prot · GS0922 · 2004-10-28 00:00:00 — Ett problem som vi har pekat på från sida är att många forskare tvingas använda en stor del av sin tid till att jaga pengar, resurser inte bara till själva forskningen utan även till sin egen försörjning. Detta skapar en otrygghet som riskerar att skrämma doktorander från att satsa på en framtid som forskare. Studenter i allmänhet och forskarstuderande, doktorander, i synnerhet måste få en ekonomisk och social trygghet och bättre få ta del av de trygghetssystem som vi har som arbetande i det här samhället. En del har gjorts, men inte tillräckligt. Vi fick höra det på sammanträdet med utbildningsutskottet för övrigt. Inflytandefrågorna är också betydelsefulla i sammanhanget. Det är människorna, i det här fallet forskarna, som är den verkliga utvecklingskraften. Då måste de också ges förutsättningar att ta fram denna kraft genom att ha stimulerande arbetsförhållanden. En stark forskning har, som har understrukits i den här debatten, stor och avgörande långsiktig betydelse för tillväxt och välstånd. Det finns en reservation i betänkandet, en fempartireservation, där man nu vill agera konkret för att närma och fördjupa samarbetet mellan högskolornas forskning och näringslivet. Det är ju så att vid en internationell jämförelse startas det få företag i den akademiska miljön i . Det bör vi ändra på. Vi har en väldigt bra forskning, men då bör ju också de rön som tas fram kunna leda till fler aktiva och lönsamma företag. Att göra högskolornas forskning och utbildning mer tillgänglig för de mindre företagen bör särskilt prioriteras, och från samhällets sida bör vi hjälpa till med och stimulera en sådan utveckling. Kommersialisering av forskningsresultat kan medverka till att göra universitet och högskolor till de tillväxtmotorer som de kan bli runtom i våra regioner. 72 (): Vi diskuterar olika forskningsfrågor. Arbetet pågår med full kraft för att ta fram en ny forskningsproposition, så de flesta av de här frågorna tror jag att vi får anledning att återkomma till inom en ganska snar framtid. Forskningen är viktig för hela samhället och för samhällets tillväxt. Det är ett väldigt långsiktigt perspektiv. Från brukar vi vilja lyfta fram det långsiktiga perspektivet. Här har forskningen en viktig plats. Jag vill , trots att vi snart kommer att ha en stor forskningsproposition, ta upp en viktig framtidsfråga. Den rör nyttiggörandet av forskningen och möjligheterna till kommersialisering. Forskning, utveckling och innovationer är en stark drivkraft för ekonomisk utveckling. Forskningen spelar en central roll för att utveckla svenskt innovationssystem och näringslivets konkurrenskraft. Samarbetet mellan högskolor och universitet samt finansiärer och företag har ökat och fungerar på många håll mycket bra. Det kan dock utvecklas ytterligare i många delar. Vi från tror att det är viktigt att vi stärker den behovsmotiverade forskningen och industriforskningsinstituten. Vi tror också att det i miljöerna runt universitet och högskolor finns en stor potential för nyföretagande och entreprenörskap. Att i större utsträckning göra högskolornas forskning och utbildning tillgänglig för mindre och medelstora företag skulle vara att bättre ta till vara den kunskap och initiativkraft som finns på lokal och regional nivå. En större del av forsknings- och utvecklingssatsningar bör komma småföretag till del. Forskningsresultat är ofta en motor för utveckling. Småföretagen i står för en mycket liten del av näringslivets forskningsinsatser, ungefär hälften om man jämför med resten av . Små och medelstora företag är dock viktiga för utveckling, och det är viktigt att deras del av kunskapsutvecklingen stärks. har till exempel intressanta idéer om hur man skulle kunna utveckla det här vidare med program för forskning och innovation i små företag för att stärka utvecklingen av och i kunskapsintensiva företag. Deras förslag är grundat på amerikanska erfarenheter av det så kallade Program. Det handlar om att en viss procentuell