prot · GS0944 · 2004-12-06 00:00:00 — har regeringen meddelat sin avsikt att fortsätta arbetet för att möjliggöra tryggare pensionsförhållanden för främst sångare och dansare med lägre pensionsålder än den gängse. I få länder visar publiken en så stor uppskattning av inhemskt producerade filmer som i . En viktig grund för denna framgång är det filmavtal som upprättats mellan staten och film- och TV-branscherna. Avtalstiden närmar sig nu sitt slut, och i går arbetet vidare med att få till stånd ett nytt filmavtal. Jag talade inledningsvis om tillgänglighet, kvalitet, kommunikation och föränderlighet som viktiga nyckelord för kulturpolitiken. Det är utifrån den vinkeln jag vill se på det utredningsarbete som pågår inom . Vi ser över hur barnens rätt till kulturupplevelser och eget skapande kan stärkas. Vi tittar på något så kraftfullt som hur jämställdhets- och genusperspektivet ska bli en obestridd och påverkande kraft inom scenkonstområdet. Med och dess förberedelser ställer vi krav på att våra institutioner också speglar det nya . Vi ska inte bara leverera nyckelord. Vi ska också leva upp till dem. Vi vill lyfta fram det internationella perspektivet. Ett levande och aktivt utbyte av kultur över gränser syresätter hela samhället. Vi ska skapa förutsättningar som är öppna för nödvändig utväxling av nya impulser, idéer och samarbeten förutsättningar för att låta kulturen vara med och definiera i världen. Genom att utveckla det egna landet och föra en engagerad dialog med omvärlden tror jag att vi tillsammans kan skapa en hållbar framtida kulturpolitik. Som det starkaste uttrycket för det mänskliga i all sin rikedom och i all sin motsägelsefullhet får kulturen inte retirera till bekväma positioner som fjärmar kulturen från människorna eller från de mest brännande frågorna . Precis som med demokratin måste kulturen erövras i generation efter generation, liksom den måste vidareutvecklas och anpassas för att fungera i sin tid. Det kommer att vara min strävan i arbetet med kulturpolitiken. 33 () replik: Jag kan inte låta bli att ta eller något åt att kommentera en sak. Jag hörde inlägg om det fantastiska arbete som man hade gjort när man hade kommit överens om pensionsmedel och hur man ska lösa detta med de framtida pensionspengarna till sceninstitutionerna. Det lät som om det låg väldigt mycket pengar i den uppgörelsen. Faktum är ju att inga pengar fanns med där, utan man lovade att återkomma i vårpropositionen. Det är vad som sades. Jag tycker att man ska säga som det är och inte måla en bild som inte riktigt överensstämmer med det som vi har tagit del av. Det var bra att man satte sig ned och gjorde det, men låt det inte låta som att pengarna låg med i det löftet. Dem har vi inte sett . Den kraftiga reservation som finns i utskottet är helt nödvändig, menar jag. ställer jag min fråga till kulturministern. Jag måste få ta upp frågan om de fria teatergruppernas villkor. Vi har ju diskuterat den tidigare, och jag vill gärna ta möjligheten att göra det igen. Den här gången hoppas jag att jag inte får höra från Socialdemokraterna, inte ministern men det har kommit från företrädaren , att inte ord och handling följs åt. har pengar till de fria gruppernas pensioner bland annat. Då måste jag fråga en sak. När vi diskuterade det här senast, när jag och kulturministern hade en interpellationsdebatt, sade kulturministern att det var obegripligt för honom att inte pengarna som de hade fått räckte. Han var förvånad över hur man hade prioriterat inom de fria grupperna och måste det väl också vara. Då är min fråga: Har kulturministern varit i kontakt med ? Har han förvissat sig om att det som jag sade inte stämde och att har ändrat sig i sin uppfattning? Eller har kulturministern tagit del av hur det verkligen ser ut och vad har anfört i den här frågan? 34 FÖRSTE VICE TALMANNEN: Innan jag släpper in statsrådet får jag bara erinra om att repliken avsåg statsrådet. Vi kan inte ta upp en särskild debatt med en annan talare i salen. 