prot · GR09130 · 2004-06-17 00:00:00 — Det handlar om möjligheter till tillväxt på landsbygden i dubbel bemärkelse vilket också i stor utsträckning bidrar till landets BNP. Landsbygden kan bara utvecklas om det finns livskraftiga jord- och skogsbruk. När jag frågar bönder runtom i landet vad de allra mest behöver för att kunna fortsätta och utveckla sitt företagande svarar alla med en mun: Långsiktiga och förenklade regelverk och likvärdiga villkor. har deltagit i den referensgrupp som vi hörde om tidigare, och det har vi uppskattat. Där har vi kunnat diskutera och framföra våra synpunkter. förordar en blandmodell, eftersom den mer baseras på nuläge och framtid än på historik. Vi har envist upprepat det orimliga i regelverket, som innebär att exempelvis am- och dikoersättningarna kommer att baseras på gårdsnivå. Vi anser fortfarande att jordbruksministern ska försöka få till stånd en ändring på denna punkt i EU. Vi accepterar fem arealstödsområden men anser att de bör minskas och bli lika i hela EU. En av utgångspunkterna för implementeringen av den nya jordbrukspolitiken var administrativa förenklingar för såväl lantbrukare som myndigheter. har därför yrkat på att en målsättning och en plan för ett förenklat regelverk och förenklad byråkrati ska upprättas. Vi ställer oss också frågande till den stora summa 20042005 som kommer att användas till att utöka administrationen. Vi förstår att den hade behövts om gårdsmodellen valts, för då hade vi kunnat förvänta oss ett stort antal överklaganden. känns summan emellertid inte befogad. har varit kritiskt till att moduleringsmedel avsedda för miljö- och landsbygdsåtgärder skulle användas till administrativa utgifter. Så blev inte fallet, vilket vi välkomnar. Däremot anser vi att det är fel att detaljstyra användningen av LBU-medlen. Vi tror mer på målstyrning. anser också att bönderna ska ersättas för sina allmänna nyttigheter. Vad gäller det nationella kuvertet, som nämnts tidigare i debatten, har vi varit öppna för diskussioner. Vi tycker att det är en klok landning som regeringen gjort på , men eftersom vi förstått att detta blivit en symbolfråga gör vi bedömningen att regeringen bör återkomma till om det finns förslag till en ändring av procentsatsen. Den nationella reserven har kommit att bli en livlina för flera bönder. Vi vill därför understryka vikten av att jordbruksministern driver detta i EU så att möjligheter öppnas upp för bönder som drabbas hårt av reformeringen på grund av ändrade spelregler. Vid alla reformer har det visat sig att olika grupper drabbas och kommer i kläm. Jag vill lyfta fram ett exempel där en lösning ännu inte är nådd. Foderärter klassas som spannmål, medan konservärter klassas som grönsaker. Detta visar hur viktigt det är att vi fortsätter med förenklingen och förändringen av jordbrukspolitiken för att befria bönderna så att de själva kan besluta om vad de ska odla. I denna specifika fråga kan man inte vänta på framtida revidering 2009, utan det behövs en snabb lösning. Sist, men inte minst, herr talman, handlar det om bättre konkurrensvillkor, men också om möjligheter att bedriva företagsamhet. är övertygat om att det viktigaste för enmans- och fåmansföretagen där merparten finns på landsbygden är en mer företagarvänlig politik. Den problemställningen löses snabbast genom ett regimskifte. Vi är förvånade över att majoriteten inte mer utnyttjat möjligheterna att genom ännu tydligare ekonomiska incitament övergå till alternativa drivmedel. Vi har ofta talat om och pekat på RME, rapsmetylester, som ett exempel på förnybara drivmedel som skulle kunna användas. EG-direktivet om en ökad användning driver på utvecklingen. Enligt den senaste rapporten kommer inte att nå de uppsatta målen. Varför föreslår inte majoriteten förbättrade konkurrensvillkor i kombination med ett rejält kliv från det fossila användandet? Avslutningsvis, herr talman, vill jag säga att den svenska bondenäringen står inför ännu en omställning. Det är ett luttrat släkte, som tvingats anpassa sig till nya beslut. För att möta framtidens utmaningar och krav vad gäller miljö, djurskydd och livsmedelssäkerhet i ett lönsamt företagande krävs både stor yrkesskicklighet och kreativitet i kombination med långsiktiga spelregler, bättre konkurrensvillkor och medvetna konsumenter. Det är både en företagsmässig och en politisk utmaning. Jag står givetvis bakom samtliga reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 16. 