prot · GS0936 · 2004-11-24 00:00:00 — När nu motionerna kom med anledning av proposition 33 har vi återigen blivit lovade detta. Vi kan nu glädja ledamöter med att vi ska sätta oss och diskutera frågan, och förhoppningsvis komma fram till åtminstone en dellösning så att vi åtminstone har en gemensam referensram. Jag har vissa förhoppningar om att frågan ska kunna drivas framåt lite eftersom det nu har skett vissa förändringar personförändringar och andra på departementet. Det kanske gör att vissa låsningar försvinner. Det här handlar i stor utsträckning om rättssäkerhet. När människor gör en affär vet de inte vilka regler som gäller. Det har hävdats att det visste de ju. Det kan de inte ha vetat eftersom Regeringsrätten kom med ett utslag så sent som . Affärerna härrör sig . Det är väl tämligen klart att när man ska beskattas, som sade, med 1 , alltså beskattas på rena förluster, är det något som inte stämmer. Det handlar dessutom om förbiseende av lagstiftaren. Vi här i får ta på oss ett visst ansvar. Vi kunde inte förutse att det som hände skulle hända. Vi måste då vara så rakryggade att vi står upp och säger att den här typen av effekter inte är acceptabla i ett rättssamhälle. Frågan är nu: Vilken är viljan? Diskussionen har handlat om hur många det rör sig om. Jag kan hålla med om att det inte har någon betydelse. Om en enda människa drabbas av detta ska det rättas till. Problemet är att när man har räknat fram vissa saker har man gjort vissa presumtioner, vilket innebär att man säger att nu är det så många och handlar om så mycket pengar att man inte kan göra något på grund av det. Frågan blir då ännu mer absurd. Ju fler som drabbas desto viktigare är det att göra något åt det. Jag anser att ett lands finanser inte kan bygga på att man ska beskatta förluster. Då är vi inne på väldigt svag is. Jag har förhoppningar att denna never ending story ska lösas och att man förhoppningsvis ska kunna komma tillbaka till med ett positivt besked till dem som har drabbats. Naturligtvis kan man också med ganska minimala lösningar lösa problematiken. Det behöver inte bara handla om mellan 900 miljoner och 1,8 miljarder, framför allt inte i det långa perspektivet. Även om man skulle ta den maximala lösningen handlar det i många fall om att man skjuter fram beskattningen tills aktierna säljs. Jag skulle alltså vilja hävda att de summor som har nämnts är kraftigt överdrivna, sett i ett lite längre statsfinansiellt perspektiv. Om man skulle välja den maximala lösningen på det enskilda året, vilket alltså inte är nödvändigt, kan det förstås handla om 700800 miljoner. Men de pengarna kommer ju in två i stället. Förhoppningen är alltså att vi ska kunna komma tillbaka till och få ett enigt beslut här i när det gäller lösningen av denna never ending story. 105 () replik: Per var med rätta irriterad över att det inte har hänt någonting under den långa tid som gått sedan propositionen kom och åren innan. Men det hade ju inte varit några som helst problem, Per , att få i väg detta ärende om det hade funnits en majoritet i utskottet. Vi från de borgerliga partierna har varit medgörliga i den meningen att vi har velat avvakta att och skulle leva upp till det löfte man tidigare gav om att man skulle medverka till en lösning. När det har kommit till kritan har det dock aldrig funnits möjligheter att få till stånd den majoriteten i utskottet. Vi noterade också att hela frågan till slut blev helt och hållet kopplad till de så kallade budgetförhandlingarna. Sedan fick vi beskedet att man hade gjort någon protokollsnotering om att en arbetsgrupp nu skulle ta fram det här ärendet. Vi hade naturligtvis från borgerligt håll kunnat driva fram ärendet tidigare och reserverat oss, men det hade dessvärre inte lett till någon som helst fördel för de berörda personerna. Jag tycker att det är en skam att man har låtit de här pomperipossareglerna gälla fortfarande, där beskattningen har blivit . Jag menar att man i vart fall måste kunna fokusera på de ärendena. Sedan kan man fortfarande förargas över att en del har fått betala eller i stället för , men det kanske man i den här retroaktiva omgången får ha överseende med. Vi måste i alla fall ringa in problemet så att de rena pomperipossaärendena löses. Jag tycker att Per förefaller lite pessimistisk här. Jag blir då väldigt oroad över att utskottsskrivningen inte skulle kunna leda till att det kommer ett förslag från regeringen på den här punkten. Där har Per och hans parti en stor roll att spela så att det verkligen kommer fram något. 