prot · GR0971 · 2004-02-18 00:00:00 — Av den kan man förstå att det inte kommer att bli så att alla människor kommer att ha rätt att teckna en försäkring. Det är bara att läsa innantill, . Jag kan tycka att hade en mycket sympatisk hållning i sitt anförande när han liksom flaggade för och man mellan raderna kunde förstå att vi kommer att få fortsätta och ta nya tag för att nå det som vi vill nå, att alla ska ha rätt att teckna försäkring. Det är bara det att det tar . Vi kan se med en gång att den nya försäkringsavtalslagen inte kommer att ge de möjligheter som vi vill. Det är därför vi kanske går ut lite hårt i det här avseendet. Men, , jag frågar än en gång, jag vet att det är svårt att få ett ja eller ett nej, men det skulle vara roligt om kunde svara ja eller nej: Tror att det med den nya försäkringsavtalslagen kommer att bli möjligt för alla att teckna försäkring, oavsett utseende, begåvning, handikapp eller vilka egenskaper du vill? 108 () replik: Som försäkringsbolagen är uppbyggda gör jag ett individuellt avtal med bolaget om jag tecknar en försäkring. Då ska jag uppge de olika sjukdomar jag har. Det ska alltså vara en ömsesidig information, så att man ska stå på samma grund. Om alla kommer att få teckna försäkring kan jag inte svara på. Det jag sade var att jag tror att det kommer att bli ett mycket bättre konsumentskydd för konsumenterna framöver i och med att försäkringsbolagen inte bara generellt kan avslå ansökan från vissa grupper som har sjukdomar. Det har man faktiskt gjort inom vissa bolag . måste man alltså individuellt se över varje försäkringstagare och göra en bedömning av var och en innan man säger nej. Då har den som vill teckna försäkring också möjligheten att vända sig till domstol och få saken prövad. Jag tror att det kommer att bli bättre. Skulle det inte bli bättre får man ju se över hela försäkringsverksamheten. Som det är kan vi inte tvinga ett försäkringsbolag att teckna en försäkring. 109 () replik: Nej, vi vill inte förstatliga försäkringsbolagen. Däremot har vi ett statligt försäkringsbolag, socialförsäkringssystemet. Det fungerar alldeles utmärkt. Alla omfattas av det. Så det kan du raskt svara ja på. Alla får försäkring, socialförsäkringssystemet. Det finns problem i nya FAL som jag är väldigt bekymrad över. Självklart är alla människor lika mycket värda, därför har vi socialförsäkringssystemet. Men de privata försäkringsbolagen måste ha rimliga förutsättningar att driva sin verksamhet. De måste få budgeten att gå ihop. I nya FAL, med förslagen om kontraheringsplikt för såväl små företag som handikappade och svårt sjuka, känns det som om man från Socialdemokraternas sida tror att försäkringsbolagen bara är en del av den skattefinansierade verksamheten. Socialdemokraterna föreslår att en rätt ska införas, men man kompenserar inte för de extra ekonomiska kostnader som försäkringsbolagen får om man inför en sådan här plikt. Det betyder alltså att man hanterar försäkringsbolagen ungefär som man gör med kommunerna när man inför olika rättigheter för medborgarna utan att kompensera för merkostnaderna. Det är jag väldigt oroad över. Vad gäller skyddet av små företag är det ju viktigare att man satsar resurser på polisen. Varför får inte små företag teckna försäkringar? Jo, därför att de utsätts för många rån och stölder. 110 () replik: Försäkringsbolagens verksamheter är ju uppbyggda så att de som försäkringstagarna betalar också ska täcka de skadefall som inträffar. När jag tecknar en försäkring ska jag vara säker på att om jag råkar ut för en skada ska jag också kunna få ersättning. Om vi ska gå efter det som nu säger, att alla ska ha rätt att teckna försäkring och att staten ska gå in och täcka upp det, blir det ju någon form av förstatligande av försäkringsbolagen, enligt mitt sätt att se. När det gäller småföretagarnas möjlighet att teckna försäkring kanske frågan inte är så enkel som man kan tycka, att alla rakt av ska ha rätt till detta. Regeringen ser nu över en eventuell kontraheringsplikt även för de små företagen. Jag vet också att det länge har pågått ett arbete mellan svensk handel och försäkringsbolagen som ska mynna ut i att man gemensamt ska kunna se över de särskilt utsatta företagarna så att de ska kunna få en försäkring. Det har ju varit många diskussioner om urhandlare och att de kanske måste ha galler. Men om man nu ska tvinga försäkringsbolagen att teckna försäkring har även det myntet två sidor som behöver belysas. Om försäkringsbolagen ska tvingas att teckna försäkring, ska då urhandlaren också tvingas att sälja klockor på avbetalning till vem som helst? 