prot · GR0995 · 2004-04-14 00:00:00 — Ansökan om att få komma till och prova ut nya glasögon har avslagits. frågade vilka åtgärder regeringen kommer att vidta för att asylsökande barn som har vistats i ska få en snabb behandling där särskild hänsyn tas till portalparagrafen om barnets bästa. Svaret som får från migrationsministern är tomt. En mening lyder: Verket har stärkt sina utbildningsinsatser och ett särskilt nätverk av handläggare för barnfrågor har inrättats. tvärpolitiska flyktinggrupp besökte och fick då informationen att det som har hänt är att man har gett utbildning, tack och lov, till dem som ska jobba med ensamkommande flyktingbarn och hoppas att den kunskap som de har fått möjligen ska spridas till de andra i verket . Men inga utbildningsinsatser har gjorts för att de som behandlar barn som kommer med familjer ska kunna se barns specifika asylskäl i enlighet med vad flera frivilligorganisationer med i spetsen har krävt. En annan mening i interpellationssvaret lyder: I varje enskilt ärende beaktas vad hänsynen till barnets hälsa och utveckling samt barnets bästa i övrigt kräver. Ja, nog brukar det stå så i besluten, och det är väl tur med tanke på att det är portalparagrafen i vår utlänningslagstiftning. Men att man beaktar barnets bästa och barnets rätt till hälsa och utveckling betyder inte att man över huvud taget väger in det tungt i besluten. Vi har mötts av information om 13-åringar som lurats in i bilar för att sedan skjutsas ut ur till inga anhöriga alls. Vi har sett hur man försöker bedöma ensamkommande flyktingbarns ålder så att de ska komma över den magiska gränsen och inte behöva få skydd som ensamkommande flyktingbarn. Vi har talat om . Och i vår förra interpellationsdebatt talade vi om en tjetjensk flyktingfamilj där barnen har blivit apatiska av en ständig och utdragen väntan i som aldrig vill ta slut. Slutligen fattade regeringen beslut om tillfälliga uppehållstillstånd och bara ett nytt datum att vänta ut. Mot bakgrund av den fråga som ställer vill jag upprepa: Vilka åtgärder kommer regeringen att vidta för att asylsökande barn som har vistats i ska få en snabb behandling där särskild hänsyn tas till portalparagrafen om barns bästa? Tänker man ge utökade utbildningsinsatser till så att också de som jobbar med barn som kommer med familjer kan bli utbildade om barns flyktingskäl, kanske en särskild insats för att lära sig om barns specifika asylskäl? Avser man att göra några lagändringar för att stärka portalparagrafen om barns bästa, kanske ett lagfästande av som vi har skrivit under och som flera professorer har krävt? Eller kan man tänka sig en amnesti för de flyktingar som har väntat alltför länge i , längre än regeringens utlovade , så att också en ny instansordning kan komma i gång utan att man har en alltför stor ärendehög på bordet? 68 Statsrådet (): Jag ska först säga till när det gäller regeringens förslag till om att avskaffa rätten till ny ansökan att jag inte alls tror att detta kommer att innebära att alla högar på och på kommer att försvinna. Det kommer de definitivt inte att göra. Men trots allt går av resurser till att avgöra nya ansökningar. Och nya ansökningar måste alltid tas med förtur. Det innebär att även barnärenden och andra ärenden blir liggande lite längre. Jag menar att det är ett förslag som kommer att bidra till att lösa en del av de strukturella problem som vi har inom asylprocessen . frågade varför jag inte nämner förbättringar i asylprocessen. Det tycker jag var en väldigt berättigad fråga. Det är helt riktigt. Det borde jag verkligen ha gjort. Regeringen fattade till exempel beslut om ett särskilt rättssäkerhetspaket som handlade om ett regeringsuppdrag till . En del av det paketet innebär att får i uppdrag att förbättra asylutredningarna så att man på ett tidigare stadium tar in ombuden i själva asylprocessen men också att beslutsfattarna sitter med vid utredningarna. En mycket preliminär utvärdering av det projekt som har föregått detta beslut visar