andel hos myndigheter avsätts för forskning och innovation i just småföretag. satsar mycket på forskning och utveckling och tillhör där de främsta i världen. Men i förhållande till de satsningarna har vi låg tillväxt vad gäller forskningsresultatens kommersialisering. Om inte det här ändras riskerar position att försvagas. Avkastningen på svenska forskningsinvesteringar bör öka. Det kan göras på många sätt, och det krävs ett flertal åtgärder. Naturligtvis måste den behovsmotiverade forskningen öka. Den svenska institutsforskningen har en liten andel jämförelsevis, och vi anser att den måste öka. Ny kunskap måste snabbare omsättas i produkter och tjänster. En starkare utveckling av nya forskningsbaserade företag behöver ske. Forskningsresultaten måste på ett bättre sätt kommersialiseras och nyttiggöras både i näringsliv och i offentligt samhälle. Det är angeläget att forskningsresultaten kommer till nytta för det omgivande samhället. Det ska självklart inte ske på ett sätt som äventyrar högskolornas integritet och ställning i samhället. Högskolorna har ju ett uppdrag att samverka med det omgivande samhället och informera om sin verksamhet. Det är viktigt att också utveckla högskolornas kompetens vad gäller kommersialiseringsprocessen. Lärosätena har möjlighet att efter regeringens medgivande inrätta holdingbolag som kan ägna sig åt att starta företag. Det är en bra utveckling som behöver förstärkas ytterligare. I äger forskarna rätten till forskningsresultaten, det så kallade lärarundantaget, men man kan göra frivilliga överenskommelser om andra lösningar. Regeringen har valt att se över lärarundantagets effekter på kommersialiseringen av forskarresultat. Det tycker vi är bra, men det är inte enbart ett avskaffande av lärarundantaget som är vägen, utan det behövs en lång rad andra åtgärder. Vi vill att man tittar på det här i ett lite vidare perspektiv. Avknoppningen av innovationsföretag från högskolor och universitet är betydelsefull. Lärarundantaget kan kanske skapa incitament för forskare att kommersialisera sina resultat, men är det så att det är långt ifrån alla forskare som har kunskaper om eller vill starta och driva företag. Det är självklart själva forskningen som skänker stimulans och inte alltid startandet av företag. Därför måste vi ge bättre incitament till kommersialisering för lärosätena men också vara beredda på att man kanske behöver ta in annan kompetens vid lärosäten. När tre forskare i en artikel om akademiskt entreprenörskap som den svaga länken i de svenska innovationssystemen från Ekonomisk Debatt nr 3:2003 tittade på varför den svenska utdelningen av FoU-satsningar är låg såg de att många forskare är intresserade av att kommersialisera resultat och starta företag, men de behöver mer stöd i den processen. Vi har i en fempartireservation lyft den här frågan, det vill säga att det behövs ytterligare stimulans i kommersialiseringsprocessen. Det vore därför rimligt att regeringen tog till sig det och vidgade uppdraget för översynen till att se på fler åtgärder än bara avskaffande av lärarundantag. Incitamentet för den enskilde forskaren och lärosätets medverkan i kommersialiseringsprocessen är för svag i och måste öka. Jag yrkar bifall till reservation 23. 73 (): Jag vill inleda med att yrka bifall till utskottets alla förslag och därmed avslag på alla yrkanden i reservationerna. De allra flesta yrkanden avslås med hänvisning till den forskningspolitiska proposition som vi snart kommer att lägga fram. När jag har lyssnat till den här debatten verkar det för det första som om forskningens område är något som fungerar ganska dåligt i det här landet. För det andra verkar det som om det finns stora skillnader i synen på både forskning och forskningspolitik mellan Socialdemokraterna eller regeringen och i det här fallet oppositionen. För det tredje är det här ett område som behöver mer resurser jag hörde till på köpet att man sade att det var fråga om en urholkning av resurserna. Jag vill gentemot detta