prot · GS0941 · 2004-12-01 00:00:00 — är en av de största bidragsgivarna både multilateralt via regering och biståndsmedel och också via enskilda medborgare som köper produkter och bidrar till dess aktiva arbete lokalt. Där gör ett viktigt arbete. Jag är inte beredd att stödja den motionen, som ändrar budgeten, för är redan en av de största bidragsgivarna till . 99 () replik: Jag begärde inte att ni skulle stödja motionen och att ändra budgeten. Vi föreslår 200 miljoner mer än regeringen i biståndsbudgeten och säger att de ska gå till hiv/aids. Vi har en pott på 500 miljoner. Det jag frågar om är om hon är beredd att stuva om i budgeten just för att visa på barns utsatthet i krig och konflikter och det arbete som gör. Jag har besökt olika länder där verkar och som drabbats av konflikter och ser att gör ett utomordentligt arbete med gatubarn i gatubarnsprojekt. blir det en ökning av gatubarn till följd av konflikter och krig. Min fråga kvarstår: Anser att vi ger tillräckligt till , eller är hon beredd att stödja förslaget att ge mer till inom det egna budgetförslaget? 100 () replik: Barn är ett av de prioriterade områdena i svensk utvecklingspolitik, och barn är prioriterade genomgående. Vi vet att barnen är vår framtid. Vi prioriterar pojkars och flickors utbildning. Vi prioriterar kampen mot hiv/aids framför allt söder om , där många barn är föräldralösa till följd av hiv/aids. När det gäller budgeten för är som sagt en av de största bidragsgivarna . Vi gör ett mycket bra arbete via den statliga budgeten. Men det är också viktigt att som folkrörelse finns och gör att vi som medborgare blir engagerade. Jag är inte beredd att göra det. 101 (): Jag tror att vi nästan allihop är väldigt nöjda med att enprocentsmålet nu alldeles snart kommer att återställas. Desto viktigare blir det från och med nu att just diskutera innehållet i biståndet och kvalitetssäkringen. Jag upplever också att många av inläggen har handlat om det. På mina måste jag koncentrera mitt budskap till det allra viktigaste i betänkandet, och därför går jag direkt på mina reservationer. Världen behöver uppenbarligen en stark röst nu mot det ofta grymma förtryck som HBT-personer möter världen över. Att lyfta fram en fråga om att skapa en mot förtrycket av homo-, bi- och transpersoner känns väldigt angeläget, så jag yrkar bifall till reservation nr 8. Den fantastiska, riktiga, viktiga och mycket efterlängtade samling som världens ledare faktiskt uppvisade genom att formulera de åtta millenniemålen, som många refererat till, om utrotande av fattigdom är också det överordnade verktyg som vi har som likare och som ett universellt ramverk för utveckling gemensamt i världen. FN:s koordinator, , menar dock att just EU behöver göra ett jätteryck för att de målen ska kunna uppnås till 2015. Därför menar jag att för att synkronisera det här och få resultat ska ansträngningar vad gäller att formulera program och projekt, att avskriva skulder och att arbeta för det allra mest angelägna målet av dem vi någonsin har formulerat i världen, nämligen visionen om nollsvält, gälla att använda millenniemålen som ett kriterium. Vi ska ha dem som rikslikare för vårt biståndsarbete. Särskilt vad gäller skuldavskrivning svävar man på målet lite för mycket, men använder man möjligheten att uppnå millenniemålen när man pratar om skuldavskrivning så kommer vi att nå alldeles rätt. Vidare vill jag yrka bifall till reservation 17. Det finns krafter inom OECD-kretsen som rycker i biståndspengar för militära ändamål, och det kan inte vi acceptera. Likaså vill vi faktiskt att man avslutar HIPC-initiativet för skuldavskrivning, därför att det inte varit tillräckligt verkningsfullt. Det är vettigare att börja i en annan ända nu med mer dialog mellan gäldenär och den som har gett ut lånet. Alltså: Bifall till reservation nr 17! Också illegitima skulder är någonting som är väldigt uppenbart och bör avskrivas direkt. Slutligen vill jag säga några ord om en annan global och unik historisk