35 Utbildnings- och kulturminister () replik: Tack för den tillrättaläggningen. Jag som är gäst här i kammaren tycker att det var välgörande att få lära mig hur replikskiften definieras. har återkommit till en interpellationsdebatt som var här då vi diskuterade de fria teatergrupperna. Hon valde att nu citera lösryckta sammanhang ur denna på ett underligt sätt. Vad jag har sagt, och vad jag gärna säger igen , är att när jag försökte lära mig den här frågan kom jag som utomstående och skulle börja från början. Jag ställde frågan: Hur kommer det sig att pensionskostnaderna har stigit? Jag fick svaret: Jo, arbetsgivarna har skrivit på ett avtal som innebär rimligare och generösare regler. Det kostar pengar. Jag frågade: Har de pengar till detta då? Varför har de inga pengar? Då får jag svaret: Anslaget har fördubblats ungefär. Själva har de som får det här anslaget som inkomst i en löneförhandling valt att skriva på något som kostar pengar. Då gör jag den stilla reflexionen: Vad har de gjort för prioriteringar? Jag förstår att man inte har råd med det man själv har valt att skriva på. Men det beror inte på att anslaget har krympt, för anslaget har ju ökat enormt kraftigt . Det beror på att man själv har valt att skriva på ett avtal som man inte har satt av pengar för. Jag förstår att man har väldigt mycket viktiga saker att spendera sina pengar på, men jag tycker också att man bör ta ansvar för sin namnunderskrift på ett löneförhandlingsresultat. De problem som har uppstått är svåra, och vi vill hjälpa till att lösa dem. Människorna som arbetar i de här teatergrupperna har rätt till rejäla, ordentliga pensionsvillkor. De teatergrupper det handlar om ska ha en stabil ekonomi. Men det är en rejäl anslagsökning, och det är deras egna beslut som har kostat när det gäller pensionerna, inte regeringens. 36 () replik: Jag ska hålla mig till kulturministern i min andra replik. Det är ju ingen nyhet att det är ett bekymmer att de fria grupperna inte omfattas av pris- och löneomräkningarna. Jag uppskattade nu en lite, får jag säga, ödmjukare hållning i frågan än när vi hade interpellationsdebatten. sade kulturministern: Jag är ny och jag har börjat lära mig och se hur det ser ut och hur det slår. Ändå vidhöll kulturministern att man hade gjort en prioritering som han tyckte bäddade för att man fick skylla sig själv. Jag har en annan uppfattning, och jag hoppas att kulturministern verkligen ska borra i den här frågan. Utskottet har gjort det. Betänkandet talar om det. Vi är flera partier som har lyft fram den här frågan år . Jag gör det inte för egen skull utan för de fria teatergrupperna så att de ska få rimliga villkor att arbeta under. Min förhoppning är fortfarande att kulturministern kommer att sätta sig in i frågan ännu mer och beskriva detta på ett något annorlunda sätt framöver så att de får det stöd och de resurser som de behöver. 37 Utbildnings- och kulturminister () replik: Jag vill börja med att tacka för att hon i sin replik till mig också vände sig till mig. Jag uppfattade ingen annan historieskrivning i inlägg än min. Trots att tycks missnöjd med mitt sätt att beskriva det redovisar hon ingen annan bild. Hon redovisar inte på vad sätt det jag säger är fel, utan hon bara allmänt tycker att det här är okänsligt, olämpligt eller vad det är hon menar. Det viktiga för mig är att de här problemen nu blir lösta, att vi får en lösning som håller, som inte bara är ord och munväder utan som står sig stabilt över tiden. Det är också viktigt att vi får en ordning i budgetsystemen som innebär att de anställda inte behöver leva med oro över sin pension och sin framtid. De som arbetar i de fria teatergrupperna ska ha samma rätt till social trygghet, samma rätt till pensioner, som människor som jobbar med andra saker i . 