218 (): Hur mycket kommer dieselskatten för jordbrukets arbetsmaskiner att sänkas, och kommer skogsbrukets arbetsmaskiner också att få en sänkning? Hur avser regeringen att utforma den nationella reserven, skyddsnätet för dem som råkar mest illa ut vid genomförandet av reformen? Vad har regeringen egentligen för avsikter med det nationella kuvertet? Kan jordbruksministern lova att det så kallade kuvertet inte kommer att användas för ytterligare överföringar från produktionsjordbruket till finansiering av exempelvis satsningar inom landsbygdsutvecklingsprogrammet? Kommer regeringen att ytterligare försämra de svenska jordbruksföretagens konkurrensvillkor genom strängare tvärvillkor än andra länder för att få eller gå miste om stödrättigheterna? Kommer regeringen att fortsätta att använda utbetalningstidpunkten för jordbruks- och landsbygdsstöden som regulator för att klara utgiftstaken med den osäkerhet för enskilda företagare som detta för med sig? Hur ser regeringen på tendenserna till åternationalisering av jordbrukspolitiken? Även om de stora pusselbitarna i tillämpningen av den gemensamma jordbrukspolitiken snart finns på plats vill jag med de frågorna peka på de osäkerheter som fortfarande råder hos en näring som är satt under ett mycket stort tryck vad gäller lönsamhet och andra möjligheter att bedriva sin verksamhet och bedriva den vidare. Jag hoppas att jordbruksministern eller kan prioritera att svara på de frågorna i sina anföranden framför att återupprepa det som redan är känt och som vi arbetat med . För oss kristdemokrater är svenskt jordbruk en mycket viktig basnäring, som framför allt producerar livsmedel av hög kvalitet med kanske världens bästa djuromsorg och högsta miljökrav. har den socialdemokratiska regeringen bestraffat svenska jordbruksföretagare för detta genom högre produktionsskatter än i de viktigaste konkurrentländerna och ett företagsklimat som i övrigt befinner sig i strykklass när det gäller skatter, byråkrati och krångel. När nu de nya förutsättningarna för jordbruksstöden börjar komma på plats, där frikopplingen är den avgörande faktorn, kommer konkurrenssnedvridande särregler och pålagor att få en avgörande betydelse för de svenska jordbruksföretagens möjligheter att hävda sig. Det är alltså helt nödvändigt att den av regeringen utlovade dieselskattesänkningen kommer snabbt och att den ger en nivå på högst den genomsnittliga EU-nivån. Handelsgödselmedelsskatten måste återföras fullt ut eller avskaffas och inte, som föreslås, omfördelas till olika insatser inom miljö- och landsbygdsutvecklingsprogrammet. Förenklingar av regelverket och sänkningar av vissa tillväxtfientliga skatter måste också finnas med när det gäller att förbättra företagsklimatet. förslag när det gäller arvs- och gåvoskatten är lovande. Men vis av erfarenheten kan jag inte förmå mig att tro på förbättringar förrän de finns på plats. Denna brist på förtroende för regeringen gäller också i hög grad dieselskatten, där löften har svikits gång på gång, på gång. De olika modeller som var möjliga att välja inom ramen för den beslutade reformen har alla sina för- och nackdelar. Regeringen och stödpartierna valde snabbt bort den så kallade gårdsmodellen och lade inte ned så mycket arbete på att analysera hur denna modell kunde utvecklas vidare för att komma till rätta med de uppenbara brister som initialt kunde konstateras. kan acceptera den blandmodell som regeringen föreslår som en kompromiss mellan en renodlad gårdsmodell respektive regionmodell. Den valda modellen innebär fortfarande en