106 PER () replik: Jag välkomnar nyordningen i den borgerliga politiken att man är pragmatisk och försöker lösa frågan i stället för att reservera sig. Jag välkomnar det. Om man använder den metoden kanske vi kan lösa fler frågor. Om man förlorar eller i samband med aktieaffärer anser jag att det är helt rätt. Då ger man sig in på en marknad och kan förlora allt man har. Men man ska inte beskattas för en förlust. Där tror jag att vi är eniga, och jag. säger att jag låter pessimistisk. Det kanske man är om man har varit med i den här svängen . Då kanske man inte är helt övertygad om att frågan trots allt kommer att lösas på det sätt man önskar. Jag är dock som sagt betydligt mer positiv och optimistisk när jag ser att det skett vissa förändringar på departement och så vidare så att de blockeringar och låsningar som funnits förut kanske kan lösas upp. Man kan naturligtvis aldrig säga att det kommer att bli på ett visst sätt, men jag och kommer att göra allt som står i vår makt för att se till att detta löses på ett för rättssamhället acceptabelt sätt. 107 () replik: Om och lever upp till vad man har gett uttryck för tidigare finns det en tydlig majoritet i kammaren för att lösa de här problemen. Tveklöst är det på det sättet. Det har tyvärr inte gått att få loss frågan i skatteutskottet på grund av att såväl som har suttit fast i klistret i budgetförhandlingarna. Anledningen till att vi från borgerligt håll varit intresserade av att frågan inte löses enbart med en reservation från vår sida är att vi verkligen vill att de berörda personerna ska få rätt, och det får de inte med en borgerlig reservation. Därför vill vi se till att den majoritet som finns i kammaren rättar till lagstiftningen och åstadkommer en lösning som är bra. Där har och en corner-position, skulle jag vilja påstå. Ni har möjligheter att tvinga fram de här ändringarna. Jag tror precis som Per att personskiftet i det gäller ju inte enbart ministerposten utan även en del personer runtom honom möjligen kan leda till att man kan börja se på det här problemet med delvis nya ögon. Gör man det kommer man att upptäcka att problemet med att lösa de rena pomperipossafallen inte är särskilt stort ens statsfinansiellt. Jag håller principiellt med Per i resonemanget om att även om det gällde väldigt många vore det lika förfärligt. vet vi att det inte gäller särskilt många, men det är helt otillständigt att det förekommer fall med uppemot 1 beskattning. 108 PER () replik: Vi är eniga om det mesta. var vi dock inte eniga, och det var när den nya budgetlagen infördes. Den ställde inte vi oss bakom. Hade vi inte antagit den hade vi kunnat lösa den här frågan genom att den majoritet som finns i kan besluta. tas budgeten i ett enda slag, och därför är det svårt att lösa sådana här särfrågor hur behjärtansvärda de än är. Man kan alltså säga att den nya budgetlagen är ett problem när det gäller att se till att den majoritet i som finns i de enskilda frågorna kommer till uttryck. Sedan har naturligtvis budgetlagen andra fördelar, det har vi kanske sett, när det gäller att sanera landets finanser och så vidare. Men som sagt: När det gäller sakfrågan återkommer vi till den här diskussionen framåt våren. Då hoppas jag att vi kan vara eniga när förslaget läggs på bord. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 13 §.) 11 § Skatteavtal mellan och m.m. Föredrogs skatteutskottets betänkande 2004/05:SkU12 Skatteavtal mellan och m.m. (prop. 2004/05:20). Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 13 §.) 12 § Vissa frågor rörande reform av förmånsrättslagstiftningen Föredrogs lagutskottets betänkande 2004/05:LU11 Vissa frågor rörande reform av förmånsrättslagstiftningen. 109 (): betänkande nr 11 kommer att debatteras. I betänkandet behandlas de motionsyrkanden som har väckts under den allmänna motionstiden rörande reform av förmånsrättslagstiftningen. I betänkandet finns fyra reservationer. fattade beslut om proposition 2002/03:49 Nya förmånsrättsliga regler. Reformen syftade i huvudsak till att underlätta för företagen att genomföra företagsrekonstruktion i stället för att gå i konkurs. Vidare skulle den bidra till att kreditgivning och kreditprövning ytterligare skulle inriktas på projektets utsikter till lönsamhet. Förslaget skulle också ge oprioriterade borgenärer oftast underleverantörer och småföretagare en bättre utdelning. Man vill också stärka löneskyddet för anställda vid konkurser. I de motioner som väckts under den allmänna motionstiden yrkas bland annat på ett tillkännagivande om en skyndsammare utvärdering av reform. Vidare yrkas det på ändringar och tillägg i de övriga förmånsbestämmelserna till förmånsrättslagstiftningen. Därutöver behandlas en motion gällande en aviserad utredning om ett samlat insolvensförfarande. I betänkandet föreslår utskottet att avslår samtliga motionsyrkanden. 110 (): Genom arbete och företagande bygger vi en nation av välstånd. Det är ett enkelt konstaterande. Därför är det så viktigt att vi när vi fattar beslut i denna kammare gör det med utgångspunkt i företagarnas förutsättningar så att de får de bästa spelregler de någonsin kan få. När vi beslutade om ändringarna i förmånsrättslagen präglades de besluten inte av den ambition som jag beskrivit. I stället var utgångspunkten hur stora förändringar företagen tål. Det tycker jag är en felaktig utgångspunkt. Särskilt små och medelstora företag utanför storstadsregionerna drabbas av de försämringar som lagändringen innebar. Hur stora de här försämringarna blir får väl framtiden utvisa. Jag tycker dock att man kan slå fast att utformningen av förmånsrättslagen från företagandets sida inte har fått optimal utformning. Den förändring av insolvensrätten som vi väntat på verkar också ta avsevärd tid. Jag fick ett svar från justitieministern där han sade att han ska tillsätta den utredning som ska bli aktuell. Således lär det hela ta till. Vi ser alltså framför oss att det tar innan vi får utlovade förändringar av insolvensrätten. Frågan om förändringarna i själva förmånsrätten har av skäl bortom vår kontroll överlåtits till finansutskottet för avgörande. Hur vi ser på förmånsrättens utformning framgår av den kommittémotion som vi lade fram under den allmänna motionstiden och av vårt yttrande till finansutskottet. Jag tänker nu gå över till att diskutera utvärderingen av reformen. Regeringen har givit ITPS, , i uppdrag att göra en utvärdering. Det är bra. Regeringens beslut innebär att ITPS ska komma med en slutredovisning senast . Även om jag har förståelse för att det kan ta tid att göra en sådan här utvärdering kan jag inte se annat än att det borde vara möjligt att komma med en delrapport . De förändringar av förmånsrätten som sker och som slutligt kommer att träda i kraft /06 har ju redan skett. Därför bör man kunna se hur bankerna har förändrat sin utlåningsstrategi just med anledning av de här förändringarna. Jag kan inte befria mig från misstanken att regeringen genom att lägga slutredovisningen så sent som på ett elegant sätt avfört frågan från valrörelsen . Vi moderater står bakom de två reservationer i det här betänkandet som rör de förändringar av övergångsreglerna som beslutade om . Dessa övergångsregler fick inte en kristallklar utformning. Vi ställer oss därför bakom motionsyrkanden. För att inte belasta kammarens ledamöter med upprepningar av juridisk-tekniska argument har och jag kommit överens om att han ska göra de mer ingående analyserna av