prot · GS0917 · 2004-10-20 00:00:00 — Vi ser till att ska bli aktiv, just för att förhindra att människor ska bli förtidspensionärer. Vad är det för fel, , med en aktiv försäkringskassa som kallar till sig arbetsgivaren, den sjukskrivna, läkare, företagshälsovård och eventuellt facken för att diskutera hur man ska kunna förhindra att en människa blir förtidspensionär och i stället ha aktiva insatser för rehabilitering? 34 () replik: Ja, det är en allvarlig kritik vi riktar, och vi tycker att den är befogad. Vi menar att det känns oerhört kränkande för alla de arbetsgivare som får den kritik som de får . Vi har så många arbetsgivare i vårt land som gör allt vad de kan för att ha en frisk arbetskraft, därför att det betyder mycket för en arbetsplats att ha den ordinarie arbetskraften på plats. Det betyder oerhört mycket i produktionen, för produktionsbortfall och annat. Det är ganska typiskt, tycker jag, just för vänsterpartister att kritisera arbetsgivaren. Helst vill man inte ha några privata arbetsgivare. Det mesta ska ju vara statligt. Sedan gäller det detta med att det skulle vara fel att samarbeta. Det har vi inte kritiserat. Vi tycker att det är bra att man samarbetar. Det är en självklarhet att samarbete ska in . Det har vi aldrig någonsin som parti kritiserat. Men vi tycker att det är att sopa problemen under mattan att förtidspensionera människor efter tolv månaders sjukskrivning. Vi kan inte se annat än detta. Jag kan inte förstå att och har kunnat nedlåta sig till att vara med på de här förslagen, som jag inte för tror kommer att innebära några förbättringar, varken för företagen eller för de sjukskrivna. 35 () replik: Jag förstår inte riktigt var har fått det ifrån att skulle vara emot privata arbetsgivare. får nästan berätta var hon har hittat det, och var någonstans hon har hittat att vi vill förstatliga hela . Det skulle vara intressant att få veta, för det dokumentet har jag inte läst. Det är kränkande för arbetsgivarna, säger , att behöva bli misstänkliggjorda för att de inte gör allt vad de kan för att behålla arbetskraften eller för att de inte ser värdet av de människor som arbetar hos dem. Jag skulle vilja säga att det är ganska kränkande om man har ett arbete, går till jobbet och försöker göra så gott man kan och arbetsgivaren faktiskt inte ser och inte märker när man håller på att gå in i väggen. Och det är kränkande när arbetsgivaren inte tar ansvaret, om man nu skulle gå in i väggen, att komma in med ett rehabiliteringsunderlag. Man kanske upplever att man inte är tillräckligt mycket värd. Medfinansieringsansvaret eller de ekonomiska drivkrafterna för arbetsgivarna kommer inte att lösa alla problemen med sjukskrivningar. Det har inte heller något av samarbetspartierna påstått. Vad vi säger är att vi gör många olika saker . Jag vet inte hur har ställt sig till de tidigare förslagen, men vi vill ha en samordnad socialförsäkringsadministration. Vi ser till att kassan får för att kunna möta aktiva arbetsgivare. Det är precis det som vi vill ha, och det ska inte vara gratis att slita ut människor. 36 () replik: Självklart ska inte arbetsplatserna vara utformade på det sättet att man sliter ut människor. Men med det högt uppskruvade tempo som vi har i vårt samhälle är det långt ifrån bara arbetsplatsen som påverkar hur människor mår. Det handlar om vad vi gör på vår fritid, hur vi hanterar vår egen hälsa, våra kroppar, vad vi äter, vad vi dricker jag sade det i mitt anförande. Och det handlar om hur familjebilden ser ut. Det är ju så oerhört många olika faktorer som spelar in för hur människor mår. Att lägga hela kostnaden på arbetsgivaren när en människas sjukdomsbild kanske inte har någonting med arbetsplatsen att göra tycker inte vi är rätt väg att gå. När det sedan gäller detta med att gärna förstatligar trodde jag att var så väl medveten om partiets egen politik att jag inte behöver stå här i kammarens talarstol och förklara det. 37 (): Vi har hört arbetslivsministern beskriva propositionen. Vi samarbetspartier