uppgift som vi har framför oss en utmaning för oss alla. Det är att ställa om hela världens energiförbrukning till att bli hållbar, det vill säga både sänka Nords överförbrukning och sänka andelen fossila inslag som ökar växthuseffekten. , ganska desperat politiskt kampanjande från sida, tycker vi att det här har landat i svenska medvetanden, men de stora internationella finansieringsinstituten har inte fattat det här allvaret, utan de fortsätter glatt att låna ut pengar till kärnkraft, gigantiska dammbyggen och olje- och gasledningar i laddade delar av världen. Regeringen måste ge bättre insyn i och inflytande över vad man driver i den baltisk-nordiska kretsen av IMF och och även direkt verka för en genomtänkt omställning av långivningen i riktning mot hållbarhet. Jag yrkar alltså bifall till reservation nr 30. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 14 §.) 13 § Makt att bestämma rätt till välfärd. Föredrogs kulturutskottets betänkande 2004/05:KrU2 Makt att bestämma rätt till välfärd. Ungdomspolitiska frågor (prop. 2004/05:2). 102 (): Jag ska beskriva det ärende som vi nu ska debattera i kammaren. Det är kulturutskottets betänkande KrU2, Makt att bestämma rätt till välfärd. Det har initierats av en proposition från den socialdemokratiska regeringen, och bakom den står också samarbetspartierna och . I den här propositionen föreslås att besluta dels om nya övergripande mål och huvudområden för samordning och redovisning av den nationella ungdomspolitiken, dels om ändringar i skollagen. De övergripande målen för ungdomspolitiken som föreslås är att ungdomar ska ha verklig tillgång till välfärd och att ungdomar ska ha verklig tillgång till makt. Analys, samordning och redovisning utifrån de övergripande målen ska ske inom fem huvudområden: lärande och personlig utveckling, hälsa och utsatthet, inflytande och representation, egen försörjning samt kultur och fritid. Skollagen ändras på så sätt att det införs ett uttryckligt kommunalt ansvar att hålla sig informerad om hur icke skolpliktiga ungdomar som inte fyllt är sysselsatta. Skyldigheten omfattar då inte ungdomar som genomför eller fullföljt utbildning på nationella eller specialutformade program i gymnasieskolan, gymnasiesärskolan eller motsvarande utbildning. Den här lagändringen föreslås träda i kraft . Framträdande i det här förslaget är att ungdomspolitiska insatser tydligt blir en del av verksamheten inom alla politikområden som är relevanta för ungdomars levnadsvillkor. I betänkandet finns 67 reservationer och fyra särskilda yttranden. Två av reservationerna föreslår ett avslag på propositionen. Det är och som står bakom avslagsyrkandena. menar att regeringen har misslyckats med ungdomspolitiken och att den framlagda propositionen är för mager vad gäller konkreta åtgärder, och därför ska den avslås. menar i sitt avslagsyrkande att propositionen har ett uppifrånperspektiv och att den är för allmänt hållen och intetsägande, och därför bör den avslås. tillstyrker regeringens förslag i propositionen med motiveringen att det är tillfredsställande att regeringen tar ett samlat grepp på ungdomspolitiken samt att den lyfter fram och belyser frågor som är av stor vikt för ungdomar. Dessutom menar utskottet att regeringen höjer ambitionsnivån och presenterar en rad kvalitetsförbättrande åtgärder när det gäller ungdomars levnadsvillkor. Efter den här inledningen hoppas jag, fru talman, att du vill ge ordet till debattörerna så att debatten om ungdomspolitiken kan börja. 