viss omfördelning från produktionsjordbruket till mer extensiv naturvård. Detta leder till att jordbruksföretag som utvecklat, utvecklats och investerat enligt de förutsättningar som gällt kan få uppenbara lönsamhetsproblem. Här måste den nationella reserven under en övergångstid kompensera dem som råkar mest illa ut. Det ser jag som ett anständighetskrav. Jag hoppas att socialdemokratiska representanter i debatten kan ge ett entydigt besked om ambitionerna på den punkten. Regeringens förslag innebär att fördelning av stödrättigheter kommer att bestämmas utifrån vem som brukar marken vid ansökningstidpunkten det år systemet träder i kraft. Det innebär att ytterligare tid ges för markägare att säga upp arrendatorer för att själva kunna tillgodoräkna sig stödrätterna. Det kan leda till att mark som aktivt brukas tas ur produktion. Regeringen bör överväga möjligheten att fastställa ett tidigare datum som grund för fördelningen för att möta detta problem. ska regeringen redovisa till kommissionen hur reformen kommer att tillämpas i vårt land. Jag tar mig därför friheten att skicka med ett antal synpunkter på sådant som regeringen bör fundera en gång till på innan slutversionen skickas in. Hur kan det vara möjligt att redan i föreliggande skrivelse slå fast att handjursbidragen ska frikopplas helt ? Det gäller att har fjärrsyn. Är det inte marknadssituationen för kött och slaktverksamheten som ska bestämma detta? Regeringen bör vidare skaffa sig utrymme att vidta särskilda åtgärder för stöd till vallfröodlingen, framför allt timotejfrö, om skulle få för sig att rikta särskilt stöd till denna produktion. Odlare av stärkelsepotatis får med nuvarande förslag konkurrensnackdelar i förhållande till andra länder. Förslagsvis av det frikopplade stödet till denna näringsgren bör därför utgå som gårdsstöd. Det är vidare viktigt att det finns gemensamma regler för vilka krav som ska ställas på jordbruksföretagen för att erhålla de nya EU-stöden. De krav som anges i direktiv och förordningar bör gälla som grund för kontroll, sanktioner och utbetalningar av frikopplade ersättningar. Överträdelser av svensk lagstiftning där den går utöver EU:s krav bör hanteras av svenskt rättsväsende. Min utmätta tid börjar närma sig sitt slut. Med förhoppning om att få svar på de inledande frågorna vill jag avslutningsvis yrka bifall till reservation nr 16. 219 (): Jag ska börja med mitt yrkande. Även om jag står bakom samtliga reservationer yrkar jag bifall endast till reservation 16. De förändringar som vi nu har att debattera vad gäller den framtida jordbrukspolitiken är sannolikt de största förändringarna för svensk lantbruksnäring sedan EU-inträdet. De har oerhörd betydelse för lantbrukssektorn. De kommer också att ha stor betydelse för om svenska konsumenter kommer att ha möjlighet att välja svenska råvaror och svensk mat av god kvalitet. Det som var sagt skulle vara en halvtidsöversyn blev en helrenovering av jordbrukspolitiken. Det kommer självklart att påverka mycket. Jag vill börja med att beskriva tre inriktningar som jag ser för svenskt jordbruk, svensk landsbygd och svenskt lantbruk framöver. Den första inriktningen är den som kanske syns tydligast. Det är större produktionsenheter och strukturrationalisering. Det är en positiv utveckling om vi ska lyckas konkurrera på världsmarknaden och den lokala marknaden. Den andra inriktningen är nischföretag där det inte handlar om volymerna utan där man siktar mer på att vidareförädla och höja förädlingsvärdet på det man producerar. Den tredje inriktningen är vad jag kallar intresselantbruk. Där har man sitt lantbruk inte för det ekonomiska utbytet utan därför att man värderar boendet, har det som avkoppling och så vidare. målar vi upp konflikter de olika typerna emellan. Det tycker jag inte att vi behöver göra. De olika inriktningarna behöver varandra. De som producerar de stora volymerna kan mycket väl dra nytta av den glans som nischprodukterna ger. De som kanske har sitt intresselantbruk bidrar