prot · GS0930 · 2004-11-16 00:00:00 — Han hade just tvingats byta skola av två skäl: Han blev slagen för att han var invandrare, och han blev slagen för att han var homosexuell. Han fick inget stöd. Han hindrades länge att byta skola. Till slut fick han göra det. Han fick byta skola. Var fanns stödet för honom? Skolministern säger i sitt svar att elever och lärare visar omsorg och respekt för varandra. , säger jag om ett sådant uttalande. Säg det till killen som blev slagen. Skolministern säger i sitt svar att det oftast finns handlingsprogram för att motverka mobbning. Klent, säger jag. Alla skolor är ålagda att ha handlingsprogram, men av skolorna har det inte. Skolministern säger att dessa handlingsprogram behandlar normer och värden. Det krävs metodik, säger jag. Det är vad forskningen visar. Det krävs kvalitetssäkrade åtgärdsprogram. Har skolministern läst planerna? De kan vara en halv sida långa utan någon som helst vägledning om hur skolan ska arbeta. Det krävs förebyggande arbete, arbete för att upptäcka, arbete för att stoppa, arbete för att följa upp. De flesta skolor uppfyller inte dessa krav. Det är utmärkt att skolministern vill stifta en ny lag mot kränkningar, men det stoppar inte mobbning. Det är något som kommer efteråt, skolministern. När ett barn redan är kränkt stärker det möjligheterna till skadestånd, men det stoppar inte mobbning och inte heller förebygger det. Och det ökar i sig inte kunskapen om detta. Skolministerns svar var otroligt tomt! Låt mig därför avsluta med ett antal konkreta frågor, där jag förväntar mig svar från . Är skolministern beredd att bjuda in professor till ett stort svenskt seminarium motsvarande det projekt som pågår i och ? Är skolministern beredd att öka kvalitetskraven och införa forskningsbaserade åtgärdsprogram? Är skolministern beredd att införa anmälningsplikt för våld som sker mot elever i skolan? Är skolministern beredd att ändra på lärarutbildningen så att möjligheterna att tidigt upptäcka och stoppa mobbning stärks? Det är skolministern som är utan förslag till åtgärder. De borgerliga har åtminstone ett tiotal olika förslag som Socialdemokraterna avvisar, trots att de kunde utgöra en skillnad. 85 (): Jag vill bara precisera en sak. har inte sagt nej till pengar till fler vuxna i skolan. Vi har exakt samma pengar som Socialdemokraterna när det gäller personalsatsningar i skolan, men vi har krav på att personalen ska vara utbildad. Jag tror att det i och med byte av minister nu finns en chans att förnya den socialdemokratiska skolpolitiken. Den förnyelsen behövs. Ta bort försköningen och idealiseringen av det som händer i skolans vardag! Anta en mer realistisk syn på skolans vardag! Då behöver man inte tysta eller förminska mobbningens effekter. 86 Statsrådet (): Vi kan naturligtvis dividera om statistik som visar än det ena, än det andra. Vi kan också dividera om vilket av de nordiska länderna som sköter det ena bättre än det andra. Jag kan till exempel redovisa statistik som säger att är det nordiska land där det förekommer minst mobbning. Men det är inte det som är det viktiga. Det viktiga är att så länge ett enda barn kränks i våra skolor har det inte gjorts tillräckligt, och då måste vi göra ännu mer. Det har, fru talman, ställts ett antal frågor till mig, och jag ska försöka besvara så många som möjligt av dem på den talartid jag har kvar. När det gäller den nya lärarutbildningen vill jag säga att det skett en förändring av den. Regeringen har gett i uppdrag att göra en översyn av utbildningen. Om det i denna översyn framkommer att värdegrundsarbetet på lärarhögskolorna inte fullföljs på ett fullgott sätt är jag inte främmande för att förtydliga det ansvar som vi ålagt högskolorna. Det frågades också om kränkningsarbetet som en del av kvalitetsredovisningarna. Det är regeringens mening att arbetet med att motverka mobbning och andra kränkningar ska vara en viktig del i de kvalitetsredovisningar som vi går fram med. Några av interpellanterna har tagit till brösttoner. Jag skulle i stället vilja sträcka ut en hand och säga: Om det finns konstruktiva förslag och ett ärligt uppsåt att medverka till en konstruktiv politik, som inte enbart handlar om tom partiretorik i den borgerliga maktalliansens försök att ta över regeringsmakten, är jag alltid öppen för goda förslag. Jag är alltid öppen till att samverka för att våra barn och ungdomar inte ska behöva känna oro över att gå till skolan. Jag vill ha en skola som kännetecknas av trygghet, lärande och studiero. 