prot · GR0980 · 2004-03-10 00:00:00 — Den frågan tänker vi återkomma till när skollagsförslaget ska behandlas. Men det verkar finnas en stor möjlighet att finna en majoritet för detta i kammaren. Vi vill också att det ska vara möjligt för en kommun att själv bestämma hur barnomsorgssubventionerna ska fördelas. Om man vill kunna välja att vara hemma längre med sitt barn bör man ha större möjlighet att välja ett sådant alternativ. Det finns, som har sagts, ett stort tryck i många kommuner för en sådan förändring. Det har skett namninsamlingar och folkomröstningar om att införa försöksverksamhet. Vi har väckt en motion om detta tillsammans med , som inte föreligger under det här utskottet men behandlas i . Frågan har stor vikt för valfriheten allmänt i barnomsorgen. frågade vad vi i de andra partierna tycker om kommunala vårdnadsbidrag. uppfattning är att vi inte härifrån ska styra att alla ska gå på en förskola eller alla ska ha ett kommunalt vårdnadsbidrag. Vi tycker inte om ett system med nationellt vårdnadsbidrag. Däremot tycker vi att de som så vill ska kunna välja ett sådant alternativ. Det är också i hög grad en fråga. Vi vill ändra kommunallagen så att man har möjlighet, om man i den kommunen bestämmer så, att ge subvention direkt till enskild. Det påverkar i så fall den kommunala verksamheten och den kommunala budgeten. Det är majoriteten av medborgarna som bor i den kommunen som i så fall gör det valet. målade upp skräckscenarier med minskade resurser till förskolan och minskad valfrihet. Ingen av oss, om vi ska vara ärliga, vet väl exakt vad det skulle innebära. Ingen vet exakt vilka grupper som skulle attraheras av ett sådant förslag, om det är de som väljer att vara hemma utan något stöd alls jag känner till många som pusslar ihop sin verksamhet, som jobbar nätter och kvällar och knappt träffar varandra för att få ihop det så att de kan vara hemma längre med sina barn eller om det är de som använder en förskoleplats som i så fall skulle lämna den och vara hemma. Det sättet vi kan få reda på detta är att tillåta en försöksverksamhet. Vi kan säga att vi åtminstone ska gå de kommuner som vill göra detta till mötes och ha en försöksverksamhet som kan utvärderas, i stället för att bromsa på grund av ideologiska skäl. Låt oss titta på detta praktiskt och se vad som händer, hur det blir, en kostnad, eller en lägre kostnad som jag tror. Vi anser också att man måste värna dagbarnvårdare och möjligheten att kunna välja dagbarnvårdare i en kommun. Det är viktigt att man främjar det på olika sätt. Det finns lyckade försök i kommuner med trefamiljssystem och andra sätt som ökar valfrihet och mångfald i barnomsorgen. Det viktiga är att vi på olika sätt ökar möjligheten till anpassning efter varje familjs egna önskemål och behov i barnomsorgen. Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 2003/04:UbU4 Fristående skolor och utbildningsutskottets betänkande 2003/04:UbU6 Valfrihet i skolan. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 11 §.) 7 § Nordisk konvention om social trygghet Föredrogs socialförsäkringsutskottets betänkande 2003/04:SfU7 Nordisk konvention om social trygghet (prop. 2003/04:44). Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 11 §.) 8 § 24-timmarsmyndighet inom socialförsäkringen Föredrogs socialförsäkringsutskottets betänkande 2003/04:SfU8 24-timmarsmyndighet inom socialförsäkringen (prop. 2003/04:40). Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 11 §.) 