prot · GR0984 · 2004-03-17 00:00:00 — Statsbidragen skulle enligt utskottets bedömning kunna redovisas på ett mer överskådligt sätt än utan att behöver begära en fullständig redovisning som revisorerna föreslår. Utskottet avstyrker också fyra motionsförslag som dels tar upp samma ämne som revisorerna, dels berör den kommunala självstyrelsens ställning, dels kommunernas ansvar vid nationella satsningar på infrastruktur. I betänkandet finns sex reservationer. 97 (): har ställt sig bakom de fyra förslag från revisorer som betänkandet handlar om. Vi anser det i allra högsta grad motiverat att begreppet statsbidrag definieras och redovisas och att effekterna klargörs samt att ansvaret för redovisning av statsbidragen och innehållet tydliggörs. Som det nu är finns det oklarheter. Det borde därför vara bra med en samlad genomgång. Det verkar nu inte majoriteten vara lika intresserad av som och andra borgerliga partier, utan den avstyrker revisorernas förslag. Visserligen konstaterar majoriteten att mycket kan bli bättre men nöjer sig med att endast skicka med några synpunkter från , vilket framgår av finansutskottets ställningstagande. Vi tycker inte att det är tillräckligt. Vårt stöd till revisorernas förslag bygger på inställningen att den som beslutar också ska betala, det vill säga att om staten beslutar om en reform som kommunerna ska genomföra är det också staten som ska ha ansvaret för att finansiera den. För att det ska vara möjligt att följa upp om så är fallet behöver statsbidragssystemet tydliggöras och effekterna bli synliga. Då kanske vi slipper den typ av diskussioner som ibland förs mellan regeringen och och om att regeringen och inte skickar med tillräckligt mycket pengar för att finansiera en reform som de har beslutat om. Beträffande balanskravet och sanktionsmöjligheterna mot kommuner och landsting som inte sköter sin ekonomi säger majoriteten att det är en proposition på väg. Det är bra och välkommet, men detta faktum borde inte vara något hinder för att uttalar sig i frågan och bifaller revisorernas förslag. Jag har i korthet redovisat vår inställning och yrkar bifall till reservation nr 1. 98 (): I den skånska kommunen sitter man och väntar. Man har problem med att maxtaxebidragen och Wärnerssonpengarna inte räcker till riktigt. De funderar nu på vad de ska göra åt detta. Jag fick ett brev från en kommunpolitiker i . Hon skriver: Vi har fått besked om att statsbidragen, det vill säga maxtaxebidrag och Wärnerssonpengar, kanske görs om . Villkor och förutsättningar är inte klara. Kommunstyrelsen i vill således vänta med eventuella taxeändringar tills vi vet vad som gäller. Så nu sitter vi som lame ducks. motionerade under allmänna motionstiden om statens styrning av kommunerna. Vi tog bland annat upp statsbidragen, deras effekter på hur man styr kommunerna, behovet av en definition, vilka olika sätt man kan påverka kommunerna på och så vidare. Vi tog också upp balanskravet, behovet av att tydliggöra vad balanskravet egentligen innebär och vilka sanktionsmöjligheter som bör finnas. Därför välkomnar att revisorerna nu kommer med ett antal förslag som i mångt och mycket ligger i linje med det som vi tidigare förde fram. Det handlar till exempel om att redovisa statsbidragen och deras effekter. I statsbudgeten fanns över 120 olika anslag som handlade om bidrag från staten till kommunerna. Trots det har inte en samlad redovisning över vilka bidrag som finns lämnats in. Det har inte heller gjorts någon konsekvensanalys av i vilken mån detta påverkar kommunerna i deras beslut, såsom i som jag precis redovisade, och hur det påverkar och riskerar att öka ineffektiviteten i hur kommunerna styrs. Revisorerna föreslår också att man tydliggör balanskravet och utreder sanktionsmöjligheter. Det heter till exempel att kommunerna inte behöver uppnå balans om det finns synnerliga skäl för att inte göra det. Men det är ingen som vet vad synnerliga skäl är, och det är framför allt kommunerna som avgör vad som är synnerliga skäl. Det känns lite märkligt att ha en lag som säger detta om det inte finns några sanktionsmöjligheter. Det finns ingen möjlighet att införa några sanktioner mot dem som bryter mot kravet att ha balans. delar revisorernas bedömning i dessa delar, och jag yrkar därför bifall till reservation nr 2. 