjat att offentliggöra dem genom en frivillig överenskommelse inom branschen. Dels ska det finnas vid köp av telefonen, dels ska man kunna hitta SAR-värdet och annat på hemsidor. Jag kan hålla med om att konsumentinformationen kring SAR-värden bör förbättras. Man bör också tala om vad det är för någonting. Jag förutsätter att detta kommer att vara med i den information som SSI har tagit initiativ till. Även TCO:s märkning behöver uppmärksammas. Den har ju fungerat bra när det gäller bildskärmar. Jag är övertygad om att konsumenterna kommer att kräva det när de blir medvetna om att det finns. Det sköter säkert TCO Development om. En majoritet i utskottet tycker inte heller att det är nödvändigt att lagstifta om detta. De övriga reservationerna tar upp behovet av forskning. Från utskottets sida har vi tryckt på att det är oerhört viktigt med fortsatt forskning inom området elektromagnetiska fält. Jag har ännu inte träffat någon som har en annan åsikt. Det är utomordentligt angeläget att det vetenskapliga kunskapsläget blir så bra som möjligt. Vi har tidigare i framhållit att vi inte ska göra uttalanden om enstaka forskningsområden fristående från behandlingen av regeringens forskningsproposition, även om de är angelägna. Men utskottet kommer självklart att bevaka att dessa angelägna frågor uppmärksammas när behandlar den framtida forskningspolitiken . Man pratar vidare om en oberoende kommission och vill att och ska göra en sammanställning. Den sammanställning av forskningsläget som man efterfrågar i tre reservationer är, vill jag påstå, redan tillgodosedd i och med att regeringen i regleringsbrev till har givit detta i uppdrag att utarbeta en analys över forskningen i samråd med berörda forskningsfinansiärer, myndigheter och branschföreträdare. De ska redovisa uppdraget , och det kommer sedan att ligga till grund för dels forskningspropositionen, dels översynen av miljökvalitetsmålen . Jag sade , och jag vill upprepa det, att mobiltelefoner på många sätt underlättar människors vardag. Men vi ska självklart bevaka att riskerna med telefoner, och annan utrustning som behövs för att det ska fungera blir ordentligt belysta, och vi ska vidta de åtgärder som behövs. 187 () replik: Alltför ofta bortser man från andra effekter än de termiska. Den strålning som inte ger termiska effekter kan kanske ge biologiska effekter, förmodligen genom att påverka kroppens signalsystem, som i hög grad bygger på elektriska signaler. Detta kan kanske vara en förklaring till att många anser sig få hälsoeffekter av mobiltelefoni. Att gränsvärdena underskrids är inte alls någon garanti för att det inte blir hälsoeffekter. Såvitt jag vet är de rekommenderade gränsvärdena baserade på termiska effekter och bortser från andra effekter. Anser att man ska bortse från andra effekter än termiska? 188 () replik: Nej, det anser jag inte att man ska göra, men det pågår en hel del forskning också av andra effekter, och även dessa fick vi en redovisning av i vårt utskott när företrädare för redogjorde för den forskning som just nu har startat och som kommer att pågå framöver. Det finns också en del forskning kring det här, men man har ännu inte kunnat visa att det verkligen finns ett samband. Men mer forskning behövs. 189 () replik: Vi ska inte behöva vänta på skadorna för att få bevis utan det gäller att använda försiktighetsprincipen. Den innebär ju inte att man ska invänta skador utan att man ska göra någonting i förväg. För att kunna fortsätta med forskningen och göra bedömningar av om det har blivit någon påverkan skulle det behövas någon typ av register, så att man vet var det finns antenner, slavsändare och basstationer, men mig veterligt finns det inte något sådant register. Hur ska man då från forskningssidan kunna följa upp och veta om det har blivit någon påverkan? 190 () replik: Såvitt jag känner till finns det ett sådant register på . har alltså information om var det finns basstationer. 