prot · GR0965 · 2004-02-06 00:00:00 — Också här riktar UNHCR, tillsammans med flera andra organisationer som är väl insatta i frågan, tung och väsentlig kritik. UNHCR säger nämligen återigen på engelska: No minimum principles and guarantees appear to apply in certain cases and access to the asylum procedure (and territory) may be denied altogether. This risks being at variance with international and human rights law and principles and should, in UNHCRs view, be deleted. Frågan är om migrationsministern är beredd att i de fortsatta förhandlingarna se till att direktivet uppfyller den internationella rätten i enlighet med UNHCR:s uppfattning, och i vilken utsträckning ministern, exempelvis via veto, är beredd att agera för detta. Den tredje punkten gäller rätten att kvarstanna i landet under prövningen av ett överklagande. Ja, en sådan regel finns, och det var ett misstag från vår sida att skriva som vi gjorde. kan man mycket väl lyssna på Amnestys kritik i detta fall: recalls that the exceptions allowing Member States to implement deportation orders without waiting for the courts ruling constitute a violation of international law and standards. På tre punkter framförs mycket allvarlig kritik från Amnesty och från UNHCR. Är ministern beredd, och i vilken utsträckning, att använda de maktmedel som trots allt har i de här sammanhangen för att ändra detta direktiv? 22 Statsrådet (): Jag kanske inte hinner svara på alla frågorna i detta inlägg, men jag skulle vilja vidga diskussionen lite grann. Det är mycket viktigt, som också inledningsvis sade, att vi ser i vilket sammanhang vi talar om det här direktivet. Det är oerhört viktigt att man ser flyktingfrågan i ett internationellt perspektiv. Flyktingfrågor är gränsöverskridande oavsett om vi samarbetar med andra länder eller inte. Det är farligt om vi börjar snäva in mot nationella perspektiv. Det är i det sammanhanget som man måste se den strävan som finns inom EU att försöka få en harmonisering av asylpolitiken så att inte varje land, 25 länder, har sin egen politik. Vi är fortfarande långt från den harmoniseringen. ser det väldigt olika ut i olika länder. Det märks också i de förhandlingar som vi har med olika länder. Alla har sina speciella regler som man vill få in i förhandlingarna. Men jag tycker att vi trots detta har tagit ett antal viktiga steg framåt. Vi har ett direktiv om minimiregler för hur mottagandet ska se ut. Vi har ett direktiv om tillfälligt skydd vid massflykt. Vi har snart ett direktiv om hur vi ska tolka flyktingbegreppet. Och vi har snart det direktiv som anger miniminormer för asylprocedurerna. När det gäller det här direktivet är det viktigt att komma ihåg att det ännu inte är färdigförhandlat. Förhandlingar pågår fortfarande. Det finns dock ett antal huvudprinciper, grundregler, som direktivet tar upp. Till exempel ska en asylsökande ha rätt att överklaga till ett, som man säger, effektivt rättsmedel. Enligt de kriterier som lagt fast ska det vara en domstol. Det slås också fast, som en huvudprincip, att en asylsökande ska ha rätt till offentligt biträde, rätt till tolk, rätt till intervju. Detta i sin tur innebär att vissa länder måste höja nivån. Vidare slås det fast att det ska finnas gratis rättshjälp vid överklaganden, och dessutom fastställs kriterier för vad som är ett säkert tredjeland. När det gäller fråga om tredjeland kan jag svara direkt. Flyktingkommissarien skrev det brev som jag antar att citerade ur. Jag hade ett möte med honom där vi diskuterade just detta. Han menade på att det var oerhört viktigt att man får väldigt tydliga regler för vad som ska vara ett tredjeland. Det är också det som har drivit. Själva konceptet säkert tredjeland är någonting som och också andra länder har tillämpat . Är man asylsökande ska man söka asyl i det första säkra landet. Söker man asyl i ett annat land ska man kunna återsändas till det första säkra asyllandet. Här är det ett steg framåt om vi kan fastställa viktiga kriterier för vad som ska vara ett säkert tredjeland. Här anger direktivet som jag ser det nu väldigt tydligt vad som anses vara ett säkert tredjeland. Det är oerhört viktigt för EU-länderna som helhet. Man måste också se det i utvidgningens perspektiv. Vi får snart tio nya länder som ska anpassa sig till reglerna. Det innebär att vi har ställt samman en miniminivå. 