prot · GS0952 · 2004-12-16 00:00:00 — Staten bestämmer vilka skatter som ska finnas och ska dessutom som myndighetsutövare kontrollera att andra företag följer dessa skatter, regler och andra lagar. Att på samma gång agera som aktör på denna marknad innebär en orimlig sammanblandning av rollerna. Den vars verksamhet är beroende av gällande regler ska inte själv, direkt eller indirekt, vara med att bestämma över dessa regler. I detta betänkande behandlas också trängselskatterna. Ett helt nytt anslag har dykt upp i statsbudgeten, och från det ska staten betala ut pengar från statens budget för att finansiera en extra satsning på kollektivtrafik i , ökade myndighetskostnader till följd av det här försöket och bygget av kontrollstationer. Så går det ännu ett varv i den här affären, och rollerna blandas alltmer ihop. har konsekvent och genomgående sagt nej till detta förslag om statliga trängselskatter, och vi följer upp det i ett gemensamt borgerligt särskilt yttrande här. När detta utgiftsområde diskuteras i kammaren brukar jag lägga rätt mycket tid och kraft på den finansiella marknaden, finansiella system och finansiell tillsyn. Jag har valt att inte göra det , men det innebär inte att allt är frid och fröjd. Det finns till exempel fortfarande all anledning att fundera över förtroendet på finansmarknaden för finansmarknadens aktörer. Ännu viktigare är kanske att uppmärksamma det internationella samarbetet. Det behövs ett mer effektivt internationellt samarbete för att undvika finansiella kriser och mildra spridningseffekter av regionala kriser. Kanske än viktigare är att det behövs för att stärka möjligheterna att dra nytta av den globala finansmarknaden för att stärka tillväxten i och i andra länder. Vi lär återkomma till detta i kammaren, men jag ber att få avsluta med detta och yrkar bifall till reservation nr 1. 90 (): Jag kommer i mitt anförande att uppehålla mig vid den reservation som gäller ansvaret för mäns våld mot kvinnor. I motionen föreslår att en utredning tillsätts med uppgift att utveckla vetenskapliga metoder för beräkningen av de samhällsekonomiska effekterna samt genomföra en nationell kostnadsberäkning av mäns våld mot kvinnor. Kvinnors liv begränsas av den rådande könsmaktsordningen på en mängd olika plan. Mäns våld mot kvinnor, eller begreppet sexualiserat våld, har ojämlikheten mellan könen som grogrund, och dess uttryck existerar och återkopplas överallt i samhället. Mäns våld mot kvinnor är inte en marginell företeelse, utan det är ett allvarligt samhällsproblem. Den första omfångsundersökningen om mäns våld mot kvinnor i publicerades med . Undersökningar visar hur omfattande mäns våld mot kvinnor är och synliggör de flytande gränserna mellan hot, våld och sexuella övergrepp. Undersökningen visar bland annat att var fjärde kvinna efter sin 15-årsdag har upplevt fysiskt våld från någon man. av alla kvinnor har trakasserats sexuellt. Var tredje kvinna har åtminstone en gång efter sin 15-årsdag utsatts för sexuellt våld av en man. Totalt har nästan hälften av alla svenska kvinnor erfarenhet av våld efter sin 15-årsdag. Med statistik från kan man säga att det skedde fem mordförsök på kvinnor . Det dödades minst en kvinna . Det misshandlades 62 kvinnor per dag. Det skedde fem fall av grov kvinnofridskränkning per dag och sex våldtäkter per dag. Det är skrämmande siffror. vet vi att mörkertalet är stort. I förlängningen påverkar det här alla kvinnors liv och handlingsutrymme. Vi har ett samhällsklimat där rädslan för våld begränsar alla kvinnors livsutrymme. I av misshandelsfallen är misshandlaren en man som är bekant med kvinnan, och majoriteten av misshandeln sker i hemmet. Statistiken är entydig: Mäns våld mot kvinnor är inte en marginell företeelse det är ett allvarligt samhällsproblem. Kvinnors utsatthet har inte bara sociala konsekvenser utan även stora ekonomiska aspekter. I utskottsmajoritetens ställningstagande sägs att man delar uppfattningen att vissa mäns våld mot kvinnor är ett allvarligt