prot · GR09128 · 2004-06-15 00:00:00 — Han hade i stort sett registrerats. Sedan var det inte så mycket mer med mottagandet. Det betyder att när de kommer till så söker de asyl. Jag tror att vi har lite större koll över hur många barn som finns i . Det handlar om att vi måste förebygga så mycket som möjligt. Men vi måste också ge barn det stöd som de behöver. När det gäller och som kom vill jag väldigt kort säga följande. Den rapporten var inte en rapport som man kan lagstifta utifrån. Det måste bli en rapport som man kan remissbehandla, och så vidare. Vi kunde också se att man för att kunna genomföra den rapportens förslag måste förändra lagstiftningen. Därför tillsattes en utredning för att se över lagstiftningen. Jag känner mig också väldigt frustrerad över att det tar tid, men det är inte helt enkelt. Det är ingenting som är särskilt enkelt. och föreslog 15 avtalskommuner. När vi tittade på det visade det sig att hälften av de ensamkommande barn som finns i bor i andra kommuner. Risken finns att vi bygger upp en stor struktur bara för hälften av dessa barn. Det måste vi lösa. Man kan också tänka sig att förändra lagstiftningen så att alla kommuner har ett ansvar för ensamkommande barn. Men då riskerar man att det blir för utslätat. Om alla kommuner ska ha en sådan kompetens riskerar man att det inte blir en kompetensuppbyggnad. Det finns en rad olika problem, men det finns en utredning. Den kommer att presentera sitt förslag . 100 (): Barnperspektivet i flyktingpolitiken har förstärkts ganska kraftigt i debatten och för den delen också i det politiska arbetet. Vi håller nu i dagarna på att slutjustera ett lagförslag som den så kallade har arbetet med. Där har vi sysslat mycket med barnfrågorna. Det handlar om att se till att barns egna skäl beaktas och att man också tar hänsyn till och bedömer de humanitära skälen på ett alldeles speciellt sätt när det finns barn i ärendena. Jag ska inte föregripa innehållet i det förslag som ännu inte är lämnat till ministern. Det lovar jag. Men det är ändå en offentlig verklighet att det är det perspektivet vi har med oss. Jag talade om det europeiska perspektivet . övergår jag till situationen i , som redan till dels är beskriven här av . Jag vill ändå göra en liten historieskrivning till för att påminna om hur frågan hanterats. Vi räknar med att det kom 561 ensamkommande barn som sökte asyl i , 2003. Enligt beviljades knappt hälften av dem uppehållstillstånd, den övervägande delen av humanitära skäl. Trots de ansatser som vi här har beskrivit och beskrivit vid ett antal tillfällen i talarstolarna har vi ändå inte kommit fram till någon riktigt bra lösning på detta. Som så ofta handlar det om vems ansvar det är att lösa problemet. Just därför fick och uppdraget att ta fram en övergripande lösning. Förslaget som lämnades kom . Där krävde man att ansvarsfördelningen mellan berörda myndigheter skulle göras tydlig. skulle träffa överenskommelser med ett antal kommuner, 15 nämndes som ett exempel. De skulle ges ett särskilt ansvar och få täckning för sina kostnader. Det förslaget kom . Var detta förslag befann sig mellan är väl något oklart för oss utomstående betraktare. förklarade den dåvarande ansvarige ministern för det första att förslagen var för dyra att genomföra och för det andra att och andra frivilligorganisationer borde ta ett större ansvar. För det tredje tillsatte han arbetsgruppen, den här gången en interdepartemental arbetsgrupp, efter vad jag förstår. Där befinner vi oss . utlovas i svaret ett förslag senast . Ett förslag 2005, sedvanlig remissbehandling och propositionsskrivande bör rimligtvis leda till ett genomförande någonstans bortåt 2007. Om vi räknar baklänges tillbaka till när förslaget kom från och har det alltså hunnit gå , fem långa år. Det är inte konstigt att man reser frågor när man ser på den här hanteringen. Trögheten vore häpnadsväckande oavsett vad frågan gäller. handlar det faktiskt om unga människors liv som står på spel. Då kan man inte fundera på ansvarsfrågor och inte heller på finansiering. Med tanke på den här historieskrivningen och det scenario vi ser framför oss, , vill jag fråga: Ger takten i den här processen intryck av att regeringen ser på den här frågan som angelägen och prioriterad? 