prot · GR0984 · 2004-03-17 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollet för . Förste vice talmannen meddelade att () avsagt sig uppdraget som ledamot i justitieutskottet, att () avsagt sig uppdraget som ledamot i utrikesutskottet och att () avsagt sig uppdraget som suppleant i socialförsäkringsutskottet. Kammaren biföll dessa avsägelser. 3 § Kompletteringsval till vissa utskott Förste vice talmannen meddelade att riksdagsgrupp på grund av uppkomna vakanser anmält som ledamot i justitieutskottet samt som ledamot i utrikesutskottet och som suppleant i justitieutskottet. Förste vice talmannen förklarade valda till ledamot i justitieutskottet () ledamot i utrikesutskottet () suppleant i justitieutskottet () 4 § Hänvisning av ärenden till utskott Föredrogs och hänvisades Propositioner 2003/04:45 till lagutskottet /04:67 till trafikutskottet /04:111 till justitieutskottet /04:113 till socialförsäkringsutskottet 5 § Förnyad bordläggning Föredrogs och bordlades åter betänkanden /04:LU8, LU13 och LU15 betänkanden /04:SfU6 och SfU5 6 § En begränsningsregel för förmögenhetsskatten, m.m. 1 (): Förmögenhetsskatten har alltsedan den infördes varit en skatt som dragit en skarp skiljelinje mellan vänster och höger i svensk politik. Min inte alltför vågade gissning är att vi förmodligen kommer att få se en hel del av denna skiljelinje även då de borgerliga partierna i en gemensam reservation har föreslagit att hela skatten på förmögenheter ska tas bort. Annars handlar dagens förslag från skatteutskottet om att människor med låga inkomster, till exempel pensionärer med låg pension, som bor i högt värderade hus inte ska behöva betala lika mycket i förmögenhetsskatt på huset som . Bakgrunden till att förslaget läggs fram är densamma som när tidigare införde en begränsning av fastighetsskatten, nämligen effekterna av de kraftiga värdestegringarna på fastigheter i vissa delar av landet. Det är också samma personer som erhållit begränsningar i fastighetsskatten som kommer att kunna få lindring även i fråga om förmögenhetsskatten. Med de här orden överlämnar jag förslaget till debatt. 2 (): Regeringens förslag om en begränsning av förmögenhetsskatten i vissa fall visar med all önskvärd tydlighet att man nu borde inleda processen för att avskaffa förmögenhetsskatten. Problemen med kombinationen av fastighetsskatt och förmögenhetsskatt visar sig allt tydligare. Och Socialdemokraterna och stödpartierna försöker nu genom ett komplicerat skattereduktionsförfarande avhjälpa förmögenhetsskattens orimliga effekter för berörda egnahemsägare. Krångligheten illustreras bra i sammanfattningen på s. 1 i betänkandet där det står att den som tillgodoräknats skattereduktion för fastighetsskatt och som betalar förmögenhetsskatt för sin permanentbostad skall kunna tillgodoräknas skattereduktion även för förmögenhetskatten. Detsamma skall enligt förslaget gälla den som betalar förmögenhetsskatt och som sambeskattas med någon som tillgodoräknats skattereduktion för fastighetsskatt. Detta är inte helt lätt att ta till sig. Eftersom den åtgärd som föreslås innebär en skattesänkning för en utsatt grupp egnahemsägare har vi inte motsatt oss att förslaget genomförs. Men det är med all önskvärd tydlighet ett lappande och lagande i ett dåligt system. Det bästa för tillväxt och utveckling i landet hade varit att lyssna på de borgerliga partierna och inleda en avveckling av förmögenhetsskatten som drabbar många ägare av normala egnahem. är ett av det fåtal länder som fortfarande har kvar förmögenhetsskatt. Skatten hindrar tillväxt och utveckling och bidrar starkt till att kapital flyr ut ur landet. har i en motion till krävt ett avskaffande av förmögenhetsskatten års taxering, och vi kommer att fortsätta att arbeta för en snar avveckling av förmögenhetsskatten. Avslutningsvis yrkar jag bifall till den gemensamma borgerliga reservationen under punkt 2 i utskottets förslag till riksdagsbeslut. 