brott. Vidare motiverar man sitt avslag på förslaget om att tillsätta en utredning med att det är svårt att genomföra den typen av studier och att osäkerheten i beräkningen talar för att värdet av beräkningen är relativt begränsat. I stället vill man i första hand använda pengarna till det sociala området för att på olika sätt bekämpa våldet mot kvinnor. Jag förstår inte att man ställer en kostnadsutredning mot att satsa på det sociala området. Det ena bör ju inte utesluta det andra. Ställningstagandet är ett typiskt exempel på hur vanligt det är med den så kallade oproblematiserade förståelse som tolkar våldet i termer av avvikelser utan koppling till mäns och kvinnors relationer. Jag läste debattartikeln i från med rubriken står handfallen inför våldet mot kvinnorna undertecknad av dem som satt i utredningen om kvinnofridsuppdragen. De skrev debattartikeln i samband med att de lämnade en utredningsrapport som underkänner regeringens arbete för att skydda kvinnor och barn mot mansvåld. Av artikeln framgår att 90-talets kvinnofridsreform är den största satsning som gjorts mot mansvåldet, men reformen blev ett slag i luften. Mäns våld mot kvinnor är fortfarande ett lågprioriterat och förminskat problem. Vidare sägs att våldet hänger samman med den diskriminering och de kränkningar kvinnor utsätts för på alla samhällets arenor på jobbet, i familjen, på krogen, på gatan. Forskningen visar att mansvåldet är statistiskt vanligt. Många män i utövar våld mot kvinnor, och det är vanliga män som slår. De skiljer sig inte från andra när det gäller till exempel alkoholvanor eller etnicitet. Det som jag anfört talar för att vid sidan av de sociala konsekvenserna för enskilda individer orsakar våldet stora samhällsekonomiska kostnader i form av till exempel kostnader för vård för utsatta kvinnor och barn, kostnader för sjukskrivningar, uteblivna arbetsinkomster, kostnader för rättsväsendet och kriminalvården samt kostnader för jour och skyddsverksamhet pengar som i stället skulle kunna användas till att till exempel höja kvinnors löner samt förbättra hälso- och sjukvården och arbetsmiljön. I flera länder har beräkningar gjorts av samhällets direkta kostnader för mäns våld mot kvinnor. I beräknas de våldsrelaterade frånvarofrekvenserna på arbetet och ökade hälsokostnader för arbetsgivarna till ca . I räknar man med att de direkta kostnaderna för mäns våld mot kvinnor, exempelvis rättsliga kostnader, och kostnader för medicinsk vård och frånvaro från arbetet, uppgick till ca . Kan , , och måste också kunna! Ska göra skäl för epitetet att vara ett av världens mest jämställda länder är det hög tid för att börja agera . Jag yrkar därför bifall till reservation 7. Att mäns våld mot kvinnor tar stora ekonomiska resurser i anspråk är helt klart. Vad som behövs är en prislapp på problemet. Vi anser att det behövs en allomfattande analys av vilka faktorer som har påverkan på mäns våld och en beräkning av vad det kostar samhället. Mäns våld mot kvinnor kan inte ses som enstaka händelser som avvikande män står för, utan man måste koppla det till att det är en del av samhällelig maktordning där kvinnor underordnas och där många män utövar makt och våld. Man kan alltså inte bara hänvisa till individens ansvar, utan man måste också sätta in det i ett större sammanhang. Det är inte enbart ett problem för dem som utför våldet utan något som kräver aktiva insatser från samhällets sida. I den artikel som jag nämnde riktas hård kritik inte mot bara regeringen utan också mot politiken. Det saknas tillräckliga resurser, institutionaliseringen är svag, kunskaperna är bristfälliga och förståelsen för våldet är inkonsekvent. Jag citerar: Avsaknaden av insikter om eller snarare ett aktivt motstånd mot att ta till sig våldets omfång, innebörd och karaktär leder till en politisk nedprioritering av frågan. Mäns våld mot kvinnor blir problemet som i teorin och den politiska debatten lyfts fram men som i praktiken försvinner. 