självklart på ett bra vis till den sociala strukturen på landsbygden som bryts ned om vi bara har stora enheter med långt mellan varandra. Jag tycker inte att vi ska måla upp motsättningar som kanske egentligen inte finns. När vi nu ändrar politik är det alldeles uppenbart att det är den första kategorin, de lite större och intensivare enheterna, som riskerar att ta stryk. Som jag bedömer det är det frikopplingen som är det dramatiska i förändringen, om man ser till helheten och sektorerna. Det är en frikoppling som har till syfte att det som produceras mer ska styras av vad marknaden efterfrågar och mindre av bidragssystemen. Det tycker jag är en bra utveckling. är det ju så att när vi gör oss mer beroende av marknaden är det mer betydelsefullt vilka konkurrensvillor vi har på marknaden. Det har vi varit inne på tidigare. Det är oerhört viktigt att sektorn får konkurrensvillkor som gör att man på ett vettigt sätt kan konkurrera på den marknad som vi nu ska närma oss och låta oss styras mer av. Som vi vet handlar den gröna sektorn om av BNP. Det har självklart stor betydelse både för kringnäringar som slakterier och livsmedelsförädling och för sysselsättningen att produktionsvolymerna hålls uppe. Vi står helt bakom majoritetens förslag till modell. Det är en blandmodell som vi tycker är det vettiga . Det ställs dock stora krav på att vi kan hantera de företag som kanske tappar mest i ersättningsnivå. Det är ofta företag som har investerat stora belopp och som är förhållandevis nystartade. Som företagare i lantbrukssektorn har man avskrivningstider att förhålla sig till. Det finns en avskrivningstid för byggnader. Hur länge håller byggnaden? 20, 25 eller ? Det finns en ekonomisk avskrivningstid för hur länge utrustningen är ekonomiskt effektiv. Det kan röra sig om 10, 12 eller . Den kortaste avskrivningstiden är den politiska avskrivningstiden. Hur snabbt ändrar sig de politiska besluten? Tyvärr hänger de inte ihop. Jag är oroad över att den politiska avskrivningstiden blir kortare och kortare, särskilt med det sällskap som regeringen har i de här frågorna. Det är tveklöst så att man som enskild företagare har med detta i sina beräkningar. Det kommer att vara en av de större frågorna, att se till att vi har långsiktiga beslut som gör att man vågar investera långsiktigt utan att behöva vara rädd för att den politiska avskrivningen ska bli kortare. Det handlar alltså om den nationella reserven och hur vi ska nyttja den för att på bästa sätt kunna fånga upp de företag som riskerar att tappa kanske i ersättning. Hur ska vi göra för att de här företagen ska klara övergångarna? har kontaktat oss i utskottet och pekat på att det rör sig om 250300 företag som i snitt tappar . Det rör då nötköttssektorn. Det är bra att vi har ministern närvarande som kan ge ett svar till svenska lantbrukare om hur den nationella reserven kommer att nyttjas. Kommer man att arbeta för att den ska bli tillräckligt stor och effektiv för att kunna fånga upp de här företagen? 220 Jordbruksminister (): Låt mig inledningsvis konstatera att jordbruket är viktigt för . Sammantaget står den gröna näringen för så mycket som av BNP och av sysselsättningen. av råvarorna till den svenska livsmedelsindustrin är inhemska. Livsmedelsindustrin med sin omslutning på är den fjärde största industrisektorn om man ser till omsättning, och den är större än klassiska svenska näringar som pappers- och metallindustrin. Jag vill också lyfta fram att det svenska jordbruket producerar mat av högsta kvalitet med stor hänsyn till miljön och med en världsledande omsorg om djuren. Den förändring som vi nu ska genomföra skulle jag vilja kalla lika nödvändig som radikal. Vi tar de första viktiga stegen bort från en föråldrad jordbrukspolitik som inte är långsiktigt hållbar. Den nya politiken innebär att jordbrukare ska producera det som konsumenterna efterfrågar, inte det som ger de största bidragen. En annan principiellt viktig förändring är ju att medlemsländerna ges ett större