prot · GS0946 · 2004-12-08 00:00:00 — När man lyssnar på vad du säger skulle man tro att integrationsmisslyckandet, som du, ditt parti och regeringen bär ansvaret för, skulle bero på dessa människor. Det är ni som är det stora hindret för en lyckad integration. Var inte så glad. Hitta inte på syndabockar. Var lite mer modig och säg: Vi har misslyckats. Och ge dig inte på dessa utsatta människor. 207 () replik: Syndabockar kan få en märklig klang när det är en folkpartist som säger det. var ju det parti som föreslog svensktest för att människor skulle kunna få bli medborgare i det här landet. Det var det parti som sedan föreslog att man konsekvent ska ta bort sfi-bidraget för dem som hoppar av sfi-undervisningen, även för dem som mår dåligt. Det var det parti vars ledande företrädare, inspirerad av fransmännen, föreslog ett förbud mot huvudduk i skolan. Det är det parti som i föreslår att man ska införa ett svensktest i . Och de barn som misslyckas ska få kvarsittning i alla ämnen. Ja, syndabockar kan få en väldigt speciell klang i den här kammaren. Integrationsfrågan är ett stort problem här i . Men den politik som vi för innebär en individualiserad introduktion, att möta människor utifrån den erfarenhet och bakgrund som de har, att se till att de snart kommer i arbete, att också se till att vi får en bättre utbildning där man ser varje enskild individ och hjälper dem som behöver hjälp med språk att klara av undervisningen. Det är en politik som vi står för. Den politik som ni står för innebär att ni pekar ut invandrarna som syndabockar. Kan vårt förslag som gäller EBO-bidraget göra att blir bättre på allt det som vi är rätt bra på , tror jag att vi kan bryta segregationen och utanförskapet, men inte såsom ni gör. (Applåder) Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 14 § Arbetsmarknad och Arbetsliv Föredrogs arbetsmarknadsutskottets betänkande 2004/05:AU1 Utgiftsområdena 13 Arbetsmarknad och 14 Arbetsliv (prop. 2003/04:142, prop. 2003/04:152 delvis och prop. 2004/05:1 delvis). 208 (m): Det finns två bilder av svensk arbetsmarknad och svensk ekonomi. Båda bilderna är delar av samma verklighet men kanske med lite olika tidsperspektiv. När det gäller den ena bilden, den lite mer långsiktiga, talas det om demografiska problem, en stor mängd 40-talister som är på väg in i pension och som sedan ska försörjas. Den andra bilden är mer påtagligt näraliggande. Lite drygt en miljon människor, lite grann beroende på hur man räknar, står utanför svensk arbetsmarknad. För många människor är det kanske något förvillande att å ena sidan höra berättelsen om att arbetskraften inte räcker till och å andra sidan studera olika kolumner och lyssna på debatter där det framkommer att över en miljon står utanför arbetsmarknaden. Man behöver inte lyssna på några debatter eftersom i stort sett alla människor i det svenska samhället har bekanta eller anhöriga som på det ena eller andra sättet har kopplingar och närhet till detta utanförskap att inte ha ett arbete att gå till. Det är klart att vi har ett demografiskt problem på lång sikt, om man tar den första bilden. Det har diskuterats mycket. Den stora gruppen, de tio åldersklasserna som representerar över en miljon människor, har fått olika former av benämningar, mer eller mindre klassiska. framställs den som någon större hög av biomassa, förmodligen mindre förnybar, som ska vänta på en försörjning . Det är om man ser det problemorienterat. Jag tycker att det finns anledning för oss när vi lägger upp politiken, formar riktlinjer för politiken och lagar och regler, att vi drar nytta av och ser på denna grupp som en utomordentligt stor resurs. Det skulle vara intressant att lite grann höra den socialdemokratiske talesmannen ge sin beskrivning av hur han ser på detta. Är det ett försörjningsproblem, eller är det en möjlighet för oss att dra nytta av en till en och en halv miljon människor i sina bästa år, om jag får uttrycka det så, som kan ge det svenska folkhushållet olika former av bidrag ? I den som har formats ser jag för min del och Moderata samlingspartiet den åldersgruppen och de äldre människorna som en stora tillgång för att bygga värden . Den här demografin är inte precis identisk i alla länder i . I har man en påtaglig övervikt åt lite äldre människor. Men det finns delar i östra i ett antal länder som kommit in i den europeiska gemenskapen bland de 25 medlemmarna som har en delvis annan befolkningspyramid och en annan demografi. Det finns en unik möjlighet för oss , som kanske har de här problemen om 10, 15 eller , att dra nytta av den arbetskraft som finns i andra delar av . När man följer pressen och läser lite grann vad som händer runtomkring i landet, och inte minst när det gäller konflikten i , börjar man fundera något över på vilket sätt öppenheten finns att kunna dra nytta av det. Det gäller att öka flödet av arbetskraft över gränserna och inte bara se människor i andra länder som ett hot och ett problem. I Moderata samlingspartiet ser vi givetvis möjligheterna i att människor från andra länder ska komma hit. Vi ser rörligheten som en stor fördel. Det kunde vara intressant att få höra uppfattning i den frågan. Det handlar om att öka konkurrensen inom byggsektorn och skapa möjligheter för människor att komma över gränserna. Det är klart att det är i det korta perspektivet som de flesta människor känner arbetsmarknaden. Det faktum att över en miljon människor på olika sätt och av olika anledningar står utanför arbetsmarknaden och inte går till jobbet är någonting som människor upplever olika i olika delar av landet. Men det är i stort sett samma fenomen överallt. Det är mycket besvärande. Var har arbetslinjen tagit vägen? Jag ifrågasätter nämligen inte det goda uppsåtet hos Socialdemokraterna. Jag är alldeles övertygad om att ni också strävar efter någon form av arbetslinje och full sysselsättning. Om det inte är fel på uppsåtet måste det rimligtvis vara fel på förmågan att förverkliga de drömmar, ideal och målsättningar ni har. Ni har satt upp mål för den öppna arbetslösheten, . Det klarar ni inte. Det gäller inte bara , utan också , året därpå och året därefter verkar det vara omöjligt att nå det målet. Sysselsättningsmålet av den arbetsföra befolkningen når ni inte heller. Det är inte så att ni missar det tillfälligt . Det finns inga indikationer i den statistik och i de prognoser som görs att man ska kunna nå . På område efter område, för mål efter mål, missar ni i en av era kardinalfrågor. Den fulla sysselsättningen har varit lite grann av Socialdemokraternas om jag får använda det ordet, herr talman adelsmärke. Där missar ni på punkt efter punkt. Det måste vara utomordentligt besvärande. Frågan är: Var har arbetslinjen tagit vägen när av den arbetsföra befolkningen inte försörjer sig själv eller genom eget arbete kan hjälpa till med försörjningen av andra? Det finns mycket som behöver förändras. Alliansen för har försökt att i den första reservationen formulera en ganska omfattande analys av de brister som vi ser i den nuvarande arbetsmarknadspolitiken och också peka på de möjligheter och de instrument som behöver tillföras för att klara en bättre utveckling. Det är ingen tvekan om att vi måste bryta utvecklingen mot att allt färre försörjer alltfler. Det är en utveckling som innebär att det genomsnittligt antalet arbetade timmar hos den vuxna befolkningen successivt minskar från 760 ned . Man behöver inte vara någon nationalekonom eller doktor i ekonomi för att begripa att det är ett dödligt hot mot välfärdssamhället om antalet arbetade produktiva timmar minskar år . Det kunde vara intressant att få höra någon kommentar av utskottets ordförande även på denna punkt. Jag trodde arbetslinjen var förknippad med att man skulle arbeta mer eller i varje fall inte successivt minska utbudet av de arbetade timmarna. Vi säger från att det krävs ett helt annat samhällsklimat som bejakar företagande och investeringar. Det krävs strategiska skattesänkningar. Det kräver, herr talman, ett utbildningssystem