prot · GR09129 · 2004-06-16 00:00:00 — Det framgår också tydligt av det faktum att ansökningarna har ökat i antal sedan vissa domstolar sett att ledningsrättslagen som den sett ut har varit tillämplig. Det är en väg som som vi har hört nu har stängt men som måhända denna kammare på nytt vill öppna. Är det verkligen rimligt att inskränka äganderätten för att marknadens aktörer har problem för att leva upp till ett politiskt beslut? Även om det hävdas föreligga ett allmänt intresse av tredje generationens mobiltelesystem framkommer inte någon särskild motivering för att hävda att just det är angeläget. Snarare pekar remissinstanserna på att det här förslaget har ett mycket svagt stöd. Det faktum att skyddet för egendom och äganderätt återfinns i grundlagen borde leda till slutsatsen att den här kammaren kräver en starkare motivering av regeringen än en politisk vilja att inskränka äganderätten. Utbyggnaden av mobiltelefonin har skett på marknadens villkor utifrån gällande lagstiftning. Det faktum att det leder till högre kostnader för operatörerna eller att de måste anpassa sina nät till lokala förutsättningar borde, utifrån de allmänna förutsättningar som gäller i frågan, ses som ett nödvändigt korrektiv, en balanserande kraft mellan olika intressen på marknaden. Om nu en part skulle få en gräddfil och en obegränsad rätt på annans bekostnad upphävs balansen mellan olika allmänintressen. Operatörernas rätt att få välja sin lågprisväg genom landet kan inte få bli ett överordnat intresse. Många av mina borgerliga bröder och systrar lutar sig mot ett löfte om ändring av ersättningsnivåerna vid expropriation. Men, fru talman, även om en höjning av ersättningsnivåerna är motiverad, angelägen och efterfrågad också från denna kammare kan det inte i sig vara ett skäl att ytterligare inskränka äganderätten. Låt oss stå fast vid den hållning som vi har haft. Låt oss inte ytterligare urgröpa utan i stället stärka äganderätten som vi har hävdat. Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till min och motion Bo9 i detta betänkande. 206 (): Som sagts i debatten här står vi inför en ganska snabb utbyggnad av infrastrukturen för elektronisk kommunikation, framför allt så kallad 3 G. För att utvecklingen ska kunna ske i den takt som är önskvärd måste ett stort antal byggas, vilket ju den som följt dagens debatt knappast kan ha missat. Möjligen kommer de allra flesta upplåtelseärendena att som lösas genom avtal där bägge parter är någorlunda nöjda. Men, fru talman, jag tycker inte att utskottet i tillräckligt stor utsträckning tar den oro på allvar som många markägare uttryckt. Det är en oro för att deras ställning i förhandlingar om ersättning allvarligt försvagas när ledningsrätten vidgas på det sätt som föreslås. Motparternas ställning kan på motsvarande sätt stärkas eftersom man har tvångsinstrumentet i bakfickan. Det är mycket tveksamt med en hantering som innebär att tvångsregeln kommer på plats medan den utvärdering av ersättningsreglerna som utlovas med största sannolikhet kommer att ta . Det hade varit lugnande om vi i den här debatten hade kunnat få ett besked från regeringspartiets företrädare att man ska göra allt man kan för att översynen ska inledas omgående samt att ersättningsreglerna i ledningsrättslagen ska behandlas med förtur. Det är rimligt, anser jag, att utvidgningen av ledningsrättslagens tillämpningsområde inte träder i kraft förrän ersättningsfrågorna belysts och förhoppningsvis förbättrats. Om ersättningsfrågorna vid upplåtelse av ledningsrätt behandlas med förtur i en översyn som omgående inleds finns det redan goda förslag som snabbt kan komma på plats så att inte utbyggnaden försinkas. I ett särskilt yttrande till ledningsrättsutrednings slutbetänkande finns ett förslag till en partiell reform av ledningsrättslagens ersättningsregler. Detta förslag kan mycket väl utgöra utgångspunkten för en diskussion. I ansågs det förslaget ligga utanför utredningens uppdrag. I den översyn som enligt utskottet ska ske passar dock detta förslag mycket bra. Med det anförda som motiv, fru talman, kommer jag i omröstningen att ansluta mig till reservation 6. 