3 (): Jag vill börja med att erinra om att jag ställde en fråga till senaste gången som vi behandlade den här typen av frågor. Jag frågade då den ärade ledamoten av skatteutskottet när man kunde tänka sig att nästa förslag till förändring skulle komma. Han sade att han inte visste när det skulle komma, bara att det skulle komma. Jag vill gratulera er till detta förslag och att ni har fått igenom det i utskottet. Det är bättre än ingenting. Men totalt sett är det förfärligt att man ska behöva ha sådana här skatter. började med att beskriva detta som en högervänster-fråga. Detta är ju en förfärligt förenklad situation. Skulle då socialdemokratiskt ledda regeringar, till exempel i , och , vara högerregeringar bara därför att de har tagit bort den här typen av skatter, nämligen förmögenhetsskatter? Nej, så är det inte. Det är i stället en utveckling som vi ser i hela världen att vi måste ta bort den typen av skatter. Som god liberal vill jag säga att jag också tycker att det ligger någonting förnuftigt i att man ska ha skatt efter bärkraft. Vi från liberalt håll har inte alltid varit emot principen att man ska ha skatt på förmögenhet. Men som situationen ser ut , ärade socialdemokrater och övriga som stöder den här propositionen, har vi i inte längre den här skatten som någon form av rättviseskatt eftersom den inte är rättvis utan orättvis. Den fungerar tyvärr på ett helt annat sätt än det var tänkt. Jag håller med om att den var tänkt som en rättviseskatt. Men så är det inte. Förmögenhetsskatten driver, precis som föregående talare sade, en mängd företag ut ur landet. Men det är en annan sak. måste man laga efter läglighet. Och vi tillstyrker också detta förslag, trots att vi inte tycker att det är ett bra förslag. Då kan man fråga: Hur stor är denna reform? Med tanke på att utskottets ärade ordförande, och kanske någon ytterligare är från det brukar alltid vara en massa boråsare närvarande när skatteutskottet samlas kan man för att besvara den frågan förflytta sig till i dit både och jag går . är ungefär 60 × , alltså . Vanliga fotbollsplaner är så stora. Ullevi är lite större. Och hur mycket av det är det som vi hanterar här? Om man lägger ihop fastighetsskatt och förmögenhetsskatt blir det ungefär 30 miljarder. Detta innebär en varaktig sänkning med 60 miljoner. Vi kan ta med oss hela regeringen och ställa den nere vid ena hörnflaggan. Det är vad det handlar om. Där kan vi anlägga konstgräs och stå med våra blågula fanor och tycka att detta är jättefint. Men de andra låt oss säga är alltså fortfarande ospelbara. Alltså: Konstgräs långt nere i hörnan, men resten av planen är ospelbar. Det är storleksordningen på den här reformen. Jag tycker att den är bra, men den är helt otillräcklig. Med detta vill jag säga att jag finner att utskottets majoritet har fått vad den ville. Och jag kommer att fråga den socialdemokratiska talesmannen: När kommer nästa reform på detta område? Om det inte blir som besvarar den frågan blir det väl någon annan. Jag förmodar att det blir samma svar: Den kommer . Men vi vet inte när. Jag för min del tycker att detta är ett väldigt otillfredsställande förhållande. Man vet inte hur Socialdemokraterna backar i frågan. Men det grundläggande i frågan och detta är det viktigaste är att det när det gäller fastighetsskatt och, framför allt, förmögenhetsskatt fortfarande inte finns något samband mellan debiterad skatt och betalningsförmåga. Det är därför som vi får den här propositionen. Det är därför som vi kommer att få nya förslag från regeringen. 4 PER (): Förmögenhetsskatten är den dummaste av alla svenska skatter. Om jag säger det och det sade jag alltså vet jag att ordföranden i skatteutskottet och andra kanske inte bryr sig om det. Men om någon i rörelsen säger det bryr ni er kanske lite grann om det om till exempel P.