och en skola en grundskola och en gymnasieskola, för att ta de två konkreta exemplen som ser till att ungdomarna kommer ut ur skolan med kompletta betyg. Att av eleverna på gymnasieskolan går ut skolan med ofullständiga betyg är ett fullständigt underbetyg åt gymnasieskolan och det systemet. Vi vet också att ofullständiga gymnasiebetyg mycket sannolikt leder till problem att komma in på arbetsmarknaden. Det dåliga skolsystemet leder till att tusen och åter tusen ungdomar döms till eller tvingas in i en situation, när de ska etablera sig i vuxenlivet, där de står utanför arbetsmarknaden. Ni bär ansvaret, . Regeringen styr riket. Resultatet på utbildningsområdet ser vi. Där behövs det mycket stora insatser. Har någon kommentar till detta att av ungdomarna inte går ut med kompletta gymnasiebetyg? Hur ser han på det i förhållande till ungdomsarbetslösheten som biter sig fast? Vi har i Moderata samlingspartiet en människosyn som jag tror delas av de övriga partierna i . Vi tror att de flesta människor vill arbeta och kan arbeta. Vad samhället bör kräva är att alla anstränger sig efter förmåga. Det är en ganska bra regel. Alla anstränger sig efter förmåga och bidrar då på sitt sätt till det gemensamma både genom sin egen försörjning och genom skattebetalningar till försörjning och utveckling av andra människor som inte kan klara ett eget arbete. Det är också viktigt att vi får det goda arbetslivet. I en senare debattomgång kommer att presentera ett antal förslag och idéer från . Det finns många områden som vi menar är nödvändiga att angripa. Vi har ett par delar. Det gäller till exempel det totala misslyckandet som har diskuterats under många timmar i kammaren jag tänker inte gå in på detta med integrationen av första och andra generationens invandrare. Där är vi utomordentligt dåliga. Vi har en arbetsmarknad för kvinnor som präglas väldigt mycket av de offentliga monopolen. Kvinnor i vissa utbildningsområden döms till jag säger det, herr talman att i stort sett hela livet, om de vill jobba med det de är utbildade för, vara i den offentliga arbetsgivarens hägn. Livegenskapen avskaffades i . kunde man inte flytta från godset, vornedskabet och stavnsbånd hette det. Vi har något liknande i . Kvinnor som vill jobba inom sitt yrkesområde där det i stort sett bara finns offentliga arbetsgivare är ju bundna till detta. Här menar att det finns ett dramatiskt behov av att öppna de offentliga monopolen så att kvinnorna kan få välja mellan olika arbetsgivare. Det skulle vara intressant att få uppfattning. Ser han problemen över huvud taget? Och om han gör det, har han några idéer till hur man skulle kunna försöka befria kvinnorna från att hela livet behöva vara hos samma kategori av arbetsgivare? Sammanfattningsvis finns det utomordentligt mycket att göra inom arbetsmarknadspolitiken. Arbetsmarknadspolitiken kan inte ensam ta på sig bördan av ett stort antal saker. Då kommer den att misslyckas. Vi behöver en översyn av den. Vi behöver också en översyn av AMS och arbetslöshetskassan. Allt ska syfta till det vill jag avsluta med att bryta utvecklingen mot att allt färre försörjer alltfler. Detta är ett dödligt hot mot vårt välstånd. Det är ekonomisk katastrof. Det innebär också ett utanförskap för många människor. Vi vill bryta detta, få in människor i arbetslivet och skapa en gemenskap. Då betyder människorna någonting. Då känner de ett samband med olika saker. Det begär vi mandat för. Med detta vill jag yrka bifall till reservation nr 1. 