207 (): Jag måste först säga att det är mycket intressant att ha följt den här debatten i bostadsutskottet. Man kan nog rekommendera många ledamöter att ibland sitta i andra utskott och lyssna, för man lär sig en hel del. Jag vill också säga att jag står bakom de yrkanden som gjorts av representant i den här debatten. Diskussionen handlar ju väldigt mycket om att regeringen vill öka takten i utbyggnaden av 3 G-nätet. Man är inte nöjd med den drygt 70-procentiga täckning som finns utan vill snabbt nå den nära 100-procentiga täckning som föresattes vid licensfördelningen. vet regeringen att det finns en växande opinion mot utbyggnaden. Det har framgått här i debatten väldigt tydligt. Denna oro och kritik kommer dels från dem som inte vill ha ytterligare uppsatta i sin närhet, dels från människor som anser sig fara illa både av elektromagnetiska fält och av strålningen från telefoner och sändare. Det handlar, fru talman, om kanske 200 000 människor som är mer eller mindre berörda av den ökade strålningen. Vi vet att fler än 400 människor har flytt sina bostäder till och torp i områden med lägre strålning. Med tanke på situationen är det förvånande att regeringen och ett antal borgerliga partier tar så lätt på oron bland dessa många människor. Man är dock mycket intresserad av hur ersättningen till markägarna ska lösas. Även om jag inte håller med om någonting i diskussionen om markägarersättningen måste jag säga att analys av frågan var ytterst intressant. Det hade varit bra om regeringen först sett till att forskningen om elöverkänslighet fått tillräckliga resurser. Vi har kämpat för det men lyckas inte. Kommunerna bör ges ett större ansvar och möjlighet att styra placeringen av 3 G-sändare, och naturligtvis ska operatörerna åläggas att samutnyttja masterna. Dessutom borde regeringen innan man genom en ny lag, eller genom förändring av en lag, ökar trycket på operatörerna att snabba på utbyggnaden undersöka möjligheterna dels att sänka det svenska gränsvärdet för strålning som ligger mycket högt det ligger mycket högre än gränsvärden exempelvis i , eller dels att justera ned kravet på tjänstesignalens styrka, vilket leder till färre . Det är ungefär den variant som var inne på från början men som de gick på pumpen på. Det hade naturligtvis varit väldigt bra om hade varit här, men han har meddelat mig att han har ett mycket viktigare sammanträffande, nämligen fotbollsmatchen . Det har jag viss förståelse för. Men regeringens hårdföra politik för att snabba på 3 G-utbyggnaden riskerar faktiskt att bli kontraproduktiv. Vi kanske missar någonting. Vi kanske försvårar teknikutvecklingen för att vi inte tar den hänsyn som vi borde ta och mycket väl skulle kunna ta utan att hindra någon utveckling över huvud taget. 208 (): Orsaken till att jag begär ordet är inte för att räta upp någonting av det som eller har sagt utan snarare för att kommentera en del av påståendena. Först vill jag konstatera att vårt avslagsyrkande inte har någonting att göra med det moderata avslagsyrkandet. Vi har helt andra utgångspunkter för vårt avslagsyrkande. Det har talats om som ett tillväxtfientligt parti eller ett parti som på något sätt skulle vara emot utbyggnaden av 3 G. Jag har försökt att under hela debattens gång kunna påvisa att så inte är fallet. Snarare är det precis tvärtom. Om man vill bygga ut en ny teknik måste man på något sätt gå i takt med medborgarna. 