att andelen överklaganden har minskat. Man får så att säga en bättre grund att stå på, en bättre utredning. Och väldigt många, både ombud och sökande, upplever att man har beaktat alla de skäl som har åberopats i ansökan. Det är alltså helt riktigt att det är på gång. Vi arbetar också med att öka öppenheten i andra instans och förändra och reformera den andra instansen inom asylprocessen. Som ledamöter är väl medvetna om har detta varit en lång process där Lagrådet avstyrkte det förslag som regeringen lade fram . Men det är en process som pågår. Och jag har löpande kontakter med de olika politiska partierna för att se hur vi kan komma fram . Där delar jag nämligen helt uppfattning och även uppfattning om att det är nödvändigt att göra någonting åt detta och se till att vi ökar öppenheten och rättssäkerheten i andra instans. säger att det inte finns någon människa som kommer till utan att ha något skäl. Det är helt riktigt. Väldigt många människor som kommer till har också väldigt starka skäl, vilket också pekar på. Man kommer från fattigdom, man kanske är arbetslös, och det finns en rad olika mycket starka personliga skäl, men det är inte alltid asylskäl. Det här är naturligtvis ett dilemma som vi har att hantera. Det är oerhört svårt. Jag kan verkligen förstå den upplevelse som hade när han åkte runt i Bosnien, vilket jag också gjorde , och mötte alla dessa människor som kämpar i ett samhälle som ännu inte riktigt har kommit på fötter i alla delar. 69 (): Det är bra att migrationsministern är medveten om att vi måste ha en rättssäker asylprocess. En tanke har slagit mig när det har diskuterats om att det ska vara så väldigt dyrt med en ny asylprocess. Om en ny rättssäker process kostar så mycket mer än det kostar innebär det väl att den asylprocess som vi har är väldigt rättsosäker. Innan man kan ta bort rätten till ny ansökan måste man, menar jag, få till detta med en rättssäker asylprocess. Då försvinner nog många nya ansökningar. Jag kommer tillbaka till barnen. Jag håller med om att inte följer och det som står i portalparagrafen i utlänningslagen att hänsyn ska tas till barnens bästa. Jag var med på resan till Bosnien. Precis som sade träffade vi ett antal personer som hade återvänt från . Vi återkommer säkert till den resan ytterligare gånger, migrationsministern. Vad jag nu vill ta upp är två mörka ögon som saknade glädje. De var tomma och ledsna. De tillhörde en elvaårig pojke som lämnade och sina skolkamrater i . bodde han tillsammans med sin mamma, pappa och samt tre andra personer i ett rum . Alla levde på en kvinnas pension. Hennes man försvann vid . Om en månad skulle den som ägde huset komma tillbaka och sälja det. I Bosnien har man nämligen rätt till det hus som man ägde före kriget. Om en månad kommer pojken med de mörka ögonen inte att ha någonstans att ta vägen. Ett internflyktingläger eller gatan är alternativet eftersom pojkens familj inte hade hus eller lägenhet före kriget. Hur ska hans mamma eller pappa få arbete när arbetslösheten är ? Röda Korset och andra hjälporganisationer delar ut 5 000 portioner mat i , men det skulle behövas 20 000. De som får de här portionerna är bara de allra mest behövande. Pojken hade den dagen vi var där gått i bosnisk skola. Han talade svenska bättre än han talade bosniska han hade bott i . Att skicka tillbaka ett barn till en sådan miljö kallar jag inte för att se till barnets bästa. Visst finns det de som kan återvända till Bosnien och som har hus och släktingar. Men vi träffade också folk från UNHCR. De sade till oss att man måste beakta varje familj individuellt för att se om de har något att återvända till. Kan migrationsministern tänka sig att medverka till att man tar mer individuell hänsyn till exempel när det gäller Bosnien och de som ska återvända dit, särskilt när barn är inblandade? Den pojke som jag här beskrivit har varit med om mycket. Bland annat har han varit på flykt i hela sitt liv. Men det finns också andra barn som har upplevt hemskheter i sitt hemland upplevelser som de själva inte kan förklara eller förstå. De kan ha sett sin mamma våldtas och sin pappa dödas. De här barnens skäl måste man också ta hänsyn till. För att kunna lyssna på barn krävs det en utomordentlig kompetens, vilket barnläkare framhåller. Jag vet att migrationsministern själv har lyssnat på barnläkare som har berättat om barns särskilda behov. Men jag håller med om det som han tidigare sade om och dess barnkompetens. 