hävda att för det första är det här området om inte en klockren framgång så i alla fall ett område som fungerar oerhört väl i alla rimliga jämförelser. För det andra tycker jag att när man läser de motioner som finns i det här ämnet ser man egentligen inte så stora skillnader mellan regering och opposition. Jag tycker att det finns en rätt ordentlig samsyn om att det här området är viktigt, och när jag ser storleken på de satsningar man vill göra tycker jag att det inte finns så oerhört stora skillnader. Slutligen för det tredje vad gäller resurser kan vi hålla med om att det alltid är bra att ge mer resurser till det här området. Vi är säkra på att det kommer att ha en positiv effekt. Men det tråkiga är att när man överför resurser till ett område måste de tas någonstans ifrån, och det gäller naturligtvis här att hitta en lämplig avvägning. Om jag får börja med den frågan så är det ju så att det inte bara satsas mycket på forskning och utveckling i . Det satsas faktiskt mest i världen i förhållande till bruttonationalprodukten. Vi satsar totalt ca . Jag noterade att den siffran har ökat under de senaste fem sex åren. Den allra största delen av denna forskning och utveckling sker ju inom företagen. Jag tror att det är ungefär 80 av de här 100 miljarderna som kommer från företagen för övrigt en siffra som också har ökat från 50 miljarder , tror jag. Det är ju ett tecken på att är en kunskapsintensiv nation, det vill säga vi har ett näringsliv som är oerhört kunskapsintensivt, och jag tror uppriktigt sagt inte att det finns något land som kan uppvisa motsvarande intensitet avseende kunskap i exempelvis exporten. Resterande del av de här 100 miljarderna, det vill säga 20 miljarder, är ungefär vad vi anslår från det offentliga. Det är, skulle jag vilja säga, en andel som är oerhört hög vid internationella jämförelser. Det finns ett index som mäter det här som låg på per person i en viss prisnivå, som jag nu inte kommer ihåg, men jag noterade att snittet för var och att för länder som och låg index på ca . Vi ligger alltså här i världstopp, då det gäller satsningarna från det offentliga. Jag vill alltså bestämt säga att talet om att vi har urholkat de här resurserna är rakt av felaktigt. I den förra forskningspolitiska propositionen som vi lade fram räknades ut hur mycket man gav till lärosätena, och där summerade man upp till 6 miljoner, tror jag det var, 1997, och vi är nu uppe i 8 miljoner, och det är alltså exklusive , så utöver detta ska alltså satsningar läggas. Det är alltså inte fråga om att vi urholkar resurserna alls till forskning och forskarutbildning. Det har vi gjort , kan jag säga, och det var , då det var sådana allmänna problem med ekonomin. Vi satsar alltså väldigt mycket, och en huvudfråga är naturligtvis då: Får vi ut någonting av det här ger det här ett bra resultat? Låt mig då först säga att ibland när jag lyssnar på debatten om forskning verkar det som om att vår enda mening med forskningen är att vi ska ha tillväxt. Jag vill bara säga att det naturligtvis inte är så. Vi måste acceptera att väldigt mycket av den forskning vi utför inte alls är menad att ge ekonomisk tillväxt. När vi satsar på forskning i historia, arkeologi eller litteratur så är det för att vi avser att stärka kulturella, humanistiska värden som är oerhört betydelsefulla för ett samhälle och där vi aldrig har haft meningen att det ska ge ekonomisk tillväxt. Men om vi enbart håller oss till detta med ekonomisk tillväxt och sambandet mellan forskning och tillväxt vad gäller bruttonationalprodukten så är det här ingalunda så klart som man gärna vill framställa. får jag intrycket att man tror att om vi bara satsar på forskning så får vi innovationer och så får vi produkter och så får vi företag som genererar tillväxt, men det finns ingenting i den vetenskapliga litteraturen som ger stöd för detta. Det finns länder som har oerhört mycket forskning och som har låg tillväxt, och det finns länder som har lite forskning och hög tillväxt. Detsamma