111 () replik: Den sista frågan förstår jag faktiskt inte riktigt, så jag hoppar över den. Däremot kan jag säga att när man vill införa en kontraheringsplikt för svaga och sjuka och även vad gäller småföretagare, som man överväger och som man även föreslår i den senaste varianten av FAL, nya FAL, tittar man enbart på kontraheringsplikten för försäkringsbolagen. Det är inte plikt för de olika företagen utan plikt för försäkringsbolagen. När man gör det utan att säga någonting om beloppen vad gäller premierna är det egentligen någonting som kommer att vara ett slag i luften där man bara skjuter över ansvaret på bolagen. Det jag menar med socialförsäkringsbiten är ju att vi inte har tittat närmare på möjligheterna till finansiering för de socialt utsatta personer som vi talar om. Alla vill vara med och finansiera detta, åtminstone väldigt många. De allra flesta känner i hjärteroten att det här är någonting jätteviktigt. Det märks här också. Men det känns som om det finns ett missförstånd här. Jag vill absolut inte förstatliga försäkringsbolagen. Däremot menar jag att vi måste bära vissa kostnader gemensamt. Det här är en sådan kostnad där jag tror att vi måste titta närmare på hur gränsen ska gå mellan det privata och det offentligt finansierade. Kostnaderna blir för höga för bolagen, tror jag. 112 () replik: Det är naturligtvis behjärtansvärt att alla ska ha möjlighet att teckna försäkring. Jag önskar att alla hade den möjligheten. Men låt oss vänta lite grann och se vad den nya försäkringsavtalslagen kommer att innebära. Jag tror att den kommer att bli bättre för de människor som har svårigheter. 113 (): Jag ska uppehålla mig vid enbart en del i betänkandet, nämligen frågan om handläggning av trafikskadeärendena. Jag vill inleda med att erinra om att det är ungefär, grovt räknat, 500 personer som dödas i trafiken . Uppemot 50 000 personer skadas . Kostnaden för försäkringsbolagen uppgår till ca . Det är ingen liten verksamhet att handlägga och reglera de skador som uppstår i trafiken. Det finns speciellt tre omständigheter som tidigare talare delvis har berört som gör mig bekymrad och som gör att vi har reserverat oss för att göra detta till föremål för vidare utredning. För det första är det de långa handläggningstiderna i den typen av ärenden. Här talar vi inte om månader utan om år ibland . Det framgår av uppgifter från försäkringsbolagen och att handläggningstidernas längd dessutom har ökat . Det är naturligtvis oerhört besvärande för de skadelidande. Det är också långa handläggningstider i , som ju ska yttra sig i alla allvarliga personskadefall. För det andra är det problemet som någon har berört här med försäkringsbolagens sakkunnigläkare, förtroendeläkare, som ju aldrig träffar den skadade personen utan gör sina bedömningar utifrån ett skriftligt material. När förtroendeläkarna hos försäkringsbolagen kommer fram till ett resultat som inte ens den behandlande läkaren kan förklara för den skadelidande är det ett verkligt stort bekymmer. Detta förekommer tyvärr i ganska stor utsträckning. Jag tror inte att det uppdrag som har fått är tillräckligt för att klara ut situationen med läkarna och den medicinska bedömningen av personskadorna. För det tredje och det är kanske den mest besvärande omständigheten för skadade personer är det kostnaderna för att skaffa sig biträde och ombud. Här har historiskt sett försäkringsbolagen i varit generösa