har varit med om att ta fram den, och vi står bakom den. Kritik mot och lobby från arbetsgivarorganisationer angående propositionen har varit omfattande. Jag ska i mitt anförande ta upp en annan sida av saken för att belysa vad som händer i den så kallade verkligheten, vad som kan ligga bakom det som flera betecknar som fusk och trötthet. Jag ska berätta om ett enskilt fall som får stå som exempel för tusentals som just nu är drabbade och som inte sitter med i några remissgrupper eller i de olika påtryckar- och referensgrupper som finns. Det gäller dem som kort sagt är utlämnade åt sig själva, vilket oftast är kvinnor. Tilläggas bör att den kvinna som jag ska berätta om är ensamstående, så hon har alltså inte problem med det så kallade livspusslet. fick en nu 27-årig kvinna sitt drömjobb. Hon älskade sitt jobb och var först på plats och sist därifrån . Hon trivdes väldigt bra. Det ska nämnas att arbetsplatsen är ett företag med 1520 anställda, varav flertalet är kvinnor. började det uppstå problem med otydlig arbetsfördelning och arbetsledning. Det uppstod konflikter, och blev tre av medarbetarna långtidssjukskrivna. orkade den 27-åriga kvinnan vi kan kalla henne för inte mer, och då bröt hon ihop. Hon grät ofta utan anledning, fick sömnsvårigheter, ångest med hjärtklappning och flera andra symtom på en stressreaktion och depression. sjukanmälde hon sig. Hon tålde helt enkelt inte mer påfrestningar. Hon var sjukskriven , och hon fick också antidepressiva medel utskrivna. När kvinnan började få orken tillbaka kopplade hon själv in det lokala facket. Det utmynnade i samtal om hur det var på arbetsplatsen, och det skedde en liten förändring. var tillbaka på arbetsplatsen på deltid. hade hon efter remiss från distriktsläkare fått ett par utredande samtal hos psykolog. En annan anställd på samma arbetsplats var också långtidssjukskriven och gick på samtal hos samma psykolog. Med de sjukskrivnas tillåtelse kallades arbetsgivaren till behandlande psykolog, och denne förmedlade vad arbetsgivaren behövde göra. Till saken hör också att arbetsgivaren inte ansåg sig ha råd med företagshälsovård. Av och till har man haft sjukskrivna som inte har orkat med sitt arbete utan har fått psykiska problem. Efter att ha jobbat deltid blev återigen sjukskriven därför att situationen på arbetsplatsen var densamma som förut. Kontakten med arbetsgivaren hade mest bestått av telefonsamtal inför ny sjukskrivning. alltså efter det att blev sjukskriven första gången ringde arbetsgivaren till henne och berättade att man hade fått ett hotbrev från . skulle nu komma till arbetsplatsen för att man skulle kunna göra en rehabiliteringsutredning. Observera att ingen rehabiliteringsutredning hade gjorts trots att påpekat detta vid tidigare sjukskrivningsprocess och vid ett flertal tillfällen för både arbetsgivare och . När kom till arbetsplatsen visste man inte där vad som förväntades. Blanketten kunde därför inte fyllas i. fick själv ringa till för att få en beskrivning av vad som skulle finnas med på detta papper. Vid nästa träff med arbetsgivaren för att skriva en rehabutredning hade tagit med sig en bekant som arbetade med konfliktlösning. Hon visade på för arbetsgivaren var problemet låg. En överenskommelse slöts om hur man skulle gå vidare. slutade i att själv föreslog samtal med arbetsgivaren under handledning, dels ensam, dels tillsammans med de andra på arbetsplatsen. Dessutom föreslog samtal med psykolog för att själv lära sig klara stress och påfrestningar bättre. Inget har hänt. Flera behandlande läkare har varit inblandade. De har begärt kontakt med . Dessutom har de begärt avstämningsmöten, men några sådana har inte kommit till stånd. har själv begärt att få träffa , men något möte har inte blivit av. har insett att hon inte kan vara kvar på samma arbetsplats för att inte råka ut för ohälsa . Hon har gjort högskoleprovet och sökt en utbildning för att få formell kompetens för det som hon nu jobbar med detta för att kunna söka sig till