99 (): När läroboken beskriver uppgifter är revision och tillsyn av regeringen en av de främsta punkterna. Om inte annat så av detta skäl borde revisionens skrivelse tas på största allvar. När det gäller statens styrning av kommunerna handlar det om ett konglomerat av utgifter och stöd av olika typ och konstruktion. Stöden till den kommunala sektorn är det kanske mest komplicerade och omfattande utgiftsområdet. Revisorerna vill enkelt uttryckt att bör veta mer om utgifternas samlade effekter. bör veta vad ett statsbidrag är och om stödets syfte uppnås eller inte. Revisorerna menar också att om nu har fastställt att kommuner och landsting normalt ska ha en balanserad budget bör det också klargöras vad detta innebär. När måste balanskravet inte följas? Vad är synnerliga skäl för detta? Vad händer vid övertramp? Vilka sanktioner finns? Man kan tycka att revisorernas önskemål är högst rimliga och motiverade. Det tycker nog egentligen också utskottets majoritet om man läser lite mellan raderna. Man skriver till exempel att i regeringens årliga skrivelse om utvecklingen inom den kommunala sektorn kan redovisningen av statsbidragen förbättras i syfte att få till stånd en bra kommunikation mellan staten och kommunsektorn. Vidare skriver man att det finns utrymme för förbättringar i rapporteringen till . Men man tycker inte att det är så viktigt. Man skriver att många anslag är små och av en karaktär som gör det mindre intressant för att begära en så fullständig anslagsredovisning. Det må vara att de 15 största anslagen av de totalt 127 står för av stödet och att 43 anslag är på mindre än 5 miljoner vardera. Likafullt är även ett litet anslag mycket pengar för dem som tar emot pengarna. De summerade anslagen är en betydande utgift för staten. Att små tuvor kan stjälpa stora lass är väl känt. Revisorerna ser på sedvanligt revisionsmanér med respekt också på mindre belopp. Ett återkommande resonemang i betänkandet är att det som föreslås i revisorernas skrivelse är under hantering på annan plats, till exempel i remissbehandling, i , genom att regeringen avser att lämna en lagrådsremiss och så vidare. Under min korta tid i har jag redan förstått att utfästelser av det här slaget kan göras och upprepas nästan hur som helst, och det kan pågå under nästan hur som helst. Det inger inte någon högre grad av trygghet att förlita sig på sådana resonemang. Även om kvaliteten skulle förbättras spontant på det sätt som majoriteten hoppas är det ju en fördel om statsbidragsbegreppet klargörs och att begreppet ges en definition som används och tillämpas av alla inblandade. Så varför inte skriva det? En första förutsättning är rimligen att begrepp ges en av alla använd definition. Hur ska vi annars kunna kommunicera? För mig är det helt självklart att konsekvensanalyser måste göras och vara utgångspunkt för framtida utformning av stöd och bidrag. Som det nu är överlappar systemen och deras olika delar varandra. Olika bidrag och regleringar kan motverka varandra. Om en kommun till exempel strävar efter lagens krav på budget i balans mister man det riktade stödet till personalförstärkning i skolan. Komplexiteten och tillfällighetskaraktären gör det svårt eller omöjligt att syssla med långtidsplanering. Vi måste veta hur de specialdestinerade bidragen har påverkat och styrt, i vilken grad de har uppnått sina syften och hur de förhåller sig till den kommunala självstyrelseprincipen, annars kommer vi inte vidare. Med detta yrkar jag bifall till reservation nr 2 under punkt 2 och begränsar mig för tids vinnande på sedvanligt sätt till detta, även om jag står bakom samtliga reservationer från . 