209 (): I den här debatten kommer folkpartiföreträdarna att tala om integrationsfrågor, , och om jämställdhet, . Själv ska jag fokusera på frågan om friår och några aspekter på den principiellt viktiga och mycket intressanta byggkonflikten i Jag börjar med att tala om friår. Hur skapas välstånd? Det skapas genom arbete. Det är fundamentalt. Välstånd kan aldrig skapas genom ledighet. Tappar man insikten om kopplingen mellan arbete och välstånd så blir landet fattigare, lönerna lägre, pensionerna magrare och de offentliga intäkterna mindre. Friårsförslaget som finns i budgeten signalerar en helt felaktig inställning och en attitydförskjutning från att hylla arbetet och arbetets ära till att hylla ledighet och fritid. Friåret medför lägre sysselsättning. Det konstaterade , och IFAU:s utvärdering av de tidigare friårsförsöken säger samma sak. Det finns ett resonemang som leder fram till att man kan räkna ut hur mycket sysselsättningen minskar. Försiktigt räknat är det någonstans med mellan 10 000 och 11 000 människor. Därmed blir det också mindre intäkter för det offentliga på grund av friårsförslaget. Det finns inte redovisat i budgeten. Dock blir det , enligt statsrådet i en interpellationsdebatt med mig. De socialdemokrater och andra som inte tror på mig kan ju i alla fall tro på siffror om att de offentliga kassorna får mindre på intäktssidan. Detta överdrag från 1,5 miljarder till 4 miljarder ska ställas i relation till budgeteringsmarginalen, som är ungefär 220 miljoner, det vill säga en tiondel. Friårsförslaget spräckte alltså det offentliga saldot tio gånger om. Intressant , förutom medgivande, är de facto-besked vid frågestunden , herr talman. Han sade nämligen att friåret ska avskaffas så fort det är infört. Statsministern säger att friår endast är möjligt att motivera med tanke på samhällsekonomin i lägen när det finns lediga resurser på arbetsmarknaden. Han fortsätter: I ett läge där vi skulle ha en brist på arbetskraft är det säkert svårare att se de samhällsekonomiska fördelarna. Om vi snart har full sysselsättning går det inte att ha friår, enligt . Det är mot den bakgrunden en intressant fråga när den fulla sysselsättningen enligt kommer, för då ska ju friåret avskaffas enligt samme Person. Jag citerar flitigt här. I frågestunden sade han också så här: det just nu trillar in telegram från olika delar av landet av innebörden att sysselsättningen stiger. De kom i går från i , från och från . Det går allt bättre för och alltfler får jobb. Jag delar inte den här positiva synen, men det är inte min poäng här. I sade att Socialdemokraterna har goda förutsättningar att nå målet arbetslöshet till valrörelsen . Vi vet alltså nu att tänker sig och att läget på arbetsmarknaden kommer att vara sådant att friåret tas bort. Jag har två frågor. Den ena är till . Vid vilken precis sysselsättningsnivå anser Socialdemokraterna att de 12 000 friårsplatserna ska tas bort? Till och ställer jag denna fråga: Är informerat om att storebror, , i vänsterkartellen redan har planerat för friårets avskaffande? Det finns inte heller några pengar anvisade i budgeten till friår. Jag har kontrollerat den saken. Är ni alltså informerade om att friåret först ska införas för att nästan avskaffas 2006, ? Det vore intressant att höra hur ni ser på den saken. är ju en tänkande varelse, och han inser naturligtvis att idén om friår i grunden är en stollig idé. Det gäller särskilt för arbetarrörelsen, som föregående talare var inne på. Vill man behålla sitt namn och inte övergå till något slags ledighetsrörelse så får man överge tanken på friår. Jag går över till några principiella aspekter på byggkonflikten i . Den rör mycket mer än bara kollektivavtal. Den rör rättsläge, konstitutionella aspekter och olika konfliktlinjer som finns i frågan. Det är inte alls bara de klassiska konfliktlinjerna mellan arbetsgivare och arbetstagare. För del är det bara att konstatera att ett företag som driver permanent verksamhet i bör ha svenskt kollektivavtal. bör inte facket tillämpa vårt inhemska regelverk så fyrkantigt att det saknar all anpassning till EU:s inre marknad och den vision som finns där om fri rörlighet för personer. Då kommer nämligen rättsliga konflikter att uppstå. Detta gäller särskilt eftersom uppenbarligen har implementerat det mest relevanta EU-direktivet i sammanhanget det så kallade utstationeringsdirektivet på ett delvis felaktigt och ofullständigt sätt, enligt professor i . Det enda som är helt klart i frågan är de många juridiska