103 (): Den här propositionen påminner mig, och kanske flera andra här, om den gamla barnramsan kommer ni ihåg den? Jag låg i min bottenlösa säng, plötsligt hördes ljudlösa steg i trappan, upp kom en man, i handen höll han en bladlös kniv utan skaft, han högg mig i hjärtat tio gånger, men som tur var överlevde jag, för jag hade hjärtat i halsgropen och så vidare. Med andra ord: Regeringens ungdomspolitiska proposition är tämligen innehållslös, precis som den ordramsa som jag en gång roat mig och mina klasskompisar med, och senare också mina barn. Nej, Makt att bestämma rätt till välfärd innehåller som vi moderater ser det få konkreta förslag. Snarare är det en lägesbeskrivning över bostadsbrist, arbetslöshet, misslyckanden i skolan, ökande psykisk ohälsa framför allt bland flickor, risker för missbruk, sköra familjeband, lågt företagande och så vidare. Och var, fru talman, ligger det politiska ansvaret där? Jo, till stor del i den socialdemokratiska politiken. Inte ens hos socialdemokraten , vd och en av dem som kan mest om ungdomsfrågor i , har regeringen något stöd att vänta för det här. Även han har läst propositionen och sågar den hel och hållen. var inte med när besökte kulturutskottet. Det är synd, men han kanske har framfört sina synpunkter vid andra tillfällen. Det var en 50-talsprodukt, sade han, och det här är inte 50-talet. Likt undrar vi vem och vilka som ska lösa alla de problem som så ordrikt beskrivs i propositionen. Innan jag går närmare in på den kritik som vi har vill jag nämna några positiva delar för de finns. Det är faktiskt inte så att alla ungdomar känner hopplöshet . Tvärtom är många mycket nöjda med sina liv, med jobb, studier, familj och vänner. Likt regeringen hoppas även vi moderater att fler unga ska engagera sig internationellt som volontärer eller i samarbeten av andra slag. Däremot anser vi inte att det behövs något nytt forum för dialog om global utveckling. finns många mötesplatser och organisationer som bidrar till internationellt utbyte och hjälpverksamhet. Amnesty, Individuell Människohjälp, scoutrörelsen, Röda Korset, och kyrkornas verksamheter är bara några exempel. Stöd dessa i stället är vårt råd. Bra är också att propositionen lyfter fram brottsoffren. Att bli misshandlad och rånad är, som det också står i texten, en traumatisk upplevelse som kan ge långvariga fysiska och psykiska återverkningar. Många unga rör sig , fru talman, i miljöer där vuxna saknas eller där vuxna inte griper in. Unga som blir rånade av andra unga utan att någon griper in drar lätt slutsatsen att de själva måste beväpna sig för att inte bli offer nästa gång. Och så fortsätter den onda cirkeln att snurra allt fortare. I dessa kretsar fiskar inte sällan främlingsfientliga organisationer, ofta med framgång. Och det är inte bara en risk utan också ett faktum att de brottsoffer som inte får möjlighet att bearbeta händelsen ofta mister tilltron till polis, rättsväsende, till hela vuxenvärlden. Men hur kommer denna proposition att bidra till en förändring på det området? I texten står: När ungdomar begår brott, måste samhället reagera snabbt och tydligt med insatser för att minska riskerna för fortsatt brottslighet. Förvisso är det så, men verkligheten är ju den att många anmälda brott inte utreds utan skrivs av och att en eventuell rättegång i stället kan resultera i ett veritabelt helvete för den unga människa som utmanat de kriminella krafterna. Poliserna är för få, liksom de vanliga vuxna som vågar gripa in, och de brottsförebyggande råd, som propositionen hänvisar till, gör en god insats, men det lär inte räcka. Alla som blir utsatta för brott inte bara unga utan även vuxna måste bli tagna på allvar. Därför vill vi att den verksamhet som Stödcentrum för unga brottsoffer har i ska få efterföljare i andra delar av landet. I propositionen läser vi äntligen ordet entreprenörskap. Som bekant har vi åtskilliga gånger tidigare påpekat möjligheten att starta företag som en fullt rimlig väg till egenförsörjning, men detta har i stort sett nämnts av regeringen, eller knappt ens , i dessa sammanhang. Men för att regeringens nymornade önskan om mer entreprenörskap inte bara ska bli ännu en meningslös fras måste vi få såväl enklare regler vi får väl se vad näringsminister utspel kommer att ge som förändrade skatter för att fler unga ska vilja och våga starta eget. Det talas också om stöd till ideella organisationer för till exempel barn- och ungdomskultur. Vi moderater är positiva även där. Men då