38 () replik: Det här med kultur är ju mycket en fråga om möten och samtal mellan människor. Låt mig säga till kulturministern: Stora delar av det som du tog upp i ditt inlägg tycker jag var väldigt bra. Du nämnde tillgänglighet, kvalitet, kommunikation, föränderlighet och kulturens betydelse för demokratin. Jag ställer fullständigt upp bakom de orden. Hur det sedan tillämpas, och hur vi når de här målen, har vi olika uppfattningar om. Men jag tyckte att det var väldigt bra att jag ändå fick höra den delen. Sedan går jag över till den ekonomiska sidan och det här påfundet med anslagssparande. Där ska nu de kulturinstitutioner som till äventyrs har överskott lämna tillbaka en del pengar. Är det inte helt enkelt att sno kulturen på pengar? De har fått ett anslag . En del planerar man att använda 2005, men det dras tillbaka. Jag tycker att det är att sno kulturen på pengar. Det andra jag vill ta upp är det här med pris- och löneomräkningen, där man inte får kompensation fullt ut för prishöjningar och lönehöjningar. Det förutsätts att det också ska ske en rationalisering. Hur länge kan man hålla på och rationalisera inom en kulturinstitution? Det här har pågått . Jag bara undrar: När inträffar läget att det är möjligt att rationalisera mer om man inte vill skära i verksamheten? Då tycker jag att man ska vara ärlig nog från dem som ställer krav att tala om var det ska skäras. Finns det någon gräns för rationaliseringarna inom kulturinstitutionerna? 39 Utbildnings- och kulturminister () replik: Jag välkomnar att är överens med mig i det jag säger om kulturpolitikens grunder och inriktning och att skillnaderna begränsas till frågor om ekonomisk så kallad management om indexteknik och anslagsteknik. och jag har ju diskuterat det här förut under den månad som jag varit kultur- och utbildningsminister närmare bestämt . En gång gällde det ett område där det fanns en pris- och löneomräkning, men det tyckte man inte om utan ville ha bort den. gällde det ett område där det inte fanns en pris- och löneomräkning, men det tyckte man var diskriminering och man ville i stället ha den införd. En tredje gång gällde det ett område där det fanns en pris- och löneomräkning, men man tyckte att det var orättvist och ansåg att man blev drabbad av detta. Jag vill med dessa exempel ge lite perspektiv på att detta med index är svårt. Politiker har ibland tron att om man bara hittar en statistisk formel kan man lösa alla svåra avvägningsproblem, och sedan har man simsalabim klarat av det hela. En gång i tiden krävde indexreglerade skatteskalor som lösningen på alla ekonomiska problem. handlar det i stället om PLO. räknas anslagen upp . Inflationen är 0,7 eller kanske . En del andra kostnader ökar mera, en del ökar mindre. Det system som vi nu har utarbetades av som hade ansvaret för dessa frågor, och jag har inte sett något yrkande från om att pris- och löneomräkningssystemet ska göras om. Vad gäller anslagssparandet är det ytterligare ett sätt att hålla disciplin i statsfinanserna. Jag såg en moderat beräkning över budgetalternativ. kommer jag inte ihåg om det handlade om 17 eller 19 miljarder i felräknade, ofinansierade utgifter. Om man har så mycket pengar då kan man kosta på sig att strunta i något så enkelt som index, anslagssparande och utgiftstak. 40 () replik: Jag vill än en gång fråga kulturministern om han tror att det är rimligt, med den planeringssituation som råder och det jobb som kulturinstitutioner gör då talar vi i huvudsak om de stora statliga institutionerna att med så kort planeringstid kunna vända på kuttingen i sista stund, när de kanske hade räknat med ett överskott. Finns det inte stora risker med det? Jag var personalchef vid sjukhuset i . Då hade vi också ett sådant här system. Det innebar att man tittade på budgeten, och vid eventuellt utfall sade: Herregud, här är några kronor över; dem måste vi göra av med. Det resulterade i oplanerade inköp och liknande. Det blir ingen bra verksamhet om man jobbar på det sättet. Beträffande var det ju rätt länge sedan. En av fördelarna med var att hon kunde ändra sig om det visade sig att en åtgärd fick orimliga konsekvenser. Jag är