-O. säger det. Det är en dum skatt, en godtycklig skatt, en frivillig skatt Nuder sade något liknande i går och en skadlig skatt för svensk ekonomi. Det vet vi. Detta driver ju kapital utomlands och försvårar för svenskt ägande jämfört med utländskt ägande när det gäller företag. Detta tvingar folk att flytta från hus och hem. Det är en skatt på vissa tillgångar, inte på andra. Men det finns ett problem. Problemet är nog ni får rätta mig om jag har fel att folk i de djupa partileden när det gäller regeringspartiet och stödpartierna fortfarande tror att förmögenhetsskatten drabbar förmögna. Detta är ett pedagogiskt problem så har jag uppfattat det. Dessutom ger förmögenhetsskatten statskassan, det vill säga vårt gemensamma bästa som också jag vill värna om, relativt lite i intäkter. Men den för med sig omfattande kostnader om det som jag sade är rätt, nämligen att den är skadlig. anser alltså att förmögenhetsskatten borde avskaffas. Jag kan inte begripa annat än att även regeringspartiets och stödpartiernas företrädare mellan skål och vägg tycker detsamma. Orsaken till dagens betänkande är att Socialdemokraterna ändå har kommit till insikt. Skatten drabbar inte minst den som, på sätt och vis, råkar äga sitt boende i ett område som blivit attraktivt. Där kommer detta med råkar in. Människor har bott i områden expansiva områden, härliga kustområden eller vad det nu kan vara kanske sedan barnsben och har köpt där. Ni vet allt detta. Då kan man verkligen säga att förmögenhetsskatten råkar drabba dem. I det fallet utsätts vederbörande för, skulle jag vilja säga, åtskilliga brott mot de skatterättsliga principer som även socialdemokrater, miljöpartister och säkert, herr talman, en och annan vänsterpartist brukar ge en i alla fall läpparnas bekännelse till. Den här typen av brister i vårt skattesystem lindras nu något med hjälp av det beslut som förestår. Förmögenhetsskatten på fastigheter begränsas i samma utsträckning som det begränsas vad gäller fastighetsskatten, enkelt uttryckt. Det är så begränsningsregeln fungerar. Men det som klubbas är också att socialdemokrater, miljöpartister och vänsterpartister anser det rimligt att en arbetande svensk ska finna sig i att betala totalt extra i marginalskatt på sin arbetsinkomst givet att han eller hon har en bostad i ett attraktivt område och att begränsningsregeln åtnjuts. När man hör majoritetspartierna tala om det här får man nästan ett intryck av att det anses att de som omfattas av begränsningsregler ska vara glada över och tacksamma för detta. Men hur någon ska kunna bli gladare av att bara få marginalskatt på sitt boende förstår inte jag inte i ett land som där skatten på arbete redan är . Med sociala avgifter stiger det långt mer. Den andra kostnaden som förmögenhetsskatten bär med sig ligger på ett annat plan. Företrädare för vårt näringsliv brukar hävda, peka på, detta. Förmögenhetsskatten gör det nämligen oattraktivt att äga företag i . Förmögenhetsskatten skrämmer bort kapital till andra länder där inhemskt ägande inte diskrimineras. Den kostnad som detta i sin tur medför får bäras av hela befolkningen. Räntorna blir högre och investeringarna färre. Det gör att hushållens boendekostnader stiger och att antalet arbetstillfällen blir mindre. Man skulle nästan kunna säga men det är kanske lite väl konspiratoriskt, herr talman att Socialdemokraterna föredrar utländska kapitalister eller företagsägare framför inhemska. Som det är nu fungerar ju förmögenhetsskatten och även arvsskatten, inte minst vad gäller generationsskiften som en typ av straffbeskattning på svenska företagare framför utländska. Att utländska företagare är intresserade av att sänka bolagsskatten är rimligt och rationellt. Men är det så att ni så att säga lättare ser utländska kapitalister utanför landet, som bor någon annanstans, än svenska? Jag hårdrar lite grann, men det ligger ändå något i detta. Ja, det ligger mycket i det, skulle jag vilja säga. Jag hoppas att nickar instämmande till vad jag sade det verkar vara så. Den slutsats som man kan dra om Socialdemokraterna och stödpartierna är alltså att de vill ha kvar förmögenhetsskatten kosta vad det kosta vill. Det finns alltså politiskt filosofiska orsaker eller ideologiska orsaker till det här och inte minst