87 (): Ett nytt statsråd från ett gammalt och trött maktparti. Inte blev det många svar på de frågor som ställts. I stället fortsätter de vanliga uttalandena om att det ska väntas och det ska ses. Hur länge ska de barn som går till skolan med ont i magen tvingas vänta på handling? En bakomliggande orsak till att vi år in och år ut har den här diskussionen är att de åtgärder som vi begärt inte kommit till stånd. Vi har ett arv i vår skola från den socialdemokratiska skolpolitiken, från vänsterkartellens styre där värderingar var något fult, där människovärdet sågs som underordnat andra mer fluffiga värderingar. Det hjälper inte att prata om genuspedagoger om det inte finns ett genomarbetat värdegrundsarbete i varje skola. Det vore tacknämligt om skolministern var beredd att sträcka ut en hand och säga att detta ska vi genomföra, detta ska vi göra. Sedan, fru talman, sträcker jag gärna ut handen och fattar skolministerns för att vi ska få till stånd ett bra arbete mot mobbning, och i likhet med andra i tidigare debatter erbjuder jag mig att gärna skicka över förslag så att ministern kan läsa på tills vi ses nästa gång. Skolministern kommer då att upptäcka att hans parti år in och år ut sagt nej till ansvarskontrakt, nej till värdegrundsarbete, nej till att mobbning och konflikthantering ska vara obligatoriska ämnen i lärarutbildningen, nej till att skolorna ska upprätta åtgärdsplaner för hur man går till väga när mobbning uppstår och nej till att införa sanktioner mot skolor som misslyckats. Det vore, fru talman, tacknämligt om vi äntligen fick höra ord som följs av handling. 88 Statsrådet (): När jag lyssnade till interpellanten funderade jag på om jag hållit mitt anförande på mitt modersmål. Det är uppenbarligen så att de åtgärder som jag räknade upp, och som vi nu avser att återkomma med, inte riktigt gick fram. Det gäller bland annat en ny lag mot kränkningar och mobbning i skolan. Likaså blir jag, fru talman, fundersam över den historieskrivning som framläggs i kammaren. Om jag inte missminner mig bestod en stor del av kritiken från delar av den borgerliga oppositionen mot en av mina företrädare, , just av att hon alltför mycket ägnade sig åt värdegrundsarbete. Och om jag inte minns fel gjorde hon det tillsammans med . får jag höra att vi inte har ägnat någon tid åt värdegrundsarbete. Det är inte konsekvent och inte en riktig beskrivning av historien. Ska vi kunna komma fram i de här frågorna tillsammans krävs det också att vi erkänner verkligheten och historien som den är. Jag känner att det finns ett engagemang i de här frågorna från de interpellanter som varit uppe i debatten. Jag är beredd att lyssna och räcka fram en öppen hand. Jag tar gärna emot konstruktiva förslag. Med anledning av interpellationsdebatten räknar jag med att de oppositionspartier vilkas företrädare har yttrat sig också kommer också kommer att stödja regeringens nya lag mot kränkningar och mobbning i skolan. Överläggningen var härmed avslutad. 