övertygad om att ifall hon fått fortsätta som finansminister hade hon förstått att det som var sant inte var helt realistiskt . Det är vad jag som chefsutvecklare kallar situationsanpassat ledarskap. Det borde finnas en situationsanpassad ekonomi också. Det är lite att ta upp en situation som gällde och hävda att den i alla sammanhang också måste gälla . Att behandla alla lika är väldigt ojämlikt, enligt mitt sätt att se. 41 Utbildnings- och kulturminister () replik: Jag vill bara påpeka att de folkpartister som har ansvar för budgetsystemet i inte, såvitt jag kunnat få reda på, föreslagit att det ska ändras. Jag har gjort mitt bästa för att lära mig detta efter de diskussioner som och jag haft. Folkpartisterna i finansutskottet har inte föreslagit att systemet ska göras om, utan det är enskilda folkpartister på enskilda ställen som tycker att det inte ska drabba just deras område. Det tror jag att alla sektorspolitiker tycker. Jag kan trösta med att säga att även jag hade glatt mig om vi hade haft större uppräkningar av de anslag som gäller på mitt område. Men detta är ett system som gäller statsbudgeten som helhet, som utformats av partikamrat och som nuvarande partikamrater inte föreslagit ska ändras. Det låter som en billig poäng att säga till kulturarbetare och kulturinstitutioner att vi har en formel, en statistisk mekanism, som gör att alla får mer pengar, och som simsalabim gör att man slipper svåra avvägningar. Verkligheten är tyvärr inte så enkelt beskaffad. Vad gäller anslagssparandet måste vi komma ihåg att detta handlar om pengar som man inte kommer att spendera , och som därför blir ett överskott. drar man in dessa pengar och sedan får man eventuellt tillbaka dem så att de kan spenderas man får då förhandla på nytt eller skjuta på pengarna till . Detta är inte jätteroligt, men det är inte heller en stor katastrof. Det är inte så att pengar som man använder till löner försvinner och man måste avskeda folk, utan det handlar om pengar som man inte spenderat och inte heller har planer på att spendera under den del av året som återstår. Det hade varit roligt att slippa detta, men när man som kulturpolitiker är så beroende av stabila statsfinanser som vi ju är måste vi ställa upp också för den grundläggande statsfinansiella sundhetsprincipen. 42 () replik: Jag kan instämma i det som sade om att alla partier nog kommer att kunna närma sig varandra när det gäller kulturen. Det gäller inte minst med tanke på det jag läste i min lokala tidning, , i går. Kulturbranschen består av småföretag, stod det att läsa med en stor bild på vår kulturminister. Jag vill passa på att säga att när vi i utskottet diskuterar kultur finner vi, alltså alla partier, väldigt varandra, vilket jag verkligen uppskattar. Det är en eloge även till socialdemokraterna i utskottet. I den artikel jag nämnde sägs bland annat att vi måste inse att kulturbranschen består av småföretag och jobba aktivt för att förbättra villkoren för dem. Det är mycket bra att få läsa detta eftersom vilket jag sagt det finns så mycket möjligheter till småföretagande inom just kulturen. Därför hoppas jag att det kan komma enklare lösningar för just företagare. fick vi regeringens handlingsprogram för minskad administration för företagen. Jag skummade lite grann i det och funderade på om jag kunde se några tendenser. Jag tänkte att jag inte kan begära att ministern redan varit inne på kulturområdet och hunnit göra någonting och därför kastade jag ett öga på det som stod under . Jag kunde inte se några stora förändringar där, men jag hoppas att det beror på att jag inte hunnit lusläsa texten. Det borde vara så att ministern i sitt förra departement tänkt på dessa frågor. I mitt huvudanförande ställde jag några frågor till ministern. De handlade om moms på ideella och allmännyttiga organisationer, om varför man vill lägga ned Kulturnät , och inte minst om arbetsmarknadspengar som centraliseras. Jag undrar om det finns möjlighet att få svar på de frågorna. 