tycker jag att ska driva på frågan om extra satsningar till de fria teater- och dansgrupper som verkligen möter barn och unga. Det har vi nämligen inte sett särskilt mycket av i regeringens budget. Som en annan stor satsning föreslår regeringen att tillsammans med kommuner och landsting ska satsa för att minska riskerna för ungdomar att hamna i kriminalitet, missbruk eller socialt utanförskap. Det låter ju bra, men det är inte säkert att det blir det. har själv framhållit och verksamheten Lugna Gatan som goda exempel. Men är hon medveten om att ifall kommunerna, som enligt propositionen ska styra och ställa kring detta, hade fått avgöra frågan skulle vi inte haft något ? Misstänksamheten är i många delar av den offentliga sektorn stor, på sina håll gigantisk, mot dessa uppstickare. De gör nämligen inte som överheten, de som sitter med pengarna, vill. De gör på ett annat sätt. De lyckas inte alltid, men ofta lyckas de, och det hela blir bättre. Att detta förslag är feltänkt konstaterar också föreningen i . Den är ett slags systerorganisation till . Den har funnits och jobbar mycket med ungdomsarbete och entreprenörskap. Inte heller där är man riktigt säker på att det blir som det var tänkt. Kommer pengarna att hamna i kommunerna i stället för i organisationerna? Det är det som de är oroliga för. Vad händer med förslaget då, fru talman? Jo, kommunerna och eventuella institutioner kommer att skapa nya små byråkratier där mycket tid läggs på möten och strategiplaner, trots att lösningarna redan finns hos de ideella organisationerna. De ska sedan i sin tur uppfinna hjulet på nytt, skriva nya ansökningshandlingar vilket de inte är bäst på och springa på nya möten. Och vips, tror vi, kommer de utlovade 125 miljonerna, som skulle fördelas till ungdomar i riskmiljöer, i stället att hamna bland de nya, välartade, sociala vi kan kalla dem navigatörer. Det är feltänkt. Och kanske är 125 miljoner dessutom för lite. Det kanske behövs mer, men då vill vi se en mer utvecklad plan över vad man vill göra och en beskrivning av de problem som finns. har de organisationer som finns ute på fältet redan dessa lösningar. Lita på dem! Enligt statistik från minskade utbetalningen av socialbidrag , men inte för ungdomar. Tvärtom ökade beroendet av socialbidrag, och skälet är hög arbetslöshet. Vi vet att risken är stor att man fastnar i socialbidragsberoendet om man tidigt hamnar i det. Ungdomsarbetslösheten är i 2,6 gånger högre än för andra kategorier och nästan högst i EU. kommer i sitt anförande in på området skola och utbildning. Inom område efter område påpekas i denna proposition att arbete pågår och åtgärder förbereds, men hur, var och när är inte särskilt klart. Det talas om behovet av speciella arbetsförmedlare, nationell bostadssamordnare, speciella analyser av till exempel eftergymnasiala yrkesutbildningar, speciella granskare som ska kartlägga vad ungdomarna har för sig när de inte är i skolan och då talar vi även om myndiga ungdomar beredningar om hur elevernas inflytande närmare ska regleras och så vidare. Allt detta ämnar man tydligen återkomma med. Det är ytterligare några exempel på oklarheter. Utredningen utanför föreslog till och med att en ny statlig myndighet skulle inrättas och ansvara för uppföljning, metodutveckling, kvalitetssäkring och så vidare för ungdomar upp till . Att ni orkar! Vet ni hur många myndigheter som bildats bara ? Den vanligaste frågan människor emellan, när man möter dem på gatan, är: Vart tar alla de pengar som vi betalar in i skatt vägen? Här har vi kanske ett av svaren. När det gäller det ökade ansvar som man vill lägga på kommunerna kan jag bara hänvisa till den skrivelse, som ministern säkert också sett, från och där man kraftigt avstyrker detta. Jag kan från moderat sida bara instämma. Enligt oss moderater är staten till för medborgarna, inte tvärtom. Jag ser att min talartid är slut, så jag får återkomma . Till vidare yrkar jag bifall till reservation nr 3, men jag står bakom även de övriga reservationerna. 