101 Statsrådet (): Jag förstår den frustrationen. måste jag säga att det låter på som om ingenting över huvud taget har hänt . Så är inte fallet. Vi har fått en rad olika mottagningsenheter för barn och ungdomar. har vi tio enheter och 166 platser. Det är en utvidgning av resurserna och kapaciteten inom . har ökat personaltätheten högst avsevärt just för att få en ökad kvalitet. har också genomfört kvalitetssäkringsrutiner vad gäller enheter för barn och ungdomar. Dessutom har vi haft en utbildning för personalen i barnfrågor. Man har utvecklat rutiner. Vi vet alla att barn kan försvinna från de här barn- och ungdomsenheterna. Här finns det mycket tydliga rutiner som faktiskt inte fanns för , vilket var förskräckande i sig. Vi har också från regeringens sida satt ett klart och tydligt mål när det gäller handläggningstid. Vi har sagt att det inte får ta än . Dit har vi ännu inte nått, men dit måste vi naturligtvis nå och fatta beslut i de här ärendena. Framför allt har vi nu snart en förändrad lagstiftning när det gäller god man. Det kommer en proposition . Det tror jag kommer att få en väldigt stor betydelse för de här barnen. Vi har haft ett god man-institut som inte har varit riktigt anpassat till ensamkommande flyktingbarn. Vi får nu ett god man-institut som innebär att en god man kan träda in i föräldrarnas ställe. Det är precis vad de här barnen behöver. De behöver någon som företräder dem. Det ska inte vara en myndighet. Det ska vara en person som företräder barnen inför olika myndigheter, både när det gäller och sociala myndigheter. Jag ska villigt erkänna att det har tagit . Det dröjde ett tag innan vi kunde se att det var en lagändring som krävdes. Då tillsattes den interdepartementala arbetsgruppen. Verkligheten är ofta inte så lätt som man tror att den är. Vi måste ta ställning. Om man nu har ett antal avtalskommuner som bygger upp platser för barnen och det sedan kommer fler barn och kommunerna säger att de inte kan ta emot fler, hur ska vi hantera de situationerna? Ska hantera de barnen? Vi måste alltid ha resurser för att ta emot asylsökande barn. Hur ska man avgränsa avtalskommunernas ansvar? Vad ska gälla, som jag sade tidigare, för barn som bor hemma hos släktingar? Det finns en rad olika frågor som är viktiga att reda ut och få en rejäl genomlysning av innan man förändrar lagstiftningen. 102 (): Jag är mycket medveten om att det har hänt ganska många positiva saker på det här området. Konstigt vore det ju annars med tanke på den uppmärksamhet som de här barnen har fått i medierna och i debatten. Det har naturligtvis gjort att det har tillkommit en hel del förbättringar i mottagandet. Det ska vi notera med tacksamhet och tillfredsställelse. Tremånadersgränsen för hanteringen, som förvisso ännu inte är uppnådd men som ändå är ett bra riktmärke, kom ju till här efter en debatt som vi hade med företrädare i kammaren där han bejakade det förslaget. Det är nu inskrivet i regleringsbrev i alla fall. Det är bra, men ändå handlar det här väldigt mycket om tillit till ett system. En förutsättning för tillit är att man har rett ut vem som ansvarar för vad. Det är först då man kan känna tryggheten fullt ut. Det handlar mycket om tillit. Låt mig få avsluta min del i den här debatten med att gå tillbaka till det jag sade i början om att man kan se en hårdnande vind i EU. Vi talar mycket om Fästning och så vidare. Den debatten kan vi ta i andra sammanhang. Men det är uppenbart att många människor inte känner tillit till mottagningssystemet och därför kanske inte heller bemödar sig om att ta kontakt med myndigheterna. Då kan vi få det utanförskap och de mörkertal som vi inte riktigt vet hur stora de är. Därför tror jag att till slut få ordning på ansvarsfrågan skapar den tillit som gör att familjer och barn som kommer hit kan känna sig trygga med det svenska mottagningssystemet. Det tycker jag ska vara en målsättning. 