191 (): Den fråga som vi debatterar här är en av de svåraste frågor som vi som utskott har att hantera. Det är lätt för politiker att ha åsikter i många frågor; mer eller mindre valfrihet i skolan, hårdare eller mildare straff i vårt rättssystem, högre eller lägre skatter, monarki eller republik. Men vissa frågor är det betydligt svårare att ha en fast uppfattning om. Många av dessa svåra frågor ligger inom miljöområdet. Det är svårt att vara tvärsäker. Sakläget kan aldrig helt fastläggas och ställas bortom allt tvivel. Det är varken möjligt eller önskvärt att politikerna ska ha så hög specialistkunskap att de själva kan hävda att så här är det. Icke-joniserande strålnings eventuella risker är tydligt en sådan fråga. Forskare slåss om verklighetsbilden. Vi har hela spektret av åsikter. Det finns de som hävdar att de har bevisat stora negativa hälsoeffekter av mobiltelefonanvändande, medan andra hävdar att inga risker har kunnat uppvisas, och ett stort antal ligger däremellan. Som politiker kan man inte hävda det ena eller det andra utifrån sin egen uppfattning, möjligen om man är mot all utveckling och hittar risker eller tycker att utvecklingen är så viktig att riskerna aldrig kan räknas in, men för de allra flesta av oss är det helt okej att vara lite osäker och direkt nödvändigt att vara lyhörd och resonerande. Vi är och måste helt enkelt vara hänvisade till att tolka andras uppfattningar. Det är helt fel att reagera kraftfullt åt det ena eller det andra hållet på grund av en ny forskarrapport. Det är sammanvägningen av flera rapporter och myndigheters förarbete som måste vara vägledande för våra beslut här i . Vi har valt att delegera detta ansvar till , , och det är på dess rekommendationer som vi måste grunda lagstiftningsarbete. Jag förstår att dessa frågor väcker stora frågetecken ute i samhället. Människor blir oroliga av forskares larmrapporter, och många känner en oro för det nya. När man i denna fråga dessutom har ordet strålning gemensamt med områden som kärnklyvning, röntgen och radon leder det tanken långt. Det är viktigt att vi och experterna är tydliga på skillnader mellan strålning och strålning. har vi en ny debatt om icke-joniserande strålning. Många ledamöter motionerar om detta ämne. Har då sakläget förändrats? Finns det skäl för , regeringen och myndigheter att ändra reglerna på sakliga grunder? Nej, jag är ganska övertygad om att de bedömningar som en tydlig riksdagsmajoritet gjort fortfarande håller. Visst väcker diverse forskarrapporter en del undran. Vid utskottets utfrågning fanns det mycket intressanta forskningsresultat från min hemkommun , som har nämnt. En arbetsgrupp har påvisat förändringar i råttors hjärnor när de utsatts för icke-joniserande strålning. Äggvita läcker ut i hjärnan, vilket kan vara skadligt. Detta är en av de studier som kan vara mycket intressanta. Men det är ännu för tidigt att ändra den föreliggande politiken. Det är ännu inte klarlagt om mobiltelefonanvändande leder till detta försöken är gjorda i labmiljö. Ingen humanstudie har gjorts endast försök på råttor. Det är inte heller ännu klarlagt hur farligt äggviteläckage i hjärnan är. Men det är ändå intressanta rön, som vi måste ta hänsyn till. Den slutsats man kan dra som politiker är att vi måste följa utvecklingen noga. Mer forskning och inte minst tydliga humanstudier krävs för att dra nya slutsatser. Att göra kraftfulla svängningar i politiken är inte att ta ansvar. Men låt mig vara tydlig på en punkt. Det är inte så att vi inte bedriver forskning. Det är inte så att vi utsätter befolkningen för ett gigantiskt experiment. Det har bedrivits forskning på det här området . deltar i ett världsomfattande nätverk för att kartlägga effekter av sådant här, och mycken energi läggs i och inom EU ned på att följa utvecklingen. Forskningen måste ses