prot · GR0986 · 2004-03-23 00:00:00 — Jag vill fråga justitieministern om han inte håller med mig om att det är viktigt att skilja på om terrorismbekämpningen är en polisiär eller en militär fråga. I många länder är det ju den militära sidan som leder antiterrorismarbetet. Jag blev något förvånad när jag såg ett nyhetsprogram på TV där försvarsministern uttalade sig om ökad avlyssning av telefon- och datortrafik för att kunna möta terrorhoten. Finns det någon oklarhet om att det svenska antiterrorismarbetet ligger på och inte på Försvarsdepartementet? Har det uppstått några problem i det europeiska samarbetet mellan polissidan och den militära sidan? Eller är det kanske så att vi arbetar dubbelt, alltså både på den polisära sidan och på den militära sidan, och inte samordnar arbetet på ett effektivt sätt? 19 Justitieminister (): Jag vet inte exakt hur det ser ut i andra länder, men jag kan säga att i är det ingen tvekan om att brottsbekämpningen är en polisiär fråga. Sedan är då frågan hur man skulle kunna använda sig av militären i vissa sammanhang och om det inte är så att man, som jag sade, skulle kunna använda den när det gäller nödrätt, nöd, och så vidare. Här finns det alltså ett utrymme som ger vid handen att detta inte är helt avreglerat. Det måste vi se över, men det är polisen som ska sköta brottsbekämpningen. Men sedan kan man i vissa delar få information via försvaret, till exempel FRA som nämner. Det arbetet pågår på Försvarsdepartementet, och det handlar bland annat om att få information och om hur den ska kunna användas i brottsbekämpning. Men brottsbekämpning är och, får jag verkligen hoppas, förblir en polisiär fråga och ingenting annat. Sedan vill jag bara avslutningsvis det här var den sista frågan säga att det känns väldigt bra att vi, även om det finns vissa skillnader, står väldigt eniga. Det ger oss faktiskt en enorm styrka i det här arbetet. Det gör att vi inte blir lika trängda i samarbetet som jag upplever att andra länder blir där det är en mycket hetare inrikespolitisk fråga och där man av inrikespolitiska skäl agerar på ett eller annat sätt. Jag tycker att vi ska fortsätta att bevara detta därför att det innebär ju ingenting annat än att vi står upp för demokratin och att dessa terroristangrepp är angrepp på demokratin, oavsett vilket parti som sitter vid regeringsmakten. Överläggningen var härmed avslutad. 2 § Justering av protokoll Justerades protokollen för . Förste vice talmannen meddelade att () avsagt sig uppdraget som ledamot i samt att () avsagt sig uppdraget som ledamot i , . Kammaren biföll dessa avsägelser. 4 § Anmälan om kompletteringsval till och Förste vice talmannen meddelade att riksdagsgrupp på grund av uppkomna vakanser anmält Per som ledamot i och Sermin Özürküt som ledamot i , . Förste vice talmannen förklarade valda till ledamot i (v) ledamot i , Sermin Özürküt (v) 5 § Anmälan om namnändring Förste vice talmannen meddelade att () ändrat namn till . 6 § Meddelande om aktuell debatt Förste vice talmannen meddelade att på begäran av riksdagsgrupp skulle en aktuell debatt om lika rättssäkerhet och rättstrygghet för kvinnor och män anordnas . Från regeringen skulle justitieminister delta. Den inkomna skrivelsen hade följande lydelse: Till talmannen om aktuell debatt med anledning av ny forskning som visar att 95 av 100 anmälningar om våldtäkt läggs ner, oftast utan utredning. presenterade , professor i straffrätt på , på DN-debatt resultatet av den forskning som bedrivits angående rättssäkerheten och rättstryggheten för kvinnor som utsätts för våldtäkt. Resultaten är nedslående. Undersökningarna visar att 95 av 100 anmälningar om våldtäkt läggs ner, ofta utan utredning och att endast 3 av 67 anmälda våldtäkter i ledde till åtal. En undersökning som gjorts i om våldtäkter inomhus visar på samma mönster. anmäldes 125 våldtäkter. Endast 7 fall ledde till åtal. Den forskning som presenterats visar att situationen för våldtagna kvinnor aldrig har varit så dålig i . I alla fall