43 Utbildnings- och kulturminister () replik: Även jag vill uttrycka min uppskattning för den enighet som trots allt råder mellan och Socialdemokraterna i många frågor på kulturpolitikens område och kanske något beklaga det som är sakens natur i en sådan här debatt, nämligen att man uppehåller sig vid det som skiljer och inte vid det som förenar. Det får inte dölja det faktum att det finns mycket som är gemensamt. De frågor som ställde till mig handlar i hög grad om skatter. Vi har ju en särskild minister för de frågorna, som vill ha sitt jobb kvar, och jag tänker inte ge mig in på hans domäner och föra den debatten i hans ställe. Sådant kan, som bekant, straffa sig, och det tänker jag akta mig för. Jag får i stället sköta de diskussionerna med honom på kammaren så att säga, och sedan får han föra diskussionerna i . ställde också en fråga om en besparing som vi gjort på IT-området. Det är en utgift som vi haft men där man nu gör bedömningen att pengarna kan användas bättre någon annanstans. Jag tycker att det är välgörande när man kan effektivisera på det sättet. Jag har själv inte deltagit i de närmare avvägningarna. Det skedde före min tid, men den information jag fått om de överväganden som gjorts gav mig intrycket att det var mycket välbetänkt. tog i sin korta replik inte upp en av de frågor som skiljer oss åt, nämligen den om varför vi har hamnat på olika åsikter beträffande tillträdet till våra museer. Normalt har vi samma syn på att det är väldigt prioriterat att bredda tillträdet till kulturen, till exempel till biblioteken. Men frågorna om varför biblioteken och museerna ska ha olika behandling och om de breda gruppernas intresse av att utan onödiga trösklar kunna få del av de samlingar och de spännande upplevelser som ändå finns på våra museer skulle jag gärna vilja höra lite mer om. 44 () replik: De frågorna kommer kulturministern om alldeles säkert att få svar på. Jag kan inte ta alla frågor för del, utan vi försöker dela på frågorna. kommer senare i debatten att prata om museerna. Därför svarar jag inte nu på de frågorna. För övrigt har jag mer som jag undrar över. Det är bra att ministern är redo att på kammaren sköta samtalet med finansministern bland annat om momsen. Vad jag sade var just att jag önskade att det skulle ske ett samarbete. Jag är nämligen fullt medveten om att det är finansministerns ansvarsområde. Vad gäller de arbetsmarknadspengar som centraliseras hade jag hoppats på att få ett svar eftersom jag tycker att det är ett område som ministern jobbat med i samband med sitt tidigare ministeruppdrag. Sedan gäller det en annan sak i den, måste jag faktiskt säga, mycket trevliga artikeln som ingav mig väldigt mycket hopp inte minst att, som ministern säger, sponsring kommer att få en allt större roll . Det är en fråga som vi har lyft fram otroligt i utskottet. Vi har sagt att det måste kunna jämställas, att kultursponsring ska ha samma möjligheter som man har när det sponsras inom idrotten och så vidare. Vi ser alltså fram emot att det händer mycket där. Jag har en liten undran till. Jag vet ju att ministern är intresserad av design. är det designår. Design och form är väldigt viktiga. Men för att också behålla kunskapen inom designen handlar det även om att värna de olika hantverk som finns, som var inne på i sitt anförande. Det gäller då inte bara inom kulturen, utan det gäller hantverk som behövs inom alla områden. Jag skulle vilja veta hur regeringen tänker ta till vara de kunskaper som finns och fortsätta att utveckla dem så att de inte försvinner. 