föreslagna regelförändringar, varför jag avstår från att vidare argumentera om den saken. motionsförslag om ett klargörande av övergångsreglerna innebär att övergångsreglerna tydliggörs och att vi undviker ett antal onödiga processer vid våra domstolar. Det är anmärkningsvärt att regeringens företrädare inte nappar på dessa förslag utan i stället med berått mod åser hur vi belastar domstolsväsendet med ett antal onödiga processer. Det är inte alltid som vi lagstiftare kan förutse vilka problem en lagstiftning kommer att få i det praktiska rättslivet. Men när vi nu får signaler om att övergångsreglerna kan skapa problem borde det vara naturligt att ta det säkra före det osäkra och tydliggöra regelverket. Regeringen bör lägga prestigen åt sidan och lyssna på förnuftiga förslag. Slutligen, fru talman, yrkar vi moderater bifall till reservation 1 under punkt 1. 111 (): Den reform beträffande reglerna om förmånsrätt i konkurs som vi antog här var ett viktigt steg framåt i riktning mot att skapa bättre förutsättningar för fler företagsrekonstruktioner och färre konkurser. I stort sett var vi eniga i lagutskottet i de här frågorna, med undantag av frågan om värdet på företagsinteckningen. Bakgrunden till det var en intensiv debatt om hur detta skulle kunna tänkas påverka kreditgivningen till framför allt små företag. Det är glädjande att se att regeringen nu givit ITPS i uppdrag att följa upp och utvärdera reformen. I likhet med vad angivit tycker även jag att den första delen av arbetet kan göras och att en delrapport bör kunna lämnas . Tyvärr har regeringen ännu inte vidtagit några synliga åtgärder avseende tillkännagivande om ett slopande av återvinningsförbudet beträffande skatter och avgifter. Men det kommer väl snart. Tyvärr måste jag också konstatera att lagstiftningsarbetet inte blev helt genomarbetat. Ett stort misstag var att det inte gjordes ändringar i stämpelskattelagen beträffande företagsinteckningar. Detta fick till följd att det inte gick att ta ut stämpelskatt . Regeringen och såg dock tämligen snart till att rätta till det misstaget så att skatt kan uttagas. Andra misstag är att hänföra till övergångsbestämmelserna i förmånsrättslagen. Här har först regeringen och också lagutskottets majoritet vägrat att medverka. Det är för mig helt oförklarligt. När man ser att lagstiftningen inte blivit så som man tänkt är det väl ändå lagstiftarens skyldighet att rätta till detta och därmed undvika en onödig belastning på domstolarna. Vad är det då för misstag som uppenbarat sig? Jo, under punkt 2 i övergångsbestämmelserna står det att äldre bestämmelser tillämpas fram till . Vad gäller konkurser som har inträffat eller som inträffar och som inte är avslutade uppstår frågan om de nya reglerna om att värdet av företagsinteckningen nedsätts från till ska gälla så som ordalagen ger vid handen eller om den så kallade frysningsprincipen ska gälla. Med frysningsprincipen menas att reglerna vid konkurstillfället ska gälla under konkursens hela handläggning, oberoende av om ny lagstiftning träder i kraft eller ej. Detta med frysningsprincipen är allmänt vedertaget bland annat i konkurshänseende. I övergångsbestämmelserna, punkt 3, klargörs att vid en konkurs som beslutats på grund av en ansökan som gjorts före ikraftträdandet, alltså före , tillämpas alltid äldre bestämmelser. Detta innebär att konkurser eller tidigare som ännu ej avslutats handläggs enligt reglerna före reformen en känd och allmänt vedertagen princip och något som bekräftar principen om att lagstiftning ej ska ha retroaktiv verkan. Från gäller en ny lagstiftning fullt ut, vilket innebär att den problematik som jag här tar upp handlar enbart om 2004 års konkurser. Om övergångsbestämmelserna ska tolkas enligt sin ordalydelse innebär detta inte bara ett avsteg från vedertagen ordning, att en konkurs ska handläggas enligt regler från konkursbeslutet, utan också att slumpen får en avgörande betydelse. Sådana, vanligtvis enklare, konkurser som förvaltarna hunnit