inte, som professor uttrycker det, sedan kvinnofridslag trädde i kraft . Då och bortåt framöver ansågs en kvinna vara en viss mans egendom och det betydde att våldtäkt ansågs vara ett brott också mot denne man (make, far, husbonde), vilket i sin tur innebar att anklagelser togs på allvar och att bevisade brott bestraffades hårt. tycks kvinnan i stället ha blivit alla mäns egendom. Trots att många inbillar sig att vi lever i där kvinnans sexuella självbestämmanderätt respekteras är hon i praktiken ett lovligt villebråd. Med anledning av de forskningsresultat som presenterats, anhåller riksdagsgrupp om att anordnar en aktuell debatt om könsmaktsstrukturer inom rättsväsendet och möjligheterna att bryta dessa samt för att uppnå lika rättssäkerhet och rättstrygghet för kvinnor och män. 7 § Meddelande om särskild debatt Förste vice talmannen meddelade att särskild debatt om statsfinansernas långsiktiga utveckling skulle anordnas . 8 § Meddelande om ändringar i kammarens sammanträdesplan Förste vice talmannen meddelade att och kl. 9.00 skulle bordläggningsplenum äga rum. Ett meddelande om dessa ändringar hade delats ut till kammarens ledamöter. 9 § Meddelande om frågestund Förste vice talmannen meddelade att vid frågestunden skulle följande statsråd närvara: Statsrådet , statsrådet , socialminister , statsrådet och statsrådet . 10 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Till hade inkommit följande skrivelser: Interpellation 2003/04:333 Till Interpellation 2003/04:333 av () om kommunernas ansvar för flyktingmottagandet Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är utlandsresa. uppdrag Per Thöresson Expeditionschef 2003/04:335 Till Interpellation 2003/04:335 av () om insatser från arbetsförmedlingen Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är deltagande i en planerad konferens. uppdrag 2003/04:354 Till Interpellation 2003/04:354 av om bostad till nya invånare kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är inbokade resor och plenifri vecka i . Till Interpellation 2003/04:355 av om strandstädning Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är utlandsresor samt plenifri vecka i . uppdrag och rättschef 2003/04:357 Till Interpellation 2003/04:357 av om luftföroreningar orsakade av vägtrafik Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är utlandsresor samt plenifri vecka i . uppdrag och rättschef 2003/04:360, 361, 362, 363, 364, 365, 366, 367, 368 och 371 Till Interpellation 2003/04:360 om handikappfordon, funktionshindrade och trängselskatter från de () Interpellation 2003/04:361 om biltullar i från () Interpellation 2003/04:362 om trängselskatternas konsekvenser för kranskommunerna från () Interpellation 2003/04:363 om trängselskatter på från () Interpellation 2003/04:364 om trängselskatt för miljö- och taxibilar från (m) Interpellation 2003/04:365 om trängselskatten och det kommunala självstyret från de () Interpellation 2003/04:366 om trängselskatt och skattetillägg från () Interpellation 2003/04:367 om utlandsregistrerade fordon och trängselskatter från () Interpellation 2003/04:368 om avdragsrätt för trängselskatt från () Interpellation 2003/04:371 om utredning om idrottens skattesituation från () Interpellationerna kommer att besvaras . Orsaken är resor, andra externa engagemang samt plenifritt uppehåll. 11 § Svar på interpellation 2003/04:291 om film på svenskt språk 20 Kulturminister (): har frågat mig vad jag avser att göra för att möjliggöra satsningar på minoritetsspråksfilm. Låt mig först klargöra några saker med anledning av Holmas i mitt tycke delvis missvisande och missriktade diskussion kring definitionen av svensk film filmavtal. Definitionen filmavtal är i sin helhet exakt densamma som filmavtal. Ingenting har ändrats, lagts till eller tagits bort. Centralt i avtalets definition av svensk film är som framgått att den svenska insatsen av artistiska medarbetare är av påtaglig betydelse. Däremot sägs ingenting vare sig i förra avtalet eller i det nuvarande om vilket