3 G-utbyggnaden går inte i takt med medborgarna. utredning av vad medborgarna tycker om det här visar att vi inte har någon stor acceptans för den här utbyggnaden. Det är alldeles för många människor i samhället som är rädda för den här utbyggnaden. Vad försökte då göra? Det har pratats lite grann om de här så kallade förhandlingarna. har, fru talman, sagt att vi är ledsna för att vi inte fick sluta avtal med regeringspartiet. Det är klart att vi är ledsna för att vi inte får lov att sluta avtal. Det är självklart. Vi går in i varje förhandling med hopp om att kunna komma överens. De förhandlingarna pågår ju i sammanlagt , en mejlväxling. Där tog vi den oro som folk känner på allvar. Vi ville omgärda en fortsatt utbyggnad med ett regelverk som innebar att människors oro för strålning togs lite mer på allvar, att man tillsåg att närheten till förskolor, bostäder och annat skrevs in som en förutsättning för att man ska kunna bygga ut. Det gör vi, inte av någon sorts populistiskt skäl utan för att vi tar oron i allra högsta grad på allvar. Det finns folk inom vårt eget parti som tar den ännu mer på allvar än jag eftersom de är personligt drabbade av det. Det har inte att göra med någon sorts populism som en del av de borgerliga företrädarna och även tyvärr den socialdemokratiska företrädaren har sagt. Nej, det här handlar om att om vi vill ha en utbyggnad av 3 G, om vi vill ha en ny teknik, måste vi gå i samklang med människorna. Då måste den här teknikutvecklingen också vara av den arten att människor kan ta den till sig. Socialdemokratin har valt att offra tror en del debattörer här ersättningsreglerna vid expropriering. Det tror jag inte mycket på. Man har valt att köpa det här snabbt, och man har valt att falla offer för de bolag som vill bygga ut för att, precis som en del av de moderata debattörerna har sagt, med pistolen i bakfickan kunna se till att pressa ned priset. Men beskyll inte för att vara tillväxtfientligt! Läs vår reservation! Vi är för den här utbyggnaden. Vi har inte ändrat uppfattning, men vi vill att utbyggnaden ska ske i samklang med människorna. tar man undan de demokratiska rättigheterna för kommunpolitiker. Man tar bort de demokratiska rättigheterna för hyresgäster. Man tar bort den demokratiska rättigheten för fastighetsägare att vara med och påverka detta på samma sätt som man gjort tidigare. har sagt att det går att utnyttja ledningsrättslagen, men den här HD-domen visar att det inte går. Det är fel. Man kan inte använda ledningsrätten . Se då till att omgärda detta med ett regelverk som innebär att vi kan göra den här utbyggnaden i samklang med människor och minimera oron! Jag tror inte att vi kan avskaffa oron eller få bort den helt och hållet, men vi skulle genom ett annat lagförslag kunna genomföra den här utbyggnaden som är viktig för teknikutveckling, för företag och för glesbygd på ett sådant sätt att den faktiskt hade en acceptans hos befolkningen. har majoriteten i utskottet och i valt att göra precis tvärtom, nämligen att gå i konflikt med medborgarna. 209 (): Efter diskussion med kammarkansliet om hur man avser att behandla de olika yrkandena framgår det att den ambition som jag och hade när det gäller vår motion Bo9 inte kan fullföljas. Den har hanterats på ett mycket konstigt sätt, tycker jag. har så att säga annekterat den i två reservationer helt olika till sin utformning och på intet sätt tillfyllest utifrån min horisont när det gäller äganderättsdiskussionen vilket gör att jag inte i något fall kan yrka bifall till min och motion. Det leder mig till att jag i den första votering som uppenbarligen kommer att kunna gå av stapeln kommer att stödja det förslag som har framförts i Bo6 av med flera. Det har så att säga passerat det kritiska ögat, och då får det bli det i det första skedet. Föredrogs bostadsutskottets betänkande 2003/04:BoU13 Ledningsrätt för elektroniska kommunikationsnät (prop. 2003/04:136). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 12 § Avtal mellan och om vissa skattefrågor m.m. 210 (): Det här är ett väldigt viktigt ärende som berör en väldigt viktig del av och de förutsättningar som finns att där skapa ökad tillväxt, fler jobb och starkt välstånd. Jag vill gärna inleda med att säga att välkomnar det avtal som ligger på bordet mellan och om att lösa vissa skattefrågor. Dock skulle man med bara några få penndrag kunna se till att det här avtalet blev betydligt mycket bättre. Jag är faktiskt lite förvånad över att en så stor majoritet i utskottet inte kunnat ställa sig bakom förslag. är inne i ett mycket spännande skede. Många människor ser nya möjligheter. och ett tätare samarbete mellan människor och företag innebär att gamla barriärer rivs och att nya framtidsvisioner målas upp. Det är de enskilda människornas drömmar och livsprojekt, det är de enskildas affärsidéer och kontakter och det är kunskapssökande och experimenterande som ser till att och knyts allt närmare varandra. Därmed måste det också vara de regelverk som lägger hinder för dessa vanliga människor som är de största barriärerna när det gäller att fortsätta integrationen och öka takten. Skattereglerna har länge varit ett av de största hindren för integrationen. Därför är detta skatteavtal efterlängtat. Det tog , . Det borde ha funnits på plats redan när öppnades. Men det är väldigt välkommet när det nu kommer. Det ska gärna erkännas att det här avtalet undanröjer en hel del av de skattetekniska problem som har krånglat till det för vanliga Öresundspendlares vardag. Men det är också så att det finns tydliga brister i avtalet, brister som man faktiskt ganska enkelt skulle kunna rätta till. flyttade 1 700 danskar till . De allra flesta av dessa har kvar jobbet i . Med det avtal som ska klubbas fortsätter de här danskarna i att betala skatt i som de får service i den kommun de bor i. När skatteavtalet blev känt uttryckte det socialdemokratiska kommunalrådet i väldigt stor glädje. I en tidningsintervju sade hon: Vi har tyckt det varit tokigt. Det är ju så att vi står för den kommunala servicen. Hon trodde att , med det nya avtalet, skulle få kompensation för att många danskar bor i kommunen och inte betalar någon kommunalskatt. hade dock till stor del fel. får inga större summor nya pengar. I stället går den kompensation som skjuter över till till det svenska skatteutjämningssystemet, och lär inte där få särskilt många kronor för att täcka de extrakostnader det här innebär. Detta innebär att skånska kommuner går miste om i uteblivna skatteintäkter som man har många kostnader att bära. Är det rimligt att ha ett sådant avtal? Vad kommer det att få för effekter på lång sikt? Hur reagerar kommunerna i när de märker att de står för servicen men inte får några skatteintäkter för att klara det? Risken är uppenbar att detta blir en hämmande faktor för integrationen över . En annan stor brist i avtalet är att man inte tar hänsyn till den speciella problematik som bemanningsföretag ställs inför när de vill ha verksamhet i olika länder. Detta avtal innebär att bemanningsföretagen även i fortsättningen i praktiken kommer att hindras från att hyra ut arbetskraft över sundet. Varför ska det vara så? Varför kan vi inte se till att denna bransch får bättre möjligheter att utvecklas? Är det månne av ideologiska skäl? Tycker majoriteten att det är rimligt att det ska vara lite extra krångligt för dem som jobbar i eller driver ett bemanningsföretag att de ska skatta i två system, att de ska betala sociala avgifter i två system, att de ska söka jämkning i två system? Det finns ett enkelt sätt att göra det lättare. menar att bemanningsföretagen bara ska behöva skatta i det land där de har kontor och därmed där de har folk anställda. Jag kan inte förstå vilka argument majoriteten i utskottet har för att så inte ska bli fallet. Ni avstyrker förslag, men varför? Vad är argumenten? Även om skattefrågorna är viktiga är de bara en del av de barriärer som finns och som hindrar dynamiken och integrationen i . Det är viktigt att man inte slår sig till ro med detta avtal och tror att problemen är lösta. Jag tycker att det har funnits inslag i regeringens retorik som gett anledning för oss liberaler att känna oss lite bekymrade för framtiden. När avtalet var klart var den danske ekonomiministern väldigt tydlig. Hans fokus var att detta stärkte och ökade tillväxten. Danskarna såg detta som en investering för mer dynamik, mer frihet och ökad tillväxt. I den kommentarer var