gäller också avvägningen mellan grundforskning och tillämpad forskning, där det inte alls heller finns några entydiga resultat, alltså att det land som satsar på grundforskning får hög eller låg tillväxt. Alla de här frågorna är sådana som vi måste nalkas med en viss ödmjukhet och erkänna att vi inte riktigt vet: Det kan vara bra att satsa av BNP. Det kanske är bra att satsa . Ska vi satsa 5, 6 eller ? Ja, uppriktigt sagt: Jag kan inte ge något svar på frågan om det ger tillräcklig avkastning i form av tillväxt, och tyvärr, mina vänner i oppositionen, kan ingen av er det heller. Det är så att säga sanningen i det hela. Men då det gäller övriga mått kan vi ändå mäta en hel del av vad som har gjorts. Då är det ändå fullt klart att den satsning som har gjorts på högskolesektorn har först och främst lett till ett stort och ökat antal studenter. Vi har till exempel, kan jag nämna, den högsta andelen inom en årskurs med forskarexamina. Den siffran är uppe i , och den är högst i världen, denna siffra på andelen av en viss årskurs. Då det gäller de mer traditionella måtten på vetenskaplig produktion, alltså artiklar, visar alla mått, åtminstone alla mått som jag har sett i sammanhanget, på att den här satsningen som vi har gjort också har burit frukt i den meningen att produktionen per invånare i är i absolut världstopp. Den kan möjligtvis överträffas av ett land, nämligen , men i övrigt ligger vi i topp. Sammanfattningsvis, fru talman, kan jag ändå konstatera att vi satsar mycket. Alla mått jag vet visar att det här ger väldigt gott resultat. Då det sedan gäller omvandling till patent och ekonomisk tillväxt kan jag också konstatera att vi har det överlägset bästa resultatet också vad gäller patent. Vad gäller tillväxten, som utgör så att säga den absoluta slutsumman, om vi nu talar om detta, kan vi också där se att har ju faktiskt tillväxten i varit betydligt högre än i vår omvärld, även om vi alla självklart vet om att det här beror på en rad andra saker också, till exempel att vi har haft förmånen att ha en egen valuta och egen växelkurs. Det är alltså en mycket ljus bild som jag målar upp. Men jag är fullt övertygad om att mina kolleger i oppositionen har mycket att invända mot vad jag här sagt. Jag ser fram emot de repliker och invändningar som jag alltså är helt säker på kommer. 74 () replik: Det var intressant att lyssna på . De allra flesta yrkandena avstyrks i utskottstexten med hänvisning till forskningspropositionen. Men det kan ju inte gälla för den fempartireservation som lagts fram i utbildningsutskottet. Min fråga är: Hur har den socialdemokratiska majoriteten i utskottet som kommer att förvandlas till en minoritet, om allt går som det ska här i kammaren egentligen resonerat? Vi kan utgå till exempel från den innovationsstrategi som jag här håller upp, Innovativa en strategi för tillväxt genom förnyelse som lagts fram av ministrarna gemensamt. På s. 23 under punkten Öka samspelet mellan forskning, näringsliv och offentlig verksamhet står det: Lärosätenas betydelse för näringslivet kan öka genom stärkt fokus på kommersialisering av forskningsresultat, mer utvecklat samarbete med näringslivet och forskningsinstitut och genom att ytterligare stimulera och ta tillvara lokala och regionala styrkor. Detta ska ske med sikte på internationell konkurrenskraftig forskning och näringsliv. Med tanke på att detta utomordentligt väl svarar mot den gemensamma formuleringen från , i utskottet blir naturligtvis frågan: Hur har man resonerat i ställningstagandet, och varför säger ni nej till vårt förslag om att införa incitament och ge tydligare incitament framför allt för forskning och kommersialisering gemensamt? 