inflytande över hur jordbrukspolitiken ska utformas i det egna landet. Det gör att vi måste göra ett antal nationella val. Vi har arbetat hårt med att hitta den rätta modellen för . Vi har valt blandmodellen. Jag vill i det här sammanhanget passa på att tacka de ledamöter från samtliga partier som har deltagit i den här parlamentariska kontaktgruppen. Jag tycker att vi har haft ett positivt och resultatinriktat arbetsklimat. Jag vågar påstå att vårt arbete har varit framgångsrikt. Den skrivelse som vi diskuterar här och som bygger på en överenskommelse mellan regeringen, och har mottagits väl och har beskrivits som en balanserad lösning av företrädare både för jordbruket och för miljöintressen. Strukturrationaliseringen i svenskt jordbruk har pågått i en relativt jämn takt . Färre och större jordbruk, investeringar för mer rationell produktion, satsning på mer högavkastande djur och växtmaterial och skickliga företagare har gett en ökande produktivitet. Vi vet alla att priserna på insatsvaror har ökat mer än avräkningspriserna, och generellt är lönsamheten i svenskt jordbruk ansträngd. Det finns uppenbara behov av att stärka det svenska jordbrukets konkurrenskraft. Regeringens linje är offensiv när det gäller att nationellt genomföra den beslutade EU-reformen. Vi föreslår att den nya modellen införs . Ersättningarna till bönderna riktas så att problematiska omfördelningar och svårigheter för framför allt produktionen av kött och mjölk undviks. Sambanden är enkla. Primärproduktionen ger inhemsk livsmedelsförädling som ger arbetstillfällen och konsumenterna mat av hög kvalitet. De svenska mervärdena säker mat, god djuromsorg och miljöhänsyn kan, om de förmedlas till konsumenterna, ge det svenska jordbruket konkurrensfördelar och även en potential för export av livsmedel. Regeringen vill använda för att förmedla de mervärdena. Vi vill värna konkurrenskraften genom att sänka dieselskatten för jordbrukets arbetsmaskiner . Jordbruket och framför allt de betande djuren ger oss förutom livsmedel ett öppet landskap och en biologisk mångfald. Reformeringen av EU:s jordbrukspolitik innebär att det kommer att läggas mer resurser på ersättningar som går till en hållbar utveckling av landsbygden. Det handlar om insatser för att hålla landskapet öppet, förbättra miljön och utveckla landsbygden. Moduleringsmedlen tillsammans med det nationella tillskott som vi föreslår innebär att kommer att tillföras miljö- och landsbygdsutveckling. Regeringen har höga ambitioner när det gäller att skapa tillväxt och sysselsättning i alla delar av vårt land. Här finns kopplingarna till lantbruket. Två tredjedelar av befolkningen på landsbygden är sysselsatt i småföretag. Vart femte arbete i glesbygd har sin bas i jord- och skogsbruket. En levande landsbygd och goda förutsättningar för lantbruket går alltså hand i hand. har många jordbruk spännande verksamheter som kompletterar den traditionella produktionen. Ett bra exempel är den utvecklingskraft som finns i företag som har verksamhet kopplad till hållande av hästar. Landsbygden behöver jordbruket och övriga areella näringar men också en bredare bas för att kunna utvecklas. Regeringen vill ta ett samlat grepp för att skapa ökade möjligheter att med jordbruket som bas skapa förutsättningar för en mångsidig utveckling på landsbygden, och regeringen har beslutat att tillsätta en parlamentarisk utredning som ska utarbeta en långsiktig strategi för den nationella politiken för landsbygdsutvecklingen. Utredningen ska identifiera såväl hinder som möjligheter för företagande i landsbygd och lämna förslag som bidrar till framtidstro när det gäller att bo och verka på landsbygden. För att skapa ett attraktivt boende ska kulturmiljöns betydelse särskilt uppmärksammas. Myndigheternas roll och former för samarbete i frågor som rör landsbygdens utveckling ska beaktas. Och jag väntar mig idéer som minskar byråkratin och kortar vägarna från idé till handling. Jag ser också fram mot förslag som stärker kvinnors och