prot · GR0980 · 2004-03-10 00:00:00 — Vi vill bryta ned sysselsättningsmålen till regional nivå för att kunna styra resurser dit de bäst behövs, och vi har i alla budgetförhandlingar slagits för satsningar som stärker kommunernas ekonomi. Staten ska självklart ha ett övergripande ansvar vad gäller rättvis regional fördelning. är det grundläggande att de reella besluten som tas involverar de människor som berörs. Vi behöver väl fungerande arbetsmarknadsregioner, kommunikationer, arbete och näringsliv. Kvinnor och män måste ges samma förutsättning att delta i det lokala och regionala utvecklingsarbetet. Annars har vi ett demokratiproblem. Tillväxtprogrammen kan vara den arbetsmetod som garanterar mångfald och uthållig tillväxt. De främsta hoten mot den regionala balansen och utvecklingen i de utsatta regionerna har varit en negativ befolkningsutveckling, en ensidig näringsstruktur och en vikande sysselsättning. Särskilt oroande är det att nettoutflyttningen till en betydande del består av kvinnor och unga välutbildade människor, och den befolkning som stannar blir allt äldre. Detta betänkande kallas Vissa frågor om regional utvecklingspolitik, men jag vill slå fast följande: Alla departement och statliga myndigheter har var för sig och tillsammans det övergripande ansvaret för att vi ska få en utveckling och uthållig tillväxt i hela landet. Det är viktigt med tillgång till välutbildad arbetskraft, god infrastruktur, goda utbildningsmöjligheter och bra koppling till forskning och en offensiv kulturpolitik. Men jämställdhetsperspektivet måste på ett mycket tydligare sätt genomsyra regionalpolitiken. Medel för en offensiv regionalpolitik måste fördelas rättvist mellan båda könen. I betänkandet betonas vikten av en god kapitalförsörjning. Många företag i landet står inför ett generationsskifte, och fler innovationer behöver skapa ny produktion för att en uthållig tillväxt ska bli verklighet. Ett stort problemområde är tillgången till kapital för att utvecklas. Särskilt oroande är tillgången till medel för såddfinansiering som kan stimulera företagens kapitalbehov i tidiga skeden. Dessa medel behöver finnas även på landsbygden. Men kreditgarantiföreningar på den regionala nivån ska hjälpa till med kapitalförsörjningen på orten. Det statliga stödet för att främja kreditgarantiföreningars uppbyggnad i landet är ett bra exempel på komplettering av marknaden. är en väl etablerad låne- och rådgivningsorganisation som finns över hela landet. Man har nya regler som är anpassade till EU-krav och ska särskilt prioritera kvinnor och unga företagare. Arbetet med att skapa bättre förutsättningar för en fungerande kapitalförsörjning måste utvecklas och bli mer träffsäkert för att underlätta generationsskiften och nyföretagande i hela landet. återkommer i en motion med kravet på en återföring av vattenkraftsmedel, en återföring av en liten del av vattenkraftsvinsten hos kraftföretagen till de regioner som efter stora omstruktureringar av näringsliv och arbetsmarknad och ingrepp i naturen har producerat billig förnybar energi till hela . De resurser som skulle skapas för att exempelvis bilda en riskkapitalfond ska ligga under demokratisk kontroll vars ändamål är att vara ett komplement till lokala och regionala riskkapitalfonder. I har i bred enighet slagit fast att vattenkraften är en nationell resurs. Denna grundsyn har lett till levande bygder och framtidstro i många fjällkommuner i . hävdar med starkt stöd från många kommuner och flera partier att regeringen bör komma med ett förslag till hur ett fungerande svenskt system ska kunna skapas. delar regeringens uppfattning att en förändring och förstärkning av de så kallade bygdemedlen kan bidra till utveckling och nya jobb i de älvdalar som har tillgång till dessa pengar. Och vi välkomnar den översyn som pågår. Men bygdemedel kan inte ersätta vårt krav på en utredning om hur medel från vattenkraften ska förstärka tillväxten i framför allt Norrlandsregionerna. har uttalat att omlokalisering av statlig verksamhet är ett viktigt inslag i strävandena att åstadkomma en balanserad regional utveckling i landet. Omlokalisering av statlig verksamhet är ett verktyg både för att främja en myndighets utveckling och för den regionala utvecklingen i . Statlig verksamhet i hela bidrar också till en högre sysselsättning och en bredare arbetsmarknad. Det är nödvändigt för att unga och kvinnor ska ha möjlighet att stanna kvar eller flytta till de regioner som de själva väljer. I såväl som finns antagna riktlinjer för lokalisering av statlig verksamhet. bör följa deras exempel och lägga fast en plan och en strategi för omlokalisering av statlig verksamhet. vill understryka att varje beslut om omlokalisering av befintlig verksamhet eller lokalisering av nya myndigheter bör föregås av noggranna överväganden. Lokalisering kan ske till orter eller regioner där statlig verksamhet läggs ned eller som i övrigt är mindre väl försörjda. I varje fall bör en annan lokaliseringsort än övervägas. En utgångspunkt ska dock vara att myndigheten även efter en sådan lokalisering ska kunna utföra sina arbetsuppgifter effektivt. Lokaliseringen ska också vara ett resultat av en långsiktig och noggrann planering och inte vara ett beslut som bara fattas lite ad hoc. Den långa listan med motioner i detta betänkande visar klart på engagemang och vilja att skapa arbete och utveckling i hela landet. Riksdag och regering bör ta detta till sig och bifalla reservation 7 med anledning av våra motioner. De möjligheter som står till buds för att åstadkomma en bättre regional balans måste så långt som möjligt tas till vara. Jag tror inte för att håller på att frysa ihjäl. Jag tror inte att vi kommer att svälta ihjäl. Jag tror inte att vi kommer att få en försämrad välfärdsutveckling. Jag är helt övertygad om att hela kommer att leva i en högönsklig välmåga och att vi kommer att leva längre. Jag tror inte, som , att vi kommer att bli en arktisk region, utan jag tror att vi kommer att bli en levande region. 5 (): Jag vill börja med att yrka bifall till reservationerna 3, 4 och 7. Självfallet står jag bakom också de övriga centerreservationerna, men för att vinna tid väljer jag att inte yrka bifall till dem. De regionala spänningarna har ökat i . Det är en allvarlig utveckling som vi måste försöka bryta. Politiken måste bygga på en helhetssyn som ger alla delar av vårt land goda förutsättningar att utvecklas och växa. Jag är övertygad om att en positiv regional utveckling i stor utsträckning handlar om att ändra attityd, att inse att vi som lever i är beroende av varandra och att storstad och landsbygd är beroende av varandra. Ingen del av landet är förtjänt av att överhettas eller att stora delar av landsbygden utarmas. Däremot tjänar såväl huvudstaden som landet i övrigt på en balanserad utveckling. För att klara detta behöver vi en genomtänkt landsbygdspolitik och också en storstadspolitik. Inte minst den gamla koloniala inställningen gentemot norra som en ensidigt råvaru- och arbetskraftslevererande region behöver förpassas till historien. Jag tror att ett problem i detta sammanhang är den väldigt kraftiga mediekoncentrationen till huvudstadsområdet. Stockholmsperspektivet på dominerar hela opinionsbildningen. Och här finns också väldigt mycket att göra. Den första frågan som jag vill ta upp är svårigheten att skaffa riskkapital i stora delar av landet. På landsbygden, särskilt i de glesare delarna av landet, är det mycket svårt, för att inte säga närmast omöjligt, för entreprenörer som vill investera i sina företag att få låna pengar i bankerna. Förmånsrättslagstiftningen har, som sades här tidigare, skapat nya problem och försvårat situationen ytterligare. Att företag runtom i bygderna ska kunna investera och utvecklas är grunden för att den sociala och regionala klyvningen ska kunna överbryggas. Vi behöver över huvud taget en kraftfull satsning på ny- och småföretagande för att stärka bygderna runtom i landet. Staten har ett stort ansvar för kapitalförsörjningen. Därför är det hög tid att regeringen presenterar det utlovade förslaget om hur ett system för statliga lånegarantier ska vara utformat. Jag är, som flera talare här har sagt, övertygad om att de kreditgarantiföreningar som byggs upp kan bli en väldigt positiv injektion för att förbättra möjligheterna för företag att tillgodose sina behov av kapitalförsörjning. Därför finns det all anledning för staten att aktivt stödja uppbyggnaden av kreditgarantiföreningar och uppmuntra de eldsjälar som håller på med detta viktiga arbete. Här finns fortfarande mycket kvar att göra. Det svenska regelverket bör också förändras så att det blir lättare att använda strukturfondsmedel som riskkapital hos oss som det redan är i andra EU-länder. Det är inte minst viktigt för att stötta kreditgarantiföreningar. Återförande av vattenkraftsmedel är en annan viktig åtgärd som kan medverka till att minska de regionala klyftorna i vårt land. Liksom finns det även en fempartimotion där vi kräver att ett system för återföring av vattenkraftsmedel utreds. Då kan man använda det norska systemet som förebild. Jag är både lite besviken och förundrad över hur , och kan motsätta sig en sådan utredning. Ser ni inte vilka positiva effekter det norska systemet för återföring av vattenkraftsmedel har på den regionala balansen i vårt västra grannland? Argumenten för återföring av vattenkraftsmedel är starka. Miljöskadorna är stora, och i många fall har de blivit större än vad som förmodades när utbyggnaden skedde. Förutsättningarna för turism, fiske, jord- och skogsbruk har allvarligt försämrats för de bygder som släppt till sina forsar till storsamhällets energiproduktion. Vattenkraftverken är i hög grad fjärrstyrda och ger därmed mycket lite till lokalsamhället, kommunen, i form av skatteintäkter. Under utbyggnadsepoken fick kommunerna behålla fastighetsskatten från anläggningarna. Det får de inte . De flesta vattenkraftskommuner ligger i områden med stor utflyttning och därmed sjunkande skattekraft. I i och i i produceras i vardera av landets vattenkraft, vilket motsvarar flermiljardvärden . Båda dessa kommuner tvingas ändå att ha bland landets högsta skattenivåer och kämpar med utflyttning och minskande skatteunderlag. har båda kommunerna fått sin befolkning mer än halverad, från ungefär 12 000 till under 6 000 invånare. Detta är ett uttryck för ett centralistiskt och som jag tycker närmast kolonialt tänkande. Storsamhället hämtar enorma rikedomar i form av vattenkraft från kommuner som och , men naturresurserna får inte medverka till att utveckla de bygder där de hämtas. Så ska vi inte ha det . Det tredje område jag vill ta upp i det här anförandet är kravet på omlokalisering av statlig verksamhet. Trots upprepade beslut i denna riksdag om att tillkommande statlig verksamhet i första hand bör lokaliseras utanför huvudstadsregionen fortsätter denna koncentrationspolitik. Ett aktuellt exempel som tog upp här tidigare var placeringen av EU:s nya smittskyddsmyndighet i . Det är ett typiskt exempel på det slentriantänkande som finns i det här sammanhanget. Vi har en regering som tror att tillväxten skapas i och förverkligas inom en radie av högst , suckade i en ledare i . Tyvärr måste man hålla med om det. Medan lokaliserar den nya myndigheten för IT-säkerhet till , placerar myndigheten för livsmedelskontroll i Parma, myndigheten för järnvägssäkerhet i och myndigheten för flygsäkerhet i kan uppenbarligen inte tänka sig att placera den nya myndigheten någon annanstans än i huvudstaden. Över den fantasilösheten vill man närmast gråta en skvätt. finns ungefär tre fjärdedelar av alla statliga jobb i , men staten har faktiskt ansvar för hela landet. Därför bör inte bara nytillkommande statliga arbetstillfällen lokaliseras till andra delar av landet, utan det krävs också en genomgång av existerande statliga verk, myndigheter och företag för att se vilka som med fördel kan lokaliseras till andra delar av landet. Det borde vara rimligt att utlokalisera ett antal tiotusen jobb, statliga arbetstillfällen, från till övriga landet . De statliga arbetstillfällena kan då medverka till att bredda de lokala arbetsmarknaderna och därmed ge alla delar av vårt land bättre förutsättningar för tillväxt och utveckling. Därför är det att agera nu och inte vänta. 6 (): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 4, även om jag naturligtvis står bakom samtliga våra reservationer. Jag vill till en början säga några ord om kapitalförsörjningen. talade tidigare initierat och väldigt bra om den saken. Det finns inte så hemskt mycket mer att tillägga. Men lagen var ett allvarligt slag mot glesbygden den dag den genomfördes. Den tog ifrån denna möjligheten till lokal utveckling i en så stor utsträckning att det kommer att bli väldigt svårt att kompensera det med framtida politik som handlar om kapitalförsörjning. Det känns som att försöka lappa och laga en väldigt stor reva som vi över huvud taget inte har chansen att lappa, utan lagen kommer att få stora negativa konsekvenser. Sedan kan vi sitta där och peta i kreditgarantier och annat, men det kommer inte att på ett riktigt sätt hjälpa. Det blir ett sätt att i viss mån försöka kompensera den negativa utveckling som medvetet har åstadkommits. Det finns vissa planer på att försöka kompensera den här negativa lagen. Det finns bland annat funderingar på att underlätta lånegarantier på olika sätt. Det är viktigt att det här ger resultat. Det här har utretts . Det är som det här har varit på tapeten, men man har inte lyckats att få fram något bra system. Vi får hoppas att nästa utredning som ska sätta i gång lyckas hitta ett bra system. Det har pratats här om kreditgarantiföreningar. Det är ett jättebra sätt, som dessutom är lokalt förankrat. Det är bra därför att företagare själva går samman och försöker hjälpa varandra så att man kan komma i gång med ny verksamhet. Lokala initiativ och den kunskap som då tillförs är oerhört värdefulla. Utvecklingen av det här har tyvärr inte direkt underlättats av staten. Men är det i alla fall i gång. Vi får hoppas att banan kommer att jämnas för det framöver så att detta väldigt bra initiativ får utvecklas. En annan typ av samarbete som utvecklats i bygderna är IUC, industriella utvecklingscentrum. Det hör inte till det här ärendet, men jag kan inte låta bli att ändå nämna det, för det är också ett värdefullt samarbete på lokal nivå. Det samarbetet har inte alls underlättats av regeringen. Tvärtom har man underlåtit att ge besked om framtiden, så att stora viktiga projekt fördröjs och kanske till och med saboteras. Ännu efter det att ministern här i kammaren hade lovat att ta itu med det här jobbar efter gamla direktiv. Det innebär att utredningsarbetet inte blir klart förrän . Det gör också att många företag har hamnat i ett vakuum. Riktigt stora intressanta projekt står och svajar på grund av det här. Det är alltså dags att får ordentliga besked. Jag tror att de nu får dem även skriftligt; har de fått muntliga besked om att IUC ska ha sina 30 miljoner och kunna fortsätta verksamheten . Det är ganska enormt att en verksamhet inte ens har årets finansiering klar utan måste jobba utan att veta. när kan få ett skriftligt besked hoppas jag att de sätter i gång med det som de ska göra när det gäller IUC. Jag vill också påpeka det värdefulla klusterarbete som pågår och som har i uppdrag att främja. Det är jättebra och jätteviktigt. Det handlar också om lokala initiativ i stor utsträckning. Men var är kvinnorna i det här arbetet? Klusterarbetet grundar sig i väldigt stor utsträckning på manliga projekt. Var kommer kvinnorna in? Det måste finnas kvinnliga kompetensområden som kan stöttas med klusterbildningar och som kan utvecklas med hjälp av den här metoden. Det räcker inte med att vi har manliga projekt, och så på slutet petar man stolt in en kvinnlig företagare som får visa att även kvinnorna finns med i de här projekten. Man måste titta mycket grundligare på vad som behövs för att utveckla även typiskt kvinnliga verksamheter. Det är för lite av det . Utlokaliseringen av statlig verksamhet har inte fungerat något vidare bra. Det behövs helt klart en långsiktig plan för det arbetet. Det behövs att man tar det på allvar och verkligen försöker. Det tycks vara så att man har regler som egentligen inte följs. Lite slentrianmässigt läggs myndigheter i kanske till och med mycket slentrianmässigt. Jag vill inte uttala mig om varför den nya förlades i , men det är ytterligare ett exempel på sådant tänkande, som flera har kritiserat. Det är en i den långa raden av myndigheter som hamnar i , trots att övriga landet säkert har goda möjligheter. Man borde titta noga på detta och upprätta en långsiktig plan för att se hur man ska komma i gång med utlokaliseringar. Även om vattenkraft är en ren energiform vill jag bara påpeka att vattenkraftsutbyggnaden medför problem för de regioner där den har ägt rum. Väldigt mycket av lokala potentialer har förstörts. Det gäller potentialer för en lönsam och framgångsrik turism. En sådan kan inte komma till stånd därför att förutsättningarna är förstörda. Dessutom är livskvaliteten för invånarna också förstörd på grund av dessa utbyggnader. Om man ska flytta till en region eller inte flytta dit handlar det väldigt mycket om vad den regionen kan erbjuda, inte bara i form av jobb utan även när det gäller fritid. Vattenkraftsutbyggnaden har alltså utarmat många regioner i norr. Från att ha varit väldigt attraktiva regioner har de helt klart blivit mindre attraktiva. Det finns skäl att ta hänsyn till det här när man tittar på ersättningarna. 7 (): Låt mig först yrka bifall till förslagen i det aktuella betänkandet och därmed avslag på samtliga reservationer. Det betänkande som vi nu behandlar grundar sig på 121 motionsyrkanden fördelade på inte mindre än 64 motioner från den allmänna motionstiden. Detta får väl ändå tas som ett tecken på att intresset för regional utvecklingspolitik är stort, och det är det oavsett var någonstans man bor i vårt avlånga land. Motionärerna har också någonting annat gemensamt, nämligen att de lyfter fram den lokala och regionala orten eller området och tar upp det alldeles speciella som borde kunna vidareutvecklas just från det lokala och regionala perspektivet. Detta är en mycket god början. Det borde kunna beskrivas som en sanning som vi alla kan ställa oss bakom, nämligen att det är på den lokala och regionala nivån som regioners specifika möjligheter till utveckling kan identifieras och förutsättningar för utveckling skapas. Vårt land präglas av likheter och olikheter. Här finns både starka regioner och regioner som har problem med till exempel befolkningsminskning. Detta ställer naturligtvis stora krav på politiken. Statens viktigaste roll är att se till att det finns förutsättningar och nödvändiga strukturer för att få till stånd en utvecklingsprocess. Regional utveckling måste komma underifrån, och den kan inte fördelas genom enbart centrala beslut. Det handlar mer om att stödja varje landsända i att utveckla det som är unikt och utvecklingsbart just där. Ett flertal motioner som behandlas i betänkandet tar upp företagsklimatet. På s. 9 finns redovisat nyföretagandet i ett internationellt perspektiv. Det visar på att den dystra bild som framför allt här har målat upp över det svenska företagsklimatet är starkt överdriven. Det är svårt att förstå varför denna svartmålning måste ske. Inte minst de många motionerna från den allmänna motionstiden visar på att är ett rikt land som har stora möjligheter. Jag tänker därför inte orda så mycket mer om företagsklimatet nu då det kommer att behandlas här i kammaren när vi behandlar betänkande NU10. Låt mig bara, herr talman, få slå fast att företagsklimatet självfallet är en viktig del i den regionala utvecklingspolitiken. tar i reservation nr 1 upp frågan om klusterbildning för att uppnå tillväxt på en relativt liten arbetsmarknad. Utskottet har skrivit ganska utförligt om klusterbildning som ett angreppssätt, men