75 () replik: Det finns två sakskäl. Det ena är att vi tycker att vi tillfredsställer det här genom de stöd som vi ger till exempel till alltså att lärosätena själva och den enskilde forskaren får ansöka om statliga medel för att kommersialisera sin produkt. Där har vi en effekt som naturligtvis gör att om det finns mycket av kommersialiseringsbara produkter vid ett universitet leder det också till att man får mer resurser till forskaren och till utvecklingen. Det är det ena sakskälet, och kanske huvudpoängen i sammanhanget. Det andra sakskälet är mer moralisk-etiskt eller hur man nu ser på universiteten. Vi tycker inte att det är bra att man som ett av kriterierna för anslag till universitet från statsmakterna ska ha detta med hur mycket av sina produkter som man lyckas kommersialisera. Vi tror mycket mera på att det helt avgörande ska vara den vetenskapliga kvaliteten på den forskning som utförs inte minst på grund av att vissa universitet har en inriktning där sådana här kommersialiseringsbara produkter helt enkelt inte framställs. Vi har ju de som är koncentrerade på samhällsvetenskap eller humaniora. Oavsett hur bra forskning de utför kommer de inte att kunna få del av de här pengarna. Därför tror vi att anslagen till lärosätena ska baseras på den vetenskapliga kvaliteten på vad man utför samt på allmänna samhällsekonomiska eller samhällspolitiska målsättningar med tanke på till exempel regioner och landsting. Det är svaret! 76 () replik: Först och främst kan vi konstatera att det system som vi föreslår är samma system som det som tillämpas i . I har man, mig veterligt, inte en lägre vetenskaplig kvalitet eller lägre kvalitetskrav än vad vi kommer att ha i om vi genomför ett sådant här system. Jag rekommenderar att lite närmare studera som ett exempel. Sedan måste jag fråga: Vilka är vi? Är det socialdemokraterna i utbildningsutskottet, eller är det och som det handlar om? Med utgångspunkt i skrivningarna om den här saken, , finns det ju inget stöd för den argumentation som du lade fram. Det är också märkligt att du i ditt anförande pekade på det understundom ganska oklara sambandet mellan forskning, företagande och tillväxt. När vi säger att vi vill att utredningen genom att den får tilläggsdirektiv ska presentera ett förtydligande på den här punkten säger ni, tyvärr, nej i utskottet. Vi har föreslagit att man ska stimulera kommersialisering genom att se över hur staten kan gynna de högskolor och universitet som erbjuder sina forskare belöningar i form av olika slags vinstdelningspaket i vilka forskarna erbjuds royalty, delägarskap eller optioner i ett eller flera företag. Det är ett tydligt och konsekvent ställningstagande. Men ni väljer att säga nej till detta. Jag blev inte klokare av framställning. Om det inte är den vetenskapliga kvaliteten vårt exempel följer, som sagt, , och har inte sämre krav än något annat land, i synnerhet inte sämre än vad är det då som lägger hinder i vägen? Hur ska vi egentligen tolka ert ställningstagande? Och tycker du inte själv att det blir ganska oklart om det finns en konflikt mellan vad som står i den här skrivelsen och vad ni säger i utskottet? 77 () replik: Formellt sett är det bara jag själv som står för vad jag säger. Alltså kan jag inte svara för alla andra socialdemokrater. Men det här är det grundläggande resonemang som vi har haft i den socialdemokratiska gruppen i utskottet. Jag glömde faktiskt att nämna en tredje poäng här, men var vänlig nog att ta upp den saken. Det gäller då just detta med att vi har tillsatt en utredning om lärarundantaget. Där berörs sådana här frågor. Hur som helst tycker vi faktiskt inte att det är lämpligt att vi vid anslagsgivningen till universitet ska grunda det hela på huruvida de har upprätthållit ett sådant här system eller inte. Ytterligare ett skäl som jag reflekterade över när detta var uppe i debatten är följande. När man läser motionerna framgår det att det liksom inte är pengarna, hur mycket man satsar på de här systemen, som är avgörande, utan avgörande är att det finns ett system. Det gör att detta kan bli enbart en tom gest. Var och en kan alltså sätta upp ett system. Sedan har man det systemet och ingår i de lärosäten som blir premierade, och då har det här ingen effekt alls. Kort sagt, : Dessa skäl gör att vi tycker att vi redan har tillräckliga stimulanser för kommersialisering. Vi tycker inte att nämnda metod är en speciellt bra metod att införa. Det gäller då både från forskningsetiska och från kommersiella synpunkter. Det här är huvudskälen. 