100 (): Det finns ett talesätt som säger: Det är bättre att ha ungefär rätt än att ha exakt fel. Man kan väl också uttrycka det så att vi ska akta oss för att driva sifferexercisen och detaljdiskussionen så frenetiskt att vi tappar överblicken och sammanhangen. Delvis handlar dagens debatt om just detta. Det finansutskottet vill ha är bättre överblick och en mer samlad redovisning. Vi vill ha en meningsfull och användbar information. Därför är det bra att det pågår ett ständigt arbete för att få en tydligare och bättre redovisning av statsbidragen till kommuner och landsting. Men det är också viktigt med koncentration. Vi måste undvika dubbleringar och dyrbara utredningar som inte ger så mycket. Vi kanske inte ska lägga ned så stor kraft på att utreda saker som troligen är rejält förändrade bara inom något eller . Jag tänker bland annat på förslag som innebär stora förändringar när det gäller statsbidragen till kommuner och landsting. Låt oss alltså hantera det här praktiskt. Vad vinner vi, , om vi driver fram en entydig definition av begreppet statsbidrag som passar i ett sammanhang, men som ställer till problem om man ska använda det i redovisning som har ett annat syfte? Det här leder mig fram till att jag yrkar bifall till finansutskottets förslag och avslag på reservationerna. Som en kommentar till vad som har sagts i debatten vill jag dessutom säga följande: Det finns olika sätt att redovisa den statliga ekonomin, och de olika redovisningarna skiljer sig åt beroende på vilket syfte redovisningen har. Statsbidragen såsom de redovisas i statsbudgeten är inte identiska med statsbidragen såsom de redovisas i nationalräkenskaperna. Det är heller knappast möjligt att definiera statsbidrag som en lista av anslag eftersom det finns flera anslag som delvis går till kommunsektorn, delvis till andra mottagare. Utskottet anser att det är viktigt att redovisningen är så tydlig och lättolkad som möjligt. I regeringens årliga skrivelse om utvecklingen i den kommunala sektorn bör det finnas goda möjligheter att förbättra redovisningen av statsbidragen. Dock gör redovisningssytemens olika uppbyggnad och syften att det inte går att göra en entydig definition av begreppet statsbidrag. Statskontorets rapport som gjorts på uppdrag av innehåller en detaljerad genomgång av alla anslag från vilka medel betalats ut till kommuner och landsting. var det, precis som sade, hela 127 anslag där sådana utbetalningar hade gjorts. Av rapporten framgår att många anslag är små. Att begära att regeringen återkommande ska lista alla dessa 127 anslag förefaller inte vara det mest meningsfulla sättet att informera . Utskottet anser dock att rapporteringen till kan förbättras. Redovisningen skulle kunna göras mer samlad än , vilket skulle förbättra överblicken. Det förhållandet att statsbidragen förekommer inom många utgiftsområden borde inte behöva hindra en tydligare redovisning. Statskontoret bedömer att statsbidragen uppgick till ca . De 15 största anslagen svarar för av stödet och de tre största anslagen svarar tillsammans för av det totala utbetalda beloppet. En samlad redovisning av dessa 15 anslag skulle täcka in den helt dominerande delen av statens bidrag till kommunsektorn. Jag vill också påminna om att i , som varit ute på remiss, föreslås en mängd förändringar som påverkar statsbidragsgivningen. Som en del i dessa förändringar ingår att flera specialdestinerade bidrag inordnas i det generella statsbidraget. Sådana förändringar kommer troligen att innebära att antalet anslag som behöver redovisas samlat för att i allt väsentligt täcka in statens stöd till kommunsektorn blir än mindre. Utskottet anser att det är angeläget att regeringen noga följer upp effekterna av bidragen till kommunerna och landstingen där så är möjligt och rimligt. I den årliga skrivelsen om utvecklingen i den kommunala sektorn redovisas hur verksamheterna utvecklas i förhållande till de nationella mål som riksdag och regering har formulerat. Med denna redovisning som grund kan en utvärdering göras av huruvida statsbidragen har