91 (): Ärade kolleger och åhörare! Det är sällan som det finns bara ett rätt sätt att göra saker på. Det gäller livet i allmänhet, men jag tror att det också gäller i en statsbudget. Ett område i statsbudgeten som skulle kunna göras väldigt annorlunda handlar om de statliga myndigheterna. har många myndigheter och många små myndigheter. Det finns undersökningar som visar att de är rätt ineffektiva. Man skulle kunna göra dem väldigt mycket effektivare. Det blir också otydligt vad olika myndigheter har för roller. Inom utgiftsområde Samhällsekonomi och finansförvaltning finns, om jag har räknat rätt, 14 myndigheter. Det finns ytterligare några anslag. Myndigheterna går att effektivisera, det går att göra annorlunda, utan att det för den skull ligger något dramatiskt i det. I budgetalternativ har vi valt att göra annorlunda. Vi har valt att prioritera verksamheter före transfereringar. Vi har valt att prioritera nytta och effektivitet i myndigheter före byråkrati. Därför har vi gjort besparingar i flertalet av de myndigheter som finns inom detta utgiftsområde. Exempelvis har vi föreslagit att slås samman med . är just ett exempel på en sådan liten myndighet. Om man slog samman den med till ett konkurrens- och upphandlingsverk skulle tillsynen av offentlig upphandling bli effektivare, vilket i sin tur skulle betyda mycket för samhällsekonomin. Det skulle också bli lite mindre administration helt enkelt. Detta är ett exempel, ett exempel som vänstermajoritet valt att avvisa i betänkandet. Också när man antog ramarna för statsbudgeten avvisade man budgetalternativ och även andra budgetalternativ. Man avvisar de effektiviseringar av bland annat statliga myndigheter som vi har föreslagit. Jag beklagar det och lovar att återkomma med våra förslag. Jag ser att det finns stora möjligheter att effektivisera och förenkla . Vi deltar inte i det här beslutet utan har ett särskilt yttrande. I betänkandet finns också ett helt nytt anslag. Det gäller trängselskatten i . Det är stora pengar, vilket har lyfts fram här tidigare i debatten, som staten totalt sett går back med. Man tar in en trängselskatt men betalar sedan ut bra mycket mer för att genomföra försöket. Min och inställning har varit att detta ska vara en lokal eller regional fråga. Det är väldigt konstigt att staten på det här sättet gör ett ingrepp. Ursprungligen var det för att man skulle klara regeringsmakten. Därmed tvingade man på den här pjäsen. Följden vi nu ser är nästan 1,7 miljarder, som är en utgift inom det här utgiftsområdet, för att behålla makten i riksdag kopplat till makten i . Vi har ett särskilt yttrande tillsammans med de andra borgerliga partierna i den här frågan. Vi tycker att detta är fel tillvägagångssätt. Beslutet ska fattas och också hanteras ekonomiskt i . 92 (): Varje ineffektiv skattekrona är en stöld från skattebetalarna, skriver i sin reservation. beskriver de övriga oppositionspartierna problemen i statsförvaltningen i sina särskilda yttranden. Jag håller med om innebörden. En av Socialdemokraternas förgrundsgestalter, , som brukar kallas för folkhemmets skapare, brukade säga till sina medarbetare: felaktigt använd skattekrona är en stöld från folket. Det är inte ett exakt citat, men jag håller i sak med om att ingen får slarva med skattemedel. Därför är det bra att, som regeringen har gjort, börja jobba med en renodling av stabsfunktionerna. Man avser att ta fram ett detaljerat förslag till en framtida uppgifts- och ansvarsfördelning för , och . Därför yrkar utskottet avslag på reservationerna. är en annan myndighet som vi har olika uppfattningar om. anser att SCB:s uppgifter ska begränsas och att graden av avgiftsfinansiering ska öka. och anser att man ska minska på anslagen, och anser att SCB:s uppdrag ska förtydligas. Här pågår redan ett arbete både inom och hos SCB. Därför tycker utskottet att det inte finns någon anledning att föreslå någon åtgärd. Även inom ett annat område pågår arbete. Det gäller mål för politikområdet Finansiella system och tillsyn. Det övergripande målet lades fast i samband