och ställt upp och betalat juridiska ombud åt personer som har blivit skadade i trafiken om skadorna har varit någotsånär allvarliga. Tyvärr har vi sett tydliga tecken på att man inskränker den möjligheten i försäkringsbolagen. De verkligt stora problemen uppstår vid en tvist mellan den skadelidande och försäkringsbolaget. Då finns inte någon allmän rättshjälp att få för den skadelidande. Det finns egentligen ingenting annat än rättsskyddet i de försäkringar som kan vara aktuella. Vi vet diskussioner att det är ett stort bekymmer med att försäkringsbolagen har begränsningar till 75 000 eller högst per skadefall, vilket innebär att det inte går att driva en något komplicerad rättegång ens i tingsrätten. Vi menar att man måste titta närmare på frågan. Man måste ställa sig frågan vem det är som ska betala rättegångskostnaderna. Man kan i varje fall överväga om inte en trafikskada skulle kunna likställas med den tvångssituation som gäller vid en expropriation, där den exproprierande får betala kostnaderna i första instans. Jag menar att man får överväga om försäkringsbolagen ska betala hela kostnaden i första instans oberoende av utgången i målet. Jag vill inte säga att det är säkert att man ska göra så, men jag menar att man ska överväga frågan. Dessa omständigheter har tagit upp i sin rapport skydd för trafikskadade. Vi i utskottet känner dem väl. Men de åtgärder och förslag som i någon utsträckning redan har satts i sjön och som säkert kommer att genomföras är enligt vår bedömning inte tillräckliga. Vi menar att man måste ta till en ordentlig utredning för att de skadade personerna bättre ska kunna ta till vara sina rättigheter. 114 () replik: Jag har fördjupat mig lite extra i frågan om handläggningen av trafikskadeärendena. När man läser tidningar, ser på TV och hör andra debatter låter det som att alla skador tar sådan orimlig tid att få klarlagda. Men enligt uppgift är det för av alla skador en fullt rimlig handläggningstid, det vill säga de kan hanteras ganska obyråkratiskt. Det handlar om lindriga skador som inte ger några bestående men. En normal handläggningstid för den typen av skador kan sträcka sig till en månad. av trafikskadorna leder till en invaliditetsgrad som inte överstiger . Dessa fall behöver därför inte prövas i den offentligt reglerade . Resterande är så svåra fall att de tar av skadereglerarnas tid. Det handlar om allvarliga skador som avsevärt påverkar människors hälsa och ekonomi. De skadorna tar så därför att varje skada ska bedömas individuellt, och den skadelidande ska ha samma ekonomiska situation som om skadan inte hade inträffat. Ett sätt att lösa problemet är att börja göra någon schablonmässig utbetalning i stället för att gå in och titta på varje individuell skada och hur personen har haft det med ekonomin tidigare. Tror att det skulle vara en lösning? 115 () replik: Först är jag helt överens med att det är ett stort antal fall som handläggs inom någorlunda rimliga tider. Jag talade om att det är 50 000 fall . Självfallet är det många fall som blir reglerade på ett rimligt sätt. I en del fall betalas förskott ut från försäkringsbolagen. När jag påstår att det är långa handläggningstider gäller det självfallet inte alla utan en mindre del. Det besvärande med de långa handläggningstiderna är att de ökar. Det är en väntetid i på . Eftersom ärendet kan vara gammalt redan innan det kommer till upplevs detta som långa tider. Att övergå till något slags schablonbedömning när det gäller personskador är jag inte beredd att så här spontant säga ja till. Jag har lite svårt att se hur det ska göras. Däremot har föreslagit vissa ändringar i den nuvarande lagstiftningen. Vissa ändringar kan säkert göras. Men jag tror inte på rena schabloner. 116 () replik: Det är jätteviktigt att vi kommer till rätta med de extremt långa handläggningstiderna. Där har vi ingen annan uppfattning, men det gäller att hitta hur man ska bära sig åt. har försäkringsbolagen dels svårt att få behålla de skadereglerare de har anställt, dels svårt att nyrekrytera. Det är på grund av att arbetet har blivit så krävande och utsatt. Jag vill höra vad har för lösningar på hur vi ska hantera det här för att det ska bli bra för alla som råkar ut för dessa skador. 