52 (): Vi ska nu i kammare debattera socialutskottets betänkande 2003/04:SoU4 Äldrepolitik. I betänkandet behandlas ca 140 motionsyrkanden inom området äldrepolitik från den allmänna motionstiden och fyra motionsyrkanden från den allmänna motionstiden . I betänkandet tas ett flertal områden upp. Det är äldrepolitikens mål och inriktning, kvalitetsarbete i äldrepolitiken, tillsynsverksamheten, ställföreträdarfrågan och fysiska begränsningsåtgärder, personalförsörjning, , avgifter inom äldreomsorgen samt anhörigstöd. Vi vet att anhöriga står för en mycket stor del av omvårdnaden av äldre, sjuka och personer med funktionshinder. Det pågår också ett omfattande arbete i ett flertal kommuner med att utveckla befintligt anhörigstöd och nya stödformer på området. vill än en gång i sitt betänkande understryka att det pågår ett utvecklingsarbete när det gäller stöd till anhöriga. Det måste fortsätta och vidareutvecklas. Det är också av det skälet som ett enigt socialutskott anser att det behövs en kraftfull utveckling av olika former av avlastning, stöd och utbildning till närstående. Utskottet anser att regeringen därför bör återkomma med en redovisning och förslag till åtgärder på det området. När det gäller hemtjänst för äldre uttalar utskottet att personer med behov av stöd och hjälp självfallet ska kunna vistas i annan kommun än bosättningskommunen det gäller till exempel sommarvistelse och få den hjälp och det stöd som man där behöver. Det här är en fråga som har diskuterats och som man har försökt lösa under rätt . När det gäller möjligheterna att bo i en annan kommun har det fungerat relativt väl. Man har också löst det i alla kommuner. Det som mer och mer aktualiseras är huruvida det här är en fråga som behöver en annan lösning, om man ska hantera det på ett annat sätt än man hanterar det runtom i landets kommuner . Utskottet har erfarit att bereder frågan. Utskottet förutsätter därför att regeringen följer frågan och vidtar de åtgärder som kan vara påkallade eller vid behov återkommer till . Utskottet avser att noga följa utvecklingen på området, men de aktuella motionerna bör inte, enligt utskottet, föranleda något initiativ från sida. Övriga motioner avstyrks, dels med hänvisning till utskottets tidigare ställningstaganden, dels med hänvisning till pågående arbete på området. I betänkandet finns 47 reservationer och 2 särskilda yttranden. Jag vill med detta yrka bifall till förslaget i socialutskottets betänkande, och med den här inledningen lämnar jag över ärendet till debattörerna på området. 53 (): Som vi har hört rör debatten nu ett motionsbetänkande om äldrepolitik. Jag vill först uttrycka min stora glädje över det tillkännagivande som ett enigt utskott har lämnat till regeringen när det gäller stödet till anhöriga. Där säger vi att regeringen ska återkomma med förslag till insatser för att ytterligare säkerställa och stärka stödet för anhöriga, och det är nödvändigt. Låt mig läsa ur Framtidens äldreomsorg. Det är en rapport från . Där skriver man så här: Familjen och anhörigas insatser för de äldre har länge försummats i den offentliga debatten eller tolkats i ideologiska termer och med normativa förtecken om vad man förväntar sig att var och en bör göra för sin nästa. erkänns vårdande anhörigas insatser och behov av stöd i socialtjänstlagen. har andelen äldre som får hemtjänst eller särskilt boende i förhållande till befolkningsmängden minskat. De flesta gifta med hälsoproblem har en frisk partner och får i allmänhet hjälp av den partnern. I absoluta tal verkar det som män och kvinnor är relativt jämställda räknat i vårdår. Det framgår dock att barn är den största hjälpargruppen och att deras insatser ökat kraftigt . Det är särskilt döttrarnas insatser som ökat, medan minskat. Det finns alltså en utveckling som innebär att alltfler anhöriga tar alltmer ansvar för sina anhöriga. Det ställer i sig krav på att samhället förmår att stödja dessa anhöriga, så att de inte bara vill utan också får förutsättningar att orka. Men det är i samma andetag viktigt att understryka att all anhörigvård måste vara frivillig. Det vill säga att det är samhällets ansvar att stödja de anhöriga som vill bidra till vården av anhöriga, men det måste alltid finnas en äldreomsorg som är tillgänglig för dem som känner att det behovet finns. Det finns många exempel på bra insatser inom äldreomsorgen. Det finns engagerad personal som bidrar till att utveckla äldreomsorgen som vi också ser exempel på äldre som inte får den omvårdnad