23 (): Jag ser gärna en vidare blick än bara till detta direktiv, men jag vill också ha svar på samtliga frågor som rör detta direktiv. Vi kan börja med det vidare perspektivet och harmoniseringen inom EU. Det är vår uppfattning att harmonisering riskerar att innebära att man anpassar sig inte till de goda reglerna och exemplen utan snarare anpassar sig nedåt till dem som har de sämsta reglerna för rättssäkerhet och de lägsta kraven. Det är en uppfattning som vi delar med flera andra partier. Detta är ett allvarligt bekymmer. Oavsett om man förespråkar harmonisering eller inte måste man vara beredd att diskutera den frågan och vad som är ett rimligt direktiv som man kan gå med på. Jag inledde med att säga att jag tror att det är oerhört viktigt att göra det precis . Man får en situation i inom EU där harmonisering ska gälla, det vill säga gemensamma regler som man inte kan avvika ifrån. Det är vad vi nu i stor utsträckning kommer att se. De första reglerna och vilka signaler de sänder är då oerhört väsentliga. Låt mig ställa en mycket konkret fråga. Är ministern nöjd med de signaler de direktiv vi har antagit sänder? Det är en sak att säga att det står om rättssäkerhet och individuell prövning. Men både ministern och jag är fullt medvetna om att det läcker som ett såll, som man brukar säga, när det gäller rättssäkerheten. Det finns ett antal undantag för hur man ska behandla människor som är asylsökande. På den nivån kan vi trots allt föra samtalet. Är vi nöjda med att det ska vara så? På vilka punkter skulle ministern vilja förbättra direktivet ytterligare? På vilka punkter borde direktivet skrivas om och förbättras? Ett sådant besked vore välkommet för kammaren. Det är utmärkt om vi i kan få besked från ministern om förhandlingsläget. Det handlar inte om att avslöja enskilda länder. Det brukar man inte vilja göra i den här typen av förhandlingar. Men man kan ändå tala om på vilka punkter som den anser att direktivet bör förändras. Finns det någon punkt som för regeringen är så viktig att man är beredd att använda sitt veto för att stoppa direktivet? Om det inte finns ett enda läge där man är beredd att säga: Vi är inte med som undertecknare av detta direktiv, och då stoppas direktivet, har man en relativt svag förhandlingsposition. Det måste trots allt erkännas. Så till de frågor jag ställde. Det är nu man börjar diskutera bindande överenskommelser när det gäller tredjeland. Vilka länder ska alla anse vara säkra tredjeländer? Det är oerhört angeläget att de krav som ställs inte kan drabbas av den kritik som jag läste upp från UNHCR, och som jag vet att man kvarstår vid efter kontakt med UNHCR. Det är inte så att mötet mellan ministern och UNHCR har förändrat UNHCR:s position. Den kritik som jag har citerat och refererat kvarstår och är lika tung som . Jag ställde två övriga frågor. Det gäller först det förenklade asylförfarandet vid gränsen. Risken är stor att man får så låg nivå för rättssäkerhetsgarantierna att det inte kan talas om rättssäkerhet. Enligt UNHCR borde det till och med vara så att detta krav ska raderas från direktivet. Är ministern beredd att se till att så sker, och med vilken styrka? Jag återkommer till frågan om rätten att kvarstanna i landet under prövningen av ett överklagande. 