13 § Svar på interpellation 2004/05:110 om överflyttning av problem till gymnasiet 89 Statsrådet (): har frågat mig hur jag avser att arbeta för att stärka grundskoleelevernas kompetens och hur jag avser att fortsätta arbetet med det individuella programmet. presenterade Nationella utvärderingen av 2003. undersökning är unik. Inget annat land gör så stora och grundläggande utvärderingar av . Det är en del i regeringens utbildningspolitik. Det som är positivt i utvärderingen är bland annat elevernas goda kunskaper i engelska och elevernas kommunikativa förmåga. Men de kunskapsbrister som pekar på är mycket allvarliga. Mot bakgrund av avser jag att följa utvecklingen noga. Regeringen har redan vidtagit åtskilliga åtgärder för att främja alla elevers språk-, läs- och skrivutveckling. Myndigheten för skolutveckling har fått i uppdrag att stimulera kommuner och skolor att skapa goda läs- och skrivmiljöer i skolan, och ytterligare resurser har fördelats för att förstärka insatserna i skolor i segregerade områden. har dessutom regeringens uppdrag att utarbeta föreskrifter om kvalitetsredovisning inom skolväsendet, där läsutvecklingen för elever ska lyftas fram särskilt. Dessutom tillsatte regeringen den så kallade , med uppdraget att utarbeta förslag till åtgärder för att förändra attityder till och öka intresset för matematikämnet samt utveckla matematikundervisningen från förskola till högskoleutbildning. Delegationen har överlämnat sitt betänkande. För mig är alla elevers baskunskaper ett prioriterat område, och jag anser att ännu mer kan göras. Därför avser jag att verka för att regeringen ser över hur våra myndigheter på skolområdet ännu bättre kan stödja kommuner och skolor i deras arbete med att förbättra elevernas basfärdigheter. Elevers, särskilt pojkars, läsintresse behöver särskilt stimuleras. Därutöver överväger jag just nu olika förslag till insatser för att bland annat genom skolbiblioteken stödja läsfrämjande arbete. För att kunna ge eleverna en bättre utbildning och ett ökat stöd behöver grundskolorna fler lärare och andra specialister. Satsningen på personalförstärkning i skolan fortsätter, och den utlovade ökningen av bidraget med detta läsår och ytterligare kommande läsår genomförs. Satsningen har varit mycket framgångsrik. Regeringen ser mycket allvarligt på att var fjärde elev i gymnasieskolan inte slutför sin gymnasieutbildning . De ungdomar som inte slutför en gymnasieutbildning har svårt att få och behålla ett arbete. Kvaliteten inom framför allt yrkesutbildningarna och de individuella programmen måste därför stärkas utan att kunskapsambitionerna därigenom sänks. Att inte ha de kunskaper som en slutförd gymnasieutbildning ger är en allvarlig nackdel. Målet måste vara att utveckla gymnasieutbildningarna så att alla elever får de kunskaper som är så viktiga för deras framtid. All gymnasieutbildning, även individuella program, syftar till att utveckla och stimulera, väcka nyfikenhet och förbereda eleven på ett framtida yrkesliv. Ett viktigt syfte med individuella program är också att stärka elevens självkänsla. Dessa syften kan ej nås genom att hänvisa eleverna till undervisning uteslutande i det eller de ämnen de saknar behörighet i från . Individuella program kan utformas med en flexibilitet och en individanpassning som är unik för denna studieväg. Den elev som läser in sin behörighet kan läsa alla kurser på ett nationellt program. Den elev som har större kunskapsluckor kan, utöver de behörighetsgivande ämnena, läsa någon eller några nationella kurser som intresserar eleven, eller få delar av sin utbildning förlagd till en arbetsplats. De individuella programmen fyller vidare ett behov som inte kommer att försvinna helt, även om fler elever når målen i . De elever som kommit till , de som haft studiesvårigheter i alla dessa elever har en rätt att inom gymnasieskolan få en individuellt utformad utbildning av god kvalitet. Jag anser inte att det är en framkomlig väg att, som föreslår, sortera de obehöriga eleverna i två grupper de som får gå i gymnasieskolan, och de som får stanna kvar i . När man är skolpliktig har man rätt att gå vidare till gymnasieskolan, och gymnasieskolan ska ha en beredskap att ta emot alla elever utifrån deras individuella förutsättningar. Målet ska även fortsättningsvis vara en gymnasieskola för alla. 90 (): Jag tackar skolministern för svaret. Jag vill som flera av mina kolleger hälsa välkommen till kammaren och till våra debatter här. Grunden för min interpellation är