det i stället de rent fiskala aspekterna som betonades. Denna skillnad i hur man ser på skatteavtalet innebär naturligtvis ingen skillnad i substans, men den visar tyvärr att den har fel fokus i de här frågorna. I förlängningen befarar vi att denna ovilja att se möjligheterna också kommer att sinka det framtida arbetet med att riva alla de andra barriärer som finns kvar. Det kortsiktiga, kamerala synsättet manifesteras också väldigt tydligt i att den utvärdering som ska göras enbart ska gälla den strukturella och institutionella ordningen för utjämningen. Självklart bör man redan då, , göra en avstämning av för att se hur detta påverkar integrationen och se vilka möjligheter som finns att ta väck ytterligare hinder genom att förändra det här avtalet. Varför vill inte utskottet stödja denna enkla förändring, så att utvärderas i stället för bara de institutionella bitarna? Vad är argumenten? Om det är det svenska kamerala perspektivet som ska gälla finns risken att man glömmer bort vad Öresundsintegrationen egentligen handlar om. Man ser inte att människor vill pröva nya tankar och att detta leder till större värden. Vissa stora värden kan räknas i pengar, men det finns också värden som inte kan räknas och som inte alls passar in i den kamerala synen. Det är bra att detta avtal äntligen är klart och föreläggs för beslut. Men det är väldigt synd att utskottsmajoriteten inte tar chansen att med några få penndrag göra avtalet mycket bättre. Jag förstår faktiskt inte varför. Jag är lite förvånad. Jag hoppas att några fler skånska och sydsvenska ledamöter, gärna ytterligare människor, stöttar reservation vid omröstningen . Det behövs inte särskilt många ytterligare knop för att göra detta avtal mycket bättre för integrationen, för att stärka tillväxten och därmed skaffa fler jobb och ökat välstånd. Med detta yrkar jag bifall till reservation. 211 (): tycker att detta är ett väldigt viktigt ärende. Ja, självklart. Alla ärenden som debatteras i riksdag är viktiga. Naturligtvis är det på det sättet. På något sätt blir världen mindre och mindre, eller större och större. Det beror på vilken utsiktspunkt man har. I den i vissa stycken väldigt globaliserade värld och internationaliserade ekonomi som vi har måste vi ibland sluta avtal, , mellan två eller flera parter. Det förslag som vi nu diskuterar bygger på ett avtal mellan å ena sidan och å andra sidan. Det kan man inte med några enkla penndrag ändra. Först måste man bli överens med den andra parten, i det här fallet . Det är därför vi behöver regler mellan i det här fallet två länder, i andra fall mellan en lång rad länder, exempelvis EU eller för den delen . Sett ur det perspektivet, ur det globaliserade, stora internationella perspektivet, är naturligtvis det här ärendet, jämförelsevis, inte så stort. Icke desto mindre är det väldigt viktigt. Det bygger på ett avtal som slöts mellan och . Detta avtal reglerar tillämpningen av det nordiska skatteavtalet för personer som arbetspendlar mellan och . Det här har varit en lång lidandets historia. Jag kan ge lite bakgrund. sade ensidigt upp det dubbelbeskattningsavtal vi hade. Sedan har svenska regeringar, alla med s-ledning, försökt att förhandla. Jag känner väl till det där. Det har till och med varit förhandlingar då danska finansministrar har flugit till och där träffat finansminister för att få fram det här avtalet. Sedan blev det ett val i och man bytte regering. Då fick man börja om från början därav tidsutdräkten. Men ett dubbelbeskattningsavtal förutsätter att två parter är överens, och sade, som sagt var, ensidigt upp det här avtalet för . har man förhandlat fram någonting. Det är detta som nu har att ta ställning till. Då är det väl så, , att man kan använda det gamla uttrycket att mycket vill ha mer. Ja, jag tycker att det vore bra om vi kunde få mer. Men detta är vad vi har kunnat komma överens om. Då kan inte skatteutskottet i riksdag, även om vi är väldigt viktiga, ändra på det. Det är ju detta vi har kommit överens