24 Statsrådet (): Det är oerhört viktigt att vi får det här golvet. Det är så man måste se det. Vad vi nu förhandlar om är ett golv under vilket man inte kan gå. När det gäller säkra tredjeländer är det viktigt att reglerna är bindande och att man får detta golv som ingen kan gå under. Det som står om säkra tredjeländer är att de länder som man sänder tillbaka personer till ska vara sådana där den asylsökande inte ska drabbas av förföljelse. Det är ett grundläggande krav. Men man går också utöver det och säger att det land som man sänder tillbaka någon till också måste respektera förbudet att i sin tur skicka tillbaka vederbörande till ett land där personen kan drabbas av förföljelse. Det finns också kravet att det ska finnas en fungerande asylprocess i det land som man kan skicka tillbaka någon till och som är ett säkert tredjeland. Det ska finnas en asylprocess där vederbörande kan få flyktingstatus antingen av landet självt eller av UNHCR. Man kan tänka sig betydligt högre nivå för kriterierna. Men detta är golvet som är lagt. Det är viktigt att se det så. Det gäller särskilt mot bakgrund av att vi snart har tio nya medlemsstater i EU som måste anpassa sig till detta golv. Men visst skulle man också kunna tänka sig betydligt högre nivå för reglerna. Sedan till frågan om gränsförfarandena. Det hade vi också en väldigt lång diskussion om när jag träffade flyktingkommissarien. Det är en artikel som handlar om ett summariskt gränsförfarande. Det är något som vi från svensk sida helst hade sett skulle ha utgått. I det avseendet håller jag med Ruud Lubbers. Vi har haft väldigt ingående samtal om detta. Detta är en artikel som är väldigt viktig. Man ska kunna direktavvisa människor som kommer från ett säkert grannland. vill veta hur vi tänker i förhandlingarna. Vårt första alternativ är naturligtvis att artikeln ska utgå helt och hållet därför att den egentligen inte behövs. Det ser inte ut som att vi kommer att få gehör för detta, utan förmodligen kommer artikeln att finnas där. Utsikterna är inte särskilt ljusa. Man kan tänka sig två linjer. Den ena är att vi ska kräva att det alltid är en individuell prövning. Då har man fastlagt de grundläggande flyktingrättsliga principerna. Den andra alternativa linjen som man också kan förhandla utifrån är att man ska ställa så höga krav på de säkra grannländerna att det i princip bara blir ett mycket fåtal länder det handlar om. Man kan till exempel tänka sig att man ställer kravet att detta säkra grannland som man kan återsända personer till fullt ut ska tillämpa . Det antal stater som då blir aktuella blir i princip , och . Det finns flera olika sätt som man kan moderera det så att man inte frångår de grundläggande asylrättsliga principerna. Det är utifrån de linjerna som vi har förhandlat. 25 (): Först har jag en kort kommentar om . Skulle den gälla skulle det till och med vara svårt att avvisa flyktingar tillbaka till från andra EU-stater. Enligt vår uppfattning använder i praktiken inte som grund för asyl eftersom , tror jag, av dem som söker asyl får det på flyktingkonventionens grund. Men det är möjligen en annan debatt än dagens. Jag uppskattar den nya ton som framträder när det gäller förenklat asylförfarande vid gränsen. Det var inte riktigt den som gavs uttryck för i det ursprungliga svaret. Där pekade ministern snarare på att även dessa förfaranden är noggrant reglerade med miniprinciper och garantier. Då låter det snarare som om man i är ganska nöjd med det här förfarandet. förstår jag att det inte är så. Då kvarstår min fråga som jag ställer för tredje gången: Är berett att använda veto för att stoppa direktivet när det gäller detta? Vi är ju överens om att den här direktivdelen inte är i överensstämmelse med vad vi skulle vilja se. Låt mig sedan gå över till frågan om golv och harmonisering. Nej, det är inte längre frågan om bara golv. Det är snarare frågan om att man nu bestämmer sig för att införa tvingande regler för säkert första asylland. Det är det kvalitativt nya i det här förslaget. Jag citerar en sista gång, också på engelska, vad , , säger i Statewatch: Moreover, with its decision to require Member States to lower their standards as regards asylum law, the has crosseds the Rubicon. is no longer solely setting minimum standards for protection, which already runs the risk of a competitive race to the bottom by Member States reducing levels of protection in order to deter claims. Now it is at least partly in the business of forcing them to lower standards, setting a low ceiling for protection rather than a low floor. Det är det som är det kvalitativt nya i den diskussion vi nu för. Man tvingar medlemsstater till sämre villkor än vad man själva önskar. 