språk som kan talas i en film som erhåller stöd. I samband med EU-notifieringen av filmavtal gjorde en översyn av de tillämpningsföreskrifter eller stödbestämmelser som utgår från avtalets definition av svensk film. I sak förändrades dock ingenting när det gäller frågan om språket i filmer som kan erhålla stöd. liksom tidigare kan en film som är inspelad på annat språk än svenska få stöd av . Att reglerna är öppna i detta avseende har till en del sin bakgrund i att många av de filmer som görs är samproduktioner över nationsgränserna. I har vi haft ett väl utvecklat produktionssamarbete med framför allt övriga nordiska länder. Detta samarbete är i många fall nödvändigt för att filmer ofta filmer av stort konstnärligt värde över huvud taget ska komma till stånd, vare sig de spelas in på svenska, danska, norska, finska, isländska, nationella minoritetsspråk eller andra språk. Det är oerhört viktigt att detta samarbete kan bestå och utvecklas även . Men det finns givetvis fler skäl att inte i detalj reglera stödgivningen utifrån språkkriterier. En film som 4-ever exempelvis, där skådespelarna talar ryska, hade inte kunnat göras med svenskt stöd utan nuvarande regler. Vill vi ge förutsättningar för mångfald och kreativitet i svensk film måste också reglerna för filmstödet vara öppna i vissa avseenden. utgår från att det krävs särskilda, riktade satsningar för att det ska göras fler filmer på minoritetsspråk. Jag är nog mer optimistisk än Holma på den punkten. Det finns ett tydligt samband mellan de satsningar på filmproduktion som gjorts i flera regioner, inom ramen för främst , Filmpool Nord och , och den kraftigt ökade mångfald vi sett i svensk film . De regionala satsningarna, som stöds av det svenska filmavtalet, har skapat fler ingångar och öppnat upp stödsystemet än mer. Vi har börjat se resultatet av detta. Även när det gäller filmer där det talas minoritetsspråk eller som handlar om språkminoriteters villkor börjar vi nu se en lovande utveckling. Både förra årets prisbelönta film om jag inte fanns och filmatiseringen av Populärmusik från Vittula, med premiär , utspelar sig i och tar på olika sätt upp språkfrågan. I filmerna talas svenska, finska och meänkieli. Vid årets upplaga av visades filmen i regi av svenske , enligt uppgift den första långfilmen som producerats av ett samiskt produktionsbolag. Här talas samiska, finska och svenska. I alla nämnda filmer har Filmpool Nord varit medfinansiär. 21 (): Jag tackar för svaret. Det är viktigt att ha i åtanke att ratificering av minoritetsspråkstadga trädde i kraft . Samma sak gällde för ramkonvention om skydd för nationella minoriteter. Regeringens proposition Nationella minoriteter i låg till grund för dessa ratificeringar. Lagen började gälla . I propositionen understryks att de nationella minoritetsspråken ska ges det stöd som behövs för att de skall hållas levande. Har då detta uttalande fått genomslag i filmavtalet? I filmavtalet som tecknades 2000 hann man kanske inte med. Men inför kommande filmavtal finns det gott om tid om bara den politiska viljan finns. I interpellationssvaret sägs att definitionen av svensk film är densamma . Vad jag förstår är utgångspunkten för regeringen att avtal och tillämpningsföreskrifter även ska förbli oförändrade på denna punkt. Borde inte lagen om de nationella minoriteterna och uttalandet om det stöd som behövs för att minoritetsspråken ska hållas levande få genomslag i kommande filmavtal och tillämpningsföreskrifter? Jag vill i detta sammanhang göra ett förtydligande när det gäller att jag i interpellationen har skrivit att det finansieringsavtal för finns ett tillägg som lyder: För att räknas som svenska skall filmen vara i huvudsak inspelad på ett svenskt språk. Styrelsen kan bevilja undantag för denna bestämmelse. Detta tillägg fanns i bestämmelserna för produktionsstöd för film och var fastställt av styrelsen för . Vissa exempel som ministern tar upp i sitt interpellationssvar har jag ingenting att erinra mot, till exempel 