prot · GR0954 · 2004-01-20 00:00:00 — Däremot tycker jag inte att det gynnar oss om vi inte kan äta det köttet eller om konkurrenssituationen gör att det andra är billigare. Vi kan bara som exempel titta på alla skolor som lagar skolmat. Överallt i detta land letar man kronor och ören för att få budgeten att gå ihop. Då är det klart att man väljer det billigaste alternativet som finns på marknaden. Är då inte våra barn och ungdomar värda att också få äta den kvalitativt bästa maten? Jag känner till artikeln av jag har också en kopia av den. Men jag vet också att ett antal företagare som arbetar och som är utomordentligt oroliga därför att konkurrensvillkoren är omöjliga . Jag skulle vilja se en expansion av den svenska näringen. Jag skulle vilja se att de som arbetar i jordbruksföretagen, som är ungefär en kvarts miljon, 250 000, blir ännu fler. Vi behöver ju jobben, och vi behöver branschen, och då måste vi som politiker se till att vi underlättar. Därför var jag rysligt glad över att tog upp det i regeringsdeklarationen. Men som vanligt har man lärt sig detta: Vad betyder det i handling? Det är alltså handlingen vi vill se. Därför vill jag bara upprepa min fråga: Är jordbruksministern positiv till att se över alla regler som finns och se dem i en helhet? För bönderna och dem som jobbar i den här produktionen handlar det inte om det är det eller det, utan det är den totala ryggsäcken som man bär på ryggen. Jag tror att det är så viktigt att vi just ser den helheten. Det var tidigare en debatt mellan och en ledamot här om ungdomsjobben. Vi vet att det är en oerhörd brist på jobb, och då måste vi se till att den svenska företagsamheten inte har sådana här problem att arbeta med. Det är därför som jag tycker att frågorna är så viktiga. Jag vet att man utmanar handeln att förmedla de mervärden som finns i svensk kycklingproduktion, och det är ju bra. Men kan inte ministern ställa högre krav än så eller vidta aktiva åtgärder så att det fungerar? Såvitt jag vet är också konsumentminister, och då undrar jag om regeringen inte skulle kunna ta ett lite större ansvar för konsumentupplysning. Kanske en särskild märkningsombudsman det är ett annat tips kan tillskapas som kan följa upp hur handeln märker sina produkter med ursprung och produktionsmetod. Är det någonting som man skulle kunna anamma ? Jag letar alltså efter goda förslag för att undanröja bekymren. Man kan säga att det inte är något bra förslag, men kom då med något bättre! 122 (): Man kan säga att den svenska kycklingnäringen tillhör den bästa djuromsorgen i . Dessutom bidrar den till att en stor åkerareal hålls öppen för foderproduktion. Jag tror att vi är överens om hur viktigt det är att få behålla det öppna landskapet. En förutsättning för detta är att det svenska lantbruket får arbeta under gynnsamma villkor och inte med produktionsskatter som betyder konkurrensnackdelar mot lantbruk i andra EU-länder. Jag tycker att regeringens behandling av lantbruket innebär inte bara en belastning för dagens aktiva lantbrukare utan också ett hot mot framtidens lantbruk. Yngre personer tvekar om det är rätt att satsa på lantbruksutbildning. Hur menar ministern att vi ska kunna återfå framtidstron på kycklingnäringen, ja, på hela lantbruksnäringen? Jag skulle också vilja ha mera offensiva satsningar på export av jordbruksprodukter. Kan jordbruksministern tänka sig några exportfrämjande åtgärder som skulle kunna hjälpa den svenska kycklingnäringen? Kan inte Food From få mer än 5 miljoner? I stöder man fiskeexporten med 270 miljoner . åt jag grillad kyckling, och mitt lilla barnbarn kom och ville smaka. Jag vet inte om den kycklingen var uppfödd i , men när jag köper färsk eller fryst kyckling vill jag gärna ha svenskproducerad kyckling. Det skulle glädja mig och den svenska kycklingnäringen om jag kan göra så även i fortsättningen och att mitt lilla barnbarn får växa upp med svenskproducerat kött i närheten. 