26 Statsrådet (): Möjligheten att använda veto finns ju alltid, men jag tycker definitivt inte att vi är där . Det finns ett antal frågor kvar. Som jag inledningsvis sade läggs väldigt många viktiga grundprinciper fast i det här direktivet. Sedan är det några frågor kvar. De handlar bland annat om gränsprocedurerna, till exempel detta med individuell prövning eller detta med mycket höga krav för när man kan sända tillbaka till ett säkert tredje land. Man måste se till helheten. Är det värt att missa alla de grundprinciper som vi har fått fram? Vi får aldrig igenom allt som vi själva vill, men det måste vara acceptabelt. Med det här direktivet får vi trots allt ett golv som betyder att vi hittar en gemensam nämnare som sänder signaler att det ska vara möjligt att överklaga, det ska vara en individuell prövning, man ska ha rätt till tolk etcetera. Detta är det som sedan sätter standarden inför till exempel utvidgningen. Sedan kan man gå vidare och försöka få en högre nivå på harmoniseringen. Det tycker jag är bra. Jag tror att det är bra att vi får en högre nivå på harmoniseringen av asylpolitiken i . Det här är ett första steg. Jag tror att vi kommer att nå fram . Jag tror också att det kommer att betyda väldigt mycket för att höja nivån på asylprocedurerna i många EU-länder. Det kommer också att vara en signal och ett rättesnöre för de kandidatländer som kommer in. Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2003/04:253 om utredare av näringspolitik 27 Näringsminister (): har frågat mig om jag avser att ingripa mot att ekonomiska särintressen, såsom LO, styr regeringens arbete. Vidare har frågat om jag av demokratiska skäl avser att byta ut ensamutredaren av avregleringar på näringspolitikens område mot någon annan än LO:s chefsekonom. Som en tredje och sista fråga undrar om jag avser att ingripa mot att konsumentintresset och kapitalavkastningskravet bortses ifrån, eller överflyglas av, fackliga intressen i statligt utredningsarbete. Jag vill inleda med att förtydliga att utredningen syftar till att skapa väl fungerande marknader för framtiden. Det är viktigt att effekterna av de regelreformeringar som genomförs kontinuerligt följs upp och utvärderas för att se om förväntade positiva effekter har uppnåtts och för att möjliggöra förbättringar. Syftet med utredningen är att regeringen vill få en samlad bild av utvecklingen. Vi vill få en samlad bild av både positiva och negativa effekter av regelreformeringarna för konsumenterna, näringslivet, arbetsmarknaden och samhällsekonomin. Utredaren ska komma med förslag om åtgärder som kan öka de positiva effekterna av avregleringarna. I fråga om valet av som utredare, vill jag understryka att beslutet baseras helt och hållet på gedigna kunskap och långa erfarenhet. Jag har fullt förtroende för att kommer att utföra sitt uppdrag på ett professionellt, objektivt och sakligt sätt. 28 (): Godmorgon herr talman! Det här är kanske främst en fråga om demokrati och rollfördelning i ett samhälle som vårt. Därför ställde jag också ursprungligen frågan till demokratiminister . Det finns flera skäl att inte använda LO:s chefsekonom eller en person i den positionen som utredningsman av näringspolitik. Chefsekonomen i LO är en mycket betydelsefull person. Det särintresse han företräder är urstarkt och har en väldigt dominerande ställning i svensk samhällsliv. Hans jobb är att ta till vara detta särintresse, inte allmänintresset. En utredningsman ska däremot ta till vara allmänintresset. Det fackliga särintresset står ofta i strid med konsumentintresset, och det är väldigt tydligt i avregleringsfrågor. Avregleringarna syftar regelmässigt till lägre priser och högre effektivitet. Detta innebär färre jobb. vet vi att den fackliga organisationens uppgift är att kortsiktigt och långsiktigt, men i praktiken kortsiktigt, slå vakt om jobben. Därför finns det en motsättning här. Jag är helt övertygad om att LO:s chefsekonom kommer att stå på särintressets sida i detta fall, liksom i andra fall. Han ska också, som företrädare för allmänintresset, som utredningsman bevaka kapitalavkastningen. Det finns också ett berättigat intresse i samhället att kapitalavkastningen hos kapitalägarna, det vill säga den fackliga motparten, är rimlig. Som LO:s företrädare däremot är ju uppgiften att krama ur vinsten och överföra medel från vinst till löner. Jag tycker att det här valet av utredningsman visar på en total omedvetenhet om rollfördelningen i samhället. Det är lika tokigt att utse LO:s chefsekonom att utreda näringspolitik som det hade varit att utse Svenskt Näringslivs chefsekonom. Båda dessa är inte lämpliga. Det har inte att göra med personfrågan utan med deras position i det svenska samhället. Till detta kommer så att detta särintresse är nära lierat med regeringen. Regeringspartiets valrörelser finansieras nästan till sista kronan av bidrag från . Vi vet sedan många tidigare mandatperioder att ska ha betalt för detta. Det är självklart den som har pengar har makten och vill att makten ska gå dess egen väg. Vi har i det förgångna avdragsrätten för fackföreningsavgifter, vi har de så kallade LO-pengarna, som har funnits i budgeten, och vi har vetorätten i arbetsrätten. Tydligen ska nu också avregleringen dras in i denna betalningstradition. Jag förväntar mig att det ska komma rekommendationer från utredningsmannen som går LO:s väg. Nya beställningssedlar kommer att lämnas in till beslut före . Det finns många fack som har lyckats vinna på detta och som kan förlora beroende på vad regeringen fortsättningsvis beslutar om avregleringarna. Om man från början inte kan lita på att en utredningsman drivs av oväld och av allmänintresset är denne underkänd. 29 PER (): Låt mig börja med att in på sista bokstaven få instämma i vad har sagt. Både och jag var som tillsattes ute med kritik mot detta. I mitt fall handlade det om två saker: dels om att LO:s chefsekonom har en olämplig position för att vara utredare, dels om att hela systemet med utredningar enligt min mening håller på att gå åt fel håll. Det blir fler och fler ensamutredare med större eller mindre tydlig koppling till Socialdemokraterna, och det blir färre parlamentariska utredningar. Det här är ett problem. Fördelen med parlamentariska utredningar är ju att man får flera ingångsvinklar och perspektiv och kanske dessutom får en ordentligt ökad kunskap över partigränserna om viktiga frågor. Jag skulle vilja säga att avregleringar och lärdomar om avregleringar verkligen tillhör det som vi allihop, från höger till vänster, borde ta till oss mer av. Vi borde också se till att vi får en bra utredning om detta. Jag håller med när han säger att oavsett hur bra utredningen är och oavsett hur kompetent är, är utredningen redan befläckad därför att vi vet att utredaren är en person från ett särintresse. har vi här i kammaren pratat om LO. Det är ju i särklass bästa lobbyist. Det vet vi som sitter i . Möjligen kan LRF komma i närheten, men det finns ingen lobbyist som är så duktig som LO på att få in sitt budskap i och på många andra ställen. Vidare är LO och låt mig säga så, herr talman ska också vara ett särintresse. Till LO:s roll hör att det bör vara ett särintresse. Det är inte någonting negativt i det ordet, men det innebär att man måste avstå från en del saker när man inte bara ska företräda en grupp utan hela det svenska folket. Som mycket riktigt säger är LO också Socialdemokraternas huvudsponsor, eller, som jag tror att skulle föredra att kalla det, den andra grenen på det vackra träd som ni har gemensamt. Summa summarum kokar allt detta ned till att besitter en mycket olämplig position. Jag ifrågasätter inte hans kompetens. Även om jag naturligtvis tror att det finns inte bara en utan även två eller tre i som är mer kompetenta än LO:s chefsekonom, är det inte hans brist på kompetens som jag ifrågasätter utan det är den position som han har. Det finns dessutom en historia kring detta. LO har ju varit ganska positivt till vissa avregleringar och ganska ordentligt negativt till andra avregleringar. Det finns en uppenbar risk att kommer fram till att de saker som LO varit positiv till har gått bra och att de saker som LO har varit negativt till också mycket riktigt inte har varit så bra för . 30 Näringsminister (): När man lyssnar på Per och får man intrycket att regeringen har utsett en domare eller en opartisk rättstillämpare, en person som ska stå fri från allting och bedöma allting från en upphöjd position. Vad vi har gjort är att vi har tillsatt en utredare, en person som ska tänka, fundera och redovisa analyser och kommentarer, och som sedan kan bli föremål för debatt, granskning och kritik kanske nedgörande kritik om utredningen är dålig. Man kan få se vem som tycker vad, och sista ordet är inte sagt. Jag har kommit fram till att är en utomordentlig person för den här uppgiften. Det är en person med stark integritet, som jag tror att ni båda känner till och kan vitsorda. Han är en person med intellektuell kapacitet och bredd för att ta sig an de svåra, väldigt vida och komplexa frågor som regeringen har ställt. En gemensam nämnare för er kritik är att en person som är knuten till LO är så besudlad av detta att det ska vara omöjligt att använda honom för något ändamål. Det är en så extremt enögd partiskhet i ämnesperspektiv hos till LO knutna personers sätt att se på verkligheten. Jag ser faktiskt detta på ett helt annat sätt. LO är en sammanslutning som organiserar och ska tillvarata flera miljoner människors intressen också i deras egenskap av konsumenter, skattebetalare och löntagare. Även LO:s medlemmar åker tåg, talar i telefon och kanske till och med en och annan gång åker taxi. Att en person i ställning enbart skulle bry sig om de anställda taxichaufförernas arbetsvillkor, att det är det enda som gäller och att allt annat är oviktigt, tycker jag med förlov sagt är en beskyllning som borde vara under och värdighet. Jag tycker att det är lite för lågt. Sedan över till frågan vad LO:s uppgift är. LO:s uppgift skulle alltså vara att slå vakt om jobben på kort sikt och motsätta sig strukturförändringar i den svenska ekonomin och utveckling som kan innebära något annat än att varje enskilt jobb bevaras. Jag skulle vilja råda att gå hem och läsa historia och försöka studera vad och har bidragit med i den svenska samhällsdebatten och inte minst i den internationella fackliga debatten. Jag tror att man då ganska tydligt kommer att finna att svensk fackföreningsrörelse har en tradition av att vara pådrivande i strukturell förändring, av att vara den fackföreningsrörelse som kanske tydligast i hela världen har låtit bli att ta ställning just på detta sätt mot varje förändring och för varje konservering av alla bestående strukturer. Mitt råd är: Spara på kritiken tills ni ser vad utredningen kommer fram till och vad den kommer att innehålla! Ägna er då åt att analysera slutsatserna i utredningen! Kritisera dem eller beröm dem som jag tror att ni kommer att göra på en del håll koncentrera er på det och inte på den typ av personangrepp som jag tycker att dagens inlägg bitvis är ett uttryck för! 31 (): Som Per och jag har understrukit är det bara struntprat att tala om personangrepp. Vad vi angriper är den strukturella frågan. Man kan inte ha en av cheferna för landets största särintresse för att utreda en näringspolitisk fråga som berör hela folket. Han kommer i slutändan inte att kunna utifrån sin position företräda hela svenska folkets intresse. LO är inte svenska folket, även om det uppenbarligen förefaller så i . Det är en väldig skillnad.