de behöver. får vi exempel på ren misär. Även om vi har en rad lagar som reglerar äldreomsorgen behöver det utvecklas ett kvalitetsarbete. menar att bör få i uppdrag att utveckla ett system med nationella data om brukartillfredsställelsen i äldreomsorgen. Det handlar också om personalens kompetens och om personaltäthet, för att man sedan ska kunna utarbeta normer för detta. Det handlar om äldres rätt till social gemenskap, att vistas ute. Det handlar om minimikrav för kvalitet och kvalitetsindikatorer för äldreomsorgen. Tyvärr avstyrker utskottet vårt förslag. Jag yrkar därför bifall till reservation nr 21. tillkom för att säkra att missförhållandena i äldreomsorgen anmäldes och åtgärdades. Vi menar att den lagen bör förstärkas, så att anmälan inte ska göras till den närmaste chefen. Här har vi fått ett konstigt svar av utskottets majoritet. Vi vet att det är möjligt för vem som helst att göra en anmälan till en tillsynsmyndighet, men för att öka kvaliteten i anmälningarna bör det tydligt framgå, menar vi, att rutiner som innebär att anmälan ska göras till närmaste chef på den enhet där man är anställd inte får finnas. Vi har lyft fram möjligheten att utnyttja äldreskyddsombuden i de här ärendena, vilket vore logiskt utifrån att de ska ha den äldres perspektiv. Vi vet av erfarenhet av lex att man är obenägen att anmäla en kollega och överordnad. Det är då av vikt att motverka alla risker för att missförhållandena i äldreomsorgen ska döljas. Missförhållanden enligt lex kan dessutom handla om ledningsproblem, vilket blir komplicerat om man ska anmäla det här till den som är ansvarig för det. Vi förstår inte att utskottet avstyrker motionen. Vad hjälper det att man kan, har rätt att, anmäla till en tillsynsmyndighet om rutinerna på arbetsplatsen säger att man ska anmäla till närmaste chef? Vi har också en motion om dementas rättssäkerhet och fysiska begränsningsregler, en fråga som har lyft fram vid ett antal tillfällen. Det har då hänvisats till den departementsutredning som har lagt fram sitt slutbetänkande om framtidens demensvård. Vi kan konstatera att de har kommit fram till precis samma slutsats som , det vill säga att fysiska begränsningsregler inte är reglerade. Det här är en gammal fråga som borde ha fått sin lösning för länge sedan. saknas rättssäkerheten för de äldre, och personalen tvingas ta svåra etiska beslut i en diffus anda av att det inte får utföras men måste utföras för att den äldre inte ska komma till skada. Det som behövs är en lagstiftning. För att åtgärda de brister som finns är det viktigt med en effektiv tillsyn av äldreomsorgen. Visserligen har tillsynen inom äldreomsorgen förbättrats då bland annat äldreskyddsombud har inrättats. Men vi menar att det brister i samordningen och att rapporterna inte alltid förankras i de verksamheter där tillsynen utförs. Det krävs därför en översyn av formerna för tillsyn och en bättre samordning. Vi har också en reservation om särskilt boende, där vi framför att kraven för att bevilja särskilt boende är så höga att äldre som har behov av särskilt boende inte beviljas det. Vi har reservationer om behovet av att förebygga olycksfall, om riktlinjer för kosten med mera. behövs det en rad åtgärder för att säkerställa rättssäkerheten inom äldreomsorgen, höja kvaliteten och säkra de äldres rätt, inte bara till en god fysisk omvårdnad utan också till en social gemenskap. Låg mig sluta där jag började. Det finns många exempel på god äldreomsorg i det här landet. Det finns många engagerade människor i äldreomsorgen. Men det finns också avskräckande exempel där människor lever i misär eller är helt isolerade utan möjlighet att komma ut och träffa andra, där de äldre har liten eller ingen möjlighet att komma till tals. Jag står givetvis bakom samtliga reservationer i detta betänkande som handlar om åtgärder för att komma till rätta med en del av de problem som vi ser inom äldreomsorgen. Men för att vinna tid nöjer jag mig med att återigen yrka bifall till vår reservation om just kvalitetsarbetet i äldreomsorgen, det vill säga reservation 21. 54 (): Om någon av oss här i kammaren skulle få ont i ryggen och behöva besöka en läkare eller en sjukgymnast så ringer vi inte till en handläggare i för att få våra behov och önskemål bedömda för att sedan hänvisas till närmaste läkare eller sjukgymnast i kommunen. Nej, vi ringer naturligtvis själva, eller också får vi hjälp av någon vän eller anhörig att boka tid för ett besök. Någonting annat skulle vi inte acceptera. Vi bryr oss inte om vad kommunpolitikerna tycker eller var kommungränsen går. Vi bestämmer själva vem som ska behandla oss, och vårt beslut respekteras. Listning hos en husläkare är ett annat sätt att kunna få välja den läkare eller vårdgivare som man vill ha. Om det sedan skulle vara så att bemötandet eller kunskapen hos den som vi besöker är bristfällig går vi inte tillbaka. Då väljer vi en annan vårdgivare vid nästa tillfälle. Jag kan därför konstatera att som frisk skattebetalare har jag en frihet, och mina val respekteras. Men som sjuk skattebetalare ska jag vara tacksam för om jag får den vård och omsorg som jag behöver, och jag får vackert finna mig i att jag hänvisas till en vårdgivare som man bestämmer åt mig. Jag sätts i någon form av kommunarrest eftersom kommunens gränser gäller och främst det kommunala självstyret. På det sättet anser jag att man som äldre behandlas respektlöst och näst intill diskriminerande när det gäller möjligheterna att som gammal och sjuk få välja den vårdgivare som man vill ha också utanför kommungränsen. Naturligtvis måste också äldre med vård- och omsorgsbehov ha rätt att välja vårdgivare i hela landet. Jag ska kunna välja ett boende där personalen talar mitt modersmål eller ett boende som är nära barn eller barnbarn. Jag kanske till och med vill välja bort ett boende av någon anledning. Det kan inte vara rimligt det som hände alldeles . En äldre man med vård- och omsorgsbehov nekades att bo på ett boende med inriktning. Han ville så gärna göra det. Han hade varit soldat inom . Men detta boende låg i en annan kommun. Svaret från hans hemkommun blev nej därför att det fanns platser kvar i det kommunala boendet som man ville fylla. Det var det som gällde i första hand. Den äldres önskemål och behov ställdes åt sidan. Detta var ett exempel. Det finns väldigt många exempel att hämta, inte från moderat politik, även om jag skulle kunna hänvisa till våra exempel, från utvärderingar. Det är alltså inte jag som har tagit fram dessa exempel, utan många av dessa exempel finns i den utvärdering av lagen och där det sägs att också äldre ska ha rätt att flytta. Men det fungerar inte konstaterar jag och även . Hur mycket vi än säger att det måste fungera och hänvisar till att det står i lagen att också äldre har rätt att byta boende så fungerar det inte. Vi här i kammaren måste sluta att lura oss själva. Och varför fungerar inte frivillighetens väg mellan kommunerna i sådana fall som det med frälsningsarmésoldaten? Jo, därför att pengarna inte följer med i valet och flytten till en annan vårdgivare. Den kommun som jag flyttar från får nämligen behålla en del av dessa statsbidrag , medan den mottagande kommunen inte får ett öre, förutom den äldres skatt. Det tar tid innan man får detta justerat, och vi litar på att det ska ske frivilligt. Men vi ser tusentals som får sina ansökningar avslagna. Mindre kommuner med god vård och omsorg löper också stor risk att drabbas av en finanskris om deras goda namn och rykte kommer ut. Och ve och fasa om man framstår som en kommun med väldigt god äldreomsorg som många vill flytta till. Det kommer inte den kommunens ekonomi att tillåta. Därför framställs ofta äldre som en kostnad, en belastning och ett problem. Om pengarna för vård och omsorg i stället följer med den äldre kan kommunen välkomna äldre och ordna god vård och omsorg också till dem. Lösningen heter alltså en statlig finansiering. Och precis som när jag är relativt frisk och behöver gå till tandläkaren, sjukgymnasten eller privatläkaren och ringer och beställer tid och åker dit själv och väljer min vårdgivare så följer pengarna med mig dit. Vi vill att pengarna med en statlig finansiering också ska följa den äldres val, så att också äldre med vård- och omsorgsbehov har en möjlighet att själv kunna få välja vård- och omsorgsgivare. Konstigare är det inte. För att klara äldreomsorgens långsiktiga finansiering och för att säkerställa att det finns pengar till en god vård och omsorg anser vi moderater att regeringen bör tillsätta en parlamentarisk beredning för att komma fram till en hållbar utveckling och en hållbar finansiering för att garantera att det finns pengar, en överenskommelse som ska hålla och över val. Vi beklagar att regeringen inte har tagit vår utsträckta hand. Vi har vädjat om detta här . Det tycker jag nämligen att de äldre är värda för att kunna känna en trygghet men också alla yngre som ska vara med och betala. gick ut och varnade för kollaps i äldreomsorgen. Vi hörde något om den rapporten från den föregående talaren . Antalet äldre som får hemtjänst minskar. Och man framhöll att vården skulle rämna om anhöriga slutar att hjälpa till. Vi får också ta del av hur kommunerna drar ned på antalet platser i de särskilda boendena i en oroväckande takt. Kvarboendeprincipen urholkas när omtanke ersätts med tvång. Det är lätt att skylla på kommunerna. Vi har upprepade gånger hört att våra socialministrar har slagit in på den vägen och skyller på kommunerna så fort något inte fungerar. Men vi här i måste först och främst göra allt vad vi kan. Läkarmedverkan i äldreboenden måste säkerställas, och tillsynen måste förstärkas. Det kan inte vara rimligt att den som står för vård och omsorg utövar tillsyn över sin egen verksamhet. En oberoende tillsynsmyndighet måste skapas, och de båda lagarna hälso- och sjukvårdslagen och socialtjänstlagen måste sammanföras till en kraftfull lag. Det har framförts från personalen inom vård och omsorg att det är frustrerande att jobba med två lagar. Lagarna skiljer sig mycket åt inom områden som dokumentation, sekretess och rättssäkerhet. Det är inte lätt att vara personal och agera utifrån två så skilda lagar. engagemang i äldrefrågor är starkt. Vi vill minska myndigheternas makt över den enskilde. Vi vill ge makten till människorna, också de människor som är sjuka och har behov av vård och omsorg. Kommunens roll som yttersta garant för att alla får tillgång till vård och omsorg ska också slås fast. Men det betyder inte att det kommunala självstyret också ska inkludera alla äldres beslut om vårdgivare. Vi noterar med stor glädje, precis som utskottets ordförande sade här , utskottets tillkännagivande om att stärka stödet till anhöriga, dessa vardagshjältar utan vilkas insatser samhället skulle stå sig slätt. Vi behöver ta krafttag här och för att på alla sätt underlätta och stödja både den sjuke och dennes anhöriga eller närstående. Det handlar om ekonomiskt stöd och gemenskap men också om olika former av boende eller dagvård för den som är sjuk. Slutligen, fru talman, yrkar jag bifall till moderatreservationen 2, men jag står självklart bakom samtliga moderata yrkanden. 55 vice talman (): Det bästa med det här betänkandet är att äntligen har ett enigt utskott ansett att det behövs en kraftfull utveckling av olika former för avlastning, stöd och utbildning av närstående och att regeringen bör återkomma till dels med en redovisning i anledning av ett tidigare tillkännagivande om att göra en analys av de ekonomiska konsekvenserna av en i socialtjänstlagen reglerad skyldighet för socialnämnden att stödja dem som vårdar närstående, dels med förslag till insatser för att ytterligare säkerställa och stärka stödet till anhöriga. har arbetat för att stärka stödet till dem som vårdar anhöriga, och har vi kanske nått ett delmål. De närståendes insatser är omistliga. En stor del av äldreomsorgen skulle falla ihop om de inte fanns. En förutsättning för