117 () replik: Från statsmakternas sida kan man inte ha några andra lösningar än att försäkringsbolagen måste ha tillräckligt med personal för att kunna sköta de här ärendena, och här har tyvärr skett en neddragning. Det var vanligt förr att man till exempel åkte ut och besökte de skadade för att bättre kunna bedöma hemsituationen, men det gör man inte längre. Jag tror inte att det beror på att personalen inte vill göra detta, utan jag tror att det har med kostnader att göra för försäkringsbolagen. Försäkringsbolagen vill hålla nere kostnaderna och då håller man också nere personalen. Ett tryck från statsmakternas sida på försäkringsbolagen att ha mer personal tror jag faktiskt är den enda lösning som jag kan se för dagen. 118 (): I det här ärendet är det flera olika saker på gång. När det gäller försäkringsbolagens hantering av journalärenden har vi en miljöpartimotion som bland annat tar upp problematiken kring sekretessuppgifter och barn- och skolhälsovårdsområdet. Hanteringen av journaluppgifter rymmer som sagt många problem. Jag kommer inte att yrka bifall till motionen eftersom det pågår ett arbete i inom just detta område. Vi får anledning att återkomma till detta längre fram, så jag nöjer mig med det som utskottet har kommit fram till som slutsats. När det gäller företagarnas försäkringsskydd tycker jag att från hade ett väldigt bra inlägg, för det är faktiskt ett väldigt stort problem för småföretagare att man inte kan teckna ett fullgott försäkringsskydd på grund av stor risk för inbrott eller skadegörelse. Det är många småföretagare som är utsatta för det, och det finns ingen perfekt lösning på problemet. Men det är samma sak här, att det pågår ett arbete i . Vi får väl avvakta det. Men jag tror nog att om inget händer det närmaste året måste vi från sida bifalla ett uppdrag att gå igenom detta ordentligt. Annars blir det ett stort hot mot många småföretag, och det tror jag inte att någon är betjänt av. Frågan om de könsneutrala pensionsförsäkringarna ägnade jag hela förra årets debattid åt. Jag skulle kunna repetera allting, men även där pågår ett arbete naturligtvis. Det är fortfarande så att livförsäkringsbolagen diskriminerar genom könsdifferentierade , vilket betyder att kvinnor betalar mer för sin ålderspension än män, och så kan det inte vara. I detta fall väntar vi tydligen inte på utan på , och då tror jag att väntan tyvärr kan bli väldigt lång. Men vi får väl avvakta och hoppas att vi i alla fall kan komma till ett beslut om detta . Slutligen vill jag yrka bifall till reservation nr 6 gällande handläggning av trafikskadeärenden. Jag kan instämma i de tal som har hållits i denna talarstol, inte minst det sista av om att vi måste gå igenom detta noggrannare. Därför vill jag för räkning yrka bifall på den punkten. Föredrogs lagutskottets betänkande 2003/04:LU9 Försäkringsrättsliga frågor. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 19 §.) 14 § Barn och föräldrar m.m. 119 (): ska debattera betänkandet LU11 som handlar om barn och föräldrar. Det är ett betänkande med ett stort antal motionsyrkanden, drygt 80, från den allmänna motionstiden. Motionsyrkandena behandlar frågor som vårdnad, umgänge, underhåll, förfarande i vårdnads- och umgängesmål, förmyndare samt frågan om kusiners arvsrätt. Rättsförhållandet mellan barn och föräldrar regleras i . I den lagstiftningen har det skett stora förändringar under . I frågan om gemensam vårdnad, en lag som infördes , pågår det just nu en stor utredning. De flesta motionsyrkanden som vi ska behandla har redan behandlats i lagutskottet , i början av . Därför behandlas det här ärendet med ett förenklat förfarande i detta betänkande. I betänkandet finns 16 reservationer och 3 särskilda yttranden. Detta ska nu debatteras av lagutskottets ledamöter. 