som en process. Det finns gräns- och riktvärden för exponering. SSI ger ut råd till folk som vill minimera sin exponering. Till exempel kan man minska sitt användande av mobiltelefon och skaffa en handsfree, så har man minskat exponeringen tydligt. Med detta vill jag avsluta och säga att jag står bakom majoritetens linje även i det här ärendet. Nyckelmeningarna i betänkandet är: Utskottet hänvisar till de bedömningar som görs av ansvariga myndigheter på området som innebär att det inte finns något vetenskapligt stöd för att allvarliga hälsorisker skulle vara förenade med användningen av mobiltelefoni. framhålls att det är utomordentligt angeläget att det vetenskapliga kunskapsläget är så bra som möjligt och att fortsatt forskning bedrivs på området. Detta kan vi moderater ställa helhjärtat upp bakom, och därför yrkar jag bifall till förslagen i betänkandet i deras helhet. 192 (): Tack för möjligheten att, likt , få tillbringa en kvällsstund här i kammaren tillsammans med utskottskamrater! Jag känner stor ödmjukhet inför de frågor som berörs i betänkandet, som bär den lite kryptiska . Det kan kanske ses som lite symtomatiskt att titeln är åt det mer vetenskapliga hållet och att många av dem som är starkt engagerade i denna fråga känner en ganska stor misstro mot det vetenskapliga perspektiv som de flesta av oss politiker men också myndigheterna har på frågan om strålning från mobilmaster och mobiltelefoner, som det ju ofta handlar om. Min ödmjukhet grundar sig i respekt för dem som känner sig särskilt drabbade men också i det faktum att mobiltelefoni är en relativt ny företeelse. Konsekvenserna av olika teknikgenombrott och så kallade utvecklingssteg har om man tittar i historien inte alltid varit de som man från början trott. Långt ifrån alla förhoppningar eller farhågor har infriats som tur är, kanske man ska säga. Jag känner som sagt respekt för alla dem som på ett eller annat sätt drabbats av obehag eller direkta sjukdomssymtom med anledning av den strålning som alla vet finns i hemmen, på arbetet och på många ställen utomhus. tycker jag, fru talman, att vårt utskott faktiskt behandlat frågorna på ett brett och ansvarsfullt sätt, inte minst genom den hearing som flera har hänvisat till och där företrädare för olika forskningsområden, såväl som myndigheter, branschorganisationer och drabbade människor deltog. Jag uppfattar också att det finns en ödmjukhet och öppenhet från både forskarsamhället och myndigheterna. Det handlar inte om några tvärsäkra ställningstaganden, och behovet av ytterligare forskning betonas ständigt. Utifrån ett försiktighetsperspektiv arbetar ansvariga myndigheter för fullt med att ta fram informationsmaterial som innehåller förslag om hur man med enkla metoder kan minska sin exponering för mobiltelefoner. Jag förutsätter faktiskt också att branschen, om inte annat så av ren självbevarelsedrift, kommer att medverka i informationsarbetet, inte minst när det gäller att tydligt redovisa olika telefonmodellers strålningsvärden. Som valda företrädare har vi att utifrån olika politiska utgångspunkter, precis som var inne på, väga samman den kunskap, och för all del också en hel del åsikter, och de erfarenheter som finns inom olika områden. Jag tycker som sagt att detta gjorts på ett ansvarsfullt sätt av utskottet och delar i allt väsentligt de slutsatser som dras i betänkandet när det gäller riskbedömningar samt behov av ytterligare forskning och informationsinsatser. Även om det känns lite ovant det ska erkännas vill jag därför yrka bifall till utskottets förslag. I ett särskilt yttrande pekar jag tillsammans med mina vänner från på några områden som särskilt bör beaktas i det fortsatta arbetet. Det gäller forskningen, inte minst på olika biologiska effekter av strålning, liksom överväganden om vilka faktorer, som var inne på, som ska vägas in när gränsvärden ska formuleras framöver.