104 AXEL DARVIK (fp): har jag varit ute på en hel del skolor och pratat om liberal ideologi. Därför är det nästan nödvändigt för mig att ge en ideologisk inramning till anförandet i den här debatten. De grundvärderingar som jag står för och tycker är oerhört viktiga att föra fram i debatten är att alla ungdomar redan från starten i livet ska garanteras rätten till lika möjligheter och att alla ungdomar ska ges friheten att själva välja sin framtid. Dessa värderingar grundar sig på det liberala frihets- och rättviseidealet. Tittar man på detta är skillnaden mot regeringen skarp. Regeringens politik för ungdomar går ut på att alla ungdomar ska passa in i samma mall. Och man tar sig gärna rätten att styra unga människors liv. Jag som tror på individen tycker att detta är helt felaktigt. Jag tror att vi är olika som människor, olika som individer, och att vi själva bäst bestämmer hur vi ska leva våra liv. Min utgångspunkt för varför det verkligen behövs en ungdomspolitik är just att ungdomar befinner sig i en speciell situation. Många ungdomar är på väg att flytta hemifrån, många ungdomar är på väg ut på arbetsmarknaden och många ungdomar befinner sig i utbildning. Därför är det framför allt inom dessa områden som det behövs en särskild ungdomspolitik. Jag tänkte ta upp en del av de viktiga förändringar som vi vill se. På till exempel bostadsområdet vill vi se regelförenklingar för att minska krånglet och byråkratin som i sin tur också leder till ökade kostnader för byggande. Det behövs en långsiktig politik och inte detta ibland hattande och fnattande där man ändrar politik och kastar om med ungefär två års mellanrum. Om man ska bygga ett hus vet man att det tar fyra från det att man har en idé till att det är färdigt för inflyttning. Att förutsättningarna då ändras gör det naturligtvis väldigt svårt att planera. Och risker är någonting som gör att färre bostäder byggs. Den sista delen inom bostadspolitiken som måste förändras är att man avskaffar dagens subventioner och i stället ser till att förbättra studenters och ungdomars betalningsförmåga genom höjda studiebidrag och genom ökade möjligheter till arbete. För att skapa fler arbeten för ungdomar måste entreprenörskap komma in tydligare i skolan men även i andra delar av samhället, och det måste uppvärderas. En praktikgaranti kan ge dem som vill lära sig ett yrke på ett mer praktiskt sätt en möjlighet. Och jag tror att instegsjobb också är en viktig förändring som gör det möjligt för fler ungdomar att ta sig in på arbetsmarknaden. Detta åstadkommer man genom att ha en något lättare arbetsrätt som man har lägre arbetsgivaravgifter. Det ger ungdomar möjligheter att testa vingarna och komma ut och få referenser och erfarenheter. Jag tror att det finns en rad viktiga saker att förändra även när det gäller utbildningspolitiken, saker som jag och mina klasskamrater kände var viktiga när jag ganska själv gick i gymnasiet. Det gäller arbetsro i klassrummet, respekt mellan lärare och elever och hög kvalitet på undervisningen. Man ska ha lärare som är behöriga och som också tillåts att utveckla sig i sina ämnen som de undervisar i skolan. Men det behövs också en tidigare utvärdering än . Ska man lära sig någonting i skolan är det oerhört viktigt med utvärdering. Ska man lära sig att hoppa höjd, behöver man också ha en ribba. Det är samma sak med kunskap. Har man ingen ribba, ingen utvärdering, är det svårt att lära sig. Då är nationella prov, betyg, skriftliga omdömen och utvecklingssamtal bra verktyg att använda. Detta som jag nu har tagit upp är några av de delar som finns på vår liberala reformagenda för ungdomar. Regeringen säger sig också företräda ett brett handlingsprogram. Men vad man egentligen ägnar sig åt är politisk återvinning. För er åhörare som gillar ekologisk återvinning kan jag säga att politisk återvinning inte alls är lika bra. Det innebär att flera av de förslag som man nu för fram har förts fram tidigare eller till och med genomförts, eller