mäns lika förutsättningar, ungdomars möjligheter att bo och verka på landsbygden och förslag som gör att människor med utländsk bakgrund ses som en resurs för att utveckla landsbygden. Behovet av mångsidighet och utveckling av produktion inom såväl livsmedelssektorn som andra områden ska övervägas. Förslagen från utredningen kommer att hamna inom ett brett fält. Det kan handla om exempelvis att underlätta för turism, småskalig livsmedelsproduktion och utveckling av service på landsbygden. Regeringen pekar särskilt på behovet av ett ekologiskt hållbart och etiskt försvarbart jordbruk. Konsumenternas efterfrågan på säkra produkter av hög kvalitet, krav på god djuromsorg, skyddet av miljön och hänsyn till den globala utvecklingen ska vägas in i utredningens förslag. står den gemensamma jordbrukspolitiken för halva EU:s budget. Vi hörde siffran här tidigare. Regeringen kommer att fortsätta att med kraft driva att EU ska minska och avveckla sina handelsstörande jordbruksstöd och tullmurar. Det gynnar alla, inte minst utvecklingsländerna. Vi socialdemokrater verkar för en jordbruks- och livsmedelspolitik inom EU som är långsiktigt hållbar också ur ett globalt perspektiv. Vi vill fortsätta att utveckla jordbrukspolitiken i riktning mot ökad rättvisa. I de flesta är jordbruket den viktigaste försörjningskällan och en viktig drivkraft för utveckling av handel, transporter och småindustri. Det är därför inte acceptabelt att varor dumpas på världsmarknaden och därigenom slår undan benen för framför allt småjordbrukare i , att EU:s gränsskydd försämrar exportmöjligheter för odlare i och att den så kallade tulleskaleringen hindrar utvecklingen av förädlingsindustrin i . Jag menar att det jordbrukspolitiska beslut som togs i EU ger ett bra läge för att gå på offensiven i jordbruksfrågor inom ramen för WTO-förhandlingarna. Det gynnar alla, särskilt utvecklingsländerna. stöder därför kommissionens initiativ som innebär att EU är berett att fasa ut samtliga exportstöd under förutsättning att exportkrediter, livsmedelsbistånd och statshandelsföretag omfattas och ett balanserat slutresultat kan nås. När man talar om en hållbar jordbrukspolitik kan man inte bara tala om produktionsjordbruk eller miljövärden. Både ekologiska, ekonomiska och sociala aspekter måste finnas med ur både det nationella och globala perspektivet. Regeringen har varit mån om att ta fram ett balanserat förslag om hur EU:s jordbruksreform ska genomföras i . 221 () replik: Jag vill tacka ministern först och främst för att hon har valt att skjuta upp sin resa för att kunna vara med här . Men jag vet att det är tajt, och jag ska därför försöka att skynda på för mina andra vänners skull. Jag skulle ändå vilja att ministern kunde lova att ge en utfästelse till svenskt lantbruk att EU-stöden i fortsättningen kommer att betalas ut på rätt sida om . Eller är det så att jordbruksministern går i ledband på i den frågan? tog upp tvärvillkoren. Anser ministern att det är rimligt att svenskt jordbruk ska ha en annan regelbedömning av om EU-stöden ska betalas ut än deras yrkesbröder i övriga länder? Jag tycker inte det. Kan jordbruksministern inte vara överens med mig och stödja den tanken? Sedan har jag en fråga om det nationella kuvertet. Vad ser ministern ? Kommer det att bli , eller vad blir det? Ministern nämnde att det är pressat för jordbruket. Ändå fortsätter ministerns parti och regeringen att pressa jordbruket med de höga avgifterna. Då är frågan: Kommer jordbruksministern att omvärdera behovet av att sänka övriga avgifter också som just svenskt jordbruk har? 222 Jordbruksminister () replik: Det är alltid lätt att säga att man inte ska ta hänsyn till olika budgetkonsekvenser beroende på hur man hanterar utbetalningar. Vi har noga analyserat hur vi ska hantera den frågan. Vi har ett problem när det gäller att hantera de budgettekniska frågorna på en generell nivå. Vi har en budgetlag att följa. När man tittar på dessa stöd finns det ett utrymme inom ramen för att utbetala .