prot · GR0970 · 2004-02-17 00:00:00 — Jag tror också att det skulle vara utmärkt att förlägga en polisutbildning till , liksom jag tror att det skulle vara utmärkt att förlägga den till , som jag sade vid förra tillfället. Det finns flera platser som kan vara lämpliga. Men har jag, som sagt, ingen anledning att gå emot vad gäller uppfattningen om detta, utan man kan nog vänta lite med tanke på att vi ändå har gått från en till tre utbildningar. Frågan lär naturligtvis bli aktuell igen. När det gäller representationen av personer med utländsk bakgrund inom polisen är det bara att konstatera att det inte ser ut på det sätt som vi skulle önska. Det innebär inte att man inte har gjort saker från polisens sida. Det har man gjort både från RPS och från polisen i . För att nämna några saker kan jag säga att i län arbetat aktivt med integrationsfrågor och samarbetat med gymnasieskolan. En framtidsgrupp har bildats med rekryteringsansvariga och yngre poliser som hållit öppet hus på ett antal stationer i invandrartäta områden runtom i . Besök hos komvux är ytterligare en sak. I lokala tidningsannonser söker polisen uttryckligen personer med annan etnisk bakgrund. Enligt har sökande allt större svårigheter med provet i svenska. För att höja invandrarungdomarnas kunskaper i svenska och därmed underlätta inträdet till polisutbildningen förhandlar myndigheterna med olika utbildningsföretag om dels yrkesförberedande utbildning för invandrare, dels kurser i svenska. Man har också satsat på att öka personalens kunskaper om etnisk och kulturell mångfald genom att låta personalen gå en tio poängs högskoleutbildning om internationell migration och internationella relationer. Vi har gjort mycket, men jag håller helt med om att man inte kan vara nöjd med resultatet. Jag håller också med om att även om huvudansvaret ligger lokalt, och ska göra det, för hur man ska förhålla sig just på den aktuella platsen därför att man vet det bäst själv, är det viktigt att vi också gör vad vi kan. Det var också det som var bakgrunden till förslag. På papperet kan det se ganