prot · GR09118 · 2004-05-19 00:00:00 — Arbetet för att motarbeta alkoholen inom idrotten är inte heller något nytt. Jag påstår att det har tagit ny fart och väckt nytt intresse inom idrottsrörelsen. Många av de frågor som både och tar upp måste riktas också till den fria och självständiga folkrörelse som idrotten är. Min bedömning som ansvarigt statsråd är att jag har en stor beundran för idrottens arbete mot alkohol och känner en stor tillförsikt i att den tar denna uppgift på allvar. Men mer än de begränsningar som finns och som regeringen kommer att föreslå ytterligare när det gäller alkoholreklamen tycker jag inte att det statens och uppgift att detaljstyra sponsringen. Vi ska fortsätta att gemensamt hålla ett mycket vakande öga över hur utvecklingen fortgår och inte minst hur idrottsrörelsen själv hanterar detta stora och viktiga ansvar som jag tycker att man tar. 11 (): Idrotten är en viktig del av . Tillsammans med intresseföreningar som IOGTNTO och många andra finns det en gemensam grund som bidrar till insatser för folkhälsa, gemenskap och demokrati. Fotboll är en folklig idrott. Såväl dam- som herrlandslaget väcker ett nationellt intresse över generationsgränserna. Spelarna är förebilder för unga flickor och pojkar. Därför är de opinionsbildare av betydelse. I den rollen borde gå i spetsen för det arbete som skyndsamt måste ta tag i att minska alkoholkonsumtionen. Vi förstår att det i takt med en alltmer ökad kommersialisering av idrotten krävs pengar. Det är pengar som hämtas från privatsponsorer. Statsrådet skriver i sitt svar: inleddes på regeringens initiativ den särskilda satsningen Handslaget inom vilken alla idrottsföreningar kan söka medel för bland annat drogförebyggande arbete. Det är en viktig prioritering. Hon bedömer att idrottsrörelsens alkoholpolitiska riktlinjer genom Handslaget får en bredare spridning än vad som annars skulle vara fallet. Jag anser i likhet med statsrådet att Handslaget är en bra och utmärkt satsning och att det har många bra huvudmål. Det handlar om att öppna dörrarna för fler, hålla tillbaka avgifterna så att alla ungdomar har råd att utöva idrott och gå och titta på idrott, att satsa mer på flickidrotten och att samarbeta med skolan. Handslaget ska göra ungdomar mer fysiskt aktiva som en del av ett folkhälsoarbete. Det ska även delta i kampen mot droger. Därför anser jag att det är helt fel att tillåta just alkoholbranschen att hjälpa till att hålla tillbaka avgifterna för ungdomarna. Det finns en mängd branscher som är mer lämpliga. Det är industrin som säljer andra drycker och livsmedel som är bra och nödvändiga för att bygga upp kroppen, till exempel. Skolan och skolmiljön, som är en utpräglad ungdomsmiljö, har ett särskilt ansvar för att ge kunskap om alkohol och dess effekter. Skolan på alla nivåer ska vara alkoholfri. Skolböcker ska inte sponsras av alkoholindustrin eller dess intressen. Anser statsrådet inte att det går att jämföra skolmiljön med idrottsmiljön? Där vänder man sig uttryckligen och med ansatser som Handslaget till nya grupper och ungdomar. Det är då särskilt viktigt att det inte sponsras av alkoholindustrin. Handslaget sponsras naturligtvis inte av alkoholindustrin. Men på de högre nivåerna är det med rätta idrottsutövarna fotbollsspelarna och ishockeyspelarna som är idoler och förebilder. De stimulerar och inspirerar ungdomar att utöva olika idrotter. Ungdomarna tittar på matcherna och ser tröjorna. De nås av budskapet från olika företag som gör reklam för alkohol. Alkoholreklam och idrott hör inte ihop. 12 (): Alkohol och alkoholkonsumtion är ett laddat ämne i . Alkohol kan för många vara en smakupplevelse som hör till en god middag. Men alkohol som används i berusningssyfte är en stor samhällsfara. Vi är på väg mot det som växte fram i, ett med ett omfattande och destruktivt supande. Det är då olyckligt om alkoholreklam kopplad till idrottsrörelsen kan bli en del i den utvecklingen. Kan inte ministern tänka sig att samråda med folkhälsoministern och fundera över om det inte behövs en landsomfattande upplysningskampanj där idrottsrörelsen och andra ideella organisationer kan få en viktig roll? Då får vi ett annat sätt att sponsra de organisationer som genom sin verksamhet har som målsättning att verka för att människor ska må bättre. Vi kan inte blunda för att en ökande alkoholkonsumtion utgör ett allvarligt hot och ett allvarligt folkhälsoproblem, och värre kan det bli. Då behöver alla goda positiva motkrafter samverka. Vi i ger exempel på detta i vår folkhälsomotion. Där skriver vi att skolan och föreningslivet är strategiska arenor för attitydpåverkan i alkoholfrågor. Jag skulle önska att idrotten blir den alkoholfria zonen. 13 Statsrådet (): Jag vill bara upprepa tre saker. Det första är att det inte råder någon skillnad i synen på alkoholen eller i synen på oron över utvecklingen av alkoholdrickandet i . Det är inte bara jag och folkhälsoministern utan många andra ministrar som deltar i diskussioner om hur vi på olika sätt ska kunna skärpa arbetet mot detta. Det andra är att jag vill fortsätta påstå med en dåres envishet att idrottsrörelsen är en del av en landsomfattande kampanj mot droger. Idrotten har kanske mer än någon annan folkrörelse tagit sitt ansvar givetvis tillsammans med för att arbeta mot droger, och jag påstår att den gör så än . Det tredje är att jag med samma dåres envishet vill fortsätta att säga att idrotten är en självständig folkrörelse. Den måste liksom alla andra delar av samhället följa de allmänna regler som finns när det gäller reklam, sponsring och marknadsföring. Det är regler som just när det gäller alkoholen kommer att skärpas i ett förslag till snart. Men det måste vara idrottens eget beslut vad man använder. Det måste också vara idrottsrörelsens egen debatt som avgör vilka sponsorer som kommer att finnas och vilka egna regler, bestämmelser och eventuella begränsningar man har. Jag ser fortfarande med stort förtroende på idrottens arbete mot alkohol och droger och följer förstås, som jag har sagt tidigare, mycket noga den utveckling som det här får. Men det finns gränser när det är en självständig rörelses egna beslut. Vill vi ändra reglerna för alkohol, reklam och marknadsföring så gör vi det här i i lagstiftning som gäller alla. Sedan ska idrotten följa det med det ansvar och den omsorg som man har gjort när det gäller alkoholarbetet och som jag tycker att man gör än . 14 (): Självfallet förstår jag och vet att statsrådet är orolig för den utveckling som sker på alkoholens område. Jag tror att vi, samtliga politiker, är överens om att detta är oroväckande och att man på allvar måste ta i problemet. Men regeringen tar ju ett ansvar. Regeringen skriver lagar och gör regleringar i syfte att minska alkoholkonsumtionen via sina alkoholpolitiska handlingsplaner, i den kommande propositionen om alkohol och reklam och inte minst när det gäller definitioner av alkoholfria zoner för barn, för gravida, på arbetsplatsen och i trafiken. Det är viktigt att utveckla också idrottsrörelsen till en alkoholfri zon. Det är där vi skiljer oss i synen på vilka zoner det ska finnas just för ungdomar. Vi vill göra detta för att minska alkoholrelaterade sjukdomar och våld i syfte att förbättra folkhälsan och minska mänskliga tragedier. Ungdomars inkörsport till droger går ofta via deras val av livsstil och förebilder. Det kan gälla folköl och cider. Tillgängligheten till folköl är stor. Legitimationskontrollen i butikerna är bristfällig. Vi hoppas att regeringen tar sitt ansvar och aktivt genomför den alkoholpolitik som man säger sig verka för. Jag uppmanar statsrådet som idrottsansvarig att visa handlingskraft. Det behövs motkrafter mot den aggressiva marknadsföring som alkoholindustrin just nu bedriver. Lämna inte över hela ansvaret för att driva det på idrottsrörelsen! Gör det tillsammans med idrottsrörelsen! Ge idrottsrörelsen verktyg för att kunna stå emot den aggressiva marknadsföring som alkoholindustrin har ! Uppmaningen är att idrotten och svenska landslaget i fotboll inte får dribblas bort av alkoholnäringen. Visa rött kort för alkohol tillsammans med idrott! Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 2003/04:454 om regler vid nedläggning av företag eller företagsenhet 15 Näringsminister (): har ställt tre frågor till mig om nedläggning av lönsamma företag. Frågorna är, precis som interpellationen, långa och jag vill därför besvara dem var och en för sig. första fråga gäller om jag avser att ge direktiv och tidsplan för en utredning som ska ta fram förslag till hur stora företag ska ta ett större ansvar i samband med strukturomvandling och nedläggningsbeslut samt utarbeta förslag på hur anställdas övertagande av hotad produktion ska underlättas. I sin fråga hänvisar till det 121-punktsprogram som regeringen tillsammans med och enades om efter valet , där en sådan utredning finns med. Även om frågan inom regeringen inte faller under mitt ansvar kan jag ge besked om att vi naturligtvis, i enlighet med åtagandet i 121-punktsprogrammet, kommer att ta initiativ till en sådan utredning. Liksom för övriga punkter i 121-punktsprogrammet kommer det att ske . Det är viktigt att en sådan utredning passar in i den övriga utvecklingen på arbetsmarknaden, och då framför allt hur frågan om ansvar för de anställda utvecklas inom ramen för dialogen mellan parterna på arbetsmarknaden. LO och har tecknat avtal om ett så kallat omställningsavtal som börjar gälla . kommer att bjuda in parterna för att få underlag för en bedömning av vad detta avtal kan innebära för arbetsmarknaden i stort. andra fråga är om jag är beredd att medverka till att ägarna av Outokumpu lever upp till den målsättning som gemensamt ställts upp av berörda parter för att ge annan intressent möjlighet att förvärva stålverket i . Som redovisar har företaget, kommunen, och tagit fram ett gemensamt måldokument. Det är naturligt att det är de ingående parterna som äger frågan, och som bestämmer hur arbetet ska fortlöpa, men jag är självklart beredd att efter bästa förmåga hjälpa till i arbetet. I sin tredje och sista fråga undrar om jag är beredd att skapa förutsättningar för statliga finansiella åtaganden genom exempelvis AP-fonder, lånegarantier, statligt ägande och lokala och regionala fonder för att säkerställa vinstgivande produktion i landet. Till att börja med vill jag understryka att EG-rätten sätter klara gränser för statens engagemang till förmån för näringslivet. Dessutom är min åsikt att det inte är rimligt att förvänta sig att det är staten som ska säkerställa att företag drivs med lönsamhet. Det måste vara en uppgift för företagen själva. Jag är därför inte beredd att verka för åtgärder av de slag som tycks förorda. Vi har i valt att arbeta på ett annat sätt, som varit mycket framgångsrikt. Regeringen arbetar med att utveckla näringslivet genom en rad insatser inom till exempel teknikutveckling, forskning, arbetsmarknadspolitik och exportsatsningar. Vi arbetar med att erbjuda alla möjlighet till utbildning, kompetensutveckling och, om man drabbas av arbetslöshet, möjligheter till omskolning för att hitta ett nytt jobb. På det här sättet vill vi erbjuda företagen en attraktiv miljö att verka i och kompetent arbetskraft inom de områden som efterfrågas. Jag menar att det här är ett bättre sätt att arbeta än med lagstiftning, som skulle hålla tillbaka företagens vilja att investera i , och därmed innebära färre jobb. Det är en uppfattning som delas av de fackliga organisationerna, som dessutom föredrar att arbeta genom att träffa avtal om de frågor de anser viktiga i stället för att styras av lagstiftning. Det här har varit en framgångsrik väg, även om det naturligtvis inte känns så för dem som drabbas av en företagsnedläggning. Men faktum är att legat i världstopp när det gäller att locka till sig direktinvesteringar från utlandet. Vi har halverat vår arbetslöshet och kraftigt ökat vår industriproduktion och vår export, som flera länder som valt den väg som förespråkar har fastnat i en situation med hög arbetslöshet. 16 (): Jag vill börja med att tacka näringsminister för svaret på min interpellation som handlar om regelverket vid nedläggning av företag eller företagsenhet. Interpellationen innehåller tre frågor, och näringsministern har bemödat sig om att besvara samtliga mina frågor, vilket jag är extra tacksam för. En rad orter i landet har kommit att förknippas med företagsnedläggning och flytt av väl fungerande och lönsam produktion. Det handlar alltså inte om produktion som inte bär sig själv. Vi vet att man kan tvingas att lägga ned sådana företag även i . , , och är några exempel på orter som drabbats av den här negativa stämpeln företagsnedläggning. Frågan om regelverket kring företagsnedläggningar och flytt av företag, de anställdas rättigheter och företagarnas och ägarnas skyldigheter vid sådana beslut har diskuterats livligt både i medierna och här i kammaren utifrån såväl motioner som interpellationer, bland annat från undertecknad. näringsutskott har lagt fram betänkanden med förhållandevis positiva skrivningar när det gäller anställdas och företagsledningars möjligheter att ta över vinstgivande företag eller företagsenhet som ska säljas. I betänkande 2002/03:NU7 skriver till exempel den socialdemokratiska majoriteten så här: Vidare har utskottet framhållit att möjligheten bör ökas för dem som arbetar i ett företag, arbetare, tjänstemän och företagsledning, att ta över ägandet om företaget skall säljas. Utskottet står fast vid denna uppfattning och förutsätter att regeringen fortlöpande prövar om kompletterande åtgärder erfordras för att främja sådant övertagande. uttrycker det på ett likartat sätt i betänkandet , 2003/04:NU10. Här hänvisar man också till skrivningar i frågan i det så kallade 121-punktsprogrammet, det vill säga den samarbetsuppgörelse som finns mellan regeringen, och för den pågående mandatperioden. Här kan läsas: Vi kommer att tillsätta en utredning som ska utarbeta förslag på hur stora företag ska ta ett större socialt och ekonomiskt ansvar i samband med strukturomvandling och nedläggningsbeslut och hur man ska underlätta för de anställda att överta hotad produktion. Det står alltså överta hotad produktion, vilket är något mer offensivt än produktion som ska säljas. Ägaren kan ju vägra att sälja företag också, och då uppstår ett visst problem. konstaterar dock att det enligt uppgift från ännu inte finns några närmare direktiv för utredningsarbetet och inte heller någon plan för när arbetet ska genomföras. I sitt interpellationssvar säger näringsminister att regeringen kommer att ta initiativ till en sådan utredning . Det är gott, men man skulle önska att näringsministern och regeringen kunde visa lite större engagemang och lite större brådska i frågan. Allting, och framför allt inte den här frågan, behöver ju inte vänta till av innevarande mandatperiod. Min andra fråga är om näringsministern är beredd att tillsammans med berörda parter förmå ägarna till Outokumpo, som det nya företaget som äger stålverk heter, att leva upp till målsättningen att ge annan intressent möjlighet att förvärva stålverket i och därmed förhindra att utrustning säljs eller byggnader rivs, som det funnits uppgifter om i medierna. Där svarar näringsministern: Det är naturligt att det är de ingående parterna som äger frågan, och som bestämmer hur arbetet ska fortlöpa, men jag är självklart beredd att efter bästa förmåga hjälpa till i arbetet. Det här svaret är ett klart steg i rätt riktning jämfört med det svar som jag fick på en likartad fråga . Då sade näringsministern bara att dokumentet inte är något juridiskt bindande avtal. Jag hoppas därför att näringsministern och regeringen nu är mer offensiva och mindre blygsamma och verkligen efter bästa förmåga kommer att hjälpa till att hitta en lösning som möjliggör fortsatt högkvalitativ stålproduktion i , inte minst med tanke på att ministern i en interpellationsdebatt själv anförde som det tydligaste exemplet på att det nuvarande