prot · GR09104 · 2004-04-28 00:00:00 — Där framhålls att regeringen beslutar vilka institutioner som ska vara bidragsberättigade och att beslutar om fördelningen, det vill säga hur mycket de ska få. Så här har vi hållit på när överenskommelsen om regional kulturpolitik träffades. Det var bra då, men denna ordning firar . Har vi inte kommit längre i det regionala självstyret än att regeringen fortfarande ska tala om vilka kulturinstitutioner som ska ha bidrag och att ska bestämma hur mycket? Jag trodde att vi kunde komma längre. Se vad som händer ute i regionerna! Det är väldigt mycket. Måste regeringen peka med hela handen för att styra den regionala kulturpolitiken? Detta är en del. Det är inte bara små ettåringar som är nyfikna utan det är också jag. Det nämndes från tillväxtkonferensen att man tog upp både ämnet kultur och hälsa och temat kulturens roll för tillväxten. Jag är naturligtvis väldigt nyfiken på hur man genomför det här. Hur stöder man till exempel konstnärerna, festivaler och vet vad i de här avseendena? Jag har också en tredje fråga. Jag kan inte låta bli att återkomma till sponsringen, som någon talare tog upp med . gav två föreställningar, och att man klarade det sades ha berott på att det förekom sponsring. har sponsringen minskat på grund av de nya skatteregler som fastställts av en domstol. Anser att det är positivt eller negativt med sponsring i sådana sammanhang? 252 () replik: När det gäller den regionala kulturverksamheten och den grund som har lagts för kulturpolitiken genom att vi 1974 byggde upp regionala institutioner kan jag bara ställa mig frågan: Varför ändra på någonting som jag tycker fungerar bra? Jag tycker att det system som vi har är bra. Vi har en nationell kulturpolitik genom vilken vi ser till att få en infrastruktur inom kultursektorn. Många för att inte säga alla regionala kulturinstitutioner ligger människorna på orten och i regionen väldigt nära, och de är väldigt engagerade i dessa institutioner. Det kan jag som kommer från se där vi har både ett konserthus och en symfoniorkester samt en stadsteater. Men här skiljer sig, , vår syn på vad den nationella kulturpolitiken ska göra och vad den inte ska göra. Jag kan bara konstatera att jag har en annan uppfattning än vad har i det avseendet. Vi får väl se vad tillväxtkongressen leder till. Jag utgår från att regeringen återkommer till det. Det var inte regeringens tillväxtkongress utan det socialdemokratiska partiets tillväxtkongress, och det är en väsentlig skillnad. När det gäller sponsring vill jag bara kortfattat säga att jag inte har någonting emot sponsring. Jag tycker att det är bra med sponsring. Det är dock viktigt att sponsring inte innebär att det ställs krav och förväntningar och att det anförs synpunkter på verksamheten som gör att man måste ändra på den och anpassa sig för att få sponsringsmedel. Då ser jag en risk att våra kulturinstitutioner väljer det lätta i stället för det svåra, och det tycker jag inte att de ska göra. 253 () replik: Jag noterar med tillfredsställelse att i alla händelser har en mer positiv syn på det här än vad kulturministern har. När det gäller den regionala kulturpolitiken tycker jag att nuvarande system, såsom jag uppfattat det när jag har varit ute, hämmar kreativiteten en del eftersom man är bunden till de krona-för-krona-bidrag som det i stort sett är fråga om. Dessutom medför det en byråkrati som jag tycker är onödig. Jag är övertygad om att vi mycket väl skulle kunna rationalisera en hel del på genom att skicka ut en kulturpåse. Jag kan vidare inte låta bli att jämföra kulturen och idrotten. Jag är en stark tillskyndare av bådadera. Vi har diskuterat sponsringen. Det finns uppenbart olika regler för den. För ledarersättningar finns olika regler till fördel för idrotten. Man kan få ta emot ett halvt basbelopp utan att arbetsgivaren behöver betala arbetsgivaravgifter. Däremot ska man självfallet ta upp beloppet som inkomst i deklarationen. Därtill kommer den tredje skillnaden när det gäller motionskortet/kulturkortet, där det också är en skillnad mellan deltagande i idrott kontra deltagande i kultur. Tycker att de här tre skillnaderna, som alla tre pekar till idrottens förmån, är rimliga? 254 () replik: Jag har talat om vad jag anser om sponsring. Vad gäller ledarersättning är det inte så enkelt att man bara kan säga att den ska höjas. Någonstans måste man sätta en gräns, och var man än sätter den blir det självklart en diskussion. Vi hade en diskussion i utskottet om det här vad avsåg amatörkulturen. Men vi har också friluftsorganisationer, ungdomsorganisationer, barnorganisationer och generationsövergripande organisationer. Det är inte så enkelt att man bara kan säga att ersättningarna ska likställas. Jag tycker att man gör det lite enkelt för sig om man tror det. När det handlar om kultur i arbetslivet kan jag tala om att det är en viktig fråga. I den dagordning för kultur som kulturministern presenterade för ett drygt år sedan lyfte man också fram frågan om kultur i arbetslivet och kultur som en del av friskvården. Frågan är aktuell inom . 255 () replik: Vi är nog lite som barn: vi vill veta, vi vill ha och vi vill prova våra gränser, precis som son . Det händer att också vi knackar nävarna i bordet när vi blir väldigt irriterade och vill ha igenom saker. kommenterade vår motion om de tre R:en. Jag kan kort säga att vi i gillar de här tre R:en. Vi gillar också . Vi har vidare värnat om och föreslagit extra pengar till dem. Men när man som jag kommer från och kommer i kontakt med extrem gleshet ute i landsorten det är långt mellan byarna, och ibland får man bo i husvagn, för att travestera en annan debatt märker man att inte reser omkring riktigt som den alltid har gjort . I stället har vi då velat ge länsteatrarna möjligheter att turnera inom sitt område. Vi vill peka på att det är viktigt att man från ska besöka även de små byarna, för det är där som det är extra viktigt. Jag ställde i mitt inledningsanförande en fråga om min käpphäst utbud och efterfrågan som revisorer tycker stämmer överens med vad som befarats. De ville att det skulle forskas om detta. Jag skulle vilja veta vad säger om detta. Kan vi kräva att det ska forskas på ett sådant område? Jag har väldigt svårt att tro det. Det är därför som jag säger att vi ska se till att i stället få till stånd en ordentlig utredning om detta. 256 () replik: När det gäller och länsteatrarna tycker jag att det är oerhört viktigt att turnerar i hela landet och att den tar ansvar för att komma ut även till de mindre orterna. Jag vet att den gör det, och när man bläddrar i verksamhetsberättelsen blir man ändå imponerad. Jag tittade bara på ditt hemlän, , där har nått 40 000 människor genom sin verksamhet! Jag tycker att det är fantastiskt. Sedan kan man säkert alltid säga att de borde göra mer, men jag tycker ändå att deras uppdrag är att arbeta och turnera i hela landet. Jag tycker inte att det ska ställas emot länsteatrarna, därför att jag har ingenting emot att länsteatrarna tar ett större ansvar också för det här med turnerandet i sin region. När det handlar om det här med utbud och efterfrågan och forskning är åtminstone min bild att visst kan man som myndighet lägga ut uppdrag och forskningsuppdrag och be någon forskare titta lite djupare på någonting, men det är kanske inte vi i som ska vara så detaljerade. Vi har sagt att det här bör ligga i uppdrag att vara en övergripande myndighet på kulturområdet och att göra de här omvärldsanalyserna. I det tycker jag att det här ligger också. Vi har inte känt att vi behöver skriva något särskilt till regeringen om det här, utan vi utgår ifrån att om upplever att det här är en viktig del att titta på så bör man göra det. 257 () replik: Ja, det är bara att konstatera: När väl kommer, då går man verkligen man ur huse! De som aldrig har varit på teater förr går. Därför blir det så fantastiska siffror. Vad gäller utredningen om utbud och efterfrågan är det så att en parlamentarisk utredning ju faktiskt kan begära hjälp av studerande. Den vägen kan man ju lättare hitta möjligheter till forskningshjälp än att vi ska vara detaljerade och säga hur vi vill ha det. Jag hade också en annan fråga som jag skulle vilja få belyst som jag tog upp i inledningen, och den gällde kultur som lokaliseringsfaktor. Där säger utskottet att det skulle vara intressant att analysera förhållandena i de olika regionerna, men sedan säger man att det här ligger på kommunerna och regionerna. Jag anser att de inte har möjlighet att göra analysen, utan det måste ske mer övergripande där man har grepp över allt som händer och sker. Av den anledningen undrar jag hur ser på det här och varför man skickar ärendena till någon annan. 258 () replik: När jag läser betänkandet så läser jag det inte som . Det står nämligen så här: Utskottet har i sitt budgetbetänkande anfört att den regionala aspekten även skulle kunna lyftas fram i framtida resultatskrivelser från regeringen. Därvid skulle det också kunna vara av intresse att sätta de statliga insatserna i relation till insatser gjorda inom regionalpolitiken och med EU-medel. Det skulle också vara intressant att analysera förhållandena i de olika regionerna och om möjligt även förhållandena i större städer jämfört med mindre orter och landsbygd. Efter det säger utskottet: Utskottet vill understryka att det är kommunerna som har det största ansvaret för satsningar på kulturen och fritidsverksamheten Det är alltså inte så att utskottet skriver att det är kommunerna som ska göra den här analysen, utan det står faktiskt att utskottet utgår från att regeringen gör det här och att utskottet tycker att det här vore intressant när man väljer att göra en fördjupad resultatskrivning. Det ska också sägas att vi fick en resultatskrivning jag tror det var som vi behandlade den. Den var den första som kom efter kulturpropositionen . Jag vet att regeringen arbetar med att komma med fler resultatskrivningar där man går mycket djupare i några frågor. Det var ingen som sade att den resultatskrivningen var helt komplett. Den resultatskrivningen var den första vi hade i sitt slag, och jag tycker att det var viktigt att vi från utskottets sida talade om vad vi tycker att man skulle kunna titta mer på och andra aspekter i kommande resultatskrivningar. Den var alltså på intet sätt fullkomlig, utan jag är övertygad om att man kommer att lyfta in detta. Jag tycker att det är ett intressant arbetssätt att regeringen kommer med resultatskrivningar, och jag hoppas att man kommer med fler. 259 () replik: Först ett par konstateranden: Det känns väldigt bra att säger att det är bra att regeringen tittar på våra debatter och läser dem. Det känns ju på något sätt som om det är vi som driver på regeringen att komma framåt i det här. Det kan kännas positivt för oss i oppositionen. Jag har också en liten kommentar till att det ju blev en lite annorlunda inledning här. berättade om sitt barn som testar gränser. Det tycker jag är bra. Är det något vi upplever att Socialdemokraterna inte gör så är det faktiskt att testa gränser. Man verkar ha en rädsla för förändringar. Så lyssna på din son och ta till dig förändringarna! Testa gränserna, så kanske vi kommer lite längre. Att ha en tillväxtkonferens utan tillväxt är ju inte att göra några förändringar i sig själv. går vi över till kulturfrågorna! Då kan jag till att börja med konstatera att vi får en trevlig upplysning från . Det är att sponsring är bra. Sponsring är positivt, och sponsring är inte negativt. Kan vi vara överens om det efter vad som sades i replikskifte så tycker jag att detta har gett något, till på köpet in i , vilket vi får hoppas så att vi får den delen klar här. Jag vill säga lite om de funktionshindrade här. Vad är rädslan för att göra ett tillkännagivande i de här delarna? Man talar ju om att man utgår från att regeringen gör si eller så, men vad är rädslan för att göra ett tillkännagivande? Är det inte så att det här utskottet tycker att de här frågorna är så viktiga att det borde kunna bli ett tillkännagivande så att regeringen verkligen får klart för sig hur allvarligt vi ser på detta att de funktionshindrade inte har de möjligheter de borde ha? Är det rädsla för att använda ordet tillkännagivande för mycket, eller är det rädsla för att kritisera regeringen för att det inte sker särskilt mycket? Jag är lite förvånad över att man inte kan komma fram till ett tillkännagivande. 260 () replik: Vi kan alltid diskutera vilka gränser som ska testas jag är inte säker på att jag är speciellt intresserad av att testa gränser! Men nog talat om det. Jag tar det sista om funktionshindrade och rädsla för att göra ett tillkännagivande. Jag tror att vårt utskott har en ganska hög andel tillkännagivanden om man räknar i procent av antal betänkanden eller så. Vi har i utskottet historiskt sett som jag har suttit i det här utskottet varit ganska generösa med tillkännagivanden. Det finns alltså ingen rädsla från den socialdemokratiska gruppen att ge tillkännagivanden. Vi har som sagt var gjort det vid ett flertal tillfällen. När det handlar om funktionshindrade tycker jag faktiskt att den borgerliga reservationen slår in öppna dörrar, därför att man gör mycket . Vi har en tillit till att det vi skrev tidigare när vi behandlade resultatskrivningen faktiskt också påverkar hur regeringen redovisar. Jag tycker att vi skriver tydligt, och jag tycker att vi skriver starkt i utskottets betänkande. Sedan är skillnaden mellan mig och att jag faktiskt har en tilltro till regeringen. Därför tycker jag att det räcker med den majoritetstext som står i utskottets betänkande. När det handlar om sponsring vill jag bara säga att jag inte har något emot det. Jag tycker att det kan vara bra. Det jag är rädd för är om det är så att man ställer krav på verksamheten så att verksamheten inte vågar utforska det nya, inte vågar vara experimentell och inte vågar vara annorlunda därför att man måste ha sponsring för att klara den grundläggande verksamheten. Då tycker jag inte att det är speciellt positivt. Det är viktigt att vi har en grundläggande infrastruktur, ett grundläggande statligt stöd. 261 () replik: Det är helt självklart att och jag har olika tilltro till regeringen. Det tror jag inte att vi behöver stå här och tvista om egentligen. behöver inte heller vara beredd att testa gränser, men testa någonting! Ni behöver inte gå så långt som vi, men kom en liten bit på vägen! Följ ditt lilla barn hemma och testa då gränser så att vi kommer en liten bit framåt i detta! återgår jag till sponsringen. Inte är det som så att ställde krav på att symfonikerna skulle spela på ett visst vis när man gav ytterligare medel. Det var inte alls så. Jag har inte heller sett några fall där man ställer krav på kulturinstitutionerna. Om regeringen sedan inte ger tillräckligt med pengar så är det ju så att företagen kanske kan sponsra och ställa upp. Det vi egentligen talar om och där hoppas jag att kan vara med och tala kulturministern till rätta är att vi får en sponsring som bemöts på ett positivt sätt. ser vi en viss rädsla hos företagen. De vet att kulturministern inte är positiv till det, för att inte tala om skattemyndigheterna som har gjort bekymmer kring det. Jag har till slut en liten fråga. Jag kan inte låta bli att ta upp frågan om . I den skrivning som utskottet har säger man att man gav pengar . Om det nu var så positivt, varför ger man då inte mer pengar, eller rättare sagt vidmakthåller nivån, utan gör en tillfällig insats? Det är nästan som när talar om sponsring. Det kan inte vara så att man sponsrar ena året och sedan tar tillbaka pengarna . Då blir det nästan som sponsring, enligt ditt sätt att resonera. Det borde väl vara kontinuerliga medel. 262 () replik: Man kan alltid fundera vilka gränser man ska testa. Om min son väljer att köra med sin lilla gåvagn mot trappan ned till källaren får han inte det. Det är åt det hållet, nere i källaren, som jag kanske inte vill testa moderat kulturpolitik. Det handlar om ifall ska stötta Göteborgssymfonikerna och annat. Jag är lite skeptisk till det. Jag har en rädsla att man från kulturinstitutionerna väljer den lätta vägen. Man vet att det kanske attraherar sponsring. Att välja det svåra, att göra en jobbig utställning och att göra en utställning som ställer väldigt svåra frågor på ett museum tror jag att det inte alltid är så lätt att hitta sponsring till. Jag är rädd för att kulturinstitutionerna hellre väljer den lätta vägen som man vet att man kan få sponsring för och inte väljer den andra vägen. Därför är det viktigt med en grundfinansiering. Sponsring får i så fall vara lite grädde på moset. Men den får aldrig gå in och hindra eller minska institutionernas kraft att prova på det okända och det experimentella. Det är oerhört viktigt. Frågan om är i grunden en budgetfråga. Den får vi återkomma till . Men faktum är att vi under förra mandatperioden ökade kulturbudgeten med över en halv miljard. Vi valde att satsa på kulturområdet. Precis som sade har vi när vi hamnat i besparingslägen kunnat freda kulturområdet. Det tycker jag visar det intresse som finns för kulturen och kulturpolitiken i den socialdemokratiska politiken. 263 (): Den här diskussionen och debatten blir alltmer spännande ju längre kvällen lider. Vi kanske bara ska ägna oss åt att prata sent om kvällarna. Det här betänkandet handlar om övergripande frågor. Jag ska också vara lite övergripande, även om det vore spännande att bara prata genusfrågor och då kanske inrikta sig på: Hur når vi männen? Det är problemet med genusfrågorna, tycker jag, när det handlar om kulturen, sponsring eller någonting annat. Vi skulle också kunna prata om olika spännande kulturresor vi har gjort. Jag har varit i och sett på spännande tavlor . Annat mindre spännande är en annan kultur, haschkulturen. Det jag håller i min hand är ingen barnbok. Det är en handbok i hur man rullar en joint och säljs på de 300400 olika coffe shops som finns i . Det är förfärligt. Men det ska jag inte mer prata om här, utan det tar vi upp . Kultur är enligt min definition att bli berörd, och då helst utan droger. Det handlar om gemenskap och förståelse för andras tankar och villkor. I bästa fall kan kulturen därför bidra till att stärka demokratin. Svenskarna är också ett förhållandevis kulturellt aktivt folk även om många tyvärr verkar stegra sig inför just ordet kultur. Att tala om film, läsning, musik och teater är lättare än begreppet kultur. Kultur är bra för hälsan, har vi fått höra. De som är kulturellt aktiva lever och bättre. Det finns forskare som hävdar detta och som också påstår att de har bevis för det. Tänk om fler kände till det. Vem vet om vi då kanske skulle kunna skrota åtskilliga verk och myndigheter och lägga pengarna på kultur i stället. Kan man ägna sig åt skatteväxling på energiområdet kanske vi kan göra det även på kulturens område. tror jag det är viktigt att vi erkänner kulturens rätt att existera för sin egen skull som utlopp för existentiella tankar, fantasi och kreativitet och inte bara för att den ska ha en uppfostrande roll eller spela roll för just hälsan. Det är som en aktör uttrycker det i utvärderingen av Stiftelsen som publicerades : Ska man använda kulturen för att hjälpa barn att inte kissa på sig, då har kulturpolitiken problem. Kulturpolitiken handlar ofta om institutionerna och mindre om kulturutövarna själva. Många kulturskapare irriterar sig också på politikers klåfingrighet. De är kritiska och i vissa fall också misstänksamma mot etablissemangets styrka och ifrågasätter dess möjlighet till förnyelse. Ska man återigen tro denna utvärdering från Framtidens kultur är kulturskaparna när det handlar om pengafördelningen själva till exempel betydligt mer positiva än departementet och kulturministern är till att pengarna går direkt till regionerna. Det var bland annat inne på alldeles . Vi kan fortsätta att tala lite grann om Framtidens kultur. Vi moderater har en gemensam reservation med övriga borgerliga partier. Vi kan också konstatera att stiftelsen skapades med hjälp av de nedlagda löntagarfonderna under de borgerliga regeringsåren . Det fanns helt enkelt pengar över därför att börsen hade gått bra. De pengarna lades in i, som det var tänkt, en fristående stiftelse. Ledamöterna skulle, som det var tänkt, enbart tillsättas på kulturella meriter. Medlen skulle enligt propositionen användas helt vid sidan om ordinarie resurser för kulturverksamhet för att stimulera det regionala kulturlivet i vid mening i syfte att stärka tillväxt och utveckling i regionerna. Men så blev det regimskifte. efterträdde som kulturminister, och då ändrades inriktningen på stiftelsen. Friheten beskars rejält. Stiftelsen skulle inte längre ha rätt att själv avgöra vad den ville satsa på. Tvärtom skulle stå för en tredjedel av förslagen, och för en annan tredjedel och bara en knapp tredjedel skulle bli kvar för stiftelsen att själv ta fullt ansvar för. Det var helt i strid med önskemålet att stärka kulturens frihet och vitalitet. Förmodligen, fru talman, blev det på sätt och vis också mindre pengar till kulturen som helhet, eftersom stiftelsen genom den nya ordningen fick finansiera sådant som i annat fall skulle ha gått via den ordinarie kulturbudgeten. Förhoppningsvis har en hel del nya projekt ändå fötts. Vi får se vad som händer när pengarna ska vara slut. Så till något helt annat, fru talman. Jag vet inte om jag hinner med så mycket, men jag får försöka. Åtkomligheten, eller tillgängligheten som det brukar heta, är viktig även på kulturområdet. tog alldeles upp den frågan. Runt en miljon svenskar har problem med att höra. Jag är en av dem. Jag är beroende av hjälpmedel och vet därför hur begränsande ett handikapp kan vara. Samma sak gäller naturligtvis dem som är synskadade, har svårt att gå eller har andra fysiska begränsningar. Jag vill därför trycka extra på rätten för människor med olika funktionshinder att vara kulturellt aktiva. Det tar vi upp i vår reservation nr 2. Det handlar bland annat om textning, hörslinga för hörselskadade på bio, speciella ljudkanaler för synskadade som inte kan läsa textremsan till utländska TV-program liksom bättre möjligheter för dem som är beroende av rullstol att ta sig in i olika kulturlokaler. Barn och ungdomar ska prioriteras på kulturområdet står det i betänkandet. Vi moderater har samma uppfattning. Det är bra att utskottet är enigt och trycker på. Det är illavarslande om det är som det sagts oss att allt färre barn och ungdomar får se riktig teater. Söker man i medierna ser man att det skrivs väldigt lite om barnkultur, möjligen med undantag för recensioner. Man önskar att barnperspektivet vore mer naturligt även hos kulturjournalister. anställde en projektledare som ska undersöka hur förutsättningarna kan förbättras för barn- och ungdomsteatern i . Vi väntar med intresse på hans rapport. Det gör kanske även departementet. Kanske får vi nu äntligen någon form av bokslut för barn- och ungdomsverksamheten i , och inte bara dem som rådet ger pengar till utan även andra verksamheter. Skolan är en naturlig kulturplats. Det är tydligt att friskolornas inbrytning med olika profiler har betytt mycket för ungdomars möjlighet att möta kultur. När mina barn gick i mellanstadiet kom dans att bli profil i deras skola. Dansen integrerades i flera ämnen. Det var klart spännande att iaktta detta. Men det finns också orosmoln ekonomi. Vi är många som har tagit upp det här tidigare. Det blir strid om pengarna framöver, inte minst i kommunerna, som ju har en viktig roll för kulturen. Det finns inte tid att utveckla det här just nu; vi kommer tillbaka . Men ett intressant tecken är att alltfler institutioner börjar samarbeta med frivilliga krafter. Det löser inte problemen med för lite pengar, men det finns andra vinster. Jag tror att det är rätt väg, inte minst därför att det möter och fångar upp nya grupper och tar vara på den energi som många vill ha utlopp för men kanske inte har funnit någon kanal för. Föredrogs kulturutskottets betänkande 2003/04:KrU6 Övergripande frågor på kulturområdet.