pedagogiska orsaker. Rätta mig om jag har fel. Är det så att det finns pedagogiska orsaker? Är det så i de djupa leden, i LO och TCO? Denna ideologiska grundstötning som drabbar landet framför, kan vi säga, de egna intressena ter sig för en fritt tänkande person jag hoppas att jag är det; jag tänker mig i alla fall en fritt tänkande person som fullständigt onödig när man dessutom betänker att 17 av aktiemiljardärer går fria från förmögenhetsskatt på sina aktieinnehav. En låginkomsttagare med ett hus i fel område ska betala marginalskatt, något som en aktiemiljardär slipper vad gäller det tillgångsslaget. Det skulle vara klädsamt om skatteutskottets majoritetsföreträdare kommenterade det här godtycket. Något som inte sägs i betänkandet är att den föreslagna begränsningsregeln bygger in en skatteparadox. I vår motion åskådliggör vi detta med ett räkneexempel. Efter det att fattat beslut om en begränsningsregel vad gäller förmögenhetsskatten blir det svårt att sänka fastighetsskatten ens med en tiondels procent om man så skulle vilja, för det skulle innebära en skattehöjning för en grupp människor man låser fast ett system. Jag vet att man kan säga att det bara är till för det här året och att ska titta på detta. Javisst, men då är vi där! Den sociala ingenjörskonsten nu på skatteområdet är ett slags skatteingenjörskonst som nästan låser sig själv. Då har det gått för långt! Begränsningsregeln nu går vi självklart inte mot, för den innebär en förbättring. Men det är en ad hoc-regel. Man lägger till regel på regel på regel för att rätta till skevheter och orättvisor i stället för att ta ett rejält grepp om förmögenhetsskatten och avskaffa den. Jag yrkar bifall till vår reservation under punkt 2. 5 (): Ledamöter och åhörare i pluralis! En begränsningsregel för förmögenhetsskatten vad är det egentligen? Ja, man kan beskriva begränsningsregeln som att det är en hög skatt med vissa undantag. Det är ett sätt att beskriva begränsningsregeln, den lag vars införande vi diskuterar . Det är en lag som ska begränsa effekterna av en annan lag, som innebär att kombinationen av fastighetskatt och förmögenhetsskatt leder till en orimligt hög beskattning av människors boende. Det är effekter som utskottet är enigt om, vilket utskottet ger uttryck för i betänkandetexten. Man inser att dessa effekter finns och att det är ett problem. Kombinationen av fastighets- och förmögenhetsskatt leder till en orimligt hög boendebeskattning. Ett annat sätt att beskriva begränsningsregeln, herr talman, är att se förslaget som ytterligare en lapp på ett system som i grunden har visat sig ohållbart. Där tycker jag att den tydliga skiljelinjen går i svensk politik. Det lyfte upp i sin inledning. Skiljelinjen går, som jag tycker, vid en röd socialdemokrati som med stöd av Vänstern och lappar och lagar på gamla system. Det här har beskrivits som en ad hoc-politik. När man på deltar i en femkamp är det i ett moment gubbar som åker upp och som man ska slå ned. Jag upplever att det här är precis likadant. Det åker upp en gubbe, och den slår vi ned. Så åker det upp en annan gubbe, och den slår vi ned. har man sett att det är problem med kombinationen av fastighets- och förmögenhetsskatt, just kopplat till attraktiva områden där taxeringsvärdena farit i väg astronomiskt. Då slår man ned den gubben. Egentligen är det brist på helhetssyn. På andra sidan skiljelinjen upplever jag att det finns en modern borgerlighet, som inser att förmögenhetsskatten är skadlig för svensk ekonomi. Den missgynnar svenskt ägande, och den driver kapital ut ur landet. Då kan man fråga sig: Finns det rättviseskäl? Bidrar inte förmögenhetsskatten till att minska klyftor mellan fattiga och rika? Nej, det gör den inte. Förmögenhetsskatten är ju ingen skatt på förmögenhet utan en skatt på vissa tillgångar. Den drabbar framför allt normala egnahemsägare, men inte landets rikaste personer. Mer än hälften av basen för förmögenhetsskatt utgörs av värdet av människors egnahem. Mot den bakgrunden och mot bakgrund