regelverket leder till att företag kan läggas ned trots att de är lönsamma samt att vi saknar verksamma verktyg för att kunna åtgärda detta på ett bra sätt. 17 Näringsminister (): Jag vill börja med att tacka interpellanten för de vänliga orden om interpellationssvaret. Jag har bemödat mig om att försöka svara på ett utförligt sätt på de frågor som ställdes, men efter den första repliken konstaterar jag att jag kanske ändå har missförstått det en smula. Låt oss börja med frågan om utredningen. Det är min kollega som arbetar med den frågan. Jag har redovisat den ambition de har att infria 121-punktsprogrammets åtagande som 121-punktsprogrammet avser. Jag sade inte att det ska vara den . Jag bekräftar bara att den naturligtvis kommer. När det gäller den närmare diskussionen om hur den ska utformas, när den kommer och så vidare skulle jag vilja hänvisa till honom. Jag tycker inte att jag ska gå in i detalj på detta. Det är inte ett uttryck för brist på engagemang. Den utredningen ska genomföras på ett mycket bra sätt. Den ska få direktiv som speglar den utveckling som har skett, de missförhållanden vi har upptäckt och även de positiva saker som har hänt, till exempel omställningsavtalet. Jag tycker att vi tillsammans ska se till att detta blir bra. Med vi menar jag regeringen och de två partier som har varit med och skrivit 121-punktsprogrammet. Den andra delen av vår diskussion gäller hur vi på olika sätt kan hjälpa till i sådana situationer som till exempel den i . Där tycker vi båda att det har förts en, låt mig uttrycka det försiktigt, icke övertygande argumentation om varför en lönsam produktion ska göras om på ett sätt som drabbar de anställda. Där står vi som samhälle, facken och andra maktlösa när besluten fattas på ett huvudkontor någonstans långt bort. Jag tycker att det är en bra ordning om anställda och företagsledning vill köpa. Jag tycker att det är en självklar bas för en ny verksamhet eller en fortsatt verksamhet i olika fall. Jag vet inte om det var möjligt just i , men i princip är det någonting som jag gillar starkt. Jag tycker att kreditmarknaden, kreditväsendet, och andra statliga och halvstatliga institutioner som medverkar i detta visst ska hjälpa till med det i den mån det ligger inom deras uppdrag och så länge det inte handlar om sådana bidrag som är förbjudna av EU och som snedvrider konkurrensen. Det borde kunna ske med hjälp av normala och lite välvilliga behandlingar av de system vi har byggt upp och som finns på marknaden. Där råder det ingen olikhet mellan oss. Möjligen går gränsen, och där är jag lite osäker, vid frågan om huruvida man ska göra detta med hjälp av löpande statliga bidrag. Jag tror inte på den vägen. Jag är lite osäker på om vi är överens om det eller inte. Jag tycker ändå att detta är en bra bas för samarbete i de här frågorna. Vi har uppenbarligen, så tycks det mig i alla fall efter att ha hört detta, en gemensam syn på vad som är önskvärt. Vi har kanske lite olika åsikter om vad som är realistiskt att kunna åstadkomma inom ramen för detta. Det tycks också som om vi är överens om att vi inte med lagstiftning kan förbjuda företag att fatta dumma och dåliga eller ens, som vi ibland tycker, oanständiga beslut. Den arbetsfördelningen att de tar ansvar för sitt och vi i regering och riksdag tar ansvar för vårt leder ibland till att man får se på när dåliga saker äger rum. 18 (): Jag tackar för de klargörande orden. Jag tycker att det finns utrymme för ett stort samarbete här. Jag tycker inte att näringsministern har missuppfattat de första två frågorna. Jag tycker att de blev förhållandevis klokt besvarade. Däremot blev jag något förvånad när jag läste svaret på tredje frågan. Det måste bero på ett missförstånd. Jag hoppas att det var omedvetet och att man har missuppfattat frågan. Näringsministern svarar att det inte är rimligt att förvänta sig att det är staten som ska säkerställa att företag drivs med lönsamhet. Det måste vara en uppgift för företagen själva. Det håller