oklarheterna i kollisionen mellan nationell svensk rätt och EG-rätt. Jag citerar : I den svenska lag, som implementerat direktivet, finns en gapande lucka. Där sägs ingenting om krav på minimilön som utstationeringsdirektivet kräver ska tydliggöras. Det gäller vare sig denna minimilön är bestämd i lag vilket den inte är i eller i ett allmängiltigförklarat kollektivavtal. Han skriver vidare: Den svenska lösningen tillgodoser inte alls direktivets centrala syfte att göra tydligt vilka löner som ett gästande företag har att räkna med om det åtar sig uppdrag i . Man kan också lägga märke till att de nordiska länderna trots sin i många avseenden likartade reglering av avtal på arbetsmarknaden har implementerat EG-direktivet ganska olika. Så skulle till exempel en lettisk lön vara acceptabel i , men antagligen inte i . Bara den här olikheten mellan de fyra nordiska länderna är ett tydligt tecken på att det inte alls är glasklart och självklart hur EG-rätten står i förhållande till den nationella svenska rätten. Min poäng här är inte alls att slå fast någon viss rättslig tolkning. Min poäng är mycket blygsammare, nämligen att påpeka det ovedersägliga faktum att rättsläget är oklart och inte alls glasklart eller klockrent, som till exempel arbetsmarknadsminister och andra fackliga företrädare har hävdat. Just genom att rättsläget är så uppenbart oklart blir också ivriga tvärsäkerhet problematisk inte bara politiskt utan även konstitutionellt, herr talman. Anledningen är att statsrådet och regeringen ställer sig på den ena partens sida i en tolkningstvist som är, och redan då kunde förutses bli, föremål för domstol arbetsdomstolen och . Statsrådets agerande kommer därmed lätt i konflikt med regeringsformens bestämmelse om rättsskipningens självständighet regeringsformen 11:3, 7 och 8. menar att gränsen för vad facket kan kräva är att arbetsgivaren ska betala en rimlig lön som ligger inom kollektivavtalets löneintervall. Parterna kan dock näppeligen kräva av företag från ett annat EU-land en tillämpning av hela det paket av rättigheter och skyldigheter som finns specificerat i ett svenskt kollektivavtal. För att undvika många potentiella tvister i bör det därför finnas ett starkt egenintresse hos båda parterna, inte minst fackföreningsrörelsen, av att själva hjälpa till att skapa en rimlig flexibilitet i reglerna om kollektivavtal på svensk arbetsmarknaden. Då kan andra EU-medborgare och EU-företag och i begränsad omfattning verka här. Notera att det klassiska motsatsparet facket mot arbetsgivarna inte finns i fallet med letterna i . Det finns ingen arbetsgivarpart som med välfyllda kassor backar upp ett litet företag från . Svenska arbetsgivare i byggbranschen har ju förlorat en upphandling till dessa letter. De har föga intresse av att stödja framväxandet av en ny lettisk konkurrent. Därmed blir det en obalans i maktfördelningen på denna del av arbetsmarknaden. Den här obalansen illustreras väl i dagens . Där säger nämligen en verkställande direktör i en byggfirma apropå den här konflikten: Fackets kamp är därför i långa delar också vår strid. Härmed säger denne verkställande direktör, oavsiktligt måhända, att vi här har att göra med en klassisk protektionistisk konflikt mellan producenterna å ena sidan och konsumenter och skattebetalare å den andra sidan. Konfliktlinjen går alltså inte mellan fack och arbetsgivare, som man brukar se på arbetsmarknaden, utan mellan producent och konsument och skattebetalare. Regeringen borde alltså bevaka konsument- och skattebetalarintresset i sammanhanget och inte enbart framhäva intresset hos dem som finansierar regeringspartiets valrörelse, LO med i den senaste valrörelsen och med 45 miljoner förutom gratis arbetsinsatser. Avslutningsvis vill jag understryka att vi liberaler vill ha rörlighet över gränserna för att förverkliga vår långsiktiga vision om att människor själva fritt ska kunna välja var de vill leva, bo, arbeta och semestra. Vår vision är inte att halvera några löner. står bakom att huvuddragen i svensk arbetsrätt och det som i detta sammanhang kallas den svenska modellen, det vill säga kollektivavtal i stället för detaljerad lagstiftning, minimilöner och annat, bibehålls. Jag yrkar bifall till reservationerna 1, 6, 11 och 27. 