70 (): Att ett avskaffande av rätten till ny ansökan inte är en patentlösning när det gäller de problem som vi diskuterar här vet vi, och det kommer vi att återkomma till. Snarare är det ett sätt att ta bort den sista säkerhetsventilen i ett system som hela är överens om är fullständigt rättsosäkert. Det är att förvandla ett rättsosäkert system till ett rättsvidrigt system. Den debatten kommer! Jag talade om ett antal enskilda ärenden men inte för att ministern skulle kommentera dem utan därför att man i de enskilda ärendena ser systemet. I ögonen på den snart helt blinda eller i ögonen på den pojke som talade om ser man vad svensk flyktingpolitik handlar om. Där ser man att vi inte ser till barns egna asylskäl. Jag nämnde i mitt tidigare inlägg ett antal saker som skulle kunna göras för att vi skulle kunna se till barns egna asylskäl. Det kan gälla särskilda kunskapsinsatser från också för dem som handhar barn som kommer hit med familj. Det kan också gälla lagändringar, ett verkligt lagfästande av så att det inte bara blir en portalparagraf som det är lätt att hänvisa till utan någonting som måste väga tungt ja, tyngst i asylprocessen eller en särskild amnesti för dem som har väntat väldigt . Jag skulle vilja ha en kommentar från migrationsministern tyvärr får jag nog läsa den i protokollet eftersom jag nu måste avvika från kammaren för ett annat engagemang om varför det är så svårt att få i gång en diskussion i med migrationsministern om möjligheten till amnesti. Vi kommer att få en ny instans- och processordning även om man ibland har kunnat vädra viss oro efter uttalanden från regeringen. De måste kunna börja med sitt arbete utan att ha en hel hög med gamla ärenden att behandla, för annars får vi samma fiasko som när en gång infördes. För att kunna göra detta krävs det att de som har väntat alldeles för länge får beskedet: Ni får stanna i . Ni får bygga ert liv här, och ni får behandla de trauman ni har från de länder som ni har flytt från. Beskedet får inte vara: Vi vet aldrig när ni ska få ett besked. Kan vi få en amnesti i ? 71 Statsrådet (): Som en kommentar till , som alltså får läsa protokollet senare, vill jag säga att vi när det gäller barnets bästa i utlänningslagen har en paragraf som säger att hänsyn ska tas till barnets bästa. Barnets bästa ska beaktas i alla ärenden. Det innebär att barnets bästa ska beaktas i alla led av asylprocessen, från mottagande till utredningar av barn och till hur man fattar beslut om humanitära skäl men också vid ett återvändande, så att man ser till att ett återvändande så långt som möjligt sker utan att barn tar skada. En rad olika saker har gjorts. Jag ska inte räkna upp alla dessa, men det finns en rad milstolpar i den svenska utlänningsrättens historia när det gäller åtgärder för att förbättra för asylsökande barn. Detta är ett arbete som måste fortgå. Vi måste skaffa nya kunskaper på det här området. Det är helt riktigt som säger, nämligen att utbildning av barnhandläggare på är någonting som har skett och någonting som fortsätter att ske. Bland annat har man inom region arbetat fram en särskild manual tillsammans med , Tema Barn, och tillsammans med en docent i barnpedagogik detta just för att hitta en manual om hur man ska utreda barn i den speciella situation som en asylutredning är. Den här manualen är nu helt klar, och har av regeringen fått i uppdrag att utveckla och fortsätta med utbildningen av handläggare av barnärenden. efterlyste också en översyn av lagen. Ja, det är precis det som pågår. Vi har en