den rapport som kom med . Där visar man att kunskapsläget i blir allt sämre. Man visar tydliga siffror på hur alltfler får svårare med matematiken i och att alltfler elever blir sämre på att läsa. Runt var tionde elev når inte ens de ganska grundläggande kunskapskrav som de bör uppfylla när de slutar . En doktorand vid , , har också följt utvecklingen. Hon har konstaterat att talen stiger ganska markant. Man kan se hur elever blir allt sämre på att läsa och skriva. Det här är egentligen ingenting nytt. Det har vi vetat länge och fått rapporter om . Varje gång har det blivit lite sämre siffror. har Socialdemokraterna haft det yttersta ansvaret för skolan i . har vi gång på gång fått larmrapporterna. Varje gång har vi haft nya debatter, och varje gång har Socialdemokraterna också haft möjlighet att förändra och ta till sig de siffror som finns. Men tyvärr har inte viljan räckt ända fram från regeringens sida. när jag kom in i , det vill säga , har jag sett tre olika ansikten på skolministrar här i kammaren. Varje gång som kunskapsläget har diskuterats och det kommit nya rapporter från eller någon annan har jag eller någon annan ledamot begärt debatter och frågat: Hur ska vi nu gå vidare? Hur tänker regeringen gå vidare? Det lustiga är, eller kanske snarare det otäcka, att jag har fått samma svar från då sittande skolminister. Ministern har sagt: Jag tar mycket allvarligt på detta. Vi har gjort oerhört mycket från regeringens sida vad gäller skolan. Vi ska nog tillsätta en ny arbetsgrupp. Så har det låtit inte en gång utan . Även om ansiktena har varit olika har kontinuiteten i politiken och i det politiska agerandet varit detsamma: Vi ska vänta och se vad om händer. När man som ansvarig minister får en varningssignal och får en, två, tre och många fler varningssignaler att någonting inte står riktigt rätt till i och man är ytterst ansvarig borde man som minister börja tänka till. Varför ser det ut så här? Hur kommer det sig att så få egentligen lär sig läsa och skriva på rätt sätt och på den nivå och i den takt som de behöver göra? Hur kommer det sig att det individuella programmet på många håll ibland är det andra största och ibland det tredje största programmet? säger i svaret att han absolut inte vill sortera elever i två grupper de som har kunskap och de som inte har kunskap. Det tror jag inte att någon politiker i den här kammaren vill. Men problemet är att det är precis det som håller på att hända . Vi har en kunskapssegregation som vi inte har sett i det här landet, och den blir bara större. Vi har en tydlig kunskapsklyvning i vårt samhälle. Jag tycker att det här är oerhört obehagligt, och jag ser det som ett av de största hoten mot den uppväxande generationen. Jag som politiker tänker inte tillåta att vi har ett system eller en skola som fortsätter på den här banan. Jag ställer min fråga återigen. Vi fick ju ett ganska knapphändigt besked i interpellationssvaret. Hur tänker skolministern konkret arbeta vidare för att se till att siffrorna nästa gång ser mycket bättre ut och ger mer stöd och hjälp åt varje elev individuellt i ? 91 (): Även jag vill verkligen hälsa statsrådet och skolministern välkommen. Jag ser fram emot många debatter som är både spännande och förhoppningsvis utvecklande för oss alla. Interpellationerna som och har ställt pekar på ett stort problem i skolan. De pekar framför allt på hela det system som vi har, det vill säga att genom hela skolsystemet skjuta problemen framför oss. Socialdemokraterna har länge hävdat att det är bra resultat i den svenska skolan trots att resultaten har pekat nedåt år . Den sista aktuella undersökningen från visar att det har blivit sämre inom matte och läsförståelse . Dessutom är det många som inte får en färdig utbildning. Skolministern nämnde att det var en fjärdedel som inte får det. Verkligheten är ännu värre; om man ser till hur många som når upp till gymnasieskolans mål med högskolebehörighet och så vidare så ser man att det inte ens är som gör det. Det