med beslutet 2001. har i en motion också föreslagit att målen ska kompletteras. behandlade utskottet motsvarande yrkande och skrev följande: En god etik och välutvecklad moral är självklart något som måste genomsyra den finansiella sektorn såväl som övrigt privat och offentligt näringsliv. Utskottet har emellertid svårt att se att de tillägg föreslår på ett avgörande sätt skulle bidra till att förtydliga den politiska ambitionen som finns inom detta område. Utskottet vidhåller denna uppfattning också . Det innebär inte att allt är bra och att inget ska göras. Eftersom också jag tycker att detta är viktiga frågor vill jag använda en del av min tid till att redovisa en del insatser. I budgetpropositionen redovisar regeringen ett antal utredningar, förslag från utredningar, propositioner och ny lagstiftning som alla syftar till att värna om stabiliteten i det finansiella systemet, trygga ett gott konsumentskydd och lägga grunden för en sund konkurrens. har överlämnat ett betänkande till regeringen. Det handlar om frågor om insiderhandel, obehörigt röjande av insiderinformation och otillbörlig marknadspåverkan. Regeringen räknar med att lämna en proposition . En annan utredning ser över frågor som rör värdepappersprospekt. Arbetet avser de prospekt som ska offentliggöras när värdepapper erbjuds till allmänheten eller tas upp till handel på en börs eller marknadsplats. En ny fondlagstiftning träder i kraft om investeringsfonder. Reglerna syftar till att säkerställa ett gott konsumentskydd för fondspararna. Till detta kommer en genomgripande översyn som pågår av de associationsrättsliga reglerna för försäkringsföretag. Syftet är att ta fram ett förslag till en modern, tydlig och enhetlig reglering för de olika associationsformer som finns . Förslagen ska överlämnas senast . Vi har också förslag till nya bestämmelser om försäkringsförmedling. Dessa förslag planeras att genomföras . I slutbetänkande föreslås att ges huvudansvaret för konsumentfrågorna inom det finansiella området. Vidare föreslås en förstärkning av Konsumenternas bank- och . Dessa förslag remissbehandlas . Jag kan därför försäkra min kolleger inom att mycket mer ska bli gjort än det som redan är genomfört. I ett avseende kan vi se en tydlig ideologisk skillnad i detta betänkande. Det gäller de statliga bolagen. Det är samma diskussion som förs år . föreslår att och ska privatiseras. De anser att staten inte ska vara ägare till bolag som bedriver affärsmässig verksamhet på konkurrensutsatta marknader. Detta skapar osunda konkurrensvillkor, skadar marknaden och är skadligt för själva bolaget anser . anser detsamma och dessutom att man inte ska vara med och utforma regler som gäller en själv. Jag vill börja med att understryka att statliga företag ägs av svenska folket. Det statliga företagsägandet har bidragit till väldigt mycket som är positivt för svenska folket: bra och likvärdig service över hela landet, inkomster till statskassan för att finansiera välfärden och viktiga och riktiga jobb i hela landet. Var ligger felet i att staten äger företag? På detta skulle jag vilja ha ett uppriktigt och sanningsenligt svar. Av det jag läser i motionerna kan jag bara dra slutsatsen att ni försöker slå blå dunster i ögonen på oss och på svenska folket. För mig verkar det som om ni inte gillar att svenska folket gemensamt ska få äga företag som skapar värden för nationen och som bidrar till en positiv utveckling i olika delar av landet och som också bidrar till finansieringen av vår gemensamma välfärd. anser att både och väl fyller sina platser i kretsen av statliga bolag. De bidrar till konkurrens och mångfald på sina respektive marknader som de redovisar god avkastning. Ett annat av de statliga företagen är . Regeringen har formulerat att målet för spelpolitiken är en sund och säker spelmarknad där sociala skyddsintressen och efterfrågan på spel tillgodoses under ordnade former. Överskottet av spel bör värnas och alltjämt vara förbehållet det allmänna och allmännyttiga