parlamentarisk kommitté som ska vara färdig med sitt uppdrag . Man håller på med en översyn av utlänningslagen, särskilt när det gäller vissa delar av utlänningslagen. Bland annat gäller det humanitära skäl som ska förtydligas. Utredningen har också ett speciellt uppdrag att se över hur barnets bästa har beaktats man gör en genomgång av detta. Utredningen kommer, som sagt, med sitt betänkande . När det gäller amnestin är svaret nej. Av flera olika skäl tänker inte jag som migrationsminister medverka till att det blir en amnesti. Om man talar om rättssäkerhet med ena tungan kan man inte tala om amnesti, för då sätter man hela rättssystemet ur spel. Då säger man att alla som har kommit hit får stanna. Man prövar inte ens deras skäl på något sätt. Då är jag mycket mer tilltalad av det som i början talade om, nämligen att vi måste hitta metoder och få resurser för att kunna beta av de gamla ärendena. har utvecklat sina metoder så att alla inkommande ärenden handläggs och bedöms väldigt snabbt. Man har ett problem med de gamla ärendena, den ryggsäck som man bär på. Det är här vi måste hitta metoder och resurser för att komma till rätta med det. Men det är min absoluta och bestämda åsikt att var och en som kommer till och söker asyl ska få sin sak prövad. Jag menar att amnesti som jag tycker dessutom är ett dåligt ord eftersom det för tankarna till brottslighet är någonting som jag inte kommer att medverka till. 72 (): Jag måste säga att jag är nöjd med att man försöker jobba med detta, men jag tycker att det känns lite absurt när man säger att man ska ta fram en manual för hur barns ärenden ska hanteras. Man läser sig inte i en manual till hur man utreder barns ärenden. Jag fick samma uppfattning som när vi var i , att de som har utbildats och har barnkompetens är de som handlägger ensamkommande barns ärenden och i sin tur är rådgivande åt andra handläggare som har hand om barn i familjer. Jag tycker inte att det är tillfredsställande. Man hinner inte säga så mycket under den korta tid som man har till förfogande, men jag skulle vilja ställa en fråga till migrationsministern. Jag kallar det inte för amnesti, men jag tycker att det är viktigt att man behandlar varje ärende individuellt. Men det finns ärenden som rör människor som har varit här väldigt länge, längre än de som ju är den tid inom vilken ärendena ska ut. Kan migrationsministern tänka sig att se till att de som har funnits länge i landet självklart ska få sina ärenden individuellt behandlade men att man tar mycket mycket stor hänsyn både till det de återvänder till och till hur länge de har varit i , hur länge de har gått i skolan och vad de har för olika förutsättningar? Efter vår resa i Bosnien har vi förstått, precis som sade, att för de allra flesta finns det ingenting att återvända till. 73 Statsrådet (): Manualen är utarbetad tillsammans med med människor som är experter på psykologi och på hur man samtalar med barn. Denna vetenskapliga kunskap har översatts till situationer, nämligen när man ska samtala med barn i dessa speciella, känsliga situationer som det innebär att vara ett asylsökande barn. Det är kunskap som utvecklas inom så att man ska kunna utreda, det vill säga ta fram barns egna asylskäl i asylutredningarna. Det är den utbildningen som man nu ska försöka sprida. Återigen: Alla som söker asyl i måste få en individuell bedömning, och man måste gå igenom varje enskilt fall. Det är grunden för den rättssäkerhet som vi alla så väldigt mycket värnar om. Vad vi måste göra är att se till att fortsätter med sitt utvecklingsarbete. Man har hållit på att utveckla arbetet så att man ska kunna handlägga ärenden så snabbt som möjligt. Det är inte bara papper som läggs i olika högar. Det här är människor som finns i våra kommuner, barn som går i våra skolor. Att få ned handläggningstiderna är en fråga som är ytterst viktig både för regeringen och för myndigheterna liksom för . Överläggningen var härmed avslutad. 