är många ungdomar som varken får en färdig yrkesutbildning eller en studieförberedande utbildning. Bara denna vår har ungefär 25 000 ungdomar hoppat av gymnasieskolan. Problemet, som jag ser det, är att Socialdemokraterna har fastnat i just detta att slussa problemen vidare. ska nästa nivå i skolsystemet ta hand om det som den tidigare nivån har misslyckats med. Gymnasieskolan ska hjälpa till att repetera och allt oftare ska tyvärr också högskolan hjälpa till att repetera gymnasieskolan med gymnasiekurser. Det är inte snällt mot eleverna. Det är inte snällt att låta elever gå vidare utan kunskaper och först upptäcka att de inte är preparerade för den utbildning som de söker sig till. Det är inte snällt att vänta till 8:an och 9:an med att ge ett klart besked om hur det går i de olika ämnena. När vi talar om att föra över resurser från det individuella programmet till säger vi inte att staten ska gå in och detaljreglera hur resurserna ska se ut. Men genom att skärpa behörighetskraven till gymnasieskolan ger man ett tydligt budskap om att ska lägga grunden och att den måste ta sitt ansvar. Om vi går vidare på den väg som vi går , med att släppa alltfler vidare till gymnasieskolan utan färdiga grundskolekunskaper så är det ett farligt budskap både till kommunpolitiker, till rektorer och till andra ansvariga för skolan. Då blir budskapet att om eleverna inte lyckas i så går de ändå vidare till gymnasieskolan, som får ta hand om problemen. Det är förödande. De två interpellationerna skulle ha kunnat ge besked om ifall den nya skolministern på något sätt skulle vara beredd att bryta med traditionen att skjuta problemen framför sig. Tyvärr tycker jag inte att vi har fått någonting som pekar på ett sådant besked, men det finns ju chans till några inlägg till. 92 Statsrådet (): efterfrågar vilka åtgärder vi avser att ta till först och främst för att stärka den positiva utveckling som vi har i stora delar av skolan men också för att bryta och vända den negativa utveckling som vi har inom andra delar. Jag tar de rapporter som har redovisats på stort allvar. De vittnar om att basfärdigheterna inom framför allt matematik och läsförmåga i svenska stagnerar och till och med minskar något. Jag gör det därför att jag vet själv hur oerhört tufft det var att som nykommen invandrare i påbörja skolan utan just de här basfärdigheterna. Jag vet hur oerhört svårt det var att ta till sig också andra ämnen. Därför behöver vi stärka dessa basfärdigheter så att det kan vara möjligt att se till att också stärka också de andra ämnena i förlängningen. Regeringen har vidtagit ett antal åtgärder, men det räcker inte. Jag avser att återkomma med vidare åtgärder framför allt för att stärka läsförmågan och läsförståelsen. Det har också verkan på hur man klarar av till exempel matematik. Om man inte förstår frågan så är det helt enkelt väldigt svårt att lösa problemet. Dessutom avser regeringen att fortsätta att öka antalet lärare och annan personal i skolan. Vi kommer att stärka kvalitetsuppföljningen och kvalitetsredovisningarna för att få ett bättre grepp om var den svenska skolan står och vilka åtgärder vi behöver för att stärka den ytterligare. Vi kommer att införa individuella framåtsyftande utvecklingsplaner redan från de yngre åren. Detta är bara ett antal av de åtgärder jag avser att vidta. Vi kommer naturligtvis också att göra mycket mer. Det behövs göras mycket för att vi ska nå målet om att alla barn och ungdomar i vårt land ska kunna få en bra grundläggande utbildning när de lämnar . Men, fru talman, det är naivt att tro att vi inom överskådlig tid kommer att nå och att vi därför till exempel kan lägga ned de program som ser till att försöka ge ungdomar, utifrån deras individuella förutsättningar, en möjlighet att ta igen det som de inte lyckats få med sig av olika orsaker. Det kan vara så att man har kommit hit sent från ett annat land och får börja sent i . Det kan vara så att man på grund av socialt trasiga hem inte lyckas ta till sig de