av att en sådan kombination leder till problem borde väl den enkla lösningen vara att undanta egnahem från förmögenhetsbeskattning. Den enkla lösningen, herr talman, har föreslagit. Vi ser det som ett första steg i att avskaffa förmögenhetsskatten. Även om man vill ha kvar förmögenhetsskatten skulle man kunna se den som en enkel och pragmatisk lösning på ett problem med kombinationen av fastighets- och förmögenhetsskatt. Men vår enkla lösning har inte vunnit gehör. Utskottets majoritet har funnit att man i stället vill ha en väldigt komplicerad teknisk lösning. motsätter sig inte den lösningen, för den innebär ändå en lindring av problemet för dem som drabbas. Det här är ett tydligt exempel på ad hoc-politiken. Man erkänner själv att det här är en krånglig lösning och kanske också att det är en tillfällig lösning. Det jag vill backa tillbaka till är: Vad vill utskottets majoritet med förmögenhetsskatten egentligen? Man hänvisar till utredning och samtal. Men har man någon egen åsikt? Eller det kanske inte är uppgiften för skatteutskottets majoritet att ha en egen åsikt. Uppgiften kanske är att slussa igenom regeringens åsikt i jag vet inte. Men det är en fråga som jag skulle vilja ställa. Jag yrkar avslutningsvis bifall till reservationen. 6 (): ska vi debattera förmögenhet och skatten på den och, vilket vi senare kommer att höra, vikten av förmögenheten och skatten. Då är det viktigt för mig att berätta lite grann om vår helhetssyn på det här. Förmögenhetsskatten infördes i . Den har alltså funnits under mest blomstrande period. Det förslag som ligger på bordet innebär att hushåll med inte alltför höga inkomster som bor i dyra hus kan få sin förmögenhetsskatt minskad med samma procentsats som fastighetsskatten. Förutsättningen är att man är berättigad till det enligt dagens begränsningsregel för fastighetsskatt och att man betalar förmögenhetsskatt på hus som man bor i permanent. Man kan ha en sammanlagd inkomst på på årsbasis för att få den här skattesubventionen. I och med det här förslaget begränsar man fastighetsskatten för en grupp man skulle kunna kalla fattigmiljonärer, det vill säga hushåll med högt värderade fastigheter och relativt låga inkomster. Det här tycker jag är viktigt och riktigt, men denna grupp utgör inget skäl till att avskaffa hela fastighetsskatten! Det här förslaget har av delar av oppositionen kallats för uttryck för ad hoc-politik och tagits som ett skäl till att avskaffa hela fastighetsskatten. För mig är det i stället ett exempel på flexibilitet, alltså en särskild lösning för den här gruppen, som ändå utgör en minoritet av dem som betalar fastighetsskatt. Det är ungefär 20 000 människor som kommer att kunna räkna sig denna ändring till godo till en kostnad av för staten. Totalt var det ungefär 120 000 skattskyldiga som medgavs en reduktion 2003. Ändringen kom till stånd för att den här förhållandevis lilla gruppen människor ska klara sin boendekostnad i hus som värderats upp av just den fria marknaden. Förmögenhetsskattens vara eller icke vara utreds som bekant i . Inom ramen för den utredningen diskuteras flera förslag. Något officiellt utredningsförslag har alltså inte kommit ännu, och definitivt inte något förslag från regeringen. P.-O. har nämnts flitigt i debatten som en av experterna som vill avskaffa förmögenhetsskatten. Det är inte ett helt korrekt påstående. Vad han säger är: Bredda basen för förmögenhetsskatten till samtliga viktiga förmögenhetstillgångar och sänk skattesatsen kraftigt. Men om detta skulle anses stöta på alltför svåra problem bör förmögenhetsskatten slopas. Han hävdar vidare att varje inkomstgrupp ska betala sina egna skattesänkningar. Det är en uppfattning som jag till fullo delar. När jag läser igenom motionerna, reservationen och de borgerliga partiprogrammen med en rad förslag på skattesänkningar ser jag att man inte delar min uppfattning. I partiprogram föreslår man en tryggare välfärd för alla som man föreslår nedskärningar för dem som lever på a-kassa eller