prot · GR0981 · 2004-03-11 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollet för . 2 § Meddelande om inställd votering Förste vice talmannen meddelade att voteringen kl. 9.00 skulle utgå. Voteringen skulle äga rum enligt tidigare planering. 3 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Till hade inkommit följande skrivelser: Interpellation 2003/04:291 Till Interpellation 2003/04:291 av () om film på svenskt språk Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är vård av sjukt barn. Till Interpellation 2003/04:308 av () om driftsansvaret för sjukhus Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är sjukdom. uppdrag och rättschef 2003/04:311 Till Interpellation 2003/04:311 av () om medicinering med narkotikaklassade läkemedel Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är sjukdom. 4 § Svar på interpellation 2003/04:312 om hedersrelaterat våld 1 Statsrådet (): har frågat statsrådet om vilka åtgärder hon avser att vidta för att barn som är bosatta i får rätt till samma engagemang och skydd från samhället oavsett etniskt ursprung samt om hon är beredd att vidta åtgärder för att låta se över socialtjänstlagen för att undersöka möjligheten att bedriva utredning enligt 11 kap. 1 § i denna lag utan att informera vårdnadshavare. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Låt mig börja med att hålla med om att kulturella sedvänjor aldrig kan vara en förmildrande omständighet om våra lagar överträds. Alla flickor och pojkar som bor i har rätt till samma engagemang och skydd från samhället. Naturligtvis är det så, och det är också det som har varit vägledande för regeringens arbete. Det kan inte råda något tvivel om den saken. Regeringen har gjort stora satsningar för att utveckla skyddade boenden med mera för flickor och unga kvinnor som riskerar att utsättas för hedersrelaterat våld. Sammanlagt avsätts för detta ändamål åren 20042006. Länsstyrelserna i de tre storstadslänen har fått 4,5 miljoner vardera för att stimulera inrättandet av skyddat boende. Medlen får även användas till utbildning, attitydpåverkande arbete med mera. I detta arbete är det viktigt att den kunskap som finns hos frivilligorganisationer som exempelvis kvinnojourer tas till vara. Därför har föreningen och även andra organisationer fått del av de avsatta medlen. Övriga länsstyrelser har fått medel för att kartlägga och analysera behovet av insatser för flickor och unga kvinnor som riskerar att utsättas för hedersrelaterat våld. En rapport till regeringen om vilka insatser som har gjorts och vilka behov av ytterligare insatser som behövs ska lämnas till regeringen senast vid utgången av mars månad. andra fråga, om att införa en möjlighet för att starta en barnavårdsutredning utan att informera vårdnadshavaren, gör mig mer bekymrad. Jag har tydligt redogjort för min ståndpunkt, nämligen att socialtjänstlagen ger tillräckliga möjligheter för att ge skydd och stöd för utsatta flickor och pojkar. Det är viktigt att detta budskap kommer fram. Det är viktigt att de flickor och pojkar som behöver skydd och stöd vet att de i förtroende kan vända sig till . Som debatten nu förs skulle det kunna uppfattas som att så inte är fallet, och det anser jag vore djupt olyckligt och allvarligt. Den som känner sig hotad av sin familj ska inte vara rädd för att söka sig till . Nyckelfrågan är fortfarande var gränsen mellan rådgivning och utredning går. Detta är ingen enkel gränsdragning, och frågan är om det är möjligt eller ens önskvärt att tydligare reglera detta i lagen. Enligt min mening måste lagstiftningen vara tydlig och klar när det gäller flickans eller pojkens rätt till råd, skydd och stöd och samhällets ansvar för att ombesörja detta. Om det finns ett reellt hot ska självklart fatta ett beslut om omhändertagande. Problemet med avsaknaden av beslutsunderlag för gäller fortfarande även om någon annan instans skulle fatta beslut om att inleda utredning utan vårdnadshavarens kännedom. Ett undantag som görs på sådana grunder