4-ever. Men det var inte det jag frågade om. Jag kan konstatera att jag inte har fått något svar på hur många filmer det är som är inspelade på eller dubbade till minoritetsspråk och som har fått produktions- eller lanserings- och distributionsstöd av . På min andra fråga, om vad ministern avser att göra för att möjliggöra nödvändiga satsningar på minoritetsspråksfilm, är svaret ingenting. Man ska bara vara optimistisk så ordnar det sig . Den tredje frågan gällde om det, om inte får pengar för minoritetsspråksbehoven, finns andra vägar att få statliga pengar. Den lämnar ministern obesvarad. I Statens kulturråds rapport nationella minoriteterna och kulturlivet kan man läsa att filmen innebär en effektiv språköverföring till nya generationer. Det står: Att tillhandahålla barn- och ungdomsfilm på det egna språket är erfarenhetsmässigt en strategiskt viktig insats för ett minoritetsspråks bevarande. Jag vill i det här sammanhanget också citera , som i utredningen i sameland och skrev följande i förordet: Små språk är ständigt hotade. Det behövs så oändligt mycket för att hålla språk vid liv. Litteratur, teater, musik, radioproduktion, undervisning, och så detta medium som betyder så mycket och som så starkt kan bidra till språkets överlevnad: filmen och vi måste berätta för varandra. Om livet, om vad som är rätt och vad som är fel, om kärleken, sorgen, besvikelserna, sveken. Filmen är ett pågående samtal. Ett samtal som vi behöver för att kunna förstå, för att kunna förändras, för att kanske bli lite, lite klokare. 22 Kulturminister (): Statliga medel har utgått för att främja minoriteters språk och kultur inom en rad olika områden, detta långt innan vi fick minoritetsspråkspropositionen, som började gälla . Det handlar om ett långvarigt stöd på till exempel litteraturområdet. Det finns ett särskilt utgivningsstöd för litteratur på invandrar- och minoritetsspråk . har det statliga utgivningsstödet för litteratur fyllts på för att man ska kunna öronmärka insatser för nationella minoriteters litteratur. Det här innebär , med det distributionsstöd vi har, att böcker kommer ut till biblioteken. Vi har dessutom öronmärkta pengar för minoriteten när det gäller kulturtidskrifter. Vi har givit särskilda pengar för så kallad print on demand-verksamhet för utgivning av litteratur på minoritets- och invandrarspråk. Vi har satsat pengar, och satsar pengar, på Barents litteraturcentrum och Nordkalottbibliotektet. Sametingen får kulturstöd på sammanlagt . Vi har också en rad insatser som rör den finskspråkiga utvecklingen i , inte bara meänkieli utan också samiskan förstås. Detsamma gäller kraven på public service och satsningen på , som också får fokusera mer på den tornedalsfinska språkkulturen. Jag skulle kunna fortsätta på det här viset för att visa vad som har gjorts för att hålla minoritetsspråken levande på kultur- och medieområdet , alltså långt innan vi fick propositionen om minoritetsspråken. Det betyder inte att det inte går att göra mer på de här områdena, precis som det naturligtvis behövs insatser inom utbildningsområdet, som jag inte ansvarar för, och kanske också när det gäller allmänna informationsinsatser och samhällsservice. Men jag vill inte hålla med om att det inte har gjorts saker på minoritetsspråksområdet. Att detta inte avspeglar sig i, så att säga, den stora kulturpolitiken, där det inte finns några öronmärkta pengar, betyder inte att man inte ska satsa på minoritetsspråk där också. Det är därför det är viktigt för oss att ha formuleringen värdefull svensk film som det som ska prioriteras i det svenska filmavtalet när vi definierar att det inte behöver vara film på svenska språket utan att det, alldeles självklart, kan vara på andra språk och också minoritetsspråk. Jag tycker att den här långsiktiga satsningen nu börjar ge resultat även på filmområdet. Jag tror att det spelar stor roll att Filmpool Nord tillsammans med de andra filmpoolerna helt har vänt om kartan för filmproduktionen i . Förut gjordes nästan