arbetsplatser av samma slag då hon trivs med sitt yrkesval. Tyvärr finns det endast 20 utbildningsplatser i landet, och hon kom inte in på den utbildningen. Nästa steg som hon tog själv var att söka ett ledigt arbete som hon hade blivit rekommenderad att söka därför att man efterfrågade den kompetens som hon hade. Vid anställningsintervjun berättade att hon var sjukskriven, men att hon kände att hon ville och kunde börja arbeta, men hon var inte helt säker på att hon med en gång skulle klara att jobba heltid. fick inte jobbet på grund av att hon inte hade arbetstränat. Däremot fick hon ett erbjudande om att arbetsplatsträna hos samma arbetsgivare så att hon kunde visa om hon klarade jobbet. Man förklarade att en tjänst snart skulle bli ledig och att hon hade möjlighet att få den. För att få arbetsträna kontaktade . Där blev svaret att hon måste arbetsträna hos sin arbetsgivare. Rådet hon fick var att ställa sig till arbetsmarknadens förfogande, eventuellt säga upp sig och kontakta arbetsförmedlingen. kontaktade arbetsförmedlingen och fick svaret: Så kan inte göra, utan de måste försöka att hjälpa dig att komma i arbete. Därtill uppfattade att hon skulle ha något slags remiss från för att få komma till arbetsförmedlingen. I det här läget var totalt förvirrad av alla olika besked. För att få hjälp ringde hon till ett fackligt centralt skyddsombud som hon haft kontakt med tidigare. Skyddsombudet sade att hon inte fick säga upp sig eftersom hon då skulle stå utan försörjning på grund av de obligatoriska karensdagarna och att detta inte var hennes fel. Skyddsombudet lovade att ta kontakt med , arbetsförmedlingen och arbetsgivaren. Detta är nu , och ingen har hört av sig. har ringt ett antal gånger för att få besked, men hon har inte kunnat nå skyddsombudet. Läkaren har begärt avstämningsmöte för fortsatt planering. har själv sökt handläggare på , men ingen har kunnat hjälpa henne. Själv är beredd att äntligen byta arbete och komma i gång, men hon klarar inte detta utan hjälp. Och har nästa hänt. har det kommit ett meddelande från om att hon inte längre kommer att få någon ersättning. Försäkringsläkaren skrev i meddelandet att det inte finns någon medicinsk diagnos. I nästa mening står det att diagnosen är stressreaktion och att symtom som trött, ledsen, nedstämd och irritation är symtom som de flesta av oss har då och då, och att detta är ett arbetsrelaterat problem. Dessutom är det inte styrkt att arbetsförmågan är nedsatt vare sig partiellt eller helt. Detta, mina vänner, var ett exempel från dagens verklighet. kom med en rapport som visade att de psykiska sjukdomarna har ökat och att stress, ångest och depressioner har blivit en allt vanligare orsak till långtidssjukskrivning. Var tredje långtidssjukskriven kvinna hade en psykisk diagnos, enligt rapporten. Det är därmed den vanligaste sjukskrivningsdiagnosen bland kvinnor. Också bland män ökar denna diagnos. Ordföranden i säger i en intervju : Det finns ingen tydlig gräns mellan de psykiska diagnoserna och de fysiska. Jag tror att sjukdomen i sig kan ta sig olika uttryck, antingen reagerar man med värk eller genom att uttrycka det psykiskt. Hon säger vidare att det är ett delvis nytt sjukdomspanorma, att man inte riktigt kunnat hantera detta, och att det är viktigt att man lägger upp en plan för att de drabbade ska komma tillbaka i arbete . Detta är inga nya diagnoser och inget nytt för oss som länge har debatterat ohälsa och hört om stressrelaterade problem. Den proposition om ekonomiska drivkrafter som vi debatterar här borde enligt min mening ha kommit till för länge sedan så att och andra utsatta som har kontaktat mig hade fått hjälp . Genom den aktuella propositionen åläggs att utarbeta en rehabiliteringsplan . Med detta hoppas jag att de avstämningsmöten som vi har beslutat om i anledning av tidigare propositioner kommer till stånd. I och med att propositionen läggs fram kommer också två call center att öppnas dit företagare kan ringa för att söka stöd och hjälp. Jag vill uppmana