också kommer de att genomföras framöver. Med andra ord är det mycket snack och lite verkstad. En av de saker som ändå står med här som ett konkret förslag är att man ska införa ett register över vad ungdomar mellan är sysselsatta med. Vad man är sysselsatt med är någonting som tidigare alltid har varit en del av en persons privatliv. Man ger sig alltså här in på ny mark. Det tycker jag är djupt integritetskränkande. Jag tycker inte att den här delen av privatlivet ska hängas ut i ett register. Det finns ungdomar som lever i ett utanförskap i . En del kanske bor i de miljonprogramsområden som finns. Men de personer som befinner sig i ett utanförskap och bor där befinner sig inte i ett utanförskap beroende på att det saknas ett register där de är inskrivna, utan anledningen till detta utanförskap är just en misslyckad politik på utbildningsområdet, på arbetsmarknaden och när det gäller ett ökat byggande. Här behövs en förändring. De som vi har sett med Socialdemokraterna vid makten har medfört ett resultat som är bedrövligt för ungdomspolitiken. Antalet elever med gymnasiebehörighet har minskat, arbetslösheten har ökat särskilt bland utsatta grupper i samhället och bostadsbristen har ökat lavinartat bland ungdomar. som har gjort en granskning av ungdomspolitiken visar detta svart på vitt. Regeringen har misslyckats med flertalet av de delmål som den själv satte upp och skulle nå. Det som framför allt är allvarligt är att det är i fråga om dessa viktiga vardagsfrågor som regeringen har misslyckats, sådana som rör arbete, bostad, utbildning och socialbidragsberoende. Det är där som regeringen har misslyckats. Vad är då svaret från regeringen? Jo, i propositionen väljer man nu att stryka alla delmål för att de ska bli svårare att utvärdera och för att de inte ska synas lika tydligt. Problemen sopas under mattan. Jag träffar ofta ungdomar och är ute på skolor, ungdomsgårdar och så vidare. Frågar man barn på lågstadiet får man ofta höra om deras framtidsdrömmar och vad de ska bli när de blir stora. Pratar man med ungdomar som lever i det djupa utanförskap som finns på många ställen i har dessa drömmar brustit. Det ser jag som oerhört allvarligt och som ett oerhört stort problem. behöver en förändring. Regeringen är trött, saknar kraft och energi. Därför behövs det en förändring för ökad trygghet för att alla ungdomar ska garanteras lika möjligheter i livet och för att alla ungdomar ska ges friheten att själva bestämma över sin framtid. Jag måste säga att den proposition som föreligger för avgörande inte är den satsning på framtid som vi skulle behöva. Därför yrkar jag avslag på propositionen och bifall till reservationerna 1 och 29. 105 (): Alla människor mellan är enligt regeringens definition ungdomar. Det är tusentals människor spridda över hela landet. Det är nog sällan som vi behandlar en proposition här i kammaren som omfattar så många . Det handlar om kvinnor och män, flickor och pojkar. Det handlar om människor som bor i storstäder och på landet. Det handlar om dem som är barn men också om dem som redan har egna barn. Det handlar om dem som är födda i men också om dem som har invandrat hit. Det handlar om dem som är friska men också om dem som är sjuka. Det handlar om dem som har fått en som vi ibland bedömer som bra uppväxt under trygga förhållanden men också om dem som har vuxit upp i en otrygg miljö av missbruk och misshandel. Det handlar också om dem som har en hög utbildning men också om dem som går i . Alla dessa människor med sina skilda intressen och behov försöker regeringen omfatta i en proposition, vi oppositionspartier i våra motioner och vi alla här i kammaren. Det säger sig självt att detta inte är någon lätt uppgift. Jag tror att man kan påstå att det är en omöjlighet att omfatta och nå alla dessa människor. Betyder det att jag och anser att vi inte ska ha någon ungdomspolitik över huvud taget? Nej, jag anser ändå att det är möjligt och viktigt att arbeta med ungdomspolitik och ungdomsfrågor.