uppfyllt de mål som de var ämnade för. Vad gäller den ekonomiska statistiken så redovisas nationalräkenskaperna enligt och definitioner, ENS 95, och är ansvarig för detta. Statsredovisningen bygger på uppgifter från myndigheterna och utgör underlag för bland annat anslagen i statsbudgeten. För den redovisningen svarar . Dessutom har i uppdrag att bearbeta uppgifterna från statsredovisningen om statens inkomster och utgifter så att dessa överensstämmer med nationalräkenskapernas definitioner. förser sedan med uppgifterna som ingår som en del i nationalräkenskaperna. I regeringens arbete med budgeten görs löpande avstämningar mellan de siffror som redovisas i statsbudgeten och de som används i det finansiella sparandet för att säkerställa att beräkningarna hänger ihop trots de skillnader som finns mellan redovisningssystemen. Utskottet delar således inte revisorernas och reservanternas uppfattning att ansvaret för nationalräkenskaperna är oklart, däremot förutsätter utskottet att de berörda myndigheterna, och , i den mån de bedömer det som nödvändigt samarbetar för att i största möjliga utsträckning eliminera oklarheter i övergången mellan de båda redovisningssystemen. Det pågår dessutom ett arbete med att förbättra den ekonomiska statistiken. fick i sitt regleringsbrev i uppdrag att ta fram en åtgärdsplan för förbättringar av den ekonomiska statistiken. Målsättningen är att åtgärderna ska genomföras . Att få en så fyllig och överskådlig bild som möjligt av statsbidragen till kommunsektorn är alla betjänta av, varför jag är övertygad om att regeringen gör vad den kan för att förbättra rapporteringen till . 101 () replik: Jag begärde replik därför att jag reagerade på avfärdande av förslagen från revisorer och reservanternas inställning som den redovisas i betänkandet och i debatten. Enligt har det tydligen blivit en form av sifferexercis och hon anser att vi inte ska driva debatten för långt. Har man den grundinställningen när man ser på förslagen och reservationerna och när man deltar i debatten bekräftar det behovet av ett tydliggörande, behovet av att synliggöra effekterna och att de klarlägganden som revisorer har föreslagit verkligen genomförs. 102 () replik: Trots att inte har uppfattat det är mycket redan gjort av det som han önskar. Det är också vad finansutskottet säger som svar till revisorerna. Vi har bland annat Statskontorets rapport. Jag har på min bänk lagt helt aktuella rapporter som handlar om just de frågor som vi diskuterar . Direktiven från regeringen till var bland annat att kommittén skulle belysa de samlade effekterna för enskilda kommuner och landsting av utjämningssystemet och andra betalningsströmmar och specialdestinerade bidrag mellan staten och kommunsektorn. I uppdraget till Statskontoret och den stora utredningen ingår just att man skulle titta på vilka statsbidrag som utgår till kommuner och landsting, de olika bidragens syfte, omfattning och konstruktion och bidragens fördelning på olika kommuner och även den åldersrelaterade och den specialdestinerade delen. Utskottet och jag menar att vi har ett bra underlag som det är självklart att vi ska dra nytta av. Jag och utskottet förutsätter att regeringen redan tar med detta när man utvärderar. Vi får ju ett utmärkt tillfälle framöver när vi diskuterar regeringens årliga skrivelse om utvecklingen i den kommunala sektorn att bedöma hur utvecklingen har varit. Där kan vi titta på de här måtten. 103 () replik: redovisar här att vi ska vänta. Vi ska vänta nu och diskutera det här när regeringens årliga skrivelse om situationen i kommunerna kommer. Men varför göra det? Här har vi möjlighet att ta ställning. Vi har en möjlighet att skicka en signal eller en beställning direkt till regeringen att så att säga effektuera vad revisorer har lagt förslag om. Majoriteten konstaterar ju också i betänkandet att mycket kan bli bättre, som jag också framförde i mitt anförande. Ja, om nu mycket kan bli bättre låt oss ge uttryck för det då i ett tydligt beslut. 