att tänka över om vi inte också ska införa ett call center för dem som är drabbade. Vi måste fortsätta att arbeta med alla dem som just nu står utan hjälp. En sak är klar: Lika snabba med att tillsätta ett antal försäkringsläkare som vi i har kritiserat lika snabba måste vi vara med att ge människor som har drabbats av en psykisk diagnos hjälp tillbaka till arbetet. Det kom en rapport om de långtidsfriska och vilka arbetsplatser som genererar långtidsfriska. Låt oss ta till oss av detta. Arbetssökande borde vid anställningsintervjuer fråga efter hur ohälsan ser ut vid den arbetsplats som man söker sig till. Det är många som behöver ta sitt ansvar i den soppa som jag har berättat om. Men vi kan ta en del av den diskussionen när vi debatterar om den nya . 38 () replik: Det exempel som beskriver ger väl knappast stöd för att man ska belasta alla arbetsgivare med ökade pålagor därför att det finns vissa arbetsgivare som för en urusel personalpolitik. Dessutom tycker jag att exemplet som du beskriver belyser en rad andra delar som ni borde ha lagt fram förslag kring, till exempel vad man nu gör för att ska klara de ökade åtagandena. Vi kommer att ha en diskussion om , eftersom jag har ställt en interpellation till som rör just . Det sägs i propositionen att arbetsgivarna kommer att slippa det ökade sjuklöneansvaret om personerna får rehabilitering eller kommer tillbaka på deltid. Men det finns faktiskt tillfällen då människor måste vara heltidssjukskrivna, kanske under en , på grund av sjukdomar som inte tillhör de kända sjukdomar som arbetsgivarna får undantag för genom högriskskyddet. Arbetsgivaren kan ju inte påverka den möjligheten vare sig med en rehabiliteringsplan eller genom att göra förändringar på arbetsplatsen, utan man får vackert betala. Är det rimligt, ? 39 () replik: tar upp de ökade åtagandena för . Man har fått mer pengar. Sedan gäller det att se till att man har en bra organisation, inte minst för att slippa en massa extra samtal och extra utredningar. Det gäller att få in en bra rehabiliteringsutredning, att sedan snabbt kunna få hjälp genom avstämningsmöten till bra rehabiliteringsplaner och att det finns en klar och tydlig linje för vilken handläggare som är ansvarig på . De långtidssjukskrivna som säger att arbetsgivarna inte kan påverka kan vara några få fall. Men faktum är att alla måste kunna komma i något slags rehabilitering, och då slipper ju arbetsgivaren betala. 40 () replik: Frågan om den nya ska vi återkomma till , men jag vill ändå ställa en fråga till . levde ganska länge under ett ökat tryck utan att få ökade resurser. När man sedan fick det har en del av resurserna gått till att utbilda personalen. Det har väl varit bra i och för sig, men det har i sin tur lett till att man fortfarande har väldigt långa väntetider för utbetalning av sjukpenning till exempel. Tror då och att man pang bom från kommer att klara både att nå målen för utbetalning av sjukpenning och de nya arbetsuppgifterna? Annars kommer ju arbetsgivarna att drabbas av samma kaos som de sjukskrivna har gjort till stora delar. 41 () replik: Det här handlar om ett samarbete mellan arbetsgivaren, och den sjukskrivne. Om man gör, som jag sade förut, rehabiliteringsutredningar och gör utredningarna så bra att man kan starta en plan innebär det att arbetstyngden lättar väldigt mycket på försäkringskassorna. Det är mycket möjligt att det inte uppnås precis . Men är alla medvetna om vad som gäller och måste alla hjälpas åt, för det är inte bara en myndighet, en enskild arbetsgivare eller en enskild drabbad som är ansvarig, utan man måste alltså hjälpas åt och arbeta tillsammans. 