45 Utbildnings- och kulturminister () replik: Jag tror faktiskt att detta kan vara ett område där en sammanslagning av kan innebära att det blir lite lättare att få förståelse för kulturlivets behov och önskemål inom utbildningspolitikens område. Många av de utbildningar som vi nu diskuterar styrs helt lokalt och är i rätt stor utsträckning efterfrågestyrda. Vi har även en långtgående marknadsanspassning av högskolorna i så måtto. Här kan det mycket väl komma att bli lättare att få uppmärksamhet och att få gehör för den typen av behov. Även jag är naturligtvis starkt intresserad av att de mycket viktiga men väldigt smala yrken som krävs för att kunna upprätthålla säg en levande operatradition också för kommande generationer inte bara handlar om de yrkeskategorier som man som publik, åskådare, ser på scenen, utan det handlar om mycket vidare och mycket bredare krav för att det här ska vara möjligt. Det tror jag att var och en som tänker på detta inser. Det är inte fråga om vilken som helst arbetskraft som, bara man blåser i sin visselpipa, står utanför dörren och sedan utbildas . I stället är det fråga om ytterst kvalificerade och mycket specialiserade yrkesmänniskor som kulturlivet och kulturarvet har ett starkt behov av. 46 () replik: Det var en hel del saker som är glädjande som kom fram här. Dels handlar det om det hantverk som jag pratat om. 300 hantverksyrken finns det i , men 3040 av dem är utrotningshotade. Här kan ministern göra väldigt mycket. Dels fanns det halva löften om sponsring och kanske också om avdragsrätt för gåvor alldeles utmärkt och mycket glädjande! Det var också ett lite positivt benämnande när det gäller begreppet marknad, vilket vi här särskilt uppskattar. När det gäller hur man lyssnar vill jag säga att jag tror att ministern trots allt lyssnat lite selektivt på mitt resonemang om museerna och bandyn. is, skulle man där kunna tala om, ministern. Jag tycker de facto att det är upp till vuxna människor att själva välja. Vill man gå på och betala inträdesavgift för det, eller vill man gå på bandymatch? Det valet ska vuxna människor kunna göra. Jag tycker därför att pengarna i stället ska läggas på stöd till barn och ungdom. Det är de facto så också här är vi nog överens; ministern talar ju gärna om det vi är överens om att barn som får uppleva mycket kultur också kan värdesätta kultur. De vet när det är till exempel ett bra musikstycke, bra teater eller bra konst. På samma sätt är det med bandyn. Man måste se mycket bandy för att lära sig vad som är en bra bandymatch. Sedan har vi detta med det kommersiella rummet, som jag tycker är lite hyckleri. Det sägs ju överallt att för att museerna ska klara av det här när de nu inte kan räkna med intäkter på andra sätt entréavgiften har ändå varit ett dragspel måste de satsa mycket på museibutikerna och på restauranger, en pigg marknadsföring och mycket annat. Museerna kommer då att bli alldeles otroligt kommersiella i sin strävan att dra in mer pengar. Var det detta som var syftet? Och så har vi detta med visioner. Jag tycker att det blir smått märkligt om man som vuxen inte ska kunna betala en summa för att gå in på ett museum. Och det ska vara att försvåra tillgängligheten nej, det tycker jag verkligen inte. 47 Utbildnings- och kulturminister () replik: Får jag börja med att grumla glädjen en smula. Jag vill än en gång dementera alla uppgifter om att jag har gett några löften på skatteområdet. Det har jag inte gjort vare sig om sponsring eller moms eller om någonting annat. säger, som jag uppfattar det, fundamentala ideologiska saker om hur man ska prissätta och om hur man ska påverka människors val mellan olika sätt att konsumera, att använda sin tid och att använda sina pengar. Vill vuxna människor välja att gå på en bandymatch eller på är det deras val. Det ska vi inte lägga oss i eller styra. Såvitt jag förstår jag kan inte få ihop det på något annat sätt är det ett argument mot att stödja det här över huvud taget. Vad ska det kosta att gå på ? Om det bara ska kosta har vi gripit in i den enskildes val. Kanske ska det kosta en tusenlapp, eller vad det nu kan bli, om man inte har några statliga bidrag. Det är ju innebörden i synen här. Jag tycker att det är bra om det är billigt, och jag tycker att kulturen är ett område som inte ska prissättas på det viset. För mig har det i stället ett starkt egenvärde ju billigare det kan bli.