prot · GS0934 · 2004-11-22 00:00:00 — Det är en ganska rejäl ökning för . Jag tycker att det är orättvist av att beskriva 2,3 miljarder plus som en minskning. Sedan vill jag slå fast en sak till, och det handlar om löne- och prisomräkningen. säger , efter att ha interpellerat mig om löne- och prisomräkningen, att han inte är den sortens budgetexpert som vill diskutera löne- och prisomräkning. Men efter att han som tredje folkpartist som interpellerar mig om löne- och prisomräkning tycker jag att han ska finna sig i att föra debatten till punkt och slut. Detta är ju uppenbarligen en typ av argumentation som använder ute på universitet och högskolor. I skyddet av någon sorts konstig terminologi som ingen förstår får man folk att tro att det finns gratispengar som kan dela ut och som gör att alla får det bättre. Vi har i en metod för löne- och prisomräkning som har föreslagits av . Den har beslutat, och den har gällt . Såvitt jag vet har aldrig föreslagit att den ska ändras. Den har lett till att har omräkningen varit . har prisnivån höjts . Skriv upp de här siffrorna, snälla : PLO, höjd prisnivå. Kalla inte detta för minskning! Detta är en ökning. Det är en ökning som är långt större än inflationen, även om det hade varit roligare om den hade ökat väldigt mycket mer. Men det är en annan diskussion än att man så att säga stjäl pengar genom indexteknik. Vi ökar på forskningsresurserna och utbildningsresurserna med precis den metod som den borgerliga regeringen föreslog. Det är en metod som ger drivkrafter för att använda nya metoder och nya rön för att effektivisera och sänka kostnaderna. Den ger också drivkrafter för en effektiv lönebildning. Den har valt den konkurrensutsatta delen av ekonomin som utgångspunkt för sin uppräkning av skäl som utvecklade då och som fortfarande tycker äger giltighet, såvitt jag förstår. Så stå inte här och låtsas som att har en annan åsikt som innebär manna från himlen, när ni i tycker att den metod som ni kritiserar är den metod som bör användas. 10 (): har en annan åsikt när det gäller synen på forskning. har en annan åsikt när det gäller forskningsbehov för framtiden. Jag vill verkligen diskutera hur man ska få medel till forskning och hur man ska ta hänsyn till pris- och löneomräkning där. Däremot har jag inte utgett mig för att vara expert för ett system som ska gälla alla områden i landet. Faktum kvarstår att ni det finns angivet i er budget räknar med en prisomräkning på , på vissa områden och på andra områden mindre, och kostnaderna har ökat med . Oavsett vilket system man använder för beräkning kan man inte förneka att det blir mindre reella resurser till forskningen, och det ser vi som ett problem. Sedan tycker jag inte det lovade jag att återkomma till att den konkurrensutsatta sektorn är någon jättebra utgångspunkt att jämföra med när det gäller fri grundforskning. Den är inte av den naturen. Utan att vi har föreslagit en ändring i systemet föreslår vi därför kraftigt ökade satsningar på forskning, så att vi inte bara kompenserar utan verkligen höjer insatserna. Forskning är en långsiktig process, och resultatet av fri forskning kommer först . Vi ser stora framgångar det kan jag verkligen hålla med om och därför är det säkert roligt att vara utbildningsminister. Vi har ju en massa fina framgångar när det gäller stamcellsforskning, medicin, IT, och så vidare. Det är ofta resultat av satsningar som är gjorda för . kan vi se en lite oroväckande tendens, att svenska forskare citeras mindre och så vidare. Därför är det väldigt viktigt att vi nu tillsammans för en diskussion om hur forskningen ska stärkas . Då tycker jag inte att vi ska lägga ut dimridåer utan tala om ökningar som en verklighet. 11 Utbildnings- och kulturminister (): Jag ser fram emot skrivningarna i den motion där ska ändra sin syn på löne- och prisomräkningen. Det ska bli intressant att se vilka principer som ska gälla i fortsättningen. ska forskningen undantas, och det kan jag väl tänka mig att det finns skäl för. Men ska en ny princip gälla för alla möjliga olika områden som ska undantas, för varje sektor har ju sina unika förhållanden, då faller ju hela idén med reform ihop, nämligen att det ska vara en och samma princip tvärs över så att alla ska ha samma drivkrafter att effektivisera och ta ut de produktivitetsvinster som finns. Det här är ju debattens avslutning så jag ska inte nu ställa nya frågor eller gå i ny polemik, utan jag vill bara slå fast min uppfattning. Det är naturligtvis alltid välkommet med mer pengar till ens egen sektor. Jag kommer att slåss för mer pengar till den högre utbildningen, och jag kommer att slåss för mer pengar till forskningen. Jag är glad att jag har fått en flygande start genom att redan den budget som var framlagd innan jag tillträdde ger 2,3 miljarder till forskningen. Jag vill slå vakt om att är generösare än i stort sett alla andra länder när det gäller hur mycket utbildningskostnader man lägger på varje student. Dock kan jag slå fast en sak: Jag vill inte vara med om någon metod för att få fram dessa ytterligare pengar som innebär att vi förlänger köerna, gör det svårare att få plats på högskolorna. I ett läge där vi nu ser större ungdomskullar och en ökad efterfrågan på högre utbildning, en ökad tillströmning, vill inte jag stödja förslag att minska antalet platser till högre utbildning för unga människor och andra. Det är fel väg att gå. Vi ska slå vakt om den vilja till högre utbildning som finns. Det ligger i såväl individens som samhällets och ekonomins långsiktiga intresse. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2004/05:118 om ägarlägenheter 12 Justitieminister (): de har frågat statsrådet om hon avser att vidta åtgärder för att göra det möjligt med fler upplåtelseformer i boendet än och om hon avser att lägga fram förslag till om att tillåta ägarlägenheter. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. En bostadslägenhet i flerbostadshus kan enligt nuvarande regler innehas med nyttjanderätt i form av hyresrätt, kooperativ hyresrätt eller bostadsrätt. infördes en permanent lagstiftning om kooperativ hyresrätt. Frågan om det i svensk rätt även bör införas regler som gör det möjligt att inneha enskilda lägenheter med äganderätt (så kallade ägarlägenheter) har övervägts. Regeringen gjorde i en proposition bedömningen att det inte borde införas någon sådan lagstiftning (se prop. 2003/04:115). Bedömningen föranleddes av ett utredningsförslag om hur en svensk modell för ägarlägenheter skulle kunna utformas. Till grund för sitt ställningstagande uttalade regeringen bland annat att det under remissbehandlingen av utredningens förslag hade ifrågasatts om fördelarna med ägarlägenheter är så stora. Regeringen pekade vidare på vissa potentiella nackdelar med ägarlägenheter som några remissinstanser hade angett. Det gällde bland annat riskerna för ökad segregation och problem i samband med uthyrning i stor omfattning av ägarlägenheter. Det var också svårt att se att ägarlägenheter i praktiken skulle innebära några särskilt påtagliga fördelar för de boende jämfört med bostadsrätt. Regeringen uttalade avslutningsvis att reglerna om tredimensionell fastighetsindelning hade trätt i kraft och att det i vart fall intill dess en uppföljning har gjorts av dessa regler inte framstod som lämpligt att utvidga reglernas tillämpningsområde. anslöt sig till regeringens bedömning (bet. 2003/04:BoU9, rskr. 2003/04:236). Regeringen och har alltså gjort bedömningen att det inte bör införas någon lagstiftning om ägarlägenheter. Jag ser inga skäl att nu göra någon annan bedömning. Enligt nuvarande regler finns, som redan har framgått, olika former av nyttjanderätt till enskilda lägenheter. Jag avser därför inte att heller i övrigt ta några initiativ för att utvidga antalet upplåtelseformer. 13 (): De socialdemokratiska ministrarnas och statsrådens indelning av ansvarsområden är lika outgrundlig och paradoxal som justitieministerns svar när han säger nej till ägarlägenheter. Den första paradoxen är att jag trodde att när regeringen nu har fått en samhällsbyggnadsminister hade hon ansvar för alla olika upplåtelseformer. Men så är inte fallet. Paradox två är att i kan du äga din lägenhet, din bostad, om huset ligger nere på marken, till exempel ett radhus. Men ställer man upp den här statarlängan kan du inte äga din lägenhet. Paradox tre gäller att samhällsbyggnadsminister deltog i två olika interpellationsdebatter här i kammaren. Den första var . Så här säger hon i en debatt: Jag vill se att det på svensk bostadsmarknad finns hyreslägenheter, bostadsrätter och äganderätter. Det var för sedan. var samhällsbyggnadsminister i farten igen i en annan interpellationsdebatt. Då säger hon så här: Det är viktigt att det finns olika upplåtelseformer. Med olika ska vi förstås mena alla. Det är helt riktigt som de påpekade. Det kan handla om hyresrätt, bostadsrätt, äganderätt, ägandelägenheter, kooperativ. Det är viktigt att det finns en mångfald. Detta var alltså paradox tre. Därför blir svaret från justitieministern för mig helt obegripligt, och min fråga är: Pratar ni inte med varandra i regeringen? Gör ni inte det? Jag ställer mig frågan, herr talman: i hela världen ska jag lita på? Är det samhällsbyggnadsministern eller justitieministern? För min del väljer jag att inte lita på någon socialdemokratisk minister över huvud taget. Den slutsatsen får jag väl dra. Att äga en lägenhet har faktiskt väldigt många fördelar, och det går inte att jämföra med bostadsrätt. Jag ska återkomma till det sedan. Jag ska inte ta upp det . Men justitieministern har som sagt en del att svara på. För mig är det obegripligt att man kan äga om huset ligger på marken, men man kan inte äga på höjden. Och det är lika obegripligt att en minister två gånger har sagt något helt annat. Ni får faktiskt bestämma er. 14 Justitieminister (): Det var ju dystert att inte lita på någon socialdemokratisk minister! Hur indelningen är mellan olika departement är ingenting som jag råder över eller har några synpunkter på. Däremot är det så att i vissa fall är det som har ansvar för själva lagstiftningen medan andra departement ska stå för vissa delar som berör lagstiftningen och vissa delar som går in i deras politiska ansvarsområden. Mer krångligt än så är det inte, och så kan det mycket väl vara i det här fallet. Det som jag vill understryka när det gäller lagstiftningen är att det här just har avgjorts av . Då har jag inte för avsikt att ta några initiativ för att ändra lagstiftningen. Om det finns andra politiker inom andra områden som vill gå ut och föra en debatt har jag inga synpunkter på det och kommer heller inte att ha det . När det gäller lagstiftningsområdet, som berör , kommer jag dock naturligtvis att ha det. Men i det här fallet är det, som jag sade i svaret, inte aktuellt åt vare sig det ena eller det andra hållet. har regeringen slagit fast principerna, och har slagit fast regeringens inställning. Det vore ganska förmätet av mig att gå ut och ha synpunkter på själva lagstiftningen. Jag har naturligtvis inget emot vad säger i olika frågor. Jag anser att hon själv ska svara för dessa saker. Jag får hålla mig till det som berör mitt område, själva lagstiftningen. 15 (): Jag förstår att det blev lite pinsamt för justitieministern när den minister som ändå har hand om bostadsbyggnadsfrågor två gånger har givit uttryck för en helt annan uppfattning. Det där med indelningen kräver jag egentligen inget svar på, men justitieministern måste förstå att vi ibland tycker att denna indelning är outgrundlig. Det blir ju väldigt paradoxalt. I det här fallet blir det så. För om nu tycker att vi ska ha äganderätt, och jag kan inte tolka henne på något annat sätt i de här två interpellationsdebatterna, får hon väl gå och be på sina bara knän hos justitieministern om att han lägger fram ett förslag som gör det möjligt. Annars tycker jag att ni som socialdemokrater måste dra någon slutsats av att ni säger nej till ägarlägenheter. Då borde man ju inte få äga om man bor i småhus, radhus och kedjehus heller, eller hur? Någon konsekvens måste man ha i sin politik. Detta är en paradox som är helt obegriplig. Ni har ju ganska , och det tycker jag är bra, lagt fram förslaget om tredimensionell fastighetsbildning. Det har också antagit, och det håller ju på att bli en del tredimensionell fastighetsbildning. Det gör det möjligt att ha olika upplåtelseformer i en och samma fastighet. Det skulle också öppna möjligheten för ägarlägenheter. Så ni har egentligen tagit första steget. Varför då inte ta nästa steg? Sedan skriver justitieministern i sitt svar att man tror att det ska bli segregation om det blir ägarlägenheter. Jag skulle vilja säga att det är precis tvärtom. Om man kan ha olika upplåtelseformer i ett och samma hus, vad blir då segregerat? Det blir tvärtom väldigt integrerat. Det måste bli en väldig mångfald om man kan få det. Sedan skulle jag vilja säga något om nästa bit. I regeringens budgetproposition skriver ni nu att ni ska titta på möjligheten för att ungdomar ska få det lättare att äga när de kommer ut på bostadsmarknaden. Vad innebär det om inte att ge möjlighet också till ägarlägenheter? Er politik går inte ihop. Jag är ledsen, herr talman, men Socialdemokraternas politik går inte ihop. Och jag litar inte på någon socialdemokratisk minister över huvud taget. Det har jag inte gjort tidigare, och det här har gjort det ännu mer uppenbart att det inte går att göra det. 16 Justitieminister (): Det blir allt dystrare, men kanske interpellanten ändå kan lita på de riksdagsmän som har fattat beslut i den här frågan samt ha en viss respekt för majoritet och för att jag då inte vill gå in i själva den juridiska diskussionen om att ändra lagstiftningen. Men detta faktum innebär inte att inte andra statsråd inom sina politikområden gärna får driva frågor som ligger i linje med deras åsikter och inställning och som eventuellt kan komma att leda till förändringar. Det kan inte jag svara på. Det kan bara svara på. Jag måste hålla mig till det som är mitt ansvarsområde när det gäller de här sakerna, och då är det med respekt för bland annat på det sättet att jag, som har ansvar för lagfrågorna, inte nu har någon anledning att överväga några initiativ i lagstiftningsfrågan. Svårare än så är det inte, och det är inte heller särskilt pinsamt. 17 (): Som moderat vill jag ha en mångfald av olika upplåtelseformer. Jag kan tycka att en del som finns är tveksamma, till exempel kooperativ hyresrätt, men jag skulle aldrig komma på idén att säga att den inte ska finnas. Om folk vill att den ska finnas ska den finnas. Människor har ju faktiskt olika behov i olika skeden av livet. Det kan ju vara så att man tycker det är okej att äga ett radhus med tomt när man är ung, men när man blir äldre vill man kanske inte ha trädgården att sköta. Då föredrar man kanske att få äga, verkligen äga, en lägenhet i ett flerfamiljshus. Men det förhindrar Socialdemokraterna just . Man får tänka på det låga bostadsbyggandet, speciellt i storstadsområden. Det är där jag tror att ägarlägenheterna skulle komma. Jag har siffror på hur lågt bostadsbyggandet är just i . Då borde det ju ligga i regeringens intresse att se till att det finns olika upplåtelseformer som också kan dra till sig kapital så att folk vågar bygga. Då är äganderätten en alldeles utmärkt form. Jag kan konstatera att det inte går att lita på socialdemokratiska ministrar och att vi får vänta till 2006, när vi får en borgerlig regering. De borgerliga partierna är helt överens på den här punkten. Ägarlägenheter ska vi införa. 18 Justitieminister (): Det var väl roligt att ni är överens om någonting. Det brukar ni ju inte vara. Men, som sagt, låt gärna den här diskussionen fortsätta. Det gäller också att ställa interpellationen på ett sådant sätt att det statsråd som man vill ska svara på frågorna också gör det. Det vill jag bara ge som ett litet avslutande råd. Om man vill fortsätta den här diskussionen med ska man göra det på ett sådant sätt, nu har den visserligen ställts till , att det inte går in på de frågor som jag är ansvarig för. Då är det min skyldighet att svara på de här interpellationerna. Jag har naturligtvis inga synpunkter på, utan välkomnar tvärtom, en fortsatt debatt mellan interpellanten och i denna fråga. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2004/05:104 om feministiskt självförsvar 19 Statsrådet (): har frågat mig vad jag inom ramen för jämställdhetspolitiken tänker göra för att ge utrymme för flickor att utbyta erfarenheter, stärka sin självkänsla och få kunskap att försvara sig själva i hotfulla situationer. Vidare undrar hon hur jag avser att få till stånd mer långsiktiga projekt som stöder flickors kunskap i feministiskt självförsvar. nämner själv de som avsattes i budgetpropositionen för insatser i syfte att stärka flickors självförtroende och ge möjlighet till bland annat självförsvarsträning. Utöver dessa pengar finns det inga specifika insatser för långsiktiga projekt avseende just feministiskt självförsvar som metod. Däremot arbetar regeringen på en rad olika områden för att förändra flickors och pojkars situation och livsutrymme i dagens samhälle ett samhälle som är starkt präglat av en könsmaktsordning. Jag tänkte här ta upp några exempel på sådana åtgärder. tillsattes en särskild utredare för att skyndsamt ta fram ett förslag till åtgärder för att motverka diskriminering på grund av bland annat kön på skolområdet (). Utredarens förslag Skolans ansvar för kränkningar av elever (2004:50) har varit ute på bred remiss och behandlas nu inom . Förslaget till en ny lag avser att motverka diskriminering och trakasserier och annan kränkande behandling av elever. För att stärka och stödja kommunernas kompetens på jämställdhetsområdet har regeringen avsatt medel för att utbilda genuspedagoger som resurspersoner för att arbeta med jämställdhet i förskolan och skolan. Genom utbildningen får deltagarna kompetens att genomföra förändringar i förskolans och skolans jämställdhetsarbete. Ambitionen är att det ska finnas minst en genuspedagog i varje kommun /05. har 259 genuspedagoger från sammanlagt 145 kommuner utbildats. En tredje åtgärd är att regeringen tillsatte en delegation för jämställdhet i förskolan (U2003:12), som ska arbeta under . Delegationen har flera olika uppdrag, bland annat att dela ut pengar till jämställdhetsprojekt, undersöka varför så få män jobbar inom förskolan samt att se över utbildningen för blivande förskollärare när det gäller jämställdhet och genus. Delegationen ska redovisa en del av uppdraget i en delrapport . inom , som pågått , har fokus på unga flickors självbild och påverkan av att leva i ett samhälle som är alltmer präglat av utseendefixering, kommersialisering och sexualisering. Flicka vänder sig främst till flickor, men har även pojkar och vuxna, som föräldrar och lärare, som målgrupp. Projektet har ett mediekritiskt budskap och vill nå ut till företag som riktar sig till unga människor och till vuxna som arbetar med medier och reklam. Insatser sker inte bara på skolområdet. Ett av regeringens fokusområden för jämställdhetspolitiken är sexualiseringen av det offentliga rummet. Detta arbetsområde innefattar både pornografitendenser (explicit sexualiserade bilder och uttryck) och mer subtila könsstereotypa framställningar (i reklam, medier, på Internet och i andra offentliga rum). Sexualiseringen av det offentliga rummet är inte ett isolerat område utan handlar om och hänger samman med kön, makt och mäns sexualiserade våld mot kvinnor och flickor. En arbetsgrupp, vars uppdrag är att diskutera, analysera och komma med konkreta förslag på hur regeringen kan arbeta med denna fråga, har tillsatts. Drygt 80 ansökningar om projekt mot sexualiseringen av det offentliga rummet har inkommit och handläggs just . Arbetet för att ge flickor utrymme och för att stärka deras självkänsla pågår således på en rad områden och på många olika sätt. Jag är intresserad av att föra en konstruktiv diskussion kring hur vi kan arbeta på fler sätt för att nå dessa mål. 20 (): Först vill jag passa på att tacka statsrådet för hans svar på min interpellation om feministiskt självförsvar. Jag ställde två frågor i interpellationen till jämställdhetsministern. Den första gällde vad ministern mera generellt ämnar göra inom ramen för jämställdhetspolitiken för att ge utrymme för flickor att utbyta erfarenheter, stärka sin självkänsla och få kunskap om att försvara sig i hotfulla situationer. Den andra gällde mer konkret vad jämställdhetsministern tänker göra för att få till stånd mer långsiktiga projekt som stöder flickors kunskap just i feministiskt självförsvar. Som svar på mina frågor nämner statsrådet, som vi hörde , förslag om att skärpa lagen när det gäller diskriminering och trakasserier och annan kränkande behandling av elever i skolan. Det tycker jag är lovvärt. Men vet vi inte riktigt om och när ett sådant förslag kommer att presenteras för . Statsrådet tar också upp den pågående utbildningen av lärare till genuspedagoger. Jag har tittat på innehållet i dessa kursplaner, och jag tycker att det är ett mycket bra och intressant innehåll. Det skulle säkert kunna få stor betydelse för jämställdhetsarbetet i skolan och för kunskapen om rådande könsmaktsordning om det nådde ett tillräckligt stort antal pedagoger. Problemet som jag ser även har uppmärksammat det är att kommunerna inte i tillräckligt hög grad uppmuntrar och stöder deltagandet i denna typ av utbildningar. Jag tycker faktiskt att regeringens ambition är alldeles för låg. För att lyckas i detta svåra arbete krävs det inte en utbildad genuspedagog i varje kommun. Det krävs faktiskt ett antal eldsjälar i varje skola. Statsrådet hänvisar i sitt svar också till Delegationen för jämställdhet i förskolan som har påbörjat sitt arbete. Men även den riktar sig till lärare och lärarutbildningarna. Vad jag har efterlyst är alltså konkreta och realiserbara åtgärder i syfte att ge unga tjejer den självkänsla och det mod som krävs för att avvärja och också undvika hotfulla situationer. Unga tjejer ska inte behöva uppleva sig som offer och tyst acceptera rådande könsmaktsordning. De ska känna att de kan ha kontroll över sina egna liv och att de kan stötta varandra i kampen mot förtryck, trakasserier och våld. Jämställdhetsministern är säkert medveten om att antalet anmälda våldtäkter ökar. En gjord sammanställning av anmälningar om försök till fullbordad våldtäkt i januariapril visar på en ökning 50 anmälningar mot 40 och 33 . En orsak till att angreppen i många fall har stannat vid försök till våldtäkt är att kvinnan eller flickan försvarar sig. Det finns tillgänglig statistik som visar att chanserna att klara sig vid ett våldtäktsförsök ökar om kvinnan eller flickan genom att skrika, sparka eller på annat sätt gör aktivt motstånd. Feministiskt självförsvar innebär att med utgångspunkt i kvinnors erfarenheter utarbeta strategier för att hantera situationer där det föreligger hot om våld inklusive sexuellt våld. Metoden består av tre delar, en verbal, en mental och en fysisk. Den fysiska är den som faktiskt tar minst plats vid dessa kurser, i alla fall när jag har följt dem. Det mentala självförsvaret handlar om självkänsla och självbild. Och det verbala självförsvaret handlar om att med ord och kroppsspråk signalera var gränsen går, och det är oerhört viktigt. Jag skulle gärna vilja att jämställdhetsministern utvecklar detta. Och jag undrar om jämställdhetsministern faktiskt har en tanke på att försöka få till stånd mera långsiktiga projekt som stöder just flickors kunskap i feministiskt självförsvar. Jag tycker inte att jag fick ett riktigt konkret svar tidigare. 21 Statsrådet (): Jag tänker svara genom att citera några kloka ord, och de orden tar jag ur hennes egen interpellation. Där står följande: Regeringen har därför genom ett uppdrag till avsatt till insatser för att stärka flickors självförtroende bland annat genom möjligheter till självförsvarsträning.