riskerar att allvarligt undergräva förtroendet för . Jag har all respekt för att det är en mycket grannlaga bedömning som har att göra i dessa fall. Det är också anledningen till regeringens uppdrag till vilket resulterade i meddelandebladet Flickor som lever under hot och tvång i familjer med strängt patriarkala värderingar. Det ger ett viktigt stöd för bedömningen. Just nu inväntar vi resultatet av länsstyrelsernas kartläggning och analys av behovet av insatser för ungdomar som riskerar att utsättas för hedersrelaterat våld samt inrättanden av skyddande boenden som ska redovisas . Jag hoppas att vi med detta som grund får anledning att återkomma med en diskussion om hur vi bäst kan fortsätta att utveckla vårt skydd och stöd för dessa flickor och pojkar. Då som framställt interpellationen anmält att han var förhindrad att närvara vid sammanträdet medgav förste vice talmannen att i stället fick delta i överläggningen. 2 (): Jag tackar statsrådet för svaret, som är något förbryllande och föranleder nya frågor. Det är väldigt trevligt att statsrådet är här, men lite synd att det inte är som är här. Jag hade tänkt ställa en fråga till med anledning av ett uttalande av , som ju har utsetts att leda regeringens integrationspolitiska maktutredning. Enligt honom är hedersvåldsdiskussionen överdriven och resultatet av en rasistisk komplott. Kan statsrådet kanske ta avstånd från den inställningen? Låt mig först konstatera att det är oerhört viktigt att markera att svensk lag gäller alla. och barns bästa ska gälla alla barn, även barn som kommer från andra länder och barn som utsätts för risker eller hedersrelaterat våld. Familjen och föräldrarna har en oerhört viktig och oersättlig roll när det gäller barn som utsätts för våld, hot, trakasserier eller något annat. I normalfallet ska barnet kunna vända sig till sin mamma och pappa för att få stöd, trygghet och skydd. Familjen ska vara en oas. De barn som utsätts för våld, hot och andra bestraffningar av sin egen familj har inte den möjligheten och är därför oerhört utelämnade och utsatta. Min fråga är: Till vem eller vilka ska de med tillit vända sig för att få hjälp och stöd? Statsrådet säger i sitt svar att har tillräckliga möjligheter att ge skydd och stöd till utsatta flickor. Jag har en helt annan uppfattning. Som gammal socialarbetare vet jag att om någon söker hjälp och stöd måste man inleda en utredning. Den kan föregås av en förhandsbedömning. Man kan ha något rådgivande samtal, men man kan inte utelämna vårdnadshavarna. Därför är det beklagligt att statsrådet inte nappar på möjligheten att låta länsrätten pröva om det finns skäl för att få göra en utredning utan vårdnadshavares samtycke. Till veckan ska vi här i kammaren behandla ett betänkande där det står så här: Det finns motioner som talar om att man ska kunna ingripa till ett barns skydd eller stöd utan att informera vårdnadshavarna härom. Utskottet har förståelse för den problematik som beskrivs i motionerna, men anser att det av rättssäkerhetsskäl inte bör göras något avsteg från principen att familjen alltid ska informeras om att en utredning pågår. Min fråga till statsrådet är: Vilka rättssäkerhetsskäl är det? För vem ska rättssäkerheten gälla? 3 (): Det är ett stort antal flickor som detta rör sig om, flickor som lever under hot och rädsla dagligdags. Det talas om 1 500, men det är säkert ingen kvalificerad gissning att det finns ett stort mörkertal när det gäller detta. Jag tycker att det är bra att den här interpellationen ställs. Men jag tycker att det är väldigt trist att det behövs. Det här är något som inte startade med och Pelas död utan började , och jag tycker att det skulle ha kunnat göras mycket mer under resans gång. En del har gjorts, men det är fortfarande mycket som är ogjort. Jag kan peka på ett beslut som vi kommer att fatta här i kammaren inom en månad, och som handlar om det som jag kallar sommarlovsäktenskapen, och som innebär att vi sätter stopp för möjligheten för unga flickor