42 () replik: Det är en beklämmande bild av verkligheten som målar upp här när hon berättar om och hennes situation. Vad jag bara inte kan förstå när jag lyssnar på den här berättelsen är på vilket sätt det förslag som nu står bakom i debatten här skulle göra livet lättare att leva för vare sig eller hennes arbetsgivare. Jag kan inte riktigt bedöma om hennes arbetsgivare är seriös eller inte, men sade att han inte ansåg sig ha råd med företagshälsovård. Jag vet inte om det var rätt eller fel. Men det som nu står bakom är ändå ett förslag som kommer att vältra över ännu mer kostnader på den här arbetsgivaren. På vilket sätt blir det lättare för arbetsgivaren att lösa problem och på vilket sätt blir situation förbättrad genom förslaget? Det finns ett förslag som har legat i regeringens byrålåda om det ligger kvar där vet jag inte om en rehabiliteringsförsäkring, som föreslog . Det innebär att man samlar ansvaret hos en aktör för det förebyggande arbetet, för ersättningsfrågorna, för rehabiliteringen och för uppföljningen. Det är ju ett förslag som skulle ha gjort ansvaret väldigt tydligt. klagar av de sjukskrivna i en undersökning på att de inte blir sedda. är säkert med bland dem. Nio av tio efterlyser en rehabiliteringsplan. är med bland dem. De här missförhållandena skulle kunna åtgärdas genom en samlad rehabiliteringsförsäkring. Vore det inte klokare av att slå in på en sådan linje, som skulle göra livet lättare för , i stället för det här förslaget? 43 () replik: Om inte har förstått vad jag menade med det här exemplet och varför jag tycker att ekonomiska drivkrafter är bra, då vet jag inte riktigt hur jag ska förklara det, men jag ska försöka. kom till sitt drömjobb. Hon tyckte att allt fungerade jättebra. Men hände någonting. Det slutade med att tre stycken blev långtidssjukskrivna. Det här handlar om att man ska kunna lösa kriser som uppstår på arbetsplatser. Det är ju inte bara den enskilde sjukskrivnes ansvar, utan det är i högsta grad arbetsgivarens ansvar. Hade vi från början haft ekonomiska drivkrafter för detta hade man kunnat ta tag i problemet meddetsamma, kanske tagit en oberoende person för att hjälpa till att lösa problemet. Vad gäller rehabiliteringsförsäkring måste vi titta vidare på och dra lärdom av dem som är drabbade, inte i första hand på en massa lobbyorganisationer och andra. I det arbete som vi ska påbörja måste vi ta reda på vad det är som de långtidssjukskrivna har råkat ut för och hur vi på bästa sätt kan hjälpa dem. Jag tror inte att vi bara kan knäppa med fingrarna och säga att en sådan eller en sådan åtgärd skulle kunna hjälpa till. 44 () replik: Nej, det är förvisso inte enkelt. Det finns ingen enkel lösning. Men ett samlat ansvar i stället för att, som nu gör, hamna mellan stolarna och snurra runt i system skulle göra livet lättare för henne. Det är jag alldeles övertygad om. Jag vill också fråga om samma sak som jag frågade . har ju riktat förödande kritik mot förslaget till drivkrafter. Man menar i klartext att det kommer att drabba den kommunala verksamheten kraftigt och att det kommer att leda till bolagisering och outsourcing av verksamheter. Tycker och att det är en önskvärd utveckling? 45 () replik: Jag har faktiskt varit ute i ganska många kommuner och pratat med personalchefer, med fackligt anslutna och med folk som jobbar med personal i landsting. En sak är säker, att den diskussion som vi har startat om att införa ekonomiska drivkrafter har gjort att det har hänt någonting ute. Man jobbar jättemycket med detta. Helt plötsligt är det folk som inte har sett det förut, som är lyriska och säger: Himmel, det vi har gjort nu har inte kostat oss ett enda öre, utan vi har fått pengar över för att göra annat. Väldigt många jobbar efter ett AFA-koncept, en mall för hur man kan gå till väga för dem som inte har kommit på det själva. 