104 () replik: Jag sade inte direkt att behövde vänta, men jag tyckte att han skulle se fram emot att vi då också kunde föra en debatt och kanske till och med se om något har hunnit komma in redan i den skrivelsen. Det återstår att se. Vad jag sade var inledningsvis att i de direktiv som regeringen gav bland annat till och som sedan bad Statskontoret att göra en ordentlig utvärdering av har vi mycket av det underlag som dessutom revisorerna har med i sin rapport. Det är det jag menar: Varför utreda ännu mer när vi redan har det underlag vi behöver? Det vi behöver är alltså att sätta det i verksamhet och ha en ordentlig utvärdering så att det följs upp på rätt sätt. Det förutsätter jag att regeringen gör, och jag kommer själv att vara med och se så att vi hjälps åt. 105 () replik: Det brukar vara så att regeringen är hyfsat intresserad av att få igenom sina förslag i och få stöd för sina propositioner här i . Därför tror jag att regeringen är ganska intresserad av att veta vad majoriteten i finansutskottet tycker i de olika frågor som tas upp i betänkandet. Jag kan ha viss förståelse för att man inte vill skriva det i ett betänkande, men vi kanske kan få höra det i debatten. Är det till exempel rimligt att det finns 127 olika statsbidrag? Vad tycker och majoriteten i finansutskottet? Vilken balans bör finnas mellan generella och specifika statsbidrag, och hur specifika bör de specifika statsbidragen vara? Vad tycker majoriteten i finansutskottet? Jag tror att regeringen faktiskt är intresserad av att veta det. Jag har också en kanske lite mer generell fundering: Är det rimligt att man i , som jag berättade om tidigare, sitter och väntar på besked om förändrade statsbidrag innan man beslutar om vilka dagis som ska byggas ut för att stötta ? Är det en rimlig tingens ordning? Och är det rimligt att och många andra kommuner väntar på besked om framtida statsbidrag innan man bestämmer sig för om man tvingas bryta mot barnomsorgslagen eller inte ? Jag vill bara veta om tycker att det är rimligt. 106 () replik: Det är ju redan så att de generella statsbidragen är huvuddelen. Det är det som gäller, och det är också regeringens uppfattning. Men i vissa delar har vi också behov av specialdestinerade statsbidrag. Huvudregeln är dock generella statsbidrag. Vi kommer snart, , att få en lagrådsremiss om utjämningssystemet, och det finns med i just att man föreslår att flera av de specialdestinerade statsbidragen ska gå in i det generella. Vad gäller och maxtaxan förstår jag inte riktigt problemet. Man har ju statsbidrag för barnomsorgen, och det är ju ingen skillnad mellan att det går in i det generella systemet och att de får det nu direkt. Man förutsätter då att de vill ha maxtaxa i barnomsorgen. 107 () replik: Ja, det är väl just det de inte vet, därför att de pengar som de får som speciella bidrag inte räcker till. Jag tycker ändå att det hade varit upplysande för kammaren men också kanske framför allt för regeringen om kunde ha berättat vad som är finansutskottets majoritets åsikt i de här frågorna och inte bara hänvisat till kommande lagrådsremisser och propositioner. Jag tror att det hade givit lite mer spänst i debatten och lite större möjlighet för att påverka regeringen och stärka makt i de här frågorna. Jag kan hoppas att ger ännu mer uttryck för detta i sin slutreplik. 108 () replik: efterfrågar lite mera spänst. Om han hade lyssnat på mitt anförande hade han inte behövt ställa frågan, för jag sade mycket tydligt att utskottet anser att det är viktigt att redovisningen är både tydlig och lättolkad. Vi menar också att rapporteringen till kan förbättras, och när vi säger det förutsätter vi också att de här förbättringarna sker . Det finns ingen tvekan i det. 109 (): Först vill jag uttala viss förvåning över att utskottsmajoriteten så lättvindigt avfärdar förslagen från revisorer. I det här anförandet ska jag emellertid främst ta upp reservation nr 5, som jag vill yrka bifall till, och understryka vikten av det kommunala självstyret. Den svenska regeringsformen utgår från att all offentlig makt utgår från folket. I praktiken hotas emellertid denna demokratiska grundval alltmer när underifrånperspektivet i allt högre utsträckning ersätts med centralstyrning. Vi kan se att staten via olika direktiv och ofta underfinansierade statsbidrag inskränker det reella självstyret för kommunerna. Vi hörde ett exempel här från om . Denna utveckling är också långsiktigt ett hot mot en levande lokal demokrati. Kan inte kommuner och landsting längre fatta egna, självständiga beslut blir det alltmer ointressant för människor att engagera sig i partipolitiken och satsa tid och kraft på olika förtroendeuppdrag. Det är en farlig utveckling om så blir fallet. Mot den här bakgrunden vore det klokt att tydligt klargöra den reella innebörden av begreppet självstyrelse. Självfallet är det bra att analyserar ansvarsfördelningen mellan olika samhällsnivåer, som utskottsmajoriteten understryker, men faktum är ju att vi har utgått från att styrs utifrån ett kommunalt självstyre och att detta är en grundval för vårt system. När detta demokratiska fundament hotas av centralstyrning och centrala direktiv finns det goda skäl att tydligt klargöra vad begreppet reellt innebär, så att alla är medvetna om detta. Föredrogs finansutskottets betänkande 2003/04:FiU22 Statens styrning av kommunerna (förs. 2002/03:RR21). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 14 §.) 10 § Processrättsliga frågor 110 (): I den här debatten om justitieutskottets betänkande 2003/04:JuU14 ska vi avhandla processrättsliga frågor. Det gäller ett antal motionsyrkanden som väckts under den allmänna motionstiden . Motionsyrkandena avser bland annat frågor om hemliga tvångsmedel, skydd för vittnen, ersättning till nämndemän samt rättshjälp. Utskottet hänvisar i behandlingen av motionerna till gällande regelverk och pågående beredningsarbete. Som exempel kan jag nämna att ett antal motioner tar upp olika frågor om nämndemän. Mer representativa nämndemän efterfrågas, kvotering av nämndemän med utländsk bakgrund förordas, höjda ersättningar föreslås med mera. Utskottet konstaterar att dessa frågor väckt stort intresse i under en följd av år, och att det nu aviseras en proposition till med anledning av det av utskottet initierade utredningsförslaget från betänkande, Framtidens nämndemän. Ett annat exempel är de motioner där man föreslår att polisen i brottsförebyggande syfte ska få söka efter vapen i bilar. När det gäller den frågan hänvisar utskottet till den översyn som pågår inom som syftar till att förhindra spridning av illegala vapen. I betänkandet finns sammanlagt 22 reservationer samt sex särskilda yttranden. Utskottet föreslår att avslår samtliga reservationer. Därmed, fru talman, överlämnar jag betänkandet till debatt. 111 (): Vi pratar nu om spelreglerna. I all verksamhet vi bedriver i staten måste det finnas spelregler, så även i den lagförande. Några av oss har väldigt goda kunskaper om de här spelreglerna: vad man får göra i en domstol, vad man får göra som polis, åklagares uppgifter, samarbete däremellan, vilka regler som ska gälla efter en dom och så vidare. En hel del av det tas upp i betänkandet. Jag vill nu göra klart att vi för liberalernas del efter vårt senaste landsmöte har intagit en rad ståndpunkter som jag tror skulle förbättra spelreglernas funktionssätt. Processrätten är till för att balansera olika intressen och mål som vi alla tycker är viktiga. Ett mål är effektivitet. Ett annat är rättssäkerhet. Ett tredje kan vara integritet. Man måste väga dessa tre emot varann. Vi är överens om bärande principer: legalitet, proportionalitet, ändamål och några till. Det är när vi översätter dem till konkreta fall som det kan finnas vissa motsättningar och vi kan hamna på olika ståndpunkter. Det är ganska klart att vi inte bara kan säga från att vi ska ha mera resurser till polisen, mera resurser till åklagarna och mera resurser till domstolarna. Jag tror verkligen att det behövs.