om med vår motpart. Sedan utvecklade på ett bra sätt, tycker jag, problemet med människor som arbetar och betalar skatt i men bor i . Jag tycker också att det som detta avtal innebär är ett problem, att ska dra en del skatt och skicka över till oss. Det var vad vi kunde komma fram till i förhandlingarna. Men, , det står ingenting i reservation om den delen. I reservation står det bara om det som man uppfattar som problem med bemanningsföretagen. Jag kan också tycka att det är ett problem, men vi har inte kunnat komma överens där. Är det inte bättre att anta detta då får man åtminstone det än att sätta i gång och förhandla igen och inte få någonting? Det är det som är valet. Ta detta eller ingenting! Vi kan inte ensidigt bestämma hur det ska vara. Vi måste träffa ett avtal om det. Då tycker vi alltså att det är bättre att vi antar de här delarna. Det är en bit på väg. Det är inte steget, det är första steget mot en bättre situation. Låt oss ta det för att underlätta integrationen i varje fall lite grann. Vi har kommit överens med vår motpart om att det här ska utvärderas . är det på det sättet att nordiska ministrar har väldigt nära förbindelser och träffas då och då. Men har man formellt kommit överens om att man ska utvärdera . Men jag är alldeles övertygad om att finansminister och finansminister kommer att få anledning att diskutera detta vid olika tillfällen när de träffas, inom ramen för EU kanske eller vid nordiska finansministermöten. Det är ganska vardagligt mellan våra nordiska länder att våra företrädare gör på det här sättet. Det betyder i praktiken att den här utvärderingen kommer att starta , höll jag på att säga, därför att man ständigt håller på med detta. När det gäller det tredje förslaget i reservation, om en vitbok, är det på det sättet att har talat om att kommer man att presentera en handlingsplan för tillväxt, innovation och forskning för . Om det har man också resonerat med vår motpart, eller medaktör kanske är ett bättre uttryck, . I den delen är det att slå in öppna dörrar. Det som vill ha, som framgår av reservation, är redan på gång. Jag vill alltså yrka bifall till förslaget i skatteutskottets betänkande och avslag på reservationen. 212 () replik: välkomnar det här avtalet. Vi tycker att det är bra. Vi vill att ska rösta igenom det. Men vi tycker också att det kan bli bättre och att regeringen ska ges i uppdrag att på olika sätt se till att avtalet bättre fyller den funktion som behövs för att underlätta integrationen över . Jag har en mycket konkret fråga. I betänkandet skriver majoriteten att om reglerna för bemanningsföretag visar sig vara till hinder för den fortsatta integrationen blir det alltså tillfälle att återkomma till frågan i de fortsatta diskussionerna med . Så står det på s. 7. är det så att detta redan är ett problem. Det är ingenting att tveka om. Man behöver inte se vad som händer . Det finns ett uttalande från regiondirektör i som säger att man skulle kunna anställa 100150 fler människor om avtalet också innefattade bemanningsföretagen och tog bort de hinder som finns för dem 100150 jobb bara i det företaget. Men inte nog med det. Han pekar också på att flera andra företag skulle vara intresserade av att etablera sig i regionen om det bara inte hade varit så krångliga regler för inhyrd personal. Räcker inte detta som exempel för att tillkännage för regeringen att man bör ta in detta i avtalet också? Det slås fast i avtalet att de institutionella problemen ska utvärderas , men först om fem ska det tas upp om det finns ytterligare saker att göra för att underlätta integrationen. Varför gör man denna skillnad redan från början? Varför kan inte tänka sig att pusha på för att utvärdera allt ? De danska ministrarna och det danska parlamentet ger en helt annan berättelse av vad som ligger bakom förhandlingarna. Det är inte som har stoppat utan det är den . 213 () replik: undrar varför detta inte tas med i avtalet. Det är därför att den andra parten inte ville ha in det i avtalet.