103 (): Det bästa kanske inte ska bli det godas fiende. Det behövs en väldigt tydlig ansvarsfördelning. Den måste naturligtvis förbättras. Men på vägen dit kan man tänka sig en samarbetsinriktning i alla fall. Man kunde åtminstone komma dit även om det tar tid att göra de nya lagförslagen. Min fråga är: Varför har inte ens samarbetsmöjligheterna utnyttjats ordentligt? Det är precis som säger. Volymen på problemet är väl diskutabel, men det är också en kostnadsfråga. Det blir ganska dyrt att inte se till att de här kedjorna håller. Även om vi inte har en fullständigt glasklar ansvarsfördelning måste man kunna hitta former för ett samarbete. Det är det som jag skulle vilja fråga ministern. Varför har det inte hänt något på vägen i den här processen? 104 Statsrådet (): Jag börjar med fråga. Jag tycker att det har hänt en hel del på vägen. Vi är alla medvetna om att det tar sin tid att ändra en lag. Det är en process som man måste gå igenom. Det ska ju också ta tid. Det är, så att säga, meningen. Det är precis av det skälet som regeringen anslog för att användas direkt av när det gäller utredningar av ensamkommande barn. Det var där som det ibland fallerade mellan och . måste vara de som gör utredningar av om de här barnen far illa, om de ska omhändertas eller angående var de ska placeras. Det är betydligt bättre samarbete , skulle jag vilja säga, än vad det var tidigare. Dessutom har på några håll verkligen utvecklat och lite grann gått före lagstiftningen. I till exempel , som dessutom är min hemkommun, har uppdragit åt kommunen att driva de här barn- och ungdomsenheterna, det vill säga man gör det som det är tänkt att det ska vara. Där har man två sådana enheter, för yngre barn men också för äldre barn, som kommunen själv driver. Det har också skett på en del andra håll. Så det har hänt en hel del saker . Jag är väldigt medveten om att det är precis detta det handlar om: Vi måste få ett mycket gott samarbete så att vi också får en sådan tillit att barn faktiskt vänder sig till myndigheterna när de kommer till . Återigen vill jag säga att jag tror att jämfört med andra länder har en ganska hög tillit. Men det är naturligtvis någonting som vi kontinuerligt måste arbeta med. Överläggningen var härmed avslutad. 16 § Anmälan om inkomna uppteckningar från EU-nämndssammanträde Förste vice talmannen anmälde att uppteckningar från sammanträde inkommit. 17 § Hänvisning av ärenden till utskott och beslut om förlängd motionstid Föredrogs och hänvisades Propositioner 2003/04:156 till finansutskottet /04:150 lagutskottet Skrivelse 2003/04:172 till socialutskottet Kammaren biföll talmannens förslag att motionstiden för ovanstående ärenden skulle förlängas till . 18 § Fråga om hänvisning av motion 105 FÖRSTE VICE TALMANNEN: och nio andra ledamöter från har med åberopande av föreskriften i 3 kap. 13 § riksdagsordningen om rätt att väcka motion med anledning av händelse av större vikt lämnat en motion om hoten mot den restriktiva svenska alkoholpolitiken. Talmannen anför följande: I motionen föreslås att beslutar att ensidigt återgår till de införselkvoter av alkohol som avtalades i samband med förhandlingarna om svenskt EU-medlemskap i enlighet med vad som anförs i motionen. Som skäl för att nu få väcka denna motion åberopas fyra sammanfallande händelser som inträffat: 1.De förändringar i införselkvoterna som infördes från och med årsskiftet 2003/04. 