12 § Svar på interpellation 2003/04:373 om praxis i flyktingärenden gällande homosexuella i 74 Statsrådet (): har ställt en interpellation till statsminister om regeringens praxis i flyktingärenden gällande homosexuella iranier. Han frågar vilka åtgärder statsministern avser att vidta för att regeringen ska ändra den praxis som fastställdes gällande homosexuella från bland annat . Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Jag refererar till mitt tidigare svar på riksdagsfrågor 2003/04:716 och 718 från som rörde samma sak och var ställda av respektive . Som jag där förklarade gör de ansvariga myndigheterna, och , alltid en bedömning i det enskilda ärendet av den asylsökandes behov av skydd i . I bedömningen undersöker myndigheterna om de asylsökande riskerar förföljelse eller andra trakasserier vid ett återvändande till hemlandet. Häri ingår om det finns en sådan risk på grund av den asylsökandes sexuella läggning. och har goda möjligheter att via flera kanaler söka detaljerad information om olika frågor. Därutöver har på uppdrag av regeringen och i samarbete med bland annat HomO och RFSL utarbetat riktlinjer för handläggning och bedömning av asylärenden där förföljelse på grund av sexuell läggning åberopas. De rapporter som nämner är en del av underlaget. Dessa rapporter är utarbetade av ambassader som noga studerar MR-situationen på plats. Dessa uppdateras och utarbetas med stor omsorg. finns rapporter om mänskliga rättigheter på Internet. I regeringens praxisbeslut bedömde man i det enskilda ärendet att det inte kunde uteslutas att asylsökanden tilldragit sig iranska myndigheters särskilda intresse genom uppmärksamhet både i , utomlands och hos flera organisationer. Mot den bakgrunden beviljade regeringen personen i fråga uppehållstillstånd som skyddsbehövande i övrigt. Det innebär att exponering i medier i det enskilda ärendet kan öka sannolikheten för att ett återvändande får allvarliga konsekvenser för den enskilde. anser även att gör en märklig tolkning av . Den svenska flyktingdefinitionen i utlänningslagen är nästan identisk med definition av en flykting. kräver inte att personer som hyser välgrundad fruktan för förföljelse på grund av sin sexuella läggning ska falla under begreppet flykting. I har dessa personer i stället rätt till skydd som skyddsbehövande i övrigt. En särskild utredare har dock på regeringens uppdrag föreslagit författningsändringar som är nödvändiga för att personer som känner en välgrundad fruktan för förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning ska kunna betraktas som flyktingar. Förslaget redovisas i betänkandet Flyktingskap och könsrelaterad förföljelse som kommer att skickas ut på remiss . 75 (): Jag får tacka migrationsminister , trots att jag saknar substans i interpellationssvaret. I likhet med de frågesvar som jag och fick i samband med våra frågor om homo- och bisexuella flyktingar från kan jag nu konstatera att regeringen och migrationsministern tvår sina händer och frånsäger sig allt ansvar i fråga om homosexuella flyktingar från . I det praxisbeslut som regeringen tog 1998 konstaterar man att endast homosexuella iranier som öppet har manifesterat sin sexuella läggning ska ha rätt till skydd i . Detta innebär att svenska myndigheter kräver av en homosexuell iranier att denne antingen ska förtränga sin sexuella läggning eller leva i en ständig skräck för att avslöjas, fängslas, torteras eller kanske avrättas om beslut fattas om avvisning. Jag har tillsammans med mött många homosexuella i under vår gemensamma studieresa till som vi vidtog . Vi har tagit del av vittnesmål och erfarenheter. Detta är någonting som jag vet är en kompetens som regeringen och även och saknar. Det gäller just att åka till och träffa homosexuella iranier där unga och äldre, lesbiska och bögar. Jag anser att svensk praxis bör ändras så att de svenska myndigheterna ändrar sina beslutsrutiner så att homosexuella flyktingar från får skydd i . Jag instämmer även i den kritik som riktas mot de svenska myndigheternas inställning