att de ska orka fortsätta är att de får det stöd som de så väl behöver. Men det är också viktigt att påpeka att det inte får innebära ett ytterligare tryck på närstående att ta vårdansvaret; det måste vara frivilligt både för den som vårdas och för den som vårdar. Kommunerna får inte ta ett ökat stöd till närståendevårdarna till intäkt för att minska den vård som de är skyldiga att svara för. Det finns tendenser till att man försöker skjuta över alltför mycket ansvar på anhöriga, som faktiskt inte orkar mer. I ett flertal motioner har problemet med hemtjänst för äldre vid vistelse i annan kommun än bosättningskommunen tagits upp. Det är bra att utskottet har tagit den frågan på allvar och att utskottet uttalar att man förutsätter att regeringen noga följer utvecklingen på området och vidtar de åtgärder som kan vara påkallade. Det är bra att utskottet säger att frågan noga kommer att följas, eftersom man från departementet tydligen inte var på det klara med de problem som finns på området. De allra flesta motioner avstyrks emellertid. Man hänvisar till pågående arbete och gällande regleringar på området och naturligtvis också till de nationella mål för äldrepolitiken som antogs . Det är nu , och en hel del har förändrats och många av målen har ännu inte uppnåtts. Därför finns det all anledning, inte minst för oss i oppositionen, att föra fram kraven ytterligare . Vi hoppas att utredandet ska vara klart så att vi får se att det händer någonting. Inte minst som kom visar att det händer för lite. De krav som och även andra partier här i framfört i motioner är fullt berättigade. Vi måste göra någonting. Jag vill nämna några av slutsatser som också tog upp. Det sker en minskning av platser i äldreboende. Man säger att kommuner och landsting måste kompensera det minskade antalet platser genom en samordnad satsning på utökade resurser i och hemsjukvården. Det är här min lilla oro finns för att man skjuter över det till de närstående i stället för att bygga ut platser. säger också att personal- och kompetensbristen är stor det tar vi upp i en reservation och att omtolkning av det offentliga ansvaret leder till otrygghet. Det är en osäkerhet som finns hos väldigt många. säger vidare att staten bör förtydliga det offentliga åtagandet. Kommuner och landsting måste i sin tur precisera villkor, innehåll och kvalitet för den enskilde när det gäller vård och omsorg. Här känner vi från igen de krav som vi haft i väldigt på en omsorgsgaranti, där kommunen talar om vad den har möjlighet att erbjuda den enskilde och ansvarar för att man även får det. I talar man också om den framtida äldreomsorgens struktur och finansiering som måste läggas fast. Man talar ungefär som det står i reservation 8 om att vi behöver se över den framtida finansieringen. Från sida blev det en liten miss vid slutbehandlingen av betänkandet. Vi stöder naturligtvis den reservation som vi gjorde i inledningsskedet. Jag yrkar inte bifall till den det är ingen som har gjort det men jag vill göra klart att vi står bakom kravet på en utredning. Hur är det egentligen med målet om valfrihet inom äldreomsorgen? Ja, inte råder det valfrihet . Särskilda boendeformer för äldre är fortfarande ett lokalt monopol även då kommuner ibland anlitar entreprenörer, och motsvarande gäller i ännu högre grad . Den som beviljas en plats i äldreboende eller ett antal hemtjänsttimmar har tilldelats en utförare av vården. Att välja mellan olika vårdföretag har det inte varit tal om. Äldres möjlighet att välja själva eller genom ombud den service och vård som de önskar måste utökas. Det behövs en förbättrad valfrihet, så att det stöd kommunen godkänt får användas hos valfri kvalitetsgodkänd vårdgivare, eller icke-kommunal. Det ska också gälla äldreboende. Där är det alltför mycket av den gamla handfasta metoden att den som tiger, samtycker och är nöjd med det som erbjuds får plats, medan de som har invändningar flyttas ned i kön. Men långt mer valfrihet kan och bör införas inom .