kunskaper och den utbildning som erbjuds i . Jag tror inte på en elitskola. Jag tror inte på en skola där ingen tillåts misslyckas eller att ha en svacka. Därför, fru talman, tror jag inte heller på de förslag som kommer också från om att lägga ned de individuella programmen och satsa på , detaljstyra och överföra resurserna dit. Detta är någonting nytt som kommer från , fru talman. Man verkar på detta vis ansluta sig till . Det är beklagligt, för jag har upplevt att vi har haft en samsyn om att vi ska kunna ha en skola som är individuellt anpassad efter elevernas förutsättningar och att vi också ska kunna stötta eleverna även om de har det svårt och även om de har vissa svagheter. 93 (): Med all respekt vill jag säga till skolministern att jag tror att du gör en liten tankekullerbytta. Jag ser en risk att du går in och gör samma misstag som några av dina tidigare företrädare. Den skolpolitik som förs går ofta ut på att vi ska ändra gymnasieskolan utifrån de problem som finns i och att vi ska förändra högskolan utifrån de problem som finns i gymnasieskolan. I stället borde man tänka: Hur kan vi se till att varje elev som börjar skolan eller kommer dit får det absolut bästa stödet och den bästa möjligheten direkt? Det måste vara vår uppgift, och inte att försöka rätta till och fixa till i efterhand. Då blir problemet så att vi har ett individuellt program som är så stort och som är det som uppslukar så oerhört många elever . Det kan inte vara rimligt att vi ser till att ha det systemet i skolor. mål är att ge eleverna det stöd och den hjälp som de behöver från start. Det är tre viktiga delar som jag ser det. Den första delen är att vi ska utgå från kunskap i skolan i stället för tid. är antalet år för eleven i viktigare än den kunskapsnivå som eleven har när han eller hon lämnar skolan. Vi vill införa en typ av kunskapsrätt i stället för den skolplikt som vi har . Man ska lämna när man har en viss kunskap med sig, naturligtvis utifrån att man har fått det stöd och den hjälp som man behöver redan från start. Den andra delen som jag ser är viktig är det som skolministern också har varit inne på med individuella studieplaner redan från början så att man direkt kan sätta in stödåtgärder, till exempel extra tid med en stödlärare. Den tredje delen är en flexibel skolstart. Jag tror att det är oerhört viktigt att man kan börja skolan och inte bara på höstterminen utan under årets gång så att det blir en ganska mjuk övergång. Då är det barnets mognads- och kunskapsnivå som gäller och inte vilken ålder barnet har som . Det ska alltså vara en mer individualiserad och mer flexibel skola. Det handlar om dessa tre delar plus det som vi har föreslagit under från , en stor satsning på 1,2 miljarder på en läs-, skriv- och matematikinsats i skolan. Skolministern säger: Vi har gjort så oerhört mycket. En av de delarna är Wärnerssonpengarna. Till och med i den senaste budgetpropositionen från regeringen skriver man att det inte var riktigt rätt med Wärnerssonpengarna och att de inte gav det resultat som man ville. De slår helt enkelt fel eftersom de inte kommer alla kommuner till del. Och vissa behöver pengarna till olika saker och inte alltid till det som regeringen säger är det absolut viktigaste. Där har man till och med backat från regeringens sida i budgetpropositionen. Skolministern tar upp arbete i svaret. Såvitt jag förstår är det väldigt osäkert vad som kommer att hända med dess arbete. Ryktet säger att det göms undan i någon byrålåda på departementet i stället för att man konkret går vidare med det. Hur tänker ministern framöver? Tycker skolministern att det är rimligt att vi har ett så stort individuellt program som återigen bekräftar den regel som regeringen har haft tidigare, nämligen att det är viktigare att fixa i efterhand än att göra de stora insatserna . 94 (): Frågan om det individuella programmet är en stor fråga. Men naturligtvis är det en massa andra reformer och förändringar som vi behöver göra i gymnasieskolan.