att giftas bort på hemmaplan. Det brukar ofta ske , och det är därför som jag kallar detta för sommarlovsäktenskap. Jag hade gärna velat att den lagen skulle ha trätt i kraft före påsk. gör den inte det, utan den kommer att träda i kraft , som det ser ut. Jag ska ta upp några synpunkter. Jag vill ha statsrådets tankar om hur man ska lösa den problematik som jag pekade på. Jag tycker att det är allvarligt att när en ung flicka kommer till därför att hon är rädd för sin familj har en tvingande skyldighet att underrätta föräldrarna. Då finns det en möjlighet att tillsätta ett ombud för den här flickan, och ett ombud har tystnadsplikt, och det är olagligt för vederbörande att underrätta föräldrarna. Jag skulle vilja höra statsrådets synpunkter på det. Min andra fråga handlar om kvinnojourerna. Eftersom dessa flickor är oerhört rädda och ängsliga och oftast inte vill blanda in familjen när det gäller detta har kvinnojourerna på många håll blivit en för dessa flickor. Statsrådet nämner kvinnojourerna på en rad i sitt interpellationssvar. Jag skulle gärna vilja att statsrådet utvecklade möjligheterna för kvinnojourerna att engagera sig i denna problematik. Samhället skulle också ha en skyldighet att stödja kvinnojourerna i det här arbetet. Min tredje och sista fråga handlar om sekretesskyddet. Dessa flickor kan i många fall få en skyddad identitet. Det är bra och nödvändigt. Det är, som sagt, trist att det ska behövas, men så är det. Men detta integritetsskydd är alltför grovmaskigt. Inte sällan lyckas den som vill knäcka detta sekretesskydd och spåra upp flickorna. Jag tycker att detta är allvarligt. Om man lever under den ständiga rädsla som dessa unga flickor har gjort och sedan tror sig ha fått ett heltäckande skydd och det visar sig att detta skydd inte har den täckningsgrad som man hade förväntat sig blir det en orimligt svår situation för dessa flickor. Jag skulle vilja att statsrådet lovar att se till att detta skydd stärks. Vi ska undersöka hur det verkar och se på vilka sätt man kan stärka skyddet för dessa flickor. Det var alltså tre frågor som handlade om ombud, kvinnojourerna och sekretesskyddet. 4 Statsrådet (): Jag tycker också att det är bra att den här interpellationen ställs, därför att ju mer vi diskuterar frågan, desto mer ökar också medvetenheten i hela samhället om problematiken. I botten finns att vi så gärna vill tro och hoppas att familjen är den bästa brottsförebyggande enheten och den som bäst kan medverka till att förebygga elände på olika sätt. Men vet vi att familjen ibland är en del av problemet och inte en del av lösningen. Då måste slutsatsen bli att när familjen är svag måste samhället vara starkt. Det är det som är vår utgångspunkt när vi lägger upp en socialdemokratisk socialpolitik. Samhället måste vara starkt och ha ett starkt skyddsnät i botten, och det måste vara allra starkast för de allra mest utsatta. Jag tycker inte att det egentligen finns något tvivel om regeringens ambition i det här fallet. Jag berättade om de nya medel på nära som vi anslår för att bygga upp skyddade boenden. Det sker över hela landet. Jag sade inte, som kanske antydde, att har tillräckliga möjligheter att ge detta skydd och denna hjälp. Det är just därför som vi vill göra en förstärkning när det gäller att bygga upp skyddade boenden, gärna i väldigt nära samarbete med kvinnojourerna, för att anknyta till fråga. Man ska också komma ihåg att vi för innevarande budgetår anslår ytterligare till kvinnojourerna för att de ska kunna bygga ut och utveckla sitt viktiga arbete. Där finns det väldigt stora brister, som vi nu successivt försöker komma till rätta med. Jag vet inte riktigt hur orden har fallit när det gäller om detta är en rasistisk komplott eller något annat, som tog upp. Så är det självklart inte. Detta är en fråga som är mycket levande och som vi måste ta på allra största allvar. Och man kan då inte heller väja för att ta diskussioner som ibland kan vara ganska känsliga med en del invandrargrupper. Det måste vi vara beredda att göra. Jag har själv erfarenhet av detta. Jag har en ganska god relation med den kurdiska gruppen i . Jag har jobbat mycket med kurdiska frågor. Den diskussion som uppstod kring både mordet på och mordet på ledde också till en mycket stor diskussion inom den kurdiska gruppen. Den ledde faktiskt till och med till att man ändrade lagstiftningen i irakiska för att jämställa den här typen av våld och mord med andra typer, det vill säga att det inte skulle finnas några förmildrande omständigheter som det tidigare hade funnits i den gamla irakiska lagstiftningen. Vi ska alltså inte väja för att ta den diskussionen klart och tydligt. Det är viktigt att markera att man alltid ska kunna vända sig till i förtroende. Vad jag flaggade lite grann för i mitt interpellationssvar var att om man för diskussionen på ett särskilt sätt finns det en risk för att man målar upp bilden av att om man vänder sig till kommer föräldrarna att få veta det. Så är det inte. Det var därför som vi gav ett uppdrag som resulterade i ett meddelandeblad där det informeras om att kan och ska föra dessa rådgivande samtal. Men när man sedan kommer till en punkt då man kanske måste ringa läraren eller fritidsgårdspersonalen eller blanda in ytterligare människor i detta måste man starta en utredning. Om man då ser att det finns en risk för flickan ska man göra ett omhändertagande. I annat fall finns det risk för att man i efterhand utsätter flickan för väldigt stor fara, om detta kommer fram till familjen på omvägar. Den gränsdragningen är svår att göra, men den måste nog göras. 5 (): Våld mot kvinnor läser vi om snart sagt . Vi vet därför att det är ett reellt problem. Men det hedersrelaterade våldet är så att säga i en annan division. Och jag vet att det är oerhört viktigt att vi sätter ned foten och talar om att detta inte är acceptabelt i det svenska samhället och på alla tänkbara sätt gör klart för männen och familjerna att det svenska samhället inte tolererar detta. I svaret talar statsrådet om att man i förtroende ska kunna vända sig till . Intentionerna och själva skrivningarna i socialtjänstlagen är alldeles utmärkta. Men jag måste säga att har misslyckats när det gäller att ha denna välkomnande och positiva attityd. När det gäller flickor som är utsatta för hedersrelaterat våld räcker det inte med ett och annat samtal, utan man måste gå vidare och göra utredningar. Hur ska man då göra, om det första som man måste göra är att vända sig till vårdnadshavarna? Det är det som jag vänder mig mot. Då omöjliggörs detta. Så snart du tar en enda kontakt utanför för ytterligare information har du enligt lag startat en utredning. Därför är det min förhoppning att statsrådet och regeringen ska återkomma och gärna acceptera det förslag som har lagt om att man ska kunna göra undantag just för att skydda de här flickorna. Jag har en konkret fråga till statsrådet, som pratar varmt om socialtjänst och med vilket förtroende människor kan vända sig dit: Vilka konkreta verktyg har att hjälpa flickor och pojkar, verktyg som är byggda på frivillighet och på samtycke och där vårdnadshavare är involverade konkreta verktyg som är värda namnet? 6 (): och den paragraf som reglerar det tvingande att underrätta föräldrarna ska jag inte lägga mig i, men jag ska ställa en fråga till statsrådet om den möjlighet som finns att tillsätter ett ombud. Då kommer man ifrån denna fråga, som kanske också är lite laddad, och kan behandla den på ett mera praktiskt sätt. Jag återkommer med den frågan. är på något vis en enfrågestat. Vi lyfter en fråga i taget, och sedan glömmer vi bort den. När de här frågorna har varit på tapeten och varit omtalade och omskrivna på många ställen utbildar man poliser, och andra som också är aktuella i sammanhanget. Antalet flickor som lever i de här förhållandena går inte upp och ned i den takt som vårt intresse för deras liv och leverne går upp och ned. Därför skulle jag vilja vädja till statsrådet att hålla den här frågan