prot · GS0929 · 2004-11-15 00:00:00 — Apropå frågan om samlingslokalerna vill jag peka på vikten av att när de ska vara offentliga rum och utnyttjas till mycket är det oerhört viktigt att där finns bredband. Jag hoppas och vill tro att det finns med i utredningen. Det är viktigt. Jag var inne på frågan om utbud och efterfrågan när tiden gjorde att jag inte hann prata till punkt. När vi i har efterlyst en översyn om utbud och efterfrågan stämmer överens, handlar det om att vi har fått indicier på att många vill ha ett utbud som det inte finns resurser till. Då borde det undersökas varför myten finns kvar att det är 40- och 50-åriga tanter som går på teater när verkligheten inte riktigt ser ut så. Det håller på att förändras. Förändras det i tillräckligt snabb takt? Finns det utbud som ungdomar vill ha? Finns det utbud som pensionärer vill ha? När vi tog upp frågan med revisorer gjordes en förhandsgranskning. Revisorerna sade att det inte stämmer överens utan det här borde utredas mer. Med tanke på att kulturministern också är ansvarig för forskningsfrågor ger jag nu ett litet tips: Utred! Sedan får vi se hur det ser ut. Folkhälsan var en fråga jag inte hann säga någonting om i mitt första inlägg. lyfte fram att vi hade en givande dag i kulturutskottet när vi pratade om kulturens betydelse för folkhälsan. Det är bra att ministern tänker gå vidare med det påbörjade arbetet med hur mycket kulturen betyder för folkhälsan. Därför är det bra att kulturministern också i det sammanhanget ansvarar för forskning. Den forskning som har gjorts är långtifrån heltäckande. Det sade också de som var med på vår forskardag. Det kommer att behöva tas fram mycket mer. Där finns också ett tips: Jobba vidare med det, tack! När jag åkte ned till pratade jag med en bekant på flygplatsen. Hon började tala om konserter som hon och hennes dotter brukade gå och lyssna till. Hon talade i lyriska ordalag om hur länge upplevelsen finns inom henne. Då tänkte jag genast på en kulturupplevelse som jag tror att jag delar med kulturministern. Kulturministern invigde filmen som sitt första uppdrag som kulturminister. Den filmen har jag burit med mig många dagar. Jag bär den . Jag har berättat om filmen minst sex sju gånger för mina medmänniskor därför att den var en så stark upplevelse. Kulturen har så stor betydelse för folkhälsan. Du får fokusera på någonting annat än kanske hur du mår precis själv. Av den anledningen är det viktigt att vi forskar mer i dessa frågor. 72 (): Uppräkningen av de fyra museerna utanför var elegant. Det hade tagit betydligt att räkna upp museerna med fri entré i . Jag sade sexton nittondelar i mitt anförande. Där är , Livrustkammaren och Hallwylska som en enhet som administreras från . Men det är riktigt att inte ligger i . Vi har uppenbarligen ett debattämne i frågan om regional maktförskjutning. Jag ser fram emot det också. Jag har varit ordförande i utbildnings- och kulturnämnd. Det är inget tvivel om att när vi diskuterade ekonomi såg vi att om vi drog ned med där skulle staten dra ned . Och det är ju pengarna som styr. Skulle vi satsa på detta skulle det visa sig att staten inte skulle medverka i det sammanhanget, och då skulle vi få skjuta till hela beloppet själva. Det är självklart fråga om detaljstyrning. Jag ser mycket hellre en kulturpåse som kan delas ut till regionerna och ett ökat självbestämmande för regionerna. Litar inte kulturministern på att de regionala politikerna kan föra den regionala kulturpolitiken vidare utifrån de förutsättningar som finns i respektive region? är så pass stort att det inte behöver vara precis likadant överallt från öster till väster, från norr till söder. Jag har en fråga som jag ger kulturministern chansen att svara på. Kan kulturministern tänka sig att ta en match med finansministern om frågan om avdrag och förmånsbeskattning och att ta del av kultur ska vara jämförbart med att ta del av motion? 73 (): Jag kan berätta att det snart kommer en interpellation från mig till kulturministern som ska handla om kultur och hälsa. Då får vi debattera den frågan ordentligt. Kulturministern har också utbildningsfrågorna inom sitt område. Även om detta inte direkt handlar om forskning vill jag peka på behovet av forskning om betydelsen av kultur för vår hälsa. Sedan kan vi säkert få en stimulerande och intressant diskussion framgent. Jag vill stanna kvar lite grann vid frågan om samlingslokaler. Vi kristdemokrater tycker att de är en väsentlig del i fråga om regionalpolitiken men också i fråga om de offentliga rummen. De behövs inom så många olika områden. Jag vet att en utredning har lagt fram sitt förslag. Men det skulle kännas bra om kulturministern kunde i någon mån kunna vara personlig på ett område i den här frågan. Finns ambitionen hos kulturministern att arbeta för samlingslokalerna framgent? Det är väsentligt för och partierna i att få kännedom om det. Vi satt vid dukat bord och konstaterade att Socialdemokraterna valde att lägga ned och ta bort alla resurser och pengar till samlingslokalerna, vilket utskottet lyckades förhindra med kulturministerns partikamrater. Jag tror att han vågar tala om sin personliga uppfattning i den här frågan. Det skulle vara bra att få veta mer kring hur han ser på just samlingslokaler. 74 Utbildnings- och kulturminister (): Låt mig börja med frågan om biblioteksliknelsen som vi var inne på tidigare under replikskiftet. Jag ser en tydligt parallell jag förstår att den inte delas av alla i så måtto att skattebetalarna har betalat uppbyggnad och investeringar i bokinköp, bokbestånd och andra medier, lokaler och personal. Det ställer man till medborgarnas förfogande så att de kan använda det så mycket som möjligt när nu ändå kostnaden är nedlagd. På samma sätt är det med samlingarna i våra museer. Skattebetalarna har betalat inköp. De betalar vård och till och med byggnader, har vi enats om i den tidigare debatten. Frågan anmäler sig: Är det inte lika bra där som i biblioteken att man underlättar för människor att dra nytta av de investeringar som samma människor redan har gjort via skattsedeln? Vad är det som skiljer, , om ni vill ta betalt för att titta på de samlingar som redan finns på museet? Vill ni då också ta betalt för de böcker som man ska låna på , åtminstone om man är ? Det var den åldersgräns som ni centerpartister har valt för att titta på saker och ting på museet. Jag förstår inte skillnaden. Föremålen finns där. Det är väl bättre om de blir mer använda till inspiration och kunskapsinhämtning för fler människor än att de blir använda för färre människor för mindre kunskapsinhämtning. Om det nu är bra att det blir färre människor på våra museer, förklara då för mig varför det inte är lika bra att det blir färre människor som lånar böcker och läser böcker? Den skillnaden förstår jag inte. Vad gäller frågan om kultur och hälsa tänker jag jobba vidare med den. Det jag syftade på i mitt svar var att jag tänker fortsätta det arbete som min företrädare så framsynt och framgångsrikt har inlett. Jag vill överlämna den skrift som har tagit fram som heter Kultur som friskvård i arbetslivet. Det är en mycket bra skrift med bra text, med fina bilder och allt möjligt. Jag rekommenderar den till läsning och hoppas att vi kan fortsätta att diskutera till exempel vid debatten om de interpellationer som ställs i utsikt. frågar varför man inte kan inrätta en kulturpåse, eftersom staten detaljstyr med sina bidrag till kulturen. Jag vill svara med en motfråga. Den är retorisk, eftersom inte har någon debattid kvar. Varför en kulturpåse? Varför inte en totalpåse? Om nu staten inte ska styra för att landstingen och kommunerna är så duktiga på att själva göra sin fördelning, varför ska man då styra det till kulturen? Varför inte ha enbart den totala påsen med ett generellt statsbidrag? Jag tycker att dagens ordning är ganska bra. Vi har en generell påse som är det grundläggande bidraget till kommunerna. Det är vårt instrument att ge dem resurser att bedriva ordentlig verksamhet. Sedan är det upp till den lokala demokratin att bestämma hur det ska vara. Med den huvudinriktningen kan man fortsatt värna om att kulturen, som ofta får stryka på foten i den lokala prioriteringen, får en lite särskild dusör genom ett och annat bidrag av den här arten. Den mellanlösning som förordar tycker jag i så fall är sämre. Tycker man att de lokala politikerna ska ha fullständigt lika värde i de olika valen, acceptera i så fall att den totala påsen är vägen och inte hybriden med en kulturpåse. Vad gäller samlingslokaler har jag ganska utförligt sagt vad jag tycker om samlingslokalerna. Jag vill naturligtvis ha fler samlingslokaler. Tekniken hur man ska främja detta har utretts. Det kan diskuteras, och det får vi återkomma till. Låt mig påminna om vad som hände i under den senaste mandatperioden. En radikal marknadsutsättning av fastighetsbestånd och bostadsbestånd i ledde till att till exempel jag blev uppvaktad av hur många som helst som beskrev bristen på replokaler för unga musiker, band och andra. Den radikala systemomläggningen i ledde till att just samlingslokalerna var det som råkade värst ut och hamnade sist i kön när lokaler skulle fördelas i . Det vill vi inte ha på riksnivå. Någon politik i den riktningen tänker inte jag signera. 75 (): Tack för svaret och för att ministern inte vill verka för att samlingslokaler ska läggas ned. Jag tolkar ministerns svar som att det kommer mer pengar till samlingslokalerna. Jag kan upplysa om att har skrivit i sin kulturmotion att problemet med samlingslokalerna är väldigt stort i kringkommunerna i . Där är det problem med lokaler. Största problemet är inte ute i landet. Där finns det ofta nedlagda skolor och hembygdsgårdar av typen bygdegårdar. De behöver rustas upp. Men själva lokalerna som sådana saknas ofta i storstäderna. Det var väldigt många frågor som var på tapeten. Biblioteken är viktiga och En bok för alla. Vad gäller samlingarna på museer är jag på precis samma bog. Det är viktigt att alla människor kan se det som finns. Jag vill egentligen lyfta en annan debatt, som vi nog får ta vid ett annat tillfälle. Jag är av den åsikten att museiföremål och gamla saker som man har hittat ska visas så nära den plats där de ursprungligen har funnits. Ministern kommer säkert få höra mig tala om silverskatt, största silverskatt, som ligger i källaren i utan att man kan se på den. Den borde i stället visas i där den hör hemma. Då är det nära människorna och rätt sätt. Det finns många olika aspekter på detta. Vi var inne på hur kulturpengarna fördelas. undersökte vi från hur pengarna fördelas. Det visade sig att av de statliga kulturpengarna hamnade i . Det kan inte jag acceptera. Jag tror att det har blivit något bättre siffror . Men när vi gjorde en undersökning såg det ut så. Landet är stort. De statliga kulturpengarna måste ut till alla människor i landet. 76 Utbildnings- och kulturminister (): Jag vet inte hur jag ska tolka sista inlägg. Är vi överens om att det är parallellitet i synsättet på bibliotekslån och museibesök? Då är min enda tolkning att vill föreslå avgiftsbeläggning också på boklån efter . Det ska hålla tillbaka efterfrågan och driva in lite mer pengar en gång till för de bokinköp man har gjort och gör. Jag tycker att det är rätt sensationellt i så fall. Eftersom valde att säga att vi är överens om synsättet men inte drar konsekvenserna måste jag tolka det som att avgiftsbelagda bibliotek är nästa steg. Jag tycker annars att debatten har präglats av stor enighet. Det är bra med rummen som är tillgängliga för alla på icke-kommersiella villkor runtom i landet. Det är bättre med fler sådana än färre sådana. Att vi har fler sådana i är inte ett argument för att det ska vara onödiga avgifter här lika lite som det är ett argument för att man inte ska sträva efter att förbättra det också i övriga delar av landet. Jag räknade upp ett antal museer runtom i som har fördel av detta. Det här är ett området där vi verkar var överens om mycket, även om jag beklagar att ni fortfarande tycks vilja ha avgifter för att iaktta och använda de samlingar som man har betalt, investerat i och ställt ut och att man ska hålla tillbaka efterfrågan och se till att ett litet antal människor tittar på dem i stället för ett större antal människor. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2004/05:115 om nytt mål för statsfinanserna 77 Finansminister (): har frågat mig om jag avser att verka för en ny utformning av överskottsmålet och för en omläggning av finanspolitiken så att statsbudgeten uppvisar balans. Samma frågor ställdes för av partikamrat till min företrädare som finansminister. De svar som gavs då gäller i princip fortfarande. Överskottsmålet omfattar hela den offentliga sektorn såsom den definieras i nationalräkenskaperna. Den offentliga sektorns finansiella sparande är ett internationellt vedertaget begrepp för finanspolitiska analyser och utformning av finanspolitiska mål. Det används av såväl IMF som i bedömningen av olika länders finanspolitik. Det är också den definition som används i stabilitets- och tillväxtpakten inom EU. Paktens underskottsgräns på av BNP avser det samlade underskottet i den offentliga sektorns finanser, det vill säga summan av staten, kommunsektorn och pensionssystemet. Att lägga till en ny målvariabel, som till exempel det finansiella sparandet i staten, riskerar att skapa oklarhet om vilket mål som gäller. Det är därför inte aktuellt att ändra överskottsmålets utformning. Det bör även fortsättningsvis omfatta de samlade offentliga finanserna. Överskottsmålets nivå på av BNP över en konjunkturcykel ligger fast. De långsiktiga kalkyler som regelbundet presenteras i budgetpropositionerna visar att detta förefaller vara en väl avvägd långsiktig inriktning av finanspolitiken. I de utvärderingar av medlemsländernas offentliga finanser som regelbundet genomför bedöms den svenska finanspolitiken som långsiktigt stabil. Med ett överskott på i de samlade offentliga finanserna åren framöver kommer statens finanser att ligga nära balans i genomsnitt över konjunkturcykeln, för att uppvisa överskott när sparandet i pensionssystemet börjar minska. Det nuvarande överskottsmålet är därför mer ambitiöst än ett mål med balans i statens finanser. Jag skulle också vilja ta upp en specifik fråga kring överskottsmålet som berörs i interpellation och som gäller den statistiska klassificeringen av offentliga pensionssystem. På förfrågan från svensk sida klargjorde att överskottet i premiepensionssystemet utan tvekan var att betrakta som offentligt sparande. har man uppenbarligen ändrat sig. fattade nämligen ett principbeslut om klassificering av avgiftsbestämda fonderade pensionssystem. konkretiserades beslutet så att bland annat det svenska premiepensionssystemet inte ska klassificeras som offentligt sparande i statistiken utan som privat sparande. Även om jag tycker att beslutet är felaktigt med tanke på att hela pensionssystemet är obligatoriskt och att regelsystemet är bestämt i lag kommer vi naturligtvis att anpassa vår redovisning av de offentliga finanserna när så krävs. Huruvida motsvarande anpassning ska göras av överskottsmålets nivå har regeringen inte tagit ställning till. En sådan justering av målet skulle inte vara märkvärdigare än att målet på sattes med hänsyn till de beräknade överskotten i hela det reformerade pensionssystemet. Vad gäller finanspolitikens inriktning vill jag påminna om att svensk ekonomi just har tagit sig igenom en besvärlig internationell lågkonjunktur, som bland annat drabbade IKT-sektorn hårt. Trots det har tillväxten i den starkt exportberoende svenska ekonomin hållits uppe väl och överträffat genomsnittet i EU 20012003. En bidragande orsak till detta har varit den expansiva finanspolitik som kunnat bedrivas . Utrymme för stimulanserna skapades i sin tur genom en stram finanspolitik under högkonjunkturen , vilket byggde upp en buffert i de offentliga finanserna i form av betydande strukturella överskott 2000 och 2001. Ekonomin kunde därför stimuleras utan risk för alltför stora underskott. Det är en situation som flera EU-länder avundas oss! Svensk ekonomi står nu inför en återhämtning med höga tillväxttal både och . Det är emellertid bekymmersamt att efterfrågan på arbetskraft ännu inte tagit fart. Regeringens bedömning är att en alltför snabb återgång till ett strukturellt överskott på av BNP skulle kunna fördröja återhämtningen med ökade risker för en bestående hög arbetslöshet. Därför föreslår regeringen i budgeten stimulanser som i hög grad riktar sig mot arbetsmarknaden. innebär det att det strukturella överskottet i de offentliga finanserna blir lägre än , vilket i sin tur innebär att statens finanser kommer att uppvisa underskott. Jag noterar att även i sin budgetmotion redovisar underskott i statens finanser, trots att man skarpt kritiserar regeringens finanspolitik i detta avseende. 78 (): Vi har alla att utgå från verkligheten såsom den är. Det gäller även för oss. När vi arbetar fram en alternativ statsbudget måste vi utgå från verkligheten såsom den är, och därför ser vi också att man kommer att behöva återställa statsfinanserna i balans steg för steg från det strukturella underskott man nu har. Samma sak gäller för regeringen, men regeringen är ansvarig för att ha försatt statsfinanser i det läge de nu är i, nämligen inte i balans utan i underskott för hela konjunkturcykeln. Vi måste utgå från verkligheten som den är. Det är också främsta skälet till att , och för övrigt nu hela den borgerliga oppositionen genom alliansen, säger att vi måste flytta fokus till det vi verkligen påverkar och fattar beslut om i stället för att dölja situationen bakom olika typer av dimridåer. Vi som är inne i detta vet kanske vad det handlar om, även om jag ibland undrar, men helt uppenbart vilseleder man med dessa dimridåer både allmänhet och ekonomijournalister. Målen ligger fast, säger . Ja, det är bara viljan att följa dem som är otydlig och oklar. Målet om överskott i de offentliga finanserna över konjunkturcykeln har man ju i praktiken lämnat, även om man säger att det ligger fast. När vi säger att man ska fokusera på de instrument man faktiskt fattar beslut kring är det ett sätt att tvinga regeringen att fokusera på att faktiskt uppnå målet. Finansministern skriver i sitt svar att det skulle skapa oklarhet om vilket mål som gäller ifall man kompletterar, förtydligar eller förskjuter målet, vilket man nu väljer. Jag tycker att det skapar stor oklarhet att säga att målen ligger fast men inte driva en politik som leder till att målen nås. Det är väl det som skapar oklarhet. säger han att det nuvarande överskottsmålet är mer ambitiöst än balans därför att det innebär att man måste ha ett strukturellt överskott i statens finanser. Hur det ska uppnås framgår inte. Att stega sig från nuvarande underskott till ett strukturellt överskott på kanske tre tror jag dock är en uppgift som kräver att man verkligen lägger sig vinn om det, och då behöver man ha målen tydliga och klara för sig. är ju sanningen att det inte, som påstår, beror på lågkonjunkturen att vi har ett underskott. Under förra mandatperioden och har nya åtaganden tillkommit med omkring 100 miljarder. Hela budgetsaneringen är förslösad. Den strama finanspolitik som refererar till drevs fram ; sedan var det slut med den saken. har finanspolitiken varit expansiv samtliga år, högkonjunkturstopp som lågkonjunktur. Detta är ingenting som jag säger av elakhet, utan det är som helt enkelt mäter budgetpolitiken. Det finns mycket att säga om det här. Jag noterade att den tidigare finansministern drev finanspolitiken enligt devisen efter mig syndafloden. Det som gör mig orolig är att så att säga tar vid där slutade inleder med att förneka budgetunderskott och är totalt kallsinnig till att försöka komma till rätta med det strukturella underskott vi har. Detta belyser bara ytterligare, tycker jag, vikten av att vi får en förskjutning av målet för finanspolitiken. 79 Finansminister (): Jag noterar att egentligen inte alls argumenterar för det hon ställer en fråga om, nämligen att vi ska införa ett nytt mål för de offentliga finanserna. Låt mig därför hålla mig kvar vid det som interpellationen faktiskt handlar om, så kan vi ta den här mer politiska diskussionen i nästa replikvända. Jag delar den uppfattning som finansutskottet gav uttryck för när det gäller målet för de offentliga finanserna, nämligen att vi inte ska ändra detta. Det är som sagt internationellt vedertaget. Det är också betydligt mycket enklare att politiskt manipulera ett mål som enbart rör den statliga sektorn jag tror att mycket väl vet vad jag syftar på med tanke på hur budgetmotion ser ut med engångsvisa inbetalningar och utförsäljningar för att på så sätt ordna till sitt budgetalternativ. Dessutom finns det ett argument som är väl så viktigt, vilket också finansutskottet framförde på ett alldeles riktigt sätt, nämligen att delarna i den offentliga sektorns samlade ekonomi är djupt integrerade i varandra. Inte minst är den statliga sektorn djupt integrerad i den kommunala ekonomin. Vi har ju olika uppfattningar mellan partierna om ansvarsfördelningen mellan kommunsektorn och den statliga sektorn. Det är en debatt som pågår. Jag tycker att det är väldigt viktigt att väljarna har möjlighet att få ett besked om hur deras skattemedel samlat ska användas. Man måste kunna jämföra alternativen. Det mål som vi har är som sagt internationellt vedertaget. Det är dessutom en styråra för hela den ekonomiska politiken som är betydligt ambitiösare än den stabilitetspakt som jag efter denna interpellationsdebatt ska åka ned till och diskutera tillsammans med mina europeiska kolleger. Jag vet hur jag kommer att bemötas i de sammanhangen, med stor respekt för det överskott som vi har i de offentliga finanserna med tanke på den situation som befinner sig i jämfört med andra länder. Vi har ett väl avvägt mål för de offentliga finanserna som vi avser att hålla fast vid. 80 (): Jag blir mer och mer övertygad om hur viktigt det här är eftersom finansministern inte kan hålla orden rätt i munnen utan blandar ihop korten. Till exempel säger han att vi skulle ägna oss åt engångsvisa insatser och att det skulle påverka det finansiella sparandet. Det är just det som det inte gör. Olika engångseffekter påverkar inte det finansiella sparandet. Det är därför man har det som måttvariabel. Det jag säger är att vi behöver ett nytt mål för finanspolitiken just därför att man inte ska, som regeringen gör, kunna manipulera medborgarna genom att gömma sig bakom vårt väl fungerande pensionssystem. En av de viktigaste orsakerna till att bemöts med respekt i de här frågorna handlar nämligen just om att vi har reformerat pensionssystemet. Vi behöver inte träta nu om hur det gick till. Men det var den borgerliga regeringen som inbjöd Socialdemokraterna efter många års argumenterande. Det här sättet att reformera viktiga system är någonting som vi vill jobba vidare med. Vi inser att det krävs en ny regering för det. Men det är en annan sak. Det är just detta som är den absolut viktigaste frågan. Om man då konstaterar att det finns andra EU-länder som ligger efter på den punkten så är inte det någonting att ta till intäkt för att återigen börja försvaga statsfinanserna. Pensionssystemet beslutar man inte längre över. Det var inte bara jag utan vi var ganska många som blev djupt oroade av att höra statsminister i partiledarutfrågningen inför valet säga: Jag kan lätt medverka till ett beslut som åstadkommer överskott till staten men ett mindre överskott i pensionssystemet. Det är just den typen av uttalanden som gör att jag anser att man bör ha ett finanspolitiskt mål för de finanspolitiska beslut som man fattar om den budget som regeringen lägger fram på bord och som just fokuserar på statsbudgeten och gör att man inte kan blanda bort korten. En sak som man har gjort nu till exempel är att öka anslagen till kommunerna, i övrigt med en metod som vi kommer att diskutera under nästa punkt.