ändamål. finner ingen anledning att ompröva ägarförhållandena i , vilket inte heller har gjort. Om frågan om statliga företag enligt min mening är djupt ideologisk, borde nästa fråga inte vara partiskiljande på något sätt. Jag avser mäns våld mot kvinnor. Frågan har varit aktuell i medierna . Den är aktuell för oss med anledning av en motion från där man föreslår en utredning för att synliggöra hur mycket våldet kostar samhället. Frågan är naturligtvis inte ny. Tvärtom visar den utredning som lades på regeringens bord att mäns våld inte är avvikelser, inte tecken på missbruk, psykisk sjukdom eller kulturella klyftor, utan ett uttryck för det yttersta utslaget av en kultur där män är överordnade och kvinnor underordnade, en patriarkal kultur. Att bekämpa våldet är att göra upp med djupt rotade och bekväma föreställningar och i stället se mäns gemensamma ansvar. delar motionärernas uppfattning om att vissa mäns våld mot kvinnor är ett allvarligt brott som påverkar såväl enskilda människor som samhället i stort. Svårigheterna med att genomföra den här typen av studier och osäkerheten i beräkningarna talar enligt utskottets mening för att värdet är begränsat. Samhällets resurser bör i stället användas för åtgärder som på olika sätt bekämpar våldet. Den utredning som lades på regeringens bord visar också att otillräckliga ekonomiska resurser har satsats, att utbildningen har varit otillräcklig och att samordningen inte har fungerat. Utredningen har en rad konkreta förslag, allt från en nationell expertgrupp och forskningscentrum till specialister på mäns våld mot kvinnor på viktiga myndigheter som polisen, och . Jag vill tacka för hennes genomgång av den här svåra frågan. Och det är min förhoppning att vi kan gå vidare från ord till verklig handling i fråga om detta grundläggande samhällsproblem. Med detta yrkar jag bilfall till förslaget i finansutskottets betänkande och avslag på samtliga reservationer. 93 () replik: började med att konstatera att vi år står här och diskuterar huruvida man ska privatisera statliga företag eller inte. Hon efterlyste besked om varför svenska folket gemensamt inte ska få äga dessa företag. Hon undrade vad vi egentligen har emot detta. Jag upprepar gärna vi brukar göra det år varför det är olämpligt att staten äger företag. Det handlar om att det i grunden är en affärsmässig verksamhet som kan gå bra och gå med vinst. Men verksamheten kan också gå dåligt och med förlust. Man tar nämligen risker i all affärsmässig verksamhet. Och när verksamheten går med förlust är det skattebetalarna som får betala notan. Det är inte rimligt att vi ska tvinga människor till ett kollektivt ägande av företag som de inte har bett om. Det är inte rimligt att vi ska spekulera med skattebetalarnas pengar. Det vore bättre att sälja statliga företag och betala av på vår skyhöga statsskuld så att vi får lägre räntekostnader . Jag kan fråga : Vad är det för nytta med att staten äger hotell , och kontorsfastigheter i ? Varför ska staten syssla med detta när det i slutändan faktiskt handlar om att man tar risker med skattebetalarnas pengar? 94 () replik: Jag vill fråga : På vilket sätt är det osund konkurrens i fråga om ? Jag är säker på att de villaägare som har sina lån i inte tycker att det är fel att staten äger detta bolag som på det här sättet bidrar till konkurrensen. har de lägsta bostadsräntorna. Jag tittade på text-TV . tremånadersränta var , medan SEB:s och tremånadersränta var . Jag tror att det är många som tycker att det är bra med statlig företagsamhet. Jag har klargjort min ståndpunkt, och jag anser att statliga företag väl fyller sin funktion. Och jag har inte något problem med att de bidrar till konkurrens och mångfald som de ger god avkastning till staten. har uppfattningen att försäljningen av statliga företag ska minska statens skuldsättning. Statsskulden tas upp i nästa betänkande, och då får vi diskutera den. Men som jag ser det är effekten på det finansiella sparandet inte alls självklar. Statsskuldsräntan borde rimligtvis sjunka om skulden amorteras. Skulden blir mindre, men det blir också tillgångarna. minskar inkomsterna till staten. Och jag har svårt att se de positiva effekterna av ett sådant förslag. Om statliga företag ska säljas måste utgångspunkten naturligtvis vara att det ska vara näringspolitiskt motiverat och genomföras då utbytet är så gynnsamt som möjligt för ägarna, det vill säga staten och därmed också folket. Jag funderar fortfarande på varför staten inte kan äga företag. Är det fel att staten gör bra affärer? 