all film i . görs väldigt mycket film i andra delar av landet, inte minst i och i norra delen av . Det spelar roll för de språkliga minoriteternas möjligheter att avspegla sig i produktioner som görs, både kortfilmer och långfilmer. Jag tror att det kommer att fortsätta att vara så. Jag tycker inte att jag är optimistisk rakt ut i luften, utan jag tycker faktiskt att vi ser konkreta resultat. behövs det också öronmärkta pengar. Det är därför som vi satsar på till exempel Tornedalsteatern som spelar på meänkieli. Där har man en blandning av proffs och amatörer. Det blir film av det till slut också. Det är klart att det spelar roll för filminspelningen som just nu pågår i Populärmusik från Vittula att det finns en Tornedalsteater med en massa duktiga människor som kan delta på ett eller annat sätt i denna filmproduktion. 23 (): Det var en rad åtgärder som radade upp, och det är väl ingen som säger att det är något negativt med det. Men det var inte det som min fråga gällde. Den gällde just filmens område. Jag uppfattar som att ministern vidhåller att allt fungerar bra och att hon är mer optimistisk än jag . Men jag undrar om ministern har lyssnat på representanter från de nationella minoriteterna. Jag har lyssnat, och jag har hört att de inte delar ministerns uppfattning. När det gäller jämförelsen med de nordiska länderna hävdar de som jag talat med att reglerna i och är bättre. Det är lättare att få stöd i dessa länder. Kanske det vore något för ministern att ta till sig. Ett annat exempel som jag vill lyfta fram är projektet i Sameland och som inte blev förverkligat. Det innehöll ett förslag om samiskt och tornedalsfinskt filmresurscentrum som skulle finansieras till hälften av staten och i övrigt av berörda kommuner och landsting. Det var ett välbehövligt samarbete mellan två minoritetsgrupper, något som är ganska sällsynt och som borde vara extra intressant. sade ja och äskade pengar till det i sin budget. Men det samarbetsprojektet var inte tillräckligt intressant tyckte tydligen ministern eftersom man inte fick pengar till det. Vad jag kan förstå finns det hinder i de befintliga regelverken. De statliga och regionala filmpengarna får användas endast till att stödja regionala centrum, inte till verksamhet som sträcker sig över samiskt och tornedalskt område, det vill säga över länsgränserna. får enligt regleringsbrev inte syssla med medier. hänvisar till att minoritetsgruppernas förslag inte ryms inom filmavtalet och att institutets regleringsbrev endast tillåter att regionala filmmedel fördelas till befintliga regionala filmresurscentrum. Enligt uppgift har engagerat sig genom att skicka ett brev till där man begär att få delta i förhandlingarna om det nya filmavtalet för att säkra samernas kulturella rättigheter. Vad har man fått för svar på denna begäran? I regelverket för vad pengarna till regionala filmresurscentrum får användas till anges textning till svenska och syntolkning för barn och att synskadade ska kunna ta till sig utländska filmers innehåll. Det är jättebra. Men var finns de nationella minoriteternas barn? Det var ett behov som projektet i Sameland och särskilt lyfte fram behovet av dubbning eller textning till minoritetsspråken. Efter min redovisning undrar jag: Har ministern fortfarande kvar uppfattningen att man lever upp till uttalandet om att de nationella minoritetsspråken ska ges det stöd som behövs för att de ska hållas levande även inom filmens område? Kan ministern i stället dela min uppfattning att en åtgärd bland andra åtgärder skulle vara att ändra kommande filmavtal och tillämpningsföreskrifter så att de nationella minoriteterna säkerställdes resurser? Avslutningsvis har min inblick i hur det fungerar visat att de nationella minoriteterna sinsemellan har olika tillgång till stöd för sitt språk. Samerna har det lite bättre, medan romerna kanske har den sämsta tillgängligheten. Här borde det finnas en rejäl politisk utmaning för kulturministern och regeringen att agera för att få en bättre tingens ordning genom att öka stödet för samtliga nationella minoritetsspråk och kultur och även på filmens område. 