sjukpenning. Detta möjliggör ju förstås lägre skatter för dem med hög inkomst och förmögenhet. Men vari finns tryggheten för dem som är beroende av a-kassa och sjukpenning? I kd:s skattepolitiska programförklaring gör man klart att skattesystemet ska utformas utifrån grundläggande etiska värden och kristdemokratiska ideologiska principer. Först på listan, när man använder dessa principer, hamnar fastighetsskatt och förmögenhetsskatt. Man till och med betecknar dessa skatter som onda. Hur ska detta finansieras? Ska man ta bort något som i kd:s ögon anses som riktigt onödigt föräldraförsäkringen? Kd pratar så mycket om etik och moral att jag blir nyfiken och letar och försöker hitta den. Var finns den? Kan det vara såsom det står i skriften? Ty den som har, åt honom ska varda givet, men den som icke har, från honom ska tagas också det han har. skriver också i sin motion att Socialdemokraternas eventuella ideologiska argument för att bibehålla förmögenhetsskatten tillintetgörs av det faktum att vi har befriat svenska aktiemiljardärer från förmögenhetsskatt. Men det är självklart att miljardärerna ska betala förmögenhetsskatt. Till exempel betalade Hennes & storägare 20 miljoner i förmögenhetsskatt 2001. Andra exempel är och som vardera betalade ungefär lika mycket. För övrigt betalade dessa tre herrar ungefär 100 miljoner var i övriga skatter. Kritiken mot förmögenhetsskatten kommer alltid från höger. Och vad syftar då kritiken i motionerna till? Ska miljardärerna betala förmögenhetsskatt på hela sin förmögenhet? Det låter så från talarstolen. Nej, knappast. Man vill ju befria helt från förmögenhetsskatt. Huvuddelen av förmögenhetsskatten betalas av ungefär en tiondel av hushållen. Alltså skulle ett slopande av denna skatt gynna de allra rikaste hushållen. Dessutom går inkomsterna av den här stabila skatten till det som vi alla behöver. Förmögenhetsskatten är till för att beskatta dem som har det gott ställt, och den ger intäkter på som kommer väl till pass. Vad vill man konkret ta bort i stället? I har vi regler som medger undantag från förmögenhetsskatt för den som är dominerande ägare i ett storföretag. Då behöver man inte betala förmögenhetsskatt på arbetande kapital. Är det detta som menar när de säger att vi har befriat svenska aktiemiljardärer från förmögenhetsskatt? Etik och moral är för mig något mycket vidare än det som pläderar för, det vill säga mindre skatt och mer pengar så blir vi lyckligare. För mig är lycka någonting helt annat, och det kan i alla fall enligt min ideologi inte köpas för pengar. Vi har ett bra samhälle. Varför ska vi slå sönder det? Svensk välfärd är världsledande om man mäter miljö och hälsa. Många partier har förkärlek för att prata om var vi ligger på BNP-listan, den som visar landets produktion av varor och tjänster. Men man kan ha en hög BNP men ändå ha en mycket dålig fördelning av välståndet i landet. Vid publicering av internationella jämförelser dras ofta den slutsatsen att halkar efter i välfärdsligan, men det är helt felaktigt. BNP var aldrig tänkt som ett välfärdsmått, utan det är främst ett mått på ekonomisk utveckling. BNP har brister då den inte visar skadlig produktion, militärutgifter, obetalt arbete och fritid. BNP beskriver inte heller social utveckling och individuell välfärd. Men på listor där det mäts hur lång livslängd man har, hur stor läskunnighet som finns, hur stor arbetslösheten är och hur stor inkomst man har att leva på med flera parametrar ligger i topp. I mätningar som visar utgifter för utbildning, hur många som går i gymnasiet, kvinnlig sysselsättning, barnadödlighet, rökning, miljöfarliga utsläpp och antal läkare per 1 000 invånare ligger också i topp. På ett av välfärdsindexen där man själv får svara på frågan hur nöjd man är med livet ligger i toppen. På de flesta index ligger till exempel i botten medan man ligger högt på BNP-listan, den lista som man från borgerligt håll refererar till. slutsats är att producerar en hög välfärdsnivå med en liten ansträngning.