levande alltid. Det går inte att sätta in punktinsatser, och sedan är det bra med det. Jag hade också en fråga om skyddad identitet. Som jag sade tidigare brister skyddet för de här flickorna, och de som vill om jag uttrycker mig lite slarvigt komma åt dem gör det i alltför många fall. Jag vill se en översyn över den praxis och den lagstiftning som vi har för att vi ska täppa till de här möjligheterna. , förutom de här två frågorna, tycker jag att det är väldigt viktigt, nu när vi lyfter de här frågorna och gör det så ofta vi kan, att inte stigmatisera hela befolkningsgrupper. Det här är fortfarande inte vanligheter, utan ovanligheter, men ovanligheter som vi måste ta i med största kraft och seriositet. 7 Statsrådet (): Jag tror att vi alla säkert har samma höga ambitioner, även om det kan låta som att vi har olika uppfattningar i detaljer. Jag tror att vi också med den här debatten medverkar till att driva frågan framåt. Jag delar uppfattning att detta är ett långsiktigt arbete. Det kan inte vara konjunkturberoende eller beroende på vad som råkar stå i en tidning en enstaka dag. Här gäller det att bygga upp på lång sikt. Det är därför som de pengar som vi nu anslår till skyddat boende ska gå ut framåt och medverka till att stadga det skydd som finns. Konkreta verktyg finns. Det finns i det skyddade boende som vi ska bygga upp och som redan finns på många platser. Men det har vi också i lagstiftning i form av lagen om unga, där vi har en omhändertagandemöjlighet som man kan och ska använda sig av i situationer där det finns ett hot. Om man skulle göra på det sätt som föreslår och starta en hemlig utredning för det är det vi talar om, att man ska ringa lärare och fritidspersonal hemligt och det finns ett verkligt hot i botten är jag rädd för att det förr eller senare, kanske till och med ganska snabbt, kommer fram till familjen. Då kan det bli betydande bekymmer för den flicka som är utsatt. Jag är rädd för att man sätter henne i en väldigt svår situation. Vi måste tro på flickans ord när hon tar kontakt med att hon är hotad. Då är det bara att säga att hotet finns. Man behöver inte ringa lärare och fritidspersonal för att kontrollera det för att så att säga starta en utredning, utan hotet finns där redan. Då ska vi använda den lagstiftning som finns, LVU-lagstiftningen, för att lösa situationen som man kanske har en utredning. Därför är jag lite besvärad. Vi får inte låta den här debatten ge ett intryck av att man inte kan vända sig till . Det ska man göra, och man ska kunna göra det med förtroende. hade en fråga om ombud. Det är alldeles riktigt att det finns möjlighet att förordna ett särskilt ombud. Jag anser att dessa anlitas alldeles för lite i de här situationerna, men det ska man göra. De kan ge hjälp och stöd i en väldigt känslig situation. Jag tycker att det är bra att pekar på den möjligheten. Det är också bra att vi får en diskussion om sekretesskyddet. Jag tar gärna med mig den synpunkt som hade om att det är alltför grovmaskigt och att det finns risk att man får alltför stora möjligheter att röja identiteten. Det tycker jag är sådant som vi absolut måste titta närmare på för att se hur vi kan stärka skyddet också i det avseendet. 8 (): Jag får erinra om att kom en agalag i . Den kom till stånd därför att det visade sig att svenska barn utsattes för grov misshandel. har det gått ungefär , och många barn är medvetna om att det inte är tillåtet att slå och aga . Min förhoppning är att vi när det gäller det hedersrelaterade våldet, som ju är kriminella handlingar och som ska betraktas som sådana, mycket aktivt håller frågan levande. Beträffande de stödinsatser som unga kvinnor kan få tycker jag ändå att statsrådet ska titta över både vilka attityder det finns till och i vad mån man vänder sig till till exempel som anmälningsskyldig personal. Det är inte alla som gör det. Det kommer rapporter om att man inte gör det. Antingen vet man att det inte händer någonting eller också känner man sig själv som anmälare hotad och rädd. Jag har i denna debatt fått bekräftat att både och anmälningsskyldigheten behöver ses över för att möjliggöra hjälp till de här utsatta kvinnorna. 