2.Effekten av att de baltiska länderna, vilka alla har låga alkoholskatter, blev medlemmar i . 3.Den danska sänkningen av skatten på starksprit . 4.Den finska sänkningen av spritpriserna . Den sammanlagda effekten av dessa händelser börjar enligt motionen nu att kunna överblickas. En av de direkta effekterna är enligt motionärerna att svenskarna tog hem mer sprit från andra länder än vad som köptes in på Systembolaget. Vidare sägs det i motionen att det nu krävs åtgärder och ett socialt ansvarstagande som kan parera trycket mot det bevisligen framgångsrika svenska sättet att förebygga alkoholskador. Den motion som jag nu redogjort för har föranlett följande bedömning från talmannens sida. Rätten att väcka motion med anledning av händelse av större vikt infördes i samband med grundlagsreformen 1974. En sådan motion får väckas om händelsen inte har kunnat förutses eller beaktas under den allmänna motionstiden eller kunnat föranleda motionsrätt på annat sätt. I grundlagspropositionen underströks att den föreslagna bestämmelsen var av undantagskaraktär. har också tillämpat föreskriften restriktivt. Regeringen har inlämnat propositionen 2003/04:161 Alkoholpolitiska frågor. Motionstiden på denna proposition utgår . I propositionen behandlas det som enligt motionen är händelsen på vilken motionsrätten skulle grundas. Den i motionen åberopade händelsen kan därför enligt talmannens mening föranleda motionsrätt på annat sätt, nämligen inom ramen för rätten att väcka motion med anledning av propositionen. Mot denna bakgrund anser talmannen inte att de i motionen åberopade skälen är av sådan art att den bör få väckas med stöd av 3 kap. 13 § riksdagsordningen. Talmannen finner därför att hinder föreligger enligt 2 kap. 9 § riksdagsordningen för att ställa proposition på hänvisning av motionen till utskott. Motionen lades till handlingarna. Föredrogs Motion Hoten mot den svenska restriktiva alkoholpolitiken av m.fl. (kd) 19 § Förnyad bordläggning Föredrogs och bordlades åter betänkande 2003/04:SkU35 betänkande 2003/04:TU10 betänkande 2003/04:BoU13 betänkanden /04:SkU31, SkU32, SkU36 och SkU37 Anmäldes och bordlades Framställning 2003/04:RRS11 styrelses framställning angående personlig assistans till funktionshindrade Motioner med anledning av prop. 2003/04:163 Skattereduktion för utgifter för byggnadsarbete på bostadshus 2003/04:Sk42 av och () 2003/04:Sk43 av () 2003/04:Sk44 av Per m.fl. (kd) 2003/04:Sk45 av m.fl. (fp) 2003/04:Sk46 av m.fl. (c) betänkanden /04:FiU21 Tilläggsbudget 1 2003/04:FiU28 Årsredovisning för staten 2003 betänkanden /04:KU19 Demokratifrågor 2003/04:KU21 Redogörelse för behandlingen av skrivelser till regeringen betänkanden /04:JuU28 Rambeslut om verkställighet av bötesstraff 2003/04:JuU29 Rambeslut om olaglig narkotikahandel Miljö- och jordbruksutskottets betänkanden /04:MJU19 Handel med utsläppsrätter I 2003/04:MJU22 Halvtidsöversynen av den gemensamma jordbrukspolitiken 2003/04:MJU20 En hållbar svensk politik i fråga om valar 21 § Anmälan om frågor för skriftliga svar Anmäldes att följande frågor för skriftliga svar framställts 2003/04:1337 av ()till utrikesminister rättigheter 2003/04:1338 av ()till statsrådet rätt och 2003/04:1339 av ()till statsrådet , , , Frågorna redovisas i bilaga som fogats till snabbprotokoll . 22 § Kammaren åtskildes . Förhandlingarna leddes av förste vice talmannen från sammanträdets början till och med 6 § anf. 35 (delvis), av andre vice talmannen därefter till och med 12 § anf. 78 (delvis), av tredje vice talmannen därefter till ajourneringen och av förste vice talmannen därefter till sammanträdets slut.