jag helt med om, men vi ska bidra med politiska beslut som säkerställer ett gott företagsklimat, vilket jag tycker att vi har i . Jag har inte ställt kravet att staten ska säkerställa att företag går med vinst. Däremot har jag efterfrågat åtgärder som syftar till att skapa förutsättningar för att säkerställa att vinstgivande produktion blir kvar i landet. Lönsam och väl fungerande produktion ska till exempel inte utan egentlig argumentation, precis som näringsministern sade i sitt senaste inlägg, läggas ned och flytta till andra länder. I fall tror jag att det var fråga om en vinstmarginal på . Trots det lägger man ned och flyttar. I min fråga tar jag som exempel upp att AP-fonden skulle kunna tillåtas vara en mer aktiv ägare. Vi skulle kunna tillåta uppbyggande av regionala och lokala fonder som kan fatta mer långsiktiga och strategiska beslut. På det svarar näringsministern med att nämna andra vällovliga initiativ och talar om vad som görs på området och antyder att ett tydligare regelverk och mer offensiva åtgärder skulle leda till att vi skulle få högre arbetslöshet. Han hänvisar då till utvecklingen i andra länder. Jag vet inte riktigt vilka länder som avses här. Jag blir då lite fundersam över om vi är lika överens. Vi vill säkerställa ett system som gör att det inte blir lättare och billigare att lägga ned lönsamma företag i och flytta dem till ett annat land. På marknaden väljer man alltid det billigaste alternativet, och vi tycker att det är lite trist att man numera verkar vara mindre intresserad av att komma fram till nya affärsidéer och ny produktion och mer intresserad av att köpa upp och lägga ned konkurrentföretag för att begränsa marknaden. Jag kan konstatera att det här inte är fråga om något tokigt vänsterpartiförslag. Den kände industrialisten , som var intresserad av att komma in som ägare i stålverk, för övrigt tillsammans med löntagarna, talade själv om att en AP-fond skulle ha kunnat gå in med en summa pengar för att säkerställa det hela. , chef för , som leder en grupp i som ska titta på framtid, pekar på samma problem, att en rad olika företag inom industrin riskerar att försvinna från landet om vi inte vidtar motåtgärder. Han säger: Vi låter ju jobben försvinna. Det är alltså inte en vänsterpartist som säger det utan en företagsledare som ser att vi behöver ett regelverk som stärker våra positioner. har i ett stort antal ledare framhållit att det nu är dags för oss att använda vårt gemensamma pensionskapital för att gå in som långsiktiga ägare. Vi ska alltså inte bara tänka på kortsiktiga vinster utan bygga upp en industriverksamhet där det har betydelse vilka produkter vi tillverkar. Vi ska ha en uthållighet i vår produktion. Inget säger att kortsiktiga satsningar skulle skapa bättre möjligheter för goda pensionsutbetalningar utan det är snarare tvärtom. Kort sagt önskar vi, för att tala i fotbollstermer, få likvärdiga spelregler. Vi är less på spelregler som gynnar motståndarlaget medan vi förbjuder oss själva att gå över mittlinjen eller att göra en liten framstöt på vänsterkanten. I stället låter vi de andra bestämma. Om man på det här området har en sådan defensiv hållning och bara sparkar bort bollen utan att ta egna initiativ, förlorar man matchen, oavsett om det gäller fotboll eller kampen om jobben. Detta vill vi motverka, inte minst i . 19 Näringsminister (): Vad jag försökte formulera, även om jag kanske gjorde det klumpigt, så att det blev missförstånd, var först och främst att vi delar synen att den svenska produktionsindustrin ska utvecklas. Det har tyvärr framförts röster i den allmänna debatten som säger att produktionen har spelat ut sin roll och att vi kan glömma den för att ägna oss åt något annat, vad nu det skulle vara. I stället skulle vi kunna utveckla och tillverka produkter i utlandet. Jag delar inte den åsikten, och jag är övertygad om att vi därvidlag har samma uppfattning. Jag har till exempel hört från att man bagatelliserar det här. Det är mycket allvarligt.