24 Kulturminister (): Jag måste tjata vidare om att man faktiskt inte kan se alla konstarter helt åtskilda från varandra. Det spelar roll att , säkert med hjälp av den stora kulturpolitiken i form av litteratur- och teaterstöd, har kunnat skriva en fantastisk bok som människor över hela världen läser och känner igen sig i och som blir film uppe i , och där vi säkert får höra meänkieli. Allt hänger ihop. Man kan inte lyfta bort filmen från den övriga kulturpolitiken. Därför är det också väldigt viktigt att man inte bara säger att minoritetsspråken ska försörjas med öronmärkta anslag. Det är faktiskt så att man behöver se till att den stora kulturpolitiken också stöder minoritetsspråken. Och det finns ingenting i det svenska filmavtalet som hindrar från att ge stöd till film på meänkieli. Svensk film behöver inte betyda svenskspråkig film. Det är likadant med Filmpool Nord eller de andra filmpoolerna. De kan vara samiska eller tornedalsfinska filmpooler också. De kan klara flera uppdrag på en gång. Om vi stänger in alla minoritetsspråk med öronmärkta pengar då tror jag att det kommer att bli väldigt mycket mindre. Det behövs öronmärkta pengar. Men att bara arbeta på det viset är att skapa avskildhet i stället för att hålla minoritetsspråken levande i en miljö där faktiskt vårt gemensamma språk ändå är svenska. säger att det är bättre i och . Finsk filmpolitik har förfärligt mycket mindre pengar än svensk filmpolitik. Jag har därför väldigt svårt att tro att det är så många verksamma i som tycker att resurserna där är bättre när det gäller minoritetsspråk eller finsk film. När det gäller jämförelsen med kan jag säga att man där har ett språk förutom norskan, nämligen urbefolkningsspråket samiska. Här har vi fem minoritetsspråk som vi tycker är viktiga att hantera, förutom de väldigt många andra språk som människor i det här landet talar och som de ska kunna ha en kontakt med. Det ska kunna vara det språk som de fortfarande drömmer på och håller liv i. Det går alltså inte att göra den typen av jämförelser, inte om man är seriös i alla fall. När det gäller det kommande filmavtalet befinner vi oss i en situation där svensk film har stora framgångar. ser vi väldigt mycket mer svensk film i än vad vi ser amerikansk film. Det är faktiskt där striden står. Tittar man på svenskars tittande på svensk film och jämför med hur fransmän tittar på fransk film eller hur engelsmän tittar på brittisk film ligger väldigt ofta i topp. Vi har haft enorma framgångar när det gäller svensk film. Det är viktigt att hålla liv i det. Om vi ska göra det genom ett filmavtal eller genom att staten får ta över hela finansieringen av filmpolitiken vet vi inte , utan det är en fråga som branschen har att bestämma om. Ska man vara med, eller ska man välja att ställa sig utanför? I en situation där de stora amerikanska filmdistributörerna ingår i avtalet med pengar är det en sak som inte är helt fri från konflikter. I det läget kan staten inte styra och komma med olika typer av krav och kriterier. Det är någonting som vi får ta itu med när vi vet om det är filmavtalsmodellen som ska leva vidare eller om det ska bli en helstatligt finansierad filmpolitik. Då kommer också att få svar på sitt brev. Men just nu diskuteras en förlängning av det gällande avtalet. Och i det läget är det inte möjligt att ta in nya parter att diskutera med. 25 (): Jag kan bara konstatera, som jag uppfattar kulturministerns svar på mina frågor som i mångt och mycket icke-svar, att om man satsar på någon form av kvalitet och satsar på de nationella minoriteterna på andra områden så kommer det att lösa sig . En kreativ miljö kommer att innebära att vi får de förändringar som jag har efterlyst. Jag skulle ändå vilja vädja till kulturministern att se till de synpunkter jag har och framför allt utgå från vad man har sagt från de nationella minoriteterna. Jag har lyssnat.