avsluta får en förmånsrättsordning, och sådana som avslutas senare får en annan. Det tror jag inte att någon egentligen tänkt sig. Var hamnar vi om förvaltaren väl avslutat en konkurs och lämnat in utdelningsförslaget till domstolen men domstolen inte hunnit besluta eller måste domstolens beslut till och med ha vunnit laga kraft? Det finns olika meningar om företagsinteckningarna ska erhålla i utdelning eller i utdelning vad gäller konkurser som inte avslutats . Det är enkelt för regeringen och utskottsmajoriteten att avvisa mina två motionsyrkanden och hänvisa till rättspraxis. Förutom att detta innebär en belastning på domstolarna leder det till en av rättsosäkerhet för alla som är inblandade i dessa konkurser, uppskattningsvis flera tusen konkurser. När jag läser utskottets ställningstagande kan jag inte se annat än att utskottsmajoriteten menar att konkurser som ej avslutats ska avslutas enligt de nya reglerna, det vill säga med en utdelning om på företagsinteckningen. Det ska bli intressant att höra under debatten om jag har uppfattat det hela riktigt. Vad jag nu talat om handlar om vår reservation nr 2, som jag härmed yrkar bifall till. Vad sedan gäller reservation nr 3, som jag också yrkar bifall till, är detta för oss jurister ett än tydligare förbiseende. Jag ska försöka förklara med ett exempel. Om en löntagare tvingas begära sin arbetsgivare i konkurs för att få ut sina innestående löner med hjälp av lönegarantin uppstår kostnader för löntagaren att anlita ombud, ansökningsavgift till domstolen med mera. Sådana kostnader för att sätta ett företag i konkurs har förmånsrätt, som innebär att kostnaderna går före en företagsinteckning. Detta gäller enligt såväl reglerna som enligt de nya reglerna , men inte vad gäller konkurser som har uppstått och som inte är avslutade . På liknande sätt förhåller det sig med sådana kostnader som har uppstått under en företagsrekonstruktion med rekonstruktörens samtycke, bokförares och revisors arvoden med mera. Låt mig avsluta med att medge att de bestämmelser som jag vill att ska klargöra inte är alldeles lätta att förstå eller att sätta sig in i för den som inte närmare har arbetat med just dessa saker, som jag ju själv har gjort . Men det är min förhoppning att jag har klarlagt lite. Vi får väl se hur det yttrar sig i den fortsatta debatten. Mina yrkanden var alltså bifall till reservation nr 2 och reservation nr 3. 112 (): Först vill jag säga att jag självklart står bakom reservationer, men för tids yrkar jag bifall till enbart reservation nr 4. har varit drivande för att skapa en ny konkurslagstiftning eftersom det i faktiskt har varit svårt att rekonstruera livskraftiga företag som tillfälligt kommit i ekonomiska trångmål. Ett centralt problem har varit statens förmånsrätt. Inte minst i samband med bankkrisen framkom behovet av en konkurslagstiftning. Vi hade då flest konkurser i världen, och en konkurs är ett problem för enskilda människor, branscher, en hel bygd och för samhället i övrigt. har tagit aktiv del i, främst genom vår representant också känd inom advokatverksamheten. valde att stödja propositionen om ny förmånsrätt då helheten var bra. Vår tveksamhet gällde till viss del vilka konsekvenser en stor sänkning av förmånsrätten skulle få särskilt i glesbygd. Näringslivets organisationer hade olika uppfattningar i frågan. Det avgörande skälet som gjorde att vi ändå beslöt att stödja lagstiftningen var att ställde sig bakom följande skrivning i betänkande 2002/03: LU17: Utskottet utgår från att regeringen återkommer med en redovisning av utvärderingsarbetet senast och om förslag på konkreta åtgärder om så skulle vara erforderligt. Reformens positiva effekter får dock inte gå förlorade. anser inte att Socialdemokraterna i sin regeringsutövning fullgjort just denna del när det gäller riksdagsuppdraget. Ett utvärderingsarbete har alldeles påbörjats, och enligt direktiven ska det redovisas först . Detta är inte förenligt med det riksdagsbeslut vi fattade, och det var inte heller överenskommelsen. Vi vill därför här vara tydliga med att vi vill ha en avrapportering , nämligen för att vi ska kunna agera till förmån för att förbättra det som eventuellt skulle slå fel. Det har framkommit rapporter från olika håll. Det har varit synpunkter från företagare, banker och organisationer. De är inte likalydande. En del tycker att det är bra som det är , andra tycker att det redan har slagit fel. Vi anser därför att det är synnerligen viktigt att ha så mycket relevant underhandsinformation som möjligt för att agera . Vi inser det absolut nödvändiga för vårt samhälle, nämligen ett gott företagsklimat så att företagare får trygga villkor. Vi föreslår, med anledning av den fördröjda konsekvensanalysen och utvärderingen, att införande av sänkt förmånsvärde för befintliga krediter bör skjutas upp till . Det är alltså en förändring i den delen i övergångsbestämmelserna. Eftersom detta bedöms ha budgeteffekter finns nu frågan inom finansutskottets ansvarsområde. I det här betänkandet behandlas en annan del som har varit otydlig, nämligen vilka regler som ska gälla beroende på när konkursen processas. Om detta har min kollega tidigare uttalat sig. Vi vill tydliggöra att vi anser att det är de regler som gäller när en konkurs lämnas in till tingsrätten som ska gälla under hela processen. Det innebär alltså en förändring i övergångsbestämmelserna. Den andra delen som jag vill ta upp här handlar om ett samlat insolvensförfarande. Det är vår uppfattning att man ska kunna välja om företaget ska rekonstrueras eller likvideras. Det är därför positivt att regeringen nu avser att påbörja utredningsarbetet i syfte att skapa ett sådant insolvensförfarande. Det är angeläget att den kommande utredningen inriktas på att möjliggöra kontakter mellan den enskilde näringsidkaren och arbetslöshetskassorna, att tillsynen i rekonstruktionsförfarandet blir näringslivsorienterad, att reglerna och ackord i rekonstruktion blir flexibla och att det införs en möjlighet att jämka avtalsvillkor i avtalsförhållanden mellan näringsidkare. Vidare menar vi att utredningsarbetet bör vara särskilt inriktat på att anpassa den svenska lagstiftningen på det insolvensrättsliga området till den internationella utvecklingen. Dessa medskick vill vi bidra med till det kommande arbetet inom insolvensrätten. 113 (): Vi debatterar en mycket viktig fråga som berör alla i vårt land, såväl företagare som löntagare. Frågan rör morgondagens arbetstillfällen för människor runtom i landet. Det handlar om företagens villkor och landets tillväxtförmåga. Jag har valt att lyfta fram det som är problemet i denna reform. Det handlar om försämrade lånevillkor för företagen på grund av reformeringen av förmånsrättslagstiftningen, som är ett faktum . Då sänktes bankernas säkerheter för nya krediter. Det får nu fullt genomslag då också befintliga låntagare omfattas av de nya reglerna. Därmed uppstår även en retroaktiv effekt när tidigare lån och krediter på grund av den nya lagstiftningen kommer att omprövas. Detta förfaringssätt placerar låntagarna i ett underläge. De har att acceptera de nya villkoren, annars finns det risk för uppsägning av krediten. Vi från är mycket kritiska till regeringen som med stöd av och har drivit igenom denna reform i . Reformen utgör ett hot mot landets välfärd därför att den försvårar för företag att finansiera verksamheter. På en del orter i landet är det tydligt att det innebär investeringsstopp för vissa verksamheter. Detta sker också i då vi är medvetna om att det finns ett ökat kapitalbehov. I propositionen och betänkandet hänvisar majoriteten till och framhåller att där har en liknande reform slagit väl ut. Jag vill påpeka att den jämförelsen haltar eftersom förutsättningarna inte är jämförbara med dem som vi har i . I förfogar man över en mycket stor kreditstock på flera miljarder. I finns det inga jämförbara anslag i statens budgetförslag för att balansera den säkerhetsmassa som går upp i rök genom den nya reformen.