9 Statsrådet (): Jag ska avslutningsvis tacka för interpellationen. Återigen, det är viktigt att vi med de här debatterna fortsätter att hålla diskussionen levande. Det är att utöva ett slags tryck på alla samhällssektorer att helt enkelt hålla uppe medvetenheten. berörde i slutet frågan om anmälningsplikt. Jag håller helt och fullt med om att de personalgrupper som jobbar med barn och unga måste bli mycket bättre på att anmäla när de ser tecken på att barn och unga far illa. Det var därför som vi lade fram en proposition om utsatta barn där vi dels förstärkte anmälningsplikten, skrev in den i den lagstiftning som berör de här personalgrupperna, dels utvidgade den till att omfatta även vissa andra fält, framför allt kriminalvården. Jag håller med om att vi måste bli bättre på den delen. För tillsatte vi en parlamentarisk kommitté som ska se över hela den sociala barn- och ungdomsvården i syfte att lägga fram en handlingsplan för denna eller 2006 hoppas jag. Självklart är också den diskussionen en naturlig del i det utredningsarbetet. Här finns mycket att göra. Vi kan givetvis gå in med pengar, och det gör vi under dessa år. Vi kan se över olika lagstiftningar. Sekretesslagen har nämnts här, och det är en intressant sak att följa upp. Det gäller också frågan om att använda ombud. Den väg som har anvisat tror jag inte är lämplig. Den lösning som vi har landat på är betydligt bättre också för att på lite upprätthålla skyddet för de utsatta barnen och ungdomarna. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 2003/04:319 om moms för allmännyttiga föreningar 10 Finansminister (): har frågat mig hur jag avser att utforma regler för att undanta allmännyttiga organisationer från momsplikt så att tusentals ideellt arbetande personer i kan fortsätta sin viktiga uppgift. Frågan har ställts mot bakgrund av de förslag som lämnat i betänkandet Mervärdesskatt i ett EG-rättsligt perspektiv, SOU 2002:74. Jag har i ett svar på fråga 2003/04:844 av om momsbeläggning av ideella aktiviteter redogjort för mina avsikter när det gäller beredningen av betänkandet. Först vill jag betona att de förslag som utredningen har lagt fram innebär att verksamhet som bedrivs av ideella föreningar får en positiv särbehandling. Också beredningen inom har gjorts med hänsynstagande till den ideella verksamhetens särskilda karaktär. Vid beredningen har det framkommit att det inom ramen för EG-rätten finns vissa ytterligare möjligheter till skattebefrielse för verksamhet som bedrivs av det ideella föreningslivet. Med hänsyn till de förändringar av utredningens förslag som den ytterligare granskningen resulterat i har jag funnit det lämpligt att inte nu föreslå en remiss till Lagrådet. Jag avser i stället att remittera en departementspromemoria med anledning av utredningsbetänkandet i dess helhet. Remissinstanserna får därmed en möjlighet att lämna synpunkter på de nya förslagen innan regeringen tar slutlig ställning i en proposition till . 11 (): Ärade ledamöter och åhörare! Den här diskussionen har sin utgångspunkt i ett direktiv från EU, det så kallade sjätte momsdirektivet. Det innebär en möjlighet att momsbelägga allt och att göra väldigt många och stora undantag. När man diskuterar den här frågan behöver man fundera över den ideella sektorns betydelse i . Vi är det land i som har flest människor engagerade i ideell verksamhet. Det är människor som genom tid, pengar, engagemang och vilja bidrar till att bygga vårt land. Det kan gälla de 320 000 studiecirklar som anordnas , de idrottsföreningar som skulle beröras av det här förslaget fler än 10 000 arbete med hemlösa, Rädda Barnens arbete med barns situation, Röda Korsets arbete med flyktingar och hemlösa, arbete med hemlösa, kulturföreningars arbete och så vidare. Allt detta är inte bara ideellt, utan det är också samhällsnyttigt.