210 (): befinner sig på toppen av en högkonjunktur. I det läget har vi öppet arbetslösa och ytterligare i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Det här ger ett obalanstal, vilket är det uttryck vi brukar använda, på eller i en högkonjunktur. Fastän världsekonomin tappar av lite grann räknar man med att arbetslösheten blir något lägre . Vi landar på ungefär 7 ½ % i obalanstal för dem som är i åtgärder och öppet arbetslösa. Använder vi mätmetoder vet vi att siffrorna blir något högre. Vi gömmer ju undan en del. Vi räknar inte med riktigt alla i vår statistik här i . Vi vet också att över en miljon människor i lever på sociala ersättningar av olika slag omräknat till helårseffekter. Om vi jämför det jag skulle kalla olyckstalet, det vill säga kostnaderna för arbetslöshet och sjukskrivningar, med det kan vi se att kostade arbetslösheten och sjukskrivningarna . är kostnaden , och vi pratar om en internationell högkonjunktur. bedömer AMS att högkonjunkturen kommer att få genomslag på arbetsmarknaden och beräknar därför att sysselsättningen kommer att öka med ungefär 25 000 personer. Men av dessa omfattas ungefär hälften, 12 000 personer, av friåret. Det innebär att den förbättring som vi kan vänta bara handlar om 10 00015 000 personer, och det på toppen av en högkonjunktur. Till den här bilden kan vi lägga integrationspolitikens misslyckanden, de stora problem som finns för människor som kommer från andra länder och har utländsk bakgrund. De har en betydligt lägre sysselsättningsgrad än vi svenskar, en betydligt högre arbetslöshet och en betydligt sämre social situation. Vad gör socialdemokrater, vänsterpartister och miljöpartister i det här läget? Man skriver lite i arbetsmarknadsutskottets betänkande om att man noterar att det blir lite bättre . Men var finns engagemanget? Var finns ilskan över det rådande läget hos socialdemokrater, vänsterpartister och miljöpartister? Varför denna liknöjdhet? Varför denna passivitet? Det verkar som om det enda man hoppas på är att den i övrigt hatade amerikanska presidenten ska stimulera den amerikanska ekonomin så att det även lyfter lite för . Vad gör Socialdemokraterna? Om man studerar debatten kan man se att de gör två saker. De försöker flytta fokus från detta problem till två andra områden. Det är dels som är boven i dramat, dels ett antal letter som håller till i . De s-märkta LO-ekonomerna och AMS-cheferna stormar på mot och beskyller den för att orsaka en förlust av 50 000 jobb. Men det som gör att inte vågar sänka den i och för sig rekordlåga räntan på ännu mer är att svensk ekonomi inte klarar av en lägre öppen arbetslöshet än . Ska man följa LO-ekonomernas och de socialdemokratiska sympatisörernas rekommendationer skulle vi få en negativ ränta på -. Det visar det orimliga i resonemanget. Det är faktiskt regeringen och de som stöder regeringen i som har ansvaret. I stället för att förändra, förnya och modernisera arbetsmarknadspolitiken och skapa bättre företagsklimat är det enda regeringen i viss mån gör att gasa på lite grann med finanspolitiken när konjunkturen går uppåt. Det innebär att kanske tvingas höja räntan tidigare än annars. Det är helt i enlighet med den instruktion som Socialdemokraterna har varit med om att fatta beslut om i den här kammaren. Låt oss ta Vaxholmsexemplet. Det är som sagt inte bara som är boven i dramat. är även lettländarna det. De anses nu stå för lönedumpning, brott mot den svenska modellen, hot mot fackföreningsrörelsen och jag vet inte allt ont som det här lilla företaget orsakar. Taktiken verkar vara klar. Gör ett litet lettiskt företag med sina 2025 anställda till den stora skiljelinjen mellan gott och ont. De 264 grå nyanserna som finns i den här bonaden ser man inte i den här diskussionen.