120 (): Vi moderater är ense med majoriteten när det gäller det mesta i det här betänkandet. Vi ser med förtröstan och viss nyfikenhet fram emot resultatet av , som ska lägga fram sitt arbete . På fyra punkter kan vi däremot inte acceptera utskottets beslut. Det gäller talerätt i mål om hävande av faderskap, det gäller översyn av adoptionslagen, det gäller frågan om rättsförhållanden när det gäller insemination och frågan om arvsrätt för kusiner. Jag börjar med att yrka bifall till reservation 12, men jag står naturligtvis också bakom reservationerna 15, 17 och 21. Reservation 12 handlar om talerätt i mål om hävande av faderskap. Bakom dessa ord ligger att ingen på felaktiga grunder ska förklaras vara far till ett barn eller, omvänt, att inget barn ska tillskrivas en far som inte är den biologiska pappan. Utskottet refererar i betänkandet till uttalanden som tidigare gjorts av utskottet när denna fråga behandlats. Det står på s. 23 i betänkandet att utskottet inte har någon annan uppfattning än motionärerna det är alltså inom parentes sagt inte första gången som den här motionen väckts vad gäller vikten av att ingen felaktigt förklaras vara far. Utskottet anförde också bland annat att det ligger i såväl mödrars som barns intresse att faderskap blir riktigt fastställda. Mot denna bakgrund förstår inte jag varför inte majoriteten ställer sig bakom den motion som föreslår utvidgade möjligheter att hävda talerätt för att säkerställa just detta att rätt person blir utpekad som far till ett barn. Enligt dagens lagstiftning finns det ingen möjlighet för en änka att väcka ett mål för hävande av faderskap som hennes avlidne man har tilldömts. Absurt nog är den enda som har talerätt i detta fall den man som inte längre lever. Detta är en brist i rättssäkerheten. Därför anser vi att reglerna måste förändras. finns det dessutom mer säkra metoder för fastställande av faderskap som med nära nog hundraprocentig säkerhet undanröjer alla tvivel. Det förekommer att okända barn dyker upp, barn som aldrig haft någon relation till den avlidne mannen. Jag menar att det av rättssäkerhetsskäl och också för barnets skull måste finnas möjligheter för änkan att få faderskapet prövat i domstol. omprövas många faderskapsmål, och resultatet förändras i många fall eftersom det finns bättre metoder då tänker jag främst på DNA-metoder än . Men i fall som jag just beskrivit är detta alltså omöjligt. Jag yrkar alltså bifall till reservation 12. Sedan har vi tre ytterligare reservationer som jag för tids vinnande inte ska yrka bifall till och inte heller plädera särskilt för, men jag vill ändå nämna dem. Den ena reservationen handlar om att klargöra det rättsliga läget när det gäller insemination. Vi tycker att regeringen ska snabba på hanteringen av frågan. Det andra gäller arvsrätt för kusiner. Vi menar att det är naturligt, och att det kommer att bli än naturligare, att hävda att arvsrätt mellan kusiner är rimligt. När jag säger att det kommer att bli än naturligare tänker jag på alla invandrare, som i många fall av tradition har en större familjebildning, en vidare familjekrets, än vad vi kanske i dagens läge har i . Därför menar jag att det kan vara rimligt att insätta kusiner i arvsrättslinjen i stället för att staten ska inträda som arvinge. Sedan gäller det översyn av adoptionslagen, alltså vår sista reservation. Det är en lagstiftning som har funnits i ungefär . Det har hänt mycket också på det området. Vi menar att det är dags för en allmän översyn av adoptionslagen. Vi har i vår motion pekat särskilt på frågan som gäller giftermål mellan adoptivbarn och adoptivförälder. Vi har också pekat på den åldersgräns som finns för möjligheten att få adoptera. Det är två frågor bland andra som innebär att adoptionslagen behöver en översyn. Slutligen yrkar jag bifall till reservation 12. 121 (): Ärade LU-kolleger och åhörare! Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 1 under punkt 1 i betänkandet Barn och föräldrar. I övrigt stöder jag självklart också alla reservationer, men jag kommer inte att yrka bifall till dem. Det finns en bred samsyn om att vi i större utsträckning än måste ta hänsyn till vad som är bäst för barnen. Flera av motionerna tar upp frågor som bereds vårdnadskommitté. Det gäller också flera av våra motionsyrkanden från . Det är viktigt att denna vårdnadskommitté fortsätter sitt arbete med barnets bästa för ögonen. Det går dock lätt att konstatera att den föräldrabalk som vi har , med tillhörande regler om boende och vårdnad, umgänge och bostadsbidrag, barnbidrag, underhållsbidrag och förfarande vid tvist där barn är inblandade med mera inte riktigt är anpassad efter den verklighet som vi lever i. Det är givetvis frustrerande för oss alla att invänta en kommittés resultat när så många barn far illa av de regler som gäller just . Barnens uppväxt går ju inte i repris. är regelsystemet så komplext och sammanhängande att arbetet inte kan hastas fram. En framstressad reformering av föräldra- och barnrätten kan till och med leda till att än fler barn hamnar i kläm än vad vi ser . diskuterade vi namnet , varvid jag tog upp att det finns en viss logik i det här. barnens rätt till föräldrarna. Jordabalken rätten till jorden. Byggningabalken rätten till byggnaderna. Det finns alltså en viss kläm i detta. Det här är barnens rätt till föräldrarna. Dessutom betonade jag att innehållet är av större betydelse än själva namnet. Att kalla en låda för skattkista blir ju inget värt om lådan är tom. Därför kan vi se en viss vits med en särskild barnbalk där man samlar barnlagstiftningen. Vi skulle vilja att man prövade en sådan möjlighet eller att man tittade på det behovet. Om det finns ett behov av en barnbalk tycker vi att man ska titta på det i den här . Det vore alldeles lysande om de fick det som tilläggsuppdrag. Jag är också helt övertygad om att många konflikter skulle kunna lösas bara genom att man flyttade över perspektivet från den före detta partnern, som man är jättearg på, till barnperspektivet, till de små. Denna förändring skulle ställa krav på föräldrarna att ta sitt vuxna ansvar gentemot barnen. Det är ett krav som mycket väl kan behöva framföras av någon som kan föra barnets talan, en vuxen, en utomstående, någon som inte är känslomässigt involverad men som ändå kräver vad barnet har rätt till: hänsyn, respekt, omtanke och omsorg. ser fram emot resultatet av arbete. Vi hoppas att det då kan finnas en lika bred enighet om ett förslag till förändring av lagstiftningen som det finns en vilja att ta hänsyn till barnets bästa. Vi hoppas också att den här nya lagstiftningen fokuserar på vad som är rätt och vist för barnen och inte, som , på vad som är rättvist mellan föräldrarna. 122 (): Betänkandet Barn och föräldrar handlar om en rad synnerligen viktiga frågor. Föräldrar ska ha möjligheter men också ansvar för föräldrarollen. Barnen ska ges goda uppväxtförhållanden. Den lilla organisationen, som karaktäriseras av närhet och gemenskap blir av skilda skäl inte alltid den idyll som man har tänkt sig. Lagstiftning och samhällstrender kan dessutom förorsaka problem som annars inte hade uppstått, åtminstone inte i den omfattning som kanske sker. Jag kommer inte att hinna beröra alla de områden som det här betänkandet handlar om, men självklart står jag bakom alla de förslag som mitt parti reserverat sig för. För tids yrkar jag dock enbart bifall till reservation 18 under punkt 20. Det är en så kallad motivreservation. Vi står alltså varken bakom majoritetstexten eller reservanternas text utan tydliggör vår uppfattning med anledning av den text som finns i betänkandet. Det finns anledning att påminna om om barns rättigheter, om samt om våra egna ambitioner att i varje fråga lyfta fram barnperspektivet. Som här i talarstolen sade finns det en samsyn om att vi alltid ska se barnens bästa och sätta det i första rummet. Jag vill avgränsa mig i den här debatten. Jag vill lyfta fram den del av betänkandet som rör den lag som har införts och som vill riva upp.