prot · GR0995 · 2004-04-14 00:00:00 — 48 Statsrådet (): de har frågat dels vilka åtgärder statsrådet är beredd att vidta för att punktskriftsutbildningen/Punktintensiven kan få en mer permanent finansiering, dels om statsrådet avser att vidta åtgärder för att informationen om möjligheten till punktskriftsutbildning sprids. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på frågan. Att lära sig punktskrift i vuxen ålder innebär att återfå en förmåga att använda det skrivna ordet. Utbildning i punktskrift är därmed att betrakta som en rehabiliteringsåtgärd. Det har emellertid diskuterats hur utbildning i punktskrift ska betraktas i ansvarshänseende. har till regeringen framfört att det finns brister i rehabiliteringen av personer som i vuxen ålder blir gravt synskadade, särskilt när det gäller utbildning i punktskrift. I syfte att klarlägga ansvarsförhållandena gav regeringen i uppdrag att utreda frågan om punktskriftsutbildning. Utredningen genomfördes i samarbete med , , , , , och . , , Västanviks folkhögskola och utbildningsstöd lämnade synpunkter under utredningen. Efter diskussioner med berörda myndigheter och organisationer ansåg att grundläggande utbildning i punktskrift är medicinsk rehabilitering och således sjukvårdshuvudmannens ansvar. Personer som i vuxen ålder får en grav synskada eller helt förlorar synen, främst de som står till eller borde kunna stå till arbetsmarknadens förfogande, kan behöva en mer omfattande utbildning i punktskrift. ansåg att även en sådan fördjupad utbildning bör genomföras inom ramen för sjukvårdshuvudmannens rehabiliteringsansvar. föranledde ett förtydligande från regeringens sida. I budgetpropositionen har regeringen angivit att fördjupad utbildning i punktskrift, för personer som i vuxen ålder har en grav synskada eller helt förlorar synen, är att betrakta som arbetslivsinriktad rehabilitering och kan därmed bekostas av . Regeringen har betonat att möjlighet att betala sådana utbildningar enbart gäller den fördjupade utbildning som syftar till att förkorta sjukdomstiden eller att helt eller delvis förebygga eller häva en nedsatt arbetsförmåga. Det gäller således inte den grundläggande utbildning som sjukvårdshuvudmannen har ansvaret för. Det kan tilläggas att den som deltar i sådan arbetslivsinriktad rehabilitering kan få rehabiliteringsersättning som ersättning för inkomstbortfall. Dessutom utges särskilt bidrag för kostnader som uppstår för den försäkrade i samband med rehabiliteringen. Som ett led i rehabiliteringen kan dessutom beviljas stöd till arbetshjälpmedel. Exempel på sådan utrustning kan vara punktskriftsdisplay eller talsyntes. Arbetsförmedlingen kan upphandla utbildning för arbetslösa synskadade som har behov av fördjupad utbildning i punktskrift. Arbetsförmedlingen kan också bevilja stöd till de arbetshjälpmedel som den enskilde behöver under utbildningen. På detta sätt har regeringen klargjort respektive aktörs ansvar för synskadades rehabilitering. Därmed kan försäkringskassorna och länsarbetsnämnderna bidra till finansieringen av Punktintensiven. de menar dock att försäkringskassorna och länsarbetsnämnderna inte verkar känna till det förtydligande som regeringen har gjort. För att förvissa mig om att så inte är fallet kommer jag att ta upp frågan med och . 49 (): Jag får tacka för det halvt positiva svar jag har fått av statsrådet . Det verkar som om vi är helt överens om vikten av att personer som blir synskadade i vuxen ålder lär sig läsa och skriva med punktskrift. är den möjligheten inte så stor. fram till nu har i samarbete med drivit en verksamhet med en intensivkurs , och den har varit finansierad av Allmänna arvsfonden. är den perioden slut, och det finns någon finansiering. Jag har läst utvärderingar av verksamheten som är positiva. Av dem som har gått intensivutbildningen har de flesta kvar sitt arbete, har fått nytt arbete eller studerar vidare. Att det ska bli så måste vara det vi alla vill. De har också kunnat öva upp möjligheten att läsa med punktskrift. Det som de gör först är att gå på syncentralernas grundkurs, och ofta kan de inte läsa speciellt fort efter det. De läser kanske 20 ord , och det är inte speciellt mycket. Efter att de har gått Punktintensiven har de förbättrat hastigheten med , och det är ganska bra. Därför är jag glad att statsrådet nu ändå är beredd att påpeka för både och att det finns möjlighet att köpa den här utbildningen. Den uppfattning jag fick när jag besökte Punktintensiven var att det verkar darra lite där. Det är jättebra att jag får det positiva svaret. Det jag också skulle önska är att statsrådet kunde stöta på syncentralerna det är som har ansvaret för dem, och det finns 32 stycken i landet om att de informerar om att när man har gått på grundkursen på syncentralerna finns det möjlighet att gå vidare för att just öva upp hastigheten och bli mycket bättre på att använda punktskrift. Det tycks inte heller fungera riktigt bra. Den fråga som inte har fått ett riktigt positivt svar gäller Punktintensiven, som det inte längre finns finansiering till. Statsrådet säger att försäkringskassorna och AMS kan köpa tjänster där, och ska de kunna finnas kvar. Men tillströmningen är ganska oregelbunden och ganska osäker. Frågan är om det inte skulle behövas någon form av grundfinansiering, så att den kompetens och den kunskap de har byggt upp på får finnas kvar. Annars kommer lärarna att försvinna, och det kommer inte att bli någon kontinuitet. Det är inte så många som blir synskadade att de kan vara garanterade att ha kvar sin verksamhet. Det är den stora frågan som återstår: Går det att i alla fall övergångsvis hitta någon volymgaranti, att de får ersättning för ett antal platser för att ha kvar just kompetensen och kontinuiteten, så att den inte försvinner? Det är min fråga, som egentligen var den första frågan till statsrådet. Jag hoppas att jag under debatten kan få ett positivt svar på den frågan också, att man ska försöka hitta en finansieringsmöjlighet för att kunna behålla kompetensen och kontinuiteten, om det skulle stå någon plats tom, om eller AMS inte har köpt platser. 50 Statsrådet (): Jag noterar att de är glad för halva svaret. Jag tänkte börja med att säga att jag är glad för att jag har fått interpellationen. Man kan väl ändå få säga att man är mer glad för vissa interpellationer än andra! Den här har fäst min uppmärksamhet på en fråga som jag inte är helt kunnig om. Därmed kommer jag att följa frågan väldigt noga. Jag kan naturligtvis direkt lova att stöta på att syncentralerna informerar om möjligheterna. Det handlar inte om många människor, men det handlar om en oerhört viktig möjlighet till livskvalitet till en inte särskilt stor kostnad. Här går det verkligen att få till detta. Efter det att interpellationssvaret hade lämnats in har jag jobbat vidare för att också se om jag skulle kunna lämna något svar på fråga 1 i interpellationen. Den handlar om den långsiktiga finansieringen. Som ett led i den rehabilitering som folkhögskolorna anordnar finns så kallad uppdragsutbildning. Det förutsätter att finansiering är ordnad och att någon ges ansvar för upphandling av sådan uppdragsutbildning. Ett exempel på sådan uppdragsutbildning är den preparandkurs för ungdomar med synskador som genomförs. För en sådan utbildning anvisar staten vissa medel. Utbildningen upphandlas av . Det känner de till. Den är också förlagd till . Sedan finns det andra exempel på uppdragsutbildning i teckenspråk som föräldrar till barn i behov av teckenspråk kan få. Jag har tagit kontakt med för att undersöka förutsättningarna för att också intensivutbildningen i punktskrift på skulle kunna vara en sådan uppdragsutbildning som staten avsätter medel för. Vi har satt i gång att bereda den frågan. Det kan vara farligt att säga för mycket här, men det här kan tidigast resultera 2005. Jag är angelägen om att hitta former för att stärka den typen av utbildning så att vi kan ge en kvalitativ, fullgod och snabb utbildning för människor som behöver den. Jag försäkrar att jag ska låta min och mina medarbetares uppfinningsrikedom därvidlag få florera så att vi kommer närmare bra lösningar. 51 (): Det är bra att vi kan glädjas båda två och att statsrådet fick veta något han kanske inte kände till innan och har tagit tag i frågan rejält med en gång. Det låter halvt hoppfullt att det kanske tidigast kan finnas pengar till Punktintensiven. Då hoppas jag att lärarna inte försvinner . De står just nu utan finansiering och utan elever. Det är den verklighet de befinner sig i just . Det vore bra om statsrådet tog kontakt med dem och informerade. De kommer visserligen säkert att läsa vad som har sagts i debatten eftersom de vet om den. De kanske känner att det finns ett hopp om att de ska få finnas kvar. Det är sällan en interpellationsdebatt kan utvecklas så positivt. Först ett halvt positivt svar, och därefter ges det i debatten ett halvt löfte att det jag är ute efter ska få fortsätta. Vi verkar vara lika överens och angelägna om att människor som har synskador och som blir synskadade ska kunna få fortsätta att arbeta. Då behöver de ett språk. är ett språk. Annars finns det risk för att man kan bli analfabet. Det är viktigt. Har statsrådet skaffat visitkort med punktskrift? Det har jag gjort. Jag vet tyvärr inte om mitt namn står här, men statsrådet kan känna om han känner att det står de . Sedan kan han också skaffa sig sådana visitkort för framtida bruk. 52 Statsrådet (): Det är trevligt när två kan vara glada . Det har jag inte varit med om i den här talarstolen. Jag vill avsluta debatten med att tacka för interpellationen. Det borde vara möjligt att jobba konstruktivt med frågan. Jag behöver inte upprepa vad jag har sagt. Jag kan däremot medge att jag inte har visitkort med punktskrift, men det dröjer väl inte så länge efter den här debatten till dess jag har det. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2003/04:408 om validering 53 Statsrådet (): har frågat mig om vad jag avser göra dels för att säkerställa rättssäkerheten i validering av reell kompetens, dels för att möjliggöra överprövning av valideringar och dels för att Valideringsdelegationen ska nå ut även på lokal nivå. Jag vill börja med att erinra om att jag besvarade en interpellation av just angående validering. I svaret och i debatten redogjorde jag för min syn på validering. Min uppfattning om värdet av och syftet med validering har inte ändrats. Där framhöll jag värdet för såväl den enskilde som samhället i sin helhet av att vi tar till vara människors kunskaper oavsett hur och var de har förvärvats. Validering av reell kompetens kan förkorta kompletterande studier för den enskilde och arbetslivet tillföras behövlig kompetens snabbare. Inte minst för personer med utländsk yrkesutbildning eller arbetslivserfarenhet kan validering ha stor betydelse. Validering är en process som syftar till att kartlägga och dokumentera de faktiska kunskaper och den kompetens en individ tillägnat sig. Detta ska vara ett självklart inslag inom varje individualiserad, pedagogisk verksamhet. Näringslivet och branschorganisationer har utvecklat olika modeller för att värdera människors yrkeskunskaper, till exempel med olika branschcertifikat och beskrivningar som underlag. Vilka kompetens- eller kunskapskrav som är relevanta att ställa inom olika yrken måste avgöras av företrädarna för yrkesområdet och branschen i fråga. För att validering ska få legitimitet såväl på arbetsmarknaden som inom utbildningssystemet krävs ett nära samarbete mellan utbildningsväsendets företrädare, parterna på arbetsmarknaden och företrädare för branschorgan. Ansvaret för validering måste delas mellan utbildningsväsendet och arbetslivet. I skrivelsen Validering m.m. fortsatt utveckling av vuxnas lärande (Ds 2003:23) presenteras departementets bedömningar om frågor som rör vägledning och validering. Bland annat föreslogs i skrivelsen att en delegation för validering skulle inrättas med uppgift att utveckla och säkerställa kvalitet, legitimitet och rättssäkerhet i ett nationellt perspektiv och regional samverkan kring validering mellan olika huvudmän. Detta förslag fick starkt stöd vid remissbehandlingen. I budgetpropositionen redovisade regeringen att en sådan delegation borde inrättas. Valideringsdelegationen har inrättats för att verka med kansli i där Nationellt centrum för flexibelt lärande är värdmyndighet. Delegationen består av företrädare för beställare och utförare av validering, utbildningsväsendet samt arbetslivet. Delegationen får även vid behov inrätta referensgrupper där företrädare för myndigheter, kommuner, landsting, organisationer eller företag ingår. Detta gör att erfarenheter från olika delar av samhället, både organisatoriskt och geografiskt, kan tas till vara och spridas på alla nivåer. Som regeringen pekat på i budgetpropositionen är en regional samverkan kring validering mellan utbildningshuvudmän, branscher och arbetsmarknadens parter viktig för att säkerställa att valideringen genomförs på ett rättssäkert sätt samt med nödvändig metodisk och saklig kompetens. Det är statens uppgift att säkerställa rättssäkerhet, likvärdighet och kvalitet i validering. Valideringsdelegationen är den myndighet som har inrättats för denna uppgift. Delegationen har ett viktigt uppdrag att i samverkan med parterna på arbetsmarknaden och de stora aktörerna få till stånd de åtgärder som kan behöva vidtas för att nå målen. Det är orimligt att begära praktiska resultat ett kvartal efter det att en ny delegation har inrättats. Jag är övertygad om att Valideringsdelegationen kommer att vara ett verksamt instrument i arbetet med de frågor tar upp. 54 (): Jag vill först tacka statsrådet för svaret på min interpellation. I kunskapssamhället är det avgörande att ta till vara människors kunskaper. Det handlar om kunskaper både hos svenskar med lång yrkeserfarenhet men utan formell dokumentation och hos de nya svenskar som vill men hindras från att komma in på den svenska arbetsmarknaden. En framtidsfråga är hur vi kan ta till vara de kunskaper som människor skaffar sig utan att ha formella papper på dem. Det är först och främst för människors egen skull som det är viktigt med goda möjligheter att under livets gång få känna sig sedd och bekräftad och också ha möjlighet att byta inriktning i livet. Vi kristdemokrater menar att en utökad användning av validering kan bidra till detta för många, alltifrån de vårdbiträden som av hårt arbete tillägnat sig undersköterskekunskaper och behöver få papper på det för att öka sin trygghet och sina utvecklingsmöjligheter till de utländska akademiker som i vårt land inte får arbeta utan i stället tvingas till passivitet och sysslolöshet. För att ska utvecklas som kunskapssamhälle är det också nödvändigt att småföretagens behov av kvalificerad arbetskraft tillgodoses. Bristen på arbetskraft är det enskilt största tillväxthindret för mer än vart femte småföretag. Vi kristdemokrater ser validering som ett av flera verktyg för att möta detta. behöver ett nationellt, högkvalitativt och rättssäkert system för validering, ett system där bedömningen är densamma i hela riken och den enskilde kan känna sig trygg i att bedömningen har gjorts sakligt och professionellt. Inte minst handlar det om rättssäkerheten. Det måste rimligen finnas en instans för att överpröva valideringar. kom slutbetänkandet från med en rad förslag om hur validering kan vidareutvecklas. hade jag en interpellationsdebatt här i kammaren med . Under den debatten upprepade samma besvärjelse . Mantrat löd att regeringen skulle återkomma. Vi vet hur det gick. Det blev ingen proposition. I stället kom det en departementspromemoria, och i höstbudgeten annonserades lite hux flux att en ny liten myndighet, Valideringsdelegationen, skulle inrättas med ett tidsbegränsat uppdrag. Med stort intresse läste jag regeringens beslut , regleringsbrev för Valideringsdelegationen. I beslutet framkommer egentligen ingenting om vad som är syftet och målet med myndigheten. Är det policy att skriva direktiven till sina myndigheter så tunna att de egentligen saknar innehåll eller kanske ännu värre kan innehålla precis vad som helst? I brevet anges att målet för myndigheten bland annat är att ge alla vuxna möjlighet att utvidga sina kunskaper och utveckla sin kompetens. Jaha, och det var ju lovvärt. Det är sådant som och jag kan vara överens om, även om orden faktiskt går att avfärda som floskler i ett politiskt snömos till intet förpliktigande sådant som väl varenda myndighet ska främja, men som det knappast behövs en valideringsdelegation för att genomföra. Är det så att helst ser att inte så mycket händer? Är det därför som hon ger så oprecisa uppgifter? Och vad, , har dessa direktiv med validering att göra? Handlar inte validering om att pröva människors kunskaper? har stora möjligheter att i kammaren räta ut dessa frågetecken och en hel del andra som finns på detta område. 55 Statsrådet (): Detta med floskler och snömos får stå för . Jag tycker att han är snudd på mästare i dessa grenar. Detta kommer från en riksdagsledamot från ett parti som säger nej till att inrätta en valideringsdelegation, som vill ge mindre pengar till Nationellt centrum för flexibelt lärande, som vill ta bort pengar från uppsökande verksamhet. Då kan jag inte låta bli att ställa frågan: På vilket sätt ska då denna validering ske? På vilket sätt ska denna rättssäkerhet och likvärdighet över landet uppnås utan delegationer, utan myndigheter för flexibelt lärande, utan pengar för uppsökande verksamhet och utan ambitioner förutom ord, för det är vad använder sig av? Jag tycker att det var en mycket fin inledning som jag till ställer upp på. Vi lever i ett kunskapssamhälle. Det finns många behov som ska tillgodoses för den enskildes del, för arbetslivets del och för näringsidkares del. Räkna upp vem som inte är beroende av ökad kunskap ! Validering handlar om alla vuxna. Det är en väldigt viktig markering. talar vi om validering som att det finns till för de människor som kommer från ett annat land med en annan utbildning. Dessa människor är en viktig målgrupp liksom människor som har arbetat i kanske . Industrin, fabriken, företaget läggs ned och då står man utan formella meriter, kanske med sju åtta års grundskola bakom sig. Det är klart att det för samtliga grupper i detta land finns stora behov av validering. Det skulle vara intressant om kunde utveckla på vilket sätt detta bättre skulle ske än att Valideringsdelegationen får fortsätta sitt arbete. Efter tre månaders verksamhet vill ställa en myndighet till svars för att den inte har uppnått det som vi nog alla har ambitionen att uppnå. I Valideringsdelegationens instruktioner står det bland annat: Man ska främja kvalitet, legitimitet och likvärdighet. Man ska bedriva och stödja utvecklandet av metoder och verksamhetsformer. Man ska stärka och främja ett regionalt samarbete. Man ska informera och utforma förslag om vilka åtgärder som kan behöva vidtas för att säkerställa en verksamhet med validering. Om jag hade vetat exakt hur Valideringsdelegationen skulle göra hade kanske varken delegationen eller en myndighet behövts. Men jag tror att även inser att det är en ganska lång process för att branscher, företag, skolor, kommuner, myndigheter av olika slag ska få till stånd den samverkan som behövs för att vi ska få en spridning av dessa kunskaper på lokal och nationell nivå. 56 (): Det var ju glädjande att kunde ställa sig bakom min inledning. Då har vi någonting att utgå ifrån. Men det hjälper inte med ord, det måste också komma till konkret handling. Det är där som som så ofta annars brister. Det verkar inte bara vara policy att utfärda tunna direktiv och regleringsbrev, utan också att skapa nya administrativa överbyggnader i stället för att lösa problemen. har vi också svart på vitt att detta kostar. I går redovisade nämligen och Statskontoret, som båda har att granska den statliga förvaltningens effektivitet, en rapport om små myndigheter. Slutsatsen var att dessa är ineffektiva och dyra. En jämförelse gjordes med där mycket pengar sparats på att slå ihop myndigheter. har gjort just det som kritiseras i den här rapporten. I stället för att inrikta sig på att lösa problemet har hon tagit till den gamla vanliga bekanta och lite småbekväma patentlösningen att skapa en liten myndighet. Vips har hon skapat en liten ny myndighet i stället för att som vi kristdemokrater tycker låta till exempel eller någon annan befintlig, professionell, väl fungerande myndighet få ansvaret för att ta fram ett rättssäkert, högkvalitativt och nationellt valideringssystem. Ser vi på Valideringsdelegationens budget disponerar man . Dess värdmyndighet disponerar för Valideringsdelegationens räkning . Ska detta, , tolkas som att var fjärde krona av Valideringsdelegationens sammanlagda pengar går till administration och överbyggnad? I så fall har ju i handling visat just det som vi kristdemokrater befarade skulle ske, att pengar skulle användas till administration i stället för till verksamhet. Hade det inte varit bättre och mer effektivt, fru minister, att lägga pengarna där de gör nytta, på att praktiskt utveckla hållbara modeller för validering? I regleringsbrev för Valideringsdelegationen står det att målet är att höja kvaliteten, stärka legitimiteten och öka likvärdigheten. Det var också mångordigt, men var finns de konkreta insatserna för att möjliggöra detta? Regeringen och har möjligheten, om hon själv vill, att med de medel som hon har till sitt förfogande se till att myndigheter arbetar på ett sådant sätt att det går att se konkreta och bra resultat så att vi får fram ett väl fungerande valideringssystem. Jag noterar att har talat här, men hon har inte gett ett enda konkret svar på de frågor som ställdes i den interpellation som hon är här för att svara på. Det är därför som hon är här och inte för någonting annat. Hon har inte svarat på frågan om vad som kommer att ske och vad regeringen har för handlingsplan om det nu över huvud taget finns någon, det verkar ju som att det inte gör det för att säkerställa rättssäkerheten. Vad tänker regeringen göra för att möjliggöra överprövning? Vad tänker regeringen göra för att Valideringsdelegationen ska nå ut på lokal nivå? har instrumenten om hon själv vill och om hon verkligen menar allvar med att hon står bakom den inledning jag gjorde tidigare här . Det går inte att gömma sig bakom en matta av ord hur länge som helst. 57 Statsrådet (): , ordens mästare, att en departementsskrivelse i stället för en proposition skulle vara det avgörande för huruvida valideringen lyckas i detta land eller inte är väl en övertro på ordmattor om något. Kunskapssamhälle ja, det var en fin inledning som hade. Däremot kanske det inte är en beskrivning som vare sig eller jag är ensamma om att se. Jag tror att vi alla är överens om att vi inte bara är på väg in i ett kunskapssamhälle, utan vi är mitt uppe i det. Att inrätta en valideringsdelegation är just att inte inrätta en ny stor myndighet utan en tillfällig delegation som faktiskt ska arbeta med att hitta just de metoder som söker. Om det fanns ett system som vi kunde ta till för validera alla människor med utländsk bakgrund, människor med utländska examina, svenskar som blivit av med jobbet men som har skaffat sig mycket kunskaper under kanske 10, 20, 30, , ungdomar som verkar i ideella organisationer och som där tillskansat sig mycket kunskaper kan jag försäkra dig, , att vi hade gjort det för länge sedan. Det är naturligtvis inte riktigt så enkelt som vill få det att låta. Det är klart att det är enkelt att säga nej till de åtgärder som vidtas i form av valideringsdelegation och att skära ned resurserna till . Det är en värdmyndighet som ska garantera att inte Valideringsdelegationen blir en myndighet som bygger upp en gigantisk administration utan just samordnar administrationen och verksamheten med en redan befintlig myndighet. Det tycker jag är ett bra och effektivt utnyttjande av delegationens medel.