man har också vidareutvecklat frågan till att det krävs strategier för de viktigaste samhällsområdenas utveckling på lokal och regional nivå och de olika aktörernas ansvar i dessa frågor. En oerhört viktig fråga i sammanhanget är att få svenska företag att inse värdet av att samarbeta. Det är kanske en av våra största utmaningar. Att få de lokala, privata och offentliga institutionerna att tillsammans med andra aktörer främja utvecklingen i rätt riktning är en viktig del i det regionalpolitiska arbetet. Det krävs nytänkande, erfarenhetsutbyte, många aktörer, utbildning och kompetensutveckling, kunskapsöverföring och inte minst visioner för att klara framtidens arbetsmarknad och därmed också en välfärd för alla. Jag tänker inte heller gå närmare in på strukturfondsfrågor nu eftersom vi har behandlat dem i betänkande nr 2. När det gäller den sammanhållande politiken har vi all anledning att återkomma till det efter det arbete som just nu pågår. Detsamma gäller kapitalförsörjningsfrågorna. Det finns en väldigt bra beskrivning i betänkandet om kapitalförsörjningen och riskkapitalförsörjningen, men också det kommer närmare att tas upp här i kammaren. Det som har sagts om kreditgarantiernas förtjänster ställer också vi upp på, och det har vi skrivit i olika sammanhang. När det gäller förmånsfrågorna är det oerhört viktigt att den verksamheten följs upp, och det har vi också skrivit väldigt starkt om. Jag kommer så till en fråga som är känd och som har tagits upp i många motioner, och det är detta med återförande av vattenkraftsmedel, vilket i en del motioner benämns som vattenkraftsvinster. Det har också vi sagt tidigare, men säger vi vattenkraftsmedel. Våra respektive ställningstaganden i de aktuella motionerna är ju mycket kända. Om sådana här kopplingar skulle införas skulle det innebära korrigeringar. Vissa kommuner, kommunala utjämningssystem och olika budgetposter skulle påverkas. Det skulle i sin tur leda fram till en svårgenomtränglig statsbudgetshantering. Det är dessutom högst osäkert om de som är mest beroende av den nationella politiken skulle vinna på en sådan tågordning. I betänkandetexten tar vi upp bygdemedlen. Dem måste man också utreda och se om det kan bli ett mer flexibelt system. Den lägre kilometerskatten , som finns i många av de berörda kommunerna, kommer naturligtvis också att påverkas av sådana förändringar som förespråkas från vissa håll. Det bör man vara väl medveten om. Det finns ytterligare ett område som det vore fel av mig att inte ta upp i det här anförandet, och det är frågan om utlokalisering av statliga verksamheter. Det står väldigt tydligt skrivet i betänkandet om de nu gällande principerna och de vägledande kriterierna för utlokalisering av statliga myndigheter. Det står till exempel: Bland annat bör alltid en annan lokaliseringsort än övervägas. Man har alltså väldigt klart utmarkerat i det här sammanhanget. Vi ska därför inte glömma bort att det också faktiskt har skett utlokaliseringar till andra områden. Jag tänker inte rabbla upp dem här, för de finns redovisade i betänkandet, och det är bra. Jag tycker i och för sig att man behöver ha en balanserad debatt i de här frågorna. Det är ju inte så att är ett oerhört tillväxtområde . Det finns bekymmer även i den här regionen. Men som jag sade i min inledning tycker jag att det är livsfarligt att vi enbart håller på och slåss gentemot varandra, för vi behöver arbeta tillsammans. Varje region har unika förutsättningar och konkurrensfördelar. Det har också huvudstad. Det är därför viktigt för nationen i sin helhet att storstadsregionerna också får utnyttja de fördelar som dess storlek, dess befolkningssammansättning och dess respektive geografiska läge ger. Tillväxt är inget nollsummespel. Tillväxt i en del av innebär inte automatiskt mindre tillväxt i övriga delar av landet, tvärtom. Motsättningar mellan stad och land får därför inte skapas och fortsätta. Det handlar snarare om hur stad och landsbygd kan skapa förutsättningar för varandra.