78 () replik: Det är förvisso ingen budgetdebatt här . Ändå måste jag kommentera vad säger om att det är fel att tala om en urholkning. Beträffande föreliggande budget är det allmänt känt att löner och kostnadsutveckling där räknas upp med trots att det i verkligheten handlar om . Detta innebär att det med de futtiga 100 miljoner som regeringen tillför blir en total urholkning på flera hundra miljoner. Dessutom måste väl vara medveten om att utbyggnaden av högskolan inte har stått i proportion till de medel som högskolan har fått. Som en kort kommentar till apropå hans skönmålning skulle jag vilja säga att jag gärna hör hur han ser på alla rapporter om att man sliter för att få ihop lönen genom att söka pengar från olika håll, externt och så vidare. Också jag vill upprepa frågan varför ni börjat diskutera just lärarundantaget och struntar i allting annat. Vår gemensamma reservation här går inte bara ut på att vi ska belöna högskolor som lyckas kommersialisera forskningen dock tycker vi att man ska göra det utan också på att man ska titta på alla möjligheter. Det kan gälla hur man ska ändra reglerna så att rätten finns att en del av vinsten, till exempel på en uppfinning, som går till företag ska kunna komma tillbaka till högskolan så att den kommer högskolans resurser till godo. Över huvud taget handlar det om olika metoder och regeländringar som gör att vi kan stimulera högskolorna att hjälpa forskarna med det här. Men när det gäller att bara isolera och ta bort lärarundantaget och inte göra någonting annat förstår jag inte riktigt motivet. Vad är motiv till att vi ska ha utredningen om lärarundantaget? 79 () replik: Efter vad jag uppfattar hade tre frågor. Först gällde det om jag har någon synpunkt på att forskare sitter och sliter med ansökningar. Ja, det är den verklighet jag själv har levt i ända tills jag fick förmånen att hamna i denna kammare och då slapp den saken. Det är tyvärr så att oavsett vilket system vi utformar måste en del baseras på fasta resurser och en del på att man måste ansöka i konkurrens. Det här är en del av forskarverkligheten runtom i världen. Jag håller helt och fullt med alla er som tagit upp att detta är en källa till stor oro och ett problem bland forskarna. Men faktum är att detta är oundvikligt om vi vill att de här medlen ska kunna fördelas i konkurrens. Det anser vi behövs för att vetenskapen ska kunna gå framåt. Dock pekar ni på ett problem där det inte finns någon enkel lösning. Det andra som tog upp var urholkning av resurserna. Det ligger någonting i det. Resurserna till utbildning har inte vuxit i takt med antalet utbildningar som vi gör. Vi har haft en extrem ökning i , och jag tror inte att det finns någon motsvarighet någon annanstans. Kostnaden för utbildning innehåller stordriftsfördelar i den meningen att det är lika billigt att föreläsa framför 14 studenter som framför 240 studenter. Det betyder att det är rätt rimligt att kostnaden per student inte hålls när man ökar studentgrupperna. Det är huvudskälet. Men när det gäller den totala volymen till grundutbildning och forskning har det inte skett någon urholkning av resurserna. Det vi talar om är den forskningspolitiska propositionen. Sedan kommer det att ske en annan uppräkning av de vanliga anslagen, så det får vi se när den budgeten kommer. Tyvärr är min talartid slut . 80 () replik: Det kanske var fel av mig att ställa så många frågor. När det gäller urholkningen så vet vi att timmarna för undervisning och timmarna för handledning har minskat drastiskt; det finns statliga utredningar om det. När det gäller avvägningar mellan fasta resurser och att söka medel utifrån är det naturligtvis just en avvägning, som säger. För att säkra den fria forskningen gör och andra partier bedömningen att vi måste öka de fasta resurserna.