till homosexualitet i och mot den inställning som också regeringen har. Den sexuella läggningen är en grundläggande del av en människas identitet. Ingen ska behöva avkrävas att förändra sin identitet för att undvika förföljelse, vilket innebörden av regeringens praxisbeslut är. Problemet, migrationsminister , är egentligen inte vårt regelverk, utan tillämpningen av regelverket. Jag skulle vilja säga att den minst sagt brister. Det är enligt min mening regeringen som har skulden till det just genom sitt praxisbeslut . I interpellationssvaret säger att och alltid gör en bedömning i det enskilda ärendet av den asylsökandes behov av skydd i . Man kan faktiskt undra, för det verkar inte vara på det viset. och väljer gång på gång att avslå asylansökningar från homosexuella iranier trots att det finns dokumenterad förföljelse och tortyr. Trots att myndigheterna, det vill säga och , inte säger sig betvivla att personerna har utsatts för tortyr och förföljelse avslår man ansökningarna med hänvisning till regeringens praxisbeslut. Jag vill passa på att ställa en fråga till , så att jag i alla fall här kan få ett mer tydligt svar på mina frågor och inte om hur det är för det känner vi till. Varför fortsätter regeringen att negligera problemet? Det är ett faktum att regeringen inte kan fatta beslut om en praxisändring i sak så länge eller inte överlämnar ett ärende. Men regeringen kan agera i alla fall, och den borde agera mer kraftfullt. Så varför gör ni ingenting, migrationsministern? 76 (): Situationen för homosexuella i skiljer sig från den i de flesta länder. Det finns ett antal länder i världen där homosexualitet, kärlek mellan människor av samma kön, är ett brott. Men det finns få länder där förtrycket mot homosexualitet tar sig så extrema och så brutala uttryck som just i , där människor utsätts för inte bara fängslanden och misshandel utan också för tortyr, prygelstraff och brutala avrättningar på grund av sin sexualitet. Detta är någonting som fortsätter också . Internationella människorättsorganisationer som och även FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna har uttryckt stor oro för situationen för de homosexuella i och för att avrättningarna av allt att döma fortsätter. Ändå får så gott som alla iranier som flyr till och söker skydd därför att de utsatts för förföljelse på grund av sin sexuella läggning avslag på sina ansökningar. Precis som har framhållit är det egentligen inte lagens bokstav som är det centrala problemet, utan det är och bakom den tillämpning av regelverket på grund av den bild som man skapar sig av situationen för homosexuella i . Det avgörande problemet är att homosexuella flyktingar ställs inför en omöjlig situation. Man säger att så länge man inte på något sätt visar sin homosexualitet så kan myndigheterna naturligtvis inte upptäcka att man är homosexuell, och då riskerar man inte heller förföljelse. Det synsättet går stick i stäv med tanken på varje människas rätt till sin egen kärlek och till sin egen sexualitet som en grundläggande mänsklig rättighet. Praxis har blivit sådan att nästan inga homosexuella får stanna i på grund av den förföljelse de riskerar. har regeringen i ett praxisbeslut pekat på att massmedial uppmärksamhet i kan vara ett skäl som ger anledning för en människa att få sin ansökan beviljad. Därför kan homosexuella iranska flyktingar tvingas söka publicitet i svenska tidningar som en sista utväg för att få stanna. Detta är någonting som inte minst press och journalister också har pekat på och menat att det är en ur etisk synpunkt ytterst komplicerad situation. Regeringen överlåter ju därmed med öppna ögon till svenska massmedier att i praktiken avgöra vilka människor som ska få en i . Det finns mycket att säga om detta. På en punkt vill jag passa på att rätta migrationsministern i hennes svar. Det är inte enligt utlänningslagen den asylsökandes sexuella läggning som ska beaktas. Utlänningslagen talar bara om homosexualitet, och inte om sexuell läggning.