123 (): Jag noterar att ljudet har blivit väsentligt mycket bättre i kammaren över jul. Det är positivt. Då kan vi höra lite bättre. Det är fantastiska högtalare på ömse sidor om podiet. När jag läste interpellationen och svaret var jag naturligtvis nyfiken på jordbruksministerns möjligheter att ge svar på de här viktiga frågorna, som är ställda av . Jag måste dessvärre säga att svaret inte gav mig någon större tröst. På något sätt förstod jag att jag nog har hört den här beskrivningen tidigare. Jag besökte en kycklingproducent i . Han och hans hustru bedrev en kycklinguppfödning med fyra avdelningar exakt hur många djur det var har jag inte i huvudet. Han berättade för oss att hans täckningsbidrag, i jämförelse med hans danska kollega, var lägre bara beroende på hur många djur man får ha per kvadratmeter. får jordbruksministern tänka sig att jag är de här människorna, av det skälet att de inte har någon möjlighet att stå här rakt framför jordbruksministern och ställa en fråga. Då skulle jag vilja ställa en fråga. Det gäller de olika förslagen till lösningar. Det är ett nationellt program som ska underlätta etableringar. Man ska få fler och växande företag. Det handlar om regelförenklingar och översyn av skatteregler märk väl att det är ingen sänkning utan översyn. Det handlar om möjligheter till kapitalförsörjning, marknadsetablering och effektiv konkurrens. På vilket sätt kan detta hjälpa den här familjen att öka täckningsbidraget? Det handlar om 700 000 i den faktiska jämförelsen med en direkt konkurrent i ett land som ligger . Om det inte vore tomma ord i svaret om det så kallade mervärdet borde den här familjen i rimlighetens namn ha haft mer på intäktssidan. Annars är ju det som jordbruksministern säger inget värt. har också visat på att livsmedelskedjans förlängning, det som sker efter produktionen, nu tar stryk genom att vi får ökade uppsägningar därför att vi inte kan producera själva i det här landet. Så nu ser jag fram emot att jordbruksministern lämnar ett rakt och tydligt svar om hur de för ett enda företag ska kunna kompenseras med hjälp av de idéer som står här, om det inte bara är tomma ord. 124 Jordbruksminister (): Jag vill börja med konkurrensförutsättningarna och de näringspolitiska frågorna. Det är klart att allmänna villkor för företagande är viktiga också för kycklingnäringen. De olika åtgärder som jag räknade upp har jag förstått att också den här branschen är mycket intresserad av. Man har varit drivande när det gäller ett antal av de här frågorna. Att skapa ett gott näringslivsklimat är ett uppdrag för det allmänna. Det är ett uppdrag för staten. Jag menar att det är en ganska tragisk jämförelse som vi gör med exempelvis de danska miljöreglerna, som om det skulle vara det som gör att vi inte kan skapa goda förutsättningar för vår näring. Vi måste vara rädda om de mervärden vi har. Det är ju de mervärdena som sedan ska bli försäljningsargumenten och som är försäljningsargumenten i förhållande till konsumenterna. När det gäller så har man påbörjat sina steg mot att närma sig de svenska miljöreglerna, för att ta ett exempel. Givetvis måste det vara branschens ansvar, inom de ramar som det allmänna ger för näringspolitiken, att stå för en strukturförändring och att jaga kostnader. Tyvärr innebär det ibland att man i samband med omstruktureringar får göra inskränkningar i vissa enheter för att kunna få andra enheter som kan jobba med en högre produktivitet och med en högre effektivitet. När det gäller jordbrukspolitiken står vi just nu inför ett antal stora beslut. EU:s jordbrukspolitik reformerades , 2003, och vi håller nu på att arbeta med implementeringen, genomförandet, av den jordbruksreformen. Jag kan garantera att villkoren för vårt svenska jordbruk är en viktig fråga som hanteras i samband med de förslagen. Detta gör vi med stor transparens, och det finns möjligheter för alla partier att ha insyn i det här arbetet. Enligt de rapporter som jag har fått förefaller det som om det finns en tämligen stor samsyn om vad det svenska lantbruket behöver framöver. När