95 () replik: undrar vilken osund konkurrens det handlar om. Jag upprepar det som vi brukar upprepa i den här debatten : Den osunda konkurrensen består huvudsakligen av två delar. Först och främst är det staten som sätter upp lagar och spelregler, inte minst för låneinstitut som . Staten bestämmer vilka regler som ska gälla på marknaden som den är aktör på marknaden. Det andra argumentet är att de statliga företagen alltid har staten, i slutändan skattebetalarna, som garant i bakgrunden. Det betyder att de får högre kreditvärdighet eftersom man räknar med att om ett statligt företag skulle hamna på obestånd skjuter staten till av skattebetalarnas pengar. Därför ses fordringar till sådana företag och de företagens investeringar som säkrare. frågade varför staten inte kan få göra goda affärer. har väl ganska tydligt visat att staten kanske inte är den bästa företagsägaren. Jag tänker på korruptionen i Systembolaget, mutmisstankar i och de stora förlusterna i SJ, där skattebetalarna fått gå in och skjuta till pengar för att täcka förlusterna. tiomiljarderssatsning på ett digitalt mark-TV-nät har inneburit att skattebetalarna fått tillskjuta pengar för att inte skulle gå i konkurs. Så skulle vi kunna fortsätta. har det funnits många exempel på statliga företag som gått med förlust och där skattebetalarna fått tillskjuta pengar. Jag tycker inte att vi ska lägga denna börda på skattebetalarna. 96 () replik: De bolag som vi i detta betänkande hanterar är och . hyresgäster är mycket nöjda. Det senaste exemplet på detta är att SE-banken tecknat ett tioårigt avtal med . Det måste innebära att SE-banken gjort bedömningen att är ett bra bolag att göra affärer med. agerar på en konkurrensutsatt marknad på samma villkor som andra fastighetsbolag. Jag kan fortfarande inte se något skäl till att staten inte ska kunna äga företag och driva dem enligt de regler som gäller för andra företag på samma marknad. 97 () replik: Jag vill börja med att instämma i gillande av redovisning av omfattningen av mäns våld mot kvinnor. Jag delar den oron, men jag håller inte alltid med om de medel som förelår för att bekämpa detta våld. Jag skulle vilja ställa några frågor till . Anser att det finns för mycket eller lagom byråkrati i ? Anser att det finns för många eller lagom antal myndigheter i ? I utskottsmajoritetens text välkomnas utredningen om en sammanslagning av Statskontoret, ESV och KKR eller att man ska hitta en gemensam lösning för dessa tre myndigheter. Varför är det det optimala att stanna vid just dessa tre? Varför är ni inte beredda att gå vidare och också titta på andra områden , , . Kanske kan man göra någonting även där. Det är viktigt att fundera på hur vi, i anda, använder skattebetalarnas pengar på bästa möjliga sätt. Låt mig också säga något om försäljning av statliga företag. Det är klart att det är ett principiellt problem när domaren för en fotbollsmatch också är med i matchen. Den som avgör vilka lagar som ska gälla, vilka spelregler som gäller för matchen, kan rimligen inte delta i matchen på samma villkor som andra. De bekymren finns naturligtvis på alla marknader där staten agerar som företagare. Regeringen föreslår i budgetpropositionen att man ska sälja statlig egendom motsvarande . Jag tror att man föreslagit detta . Riktigt varför man landar på just den nivån har jag aldrig förstått, och det motiveras inte heller. Jag skulle därför vilja fråga: Varför är en försäljning på just 15 miljarder det mest optimala?