46 () replik: Det var ju verkligen ett tragiskt öde som beskrev med den kvinna som drabbades på detta sätt. Just det här att bollas mellan olika instanser och inte få klara besked någonstans är ju ett absolut typexempel på hur det inte ska få gå till. har haft ett förslag om att samordna alla resurser omkring personen. Då handlar det också om det här med om man är arbetssökande. Vi har ju ganska länge drivit frågan om att man ska tillsätta en utredning omkring detta. , du kan också hjälpa till att driva på i det samarbete som ni har så att den här utredningen, som faktiskt en gång har aviserat, om att se över alla de här trygghetssystemen kommer till stånd. Det råder ingen tvekan om att det är viktigt att rehabiliteringen kommer in mycket . Det är också frågorna som vi har drivit. Jag kan inte heller se, som sade, att det löser problemen att skjuta över kostnaden på arbetsgivaren. Det är helt andra faktorer som behöver komma till, där man tvingar fram ett samarbete på ett helt annat sätt. Sedan har jag ytterligare en fråga till . Vi vet om att det är många människor som har oerhört svårt att komma in på arbetsmarknaden. Så sent som hade vi en träff där vi mötte folk som arbetar med utslagna människor i . De lyfte också fram denna fråga. De ser ett stort problem i detta att det blir en ökad kostnad. Det gäller till exempel människor med missbruksproblem, som man försöker få ut på arbetsmarknaden. Arbetsgivare blir ju än mer skeptiska till att ta ni människor som kan bli sjuka framöver. Man måste ha en garanti för att inte drabbas av ökade kostnader om man ställer upp för de utslagna människorna i samhället. 47 () replik: Det gäller alltså vad vi har gjort vid de tillfällen då vi har lagt fram förslag. Vi lade alltså fram ett lagförslag s om gick igenom , där det skulle bli avstämningsmöten. Det är ett sätt att samordna resurser. Där skulle den sjukskrivne, , arbetsgivaren, en facklig representant om den sjuke så ville och eventuellt arbetsförmedlingen vara med. Där har vi ett instrument, men det används inte. Jag tycker att om arbetsgivarna nu får påtryckningar på sig så kan de se till att det blir avstämningsmöten och att detta kommer i gång. Sedan gäller det detta med att det är svårt att komma in på arbetsmarknaden. Det är det ju . Vi har försök med något som heter Faros, där arbetsförmedlingarna och är med. Man har ett sysselsättningsstöd för att få långtidssjukskrivna i arbete. Det har visat sig hjälpa dem att komma i gång. Man måste kanske jobba vidare med lönebidrag för att de som har det svårt kan visa vad de går för, precis som nu hade möjligheten fast det strulade till sig. Det fanns arbetsgivare som ville anställa henne, men på grund av olika saker blev det strul. Det är sådant här vi måste titta vidare på. 48 () replik: I mitt anförande lyfte jag också fram att vi tycker att man sopar problemen under mattan. Man förtidspensionerar människor mycket snabbare och i mycket större omfattning än tidigare bara för att få en bättre statistik vad gäller sjukskrivningar i landet. Jag har träffat ett antal människor som absolut inte vill vara förtidspensionerade, men genom de direktiv som har kommit, styrning uppifrån då, är det upp till kassorna att se till att efter tolv månaders sjukskrivning ska de förtidspensioneras. Det kan absolut inte vara rätt väg att gå att försöka få så många människor som möjligt förtidspensionerade. Hur ser på det? 49 () replik: Jag tycker att det är förfärligt, och jag var en av de första när jag kom in här 2002 som påpekade detta. Men jag hyser stor tilltro till den nya organisation som ska sjösättas med efter det som sade i vårt utskott. Han sade att det han kommer att skriva i sina direktiv om hur ska jobba är att de ska jobba mer kundorienterat och inte ha ansvar för någon statistik för att sänka ohälsan. Jag tror att om man får det mer kundorienterat, och gör det som vi lägger på bordet , har vi kommit en bra bit på väg. 50 () replik: Jag vill ställa en fråga till för att anknyta lite mer till propositionen vi har framför oss och diskuterar här . Hur ser på det faktum att det, som vi har kunnat läsa på olika håll, görs väldigt olika bedömningar av sjukskrivningsgrunder i olika delar av ? Med det här förslaget ska ju arbetsgivare, oavsett var de bor och i vilken del de verkar, vara med och betala en andel av sjukpenningen. Tycker att det är rättvist mellan olika arbetsgivare att man ska behöva betala olika beroende på vilken del av landet det gäller när det är i respektive del som fattar beslut om sjukskrivning?