det gäller exporten har jag och tagit initiativ. Vi ser att svensk livsmedelsexport har möjligheter. Den har ökat . Den har ökat mer än annan export, och vi har tagit initiativ i förhållande till de olika leden i näringen för att vi ska kunna ta vara på den här exportpotentialen. Givetvis handlar det inte om huruvida det ska vara 5 miljoner eller 10 miljoner till Food From . Det är helt andra frågor som gör att vi kan få en blomstrande och en ökande livsmedelsexport. När det gäller konsumentfrågorna menar jag att det är klart att det som våra svenska konsumenter får ska vara prisvärt. Då handlar det inte alltid om lägsta pris. Jag håller med om att konsumenterna måste kunna få en bra information om de ska kunna göra det här valet. Det är inte lätt när man står där i butiken och håller den danska kycklingen och den svenska kycklingen i handen. Vi måste få ut de svenska mervärdena. Som jag sade inledningsvis är det ett ansvar för näringen själv. Det är ett ansvar för handeln. Men jag tar givetvis tillfället i akt när jag som jordbruksminister är ute i olika sammanhang och talar om den svenska produktionen. Vi har mervärden i produktionen. 125 (): Det kanske ändå kan växa fram någonting när det gäller att märka produkterna. Det är så otroligt viktigt för att man ska få ut mervärdet. Men jag måste ändå fråga: Vad ska jag säga när jag kommer hem till län när de undrar vad jordbruksministern sade och om de kan lita på att det händer någonting? Jag får väl säga att jag inte vet, för jag känner att det är lite långbänk. Man pratar generellt om ett bättre företagsklimat och näringslivsklimat. Det har jag varit med och talat om här i . Men jag känner att det är så tungt och svårt. 3:12-reglerna skulle ses över, och det blir i princip ingenting. Jag tycker att det är viktigt att se att det är nu de har stora problem. Då hjälper det inte riktigt att man ska se över näringslivsklimatet, som ministern nämner. Det hjälper inte i en akut situation när exempelvis kycklingnäringen tyngs av högre politiska kostnader än vad konkurrenterna har. Fodret är dyrare på grund av högre dieselskatt och miljöavgifter. Strängare krav på djurhållningen kostar pengar, och miljötillsynskostnader och andra pålagor som finns i behöver inte andra länder ta hänsyn till. Jag tycker att det är viktigt att vi ser till att den svenska näringen, som är guld värd, kan leva vidare, och att fler människor ska kunna äta den kvalitetsmässigt bättre maten. Vi vet väl ändå att hundratusentals barnfamiljer här i vårt land lever med mycket små marginaler. Jag nämnde skolmaten. Låt oss tillsammans försöka handla! Det är bra med vackra ord, men det räcker inte. 126 (): Jag ska nu återigen försöka förstå hur detta par kände sig med det svar som jag fick. Det var alltså ingen bra jämförelse med . Men det är naturligtvis ett sätt att försöka skjuta undan frågan som sådan. Det är en ren undanflykt. Man vill inte ta en jämförelse som är obehaglig. Men det är faktiskt det närmaste konkurrentland som vi har när det gäller slaktkycklingsproduktionen. Och är detta endast en del av produktionsfaktorerna som jag tar upp. Men hur är det med resten av det som finns i ryggsäcken och som jag inte har berört? Det påverkar naturligtvis ännu mer. Då får jag rådet att jag ska jaga kostnader och att jag ska göra inskränkningar i en toppmodern anläggning som är högmekaniserad och att jag ska ha en högre effektivitet. Det är som att få ett slag i ansiktet när man har gjort allt och ändå inte har lyckats därför att vi har ett regelverk i som diskvalificerar mig ur konkurrenssynpunkt. Patienten dör under behandlingen, precis som var inne på här tidigare. När det gäller en hänvisning till den kommande jordbrukspolitiken och att vi möjligen skulle kunna bli överens där, så är det möjligt; vi får se. Men jag kan säga här i kammaren att jag på ett tidigt stadium försökte ta upp ryggsäcksfrågorna i samband med detta därför att vi där är diskvalificerade från början i förhållande till våra konkurrentländer. Men det förvägrades oss att i det sammanhanget ta upp det då. Och det beklagar jag. Och dessa krav kommer naturligtvis att återstå, nämligen att vi måste se till att leva upp till åtminstone det som statsministern sade i regeringsdeklarationen. 127 Jordbruksminister (): Jag tycker att blandar ihop lite päron och äpplen i den här ryggsäcken. När det gäller det danska exemplet och olika djurskyddsregler tycker jag att det skulle vara att kasta ut barnet med badvattnet att gå tillbaka till sämre regler som vi har haft tidigare. Jag har hört bland annat hört vd:n för uttrycka sig om dessa regler för inte så länge sedan. Och han var fullt på det klara med att det inte är en väg att gå tillbaka och försämra dessa regler. När det gäller energiskatterna har jag klart och tydligt i kammaren sagt att det som statsministern uttryckte i regeringsförklaringen arbetar vi på i departementet och att vi kommer att redovisa resultatet av detta arbete inom en inte alltför avlägsen framtid. Jag menar att vi har en kycklingnäring som har en del negativa problem. Jag sticker inte under stol med detta. Det är ett tufft klimat när det gäller den internationella konkurrensen. Vi har också kunnat se en kostnadsutveckling i som inte har varit helt positiv. Men det finns också möjligheter. Vi har en strukturomvandling inom branschen. Den kan smärta . Men den är nödvändig. Vi ser en anpassning i konkurrentländerna, bland annat inom EU, till det regelverk som vi i redan följer. Det är någonting som vi kommer att kunna ha fördelar av. Vi ser en ökad efterfrågan på fågelkött, och det finns en potential för att också få ett ökat intresse för de svenska mervärdena. Vi ligger i linje med de värden kring etik och miljöhänsyn som jag uppfattar att många konsumenter delar. Överläggningen var härmed avslutad. 26 § Svar på interpellation 2003/04:219 om lodjursjakt utanför renskötselområdena 128 Jordbruksminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta dels för att svensk rovdjurspolitik ska få acceptans hos berörda aktörer i samhället, dels för att enskilda arter inte ska ges rätten att ohämmat öka på bekostnad av andra arter inom särskilda områden i landet. Den svenska rovdjurspolitiken bygger på ett riksdagsbeslut efter förslag i propositionen om en sammanhållen rovdjurspolitik (prop. 2000/01:57). Bakgrunden till beslutet är att har uttalat att den biologiska mångfalden ska bevaras. Detta innebär att de naturligt förekommande rovdjursarterna ska finnas i livskraftiga bestånd och att de ska kunna sprida sig till för dem naturliga områden. De aktuella arterna ska finnas i så stora antal att de långsiktigt finns kvar i den svenska faunan. ska en ändamålsenlig förvaltning ha till syfte att bidra till en hållbar utveckling och undvika konflikter. I de områden där en art gör stor skada ska man försöka minska antalet individer under förutsättning att det finns områden där arten existerar i tillräckligt antal med mindre konflikter med människan. uttalade sig också om förutsättningarna för jakt på de olika arterna. Genom riksdagsbeslutet fastställdes miniminivån för lodjursstammen till 300 årliga föryngringar, vilket motsvarar ca 1 500 djur. Inventeringar visade att den svenska stammen vid tiden för riksdagsbeslutet uppgick till detta antal. Av hänsyn till rennäringens intressen skulle antalet lodjur långsamt reduceras till ca 400 individer i renskötselområdet. För att lodjursstammen skulle vara tillräckligt stor i ett riksperspektiv borde stammen därför tillåtas växa i andra områden innan reduktionen genomfördes. Enligt riksdagsbeslutet borde lodjuret ges möjlighet att i ökad omfattning sprida sig söderut även till . Jakt på lodjur borde därför inte tillåtas i sådan omfattning eller på sådana platser att dess spridning söderut förhindrades. De jaktliga intressena kommer därigenom att få tåla en större påverkan på viltbestånden. har till uppgift att följa lodjursstammens utveckling. Det är också verket som beslutar om jakt på lodjur. beslut om skyddsjakt på lodjur innebär att 33 lodjur får fällas inom renskötselområdet. När det gäller lodjursjakt utanför renskötselområdet uttalade verket att den senaste inventeringen visade att antalet säkerställda lodjursföryngringar för hela landet var 231. Stammen som helhet ligger enligt verket således klart under den av fastställda miniminivån. Lodjuren har inte heller lyckats sprida sig söderut i önskvärd omfattning. Den eftersträvade minskningen i renskötselområdet har inte fått motsvarande ökning utanför området. Skadorna av lodjur utanför renskötselområdet är relativt begränsade. fann mot denna bakgrund att jakt på lodjur utanför renskötselområdet inte kunde medges innevarande jaktsäsong. Den senaste lodjursinventeringen visar således att lodjursantalet understiger den av fastställda miniminivån. Det är därför direkt felaktigt att, som gör, påstå att lodjursstammen ökar ohämmat i delar av landet. Sanningen är ju i stället att stammen minskat. Under rådande omständigheter är beslut att inte tillåta lodjursjakt utanför renskötselområdet inte bara i överensstämmelse med, utan även en förutsättning för, att beslut om den sammanhållna rovdjurspolitiken ska kunna uppfyllas. Flera aktörer arbetar med information kring stora rovdjur. bildade Rådet för rovdjursfrågor till stöd för förvaltningen av stora rovdjur. Regionala rovdjursgrupper har bildats i 16 län. Det finns tre rovdjurscentrum som kompletterar andra aktörers information om rovdjur. ger ekonomiskt stöd till dessa och till andra aktörer som arbetar med rovdjursinformation. Möjligheten för länsstyrelse att besluta om jakt på ett enskilt lodjur som förorsakar allvarliga skador eller olägenheter är ytterligare ett exempel på åtgärder för att få acceptans för de stora rovdjuren. räknar dessutom med att presentera en plan för ökad rovdjursinformation. Jag utgår från att dessa åtgärder kommer att öka förståelsen och acceptansen för den av beslutade rovdjurspolitiken. 129 (): I alkoholpolitiska och jaktliga frågor är ofta delad. Här gäller sällan uppdragna partilinjer som norm, utan här är det de egna erfarenheterna som styr. Så är det också utanför denna kammare. I sådana frågor är det viktigt att skapa förankring för att kunna få en efterlevnad av de beslut som tas i den ena eller den andra riktningen. Gör man inte det är risken uppenbar att frågan får andra lösningar än vi avsett och eftersträvat i beslut fattade i den här kammaren. Behov av dialog, behov av förståelse och behov av breda uppgörelser är alltså direkt nödvändigt för att nå de mål som vi eftersträvar. Förståelsen för det här arbetssättet visade regeringens rovdjursutredare i sitt förslag till . Han betonade att vi inte når målet utan samförstånd mellan inblandade parter. Regeringens utredare visade insikt i frågan och lade fram ett förslag som av många upplevdes som bra men som ändrades av . Jägarkåren och naturvårdsintressena är nyckelgrupper i den här frågan. Har vi inte dessa grupper med oss undergräver vi rovdjursstammens utveckling en utveckling som måste ske på ett sansat sätt för att vinna förståelse. Det här har också tjänstemän sent omsider insett. Men i stället för att visa ödmjukhet i frågan vidtas åtgärder utifrån ett krasst myndighetsperspektiv alltså monolog i stället för dialog. Detta visades tydligt bland annat när verket aviserade att man har för avsikt att tillsätta specialinriktade poliser för att jaga tjuvjägare. En myndighet ska alltså jaga tjuvjägare i när polisen inte ens klarar av att stävja våldsbrott utan lägger ned våldtäktsutredningar och liknande här i . Debatten på området präglas alltså av övertoner från alla parter i den här frågan. Detta gagnar knappast sakfrågan. hävdar att man har tagit beslut utifrån en rovdjursinventering. De som gjort inventeringen hävdar att den inte är fullständig, utan fakta saknas. Såväl viltforskare som de som gjort inventeringen hävdar att ärendet har behandlats på ett oskickligt sätt. Personligen har jag försökt att se frågan ur ett utifrånperspektiv. I min interpellation hänvisas därför till uttalanden från olika parter. Trots utifrånperspektivet måste jag konstatera att jag inte trodde att det som skett skulle kunna ske. I de här frågorna framhålls ständigt behovet av lokal förankring. kan man konstatera att beträffande beslutet om lodjursjakten har kört över såväl viltvårdsnämnd, lantbruksrörelse och länsstyrelse som lokalbefolkning. Är det så här den dialog ska föras som regeringens rovdjursutredare så skarpt betonade behovet av för att kunna nå de resultat som regeringen eftersträvar? Som jag ser saken har verket gjort rovdjuren en otjänst. Från de flesta parter finns det en aktiv vilja att värna och utveckla den biologiska mångfalden. Det inkluderar också rovdjursstammen. Av naturliga skäl reagerar viltvårdare och jägare när skogen blir en död skog en död skog på grund av att lodjuret jagat ut vad som fanns att äta. Under lodjursstammens tillväxt har ingen sett annat än spåren och resterna av lodjurens härjningar. Något lodjur ser man nämligen inte eftersom lodjuren är så skygga. När sedan maten tagit slut försvinner också lodjuren. De rådjur som överlevt ser vi i trädgårdar, på åkrar och utefter vägarna där lodjuren inte vågar vara. I den miljön har rådjuren börjat föda sina kid för att på så sätt skydda dem mot lodjurens härjningar. Jag ser detta mer som rovdrift än som skyddande av ett rovdjur. Avslutningsvis vill jag bara säga att ska vi värna lodjuret måste vi få till stånd nämnda dialog mellan inblandade parter. Det går inte att verket kör över samtliga övriga parter i samhället. 130 Jordbruksminister (): Jag håller med om att det är väldigt viktigt att vi får delaktighet och förtroende hos berörda parter för att få en acceptans för rovdjurspolitiken. Det är klart att det då handlar om att få acceptans hos jägarna, hos befolkningen i berörda områden och också hos andra medborgare. Jag tycker att glömmer detta. utgår i sin interpellation från att det jagas för lite lo; det tycker jag tydligt framgår. svarade jag på en skriftlig fråga från riksdagsledamoten om vad jag avser att göra för att säkerställa lodjursstammens fortsatta bestånd i . Detta understryker, tycker jag, att det finns olika uppfattningar om problembilden. Det är något att reflektera över. Det riktas här hård kritik mot . menar att verket för en monolog. Jag uppfattar att verket vidtar åtgärder för att genomföra och förvalta det riksdagsbeslut som har fattats i denna kammare. Jag är lite förvånad över att raljerar som han gör när det gäller den illegala jakten. Denna är ett problem. Det finns forskare som säger att den ligger på av de märkta djuren. Det tycker inte jag är acceptabelt. Det är viktigt att vi har ett bra faktaunderlag för att kunna få nämnda acceptans. Där är inventeringarna mycket centrala. Men det är också viktigt att vi kan föra ut informationen till berörda intressenter till jägare, till dem som bor i områden där det, i det här fallet, finns lodjur och till en bredare allmänhet. Där har vi , inom ramen för den organisation som är etablerad när det gäller att uppnå förvaltningsmålen, ett antal åtgärder vidtagna eller planerade. Vidare skulle jag vilja kommentera det här med konsekvenserna för jakten. Det uttalades mycket tydligt i riksdagsbeslutet att ställningstagandet om den biologiska mångfalden och om att vi skulle ha de naturligt förekommande rovdjursarterna i vår fauna kunde komma att påverka jakten. skulle jag vilja säga att man inte får överdriva hur vår rovdjurspolitik påverkar möjligheten att jaga. Det finns annat som också går hårt åt vårt vilt. Rävarna jagar kid. Vi vet att stränga vintrar också påverkar rådjursstammen, så jag håller med om att vi behöver ha en dialog och om att vi behöver arbeta för att skapa förankring och samförstånd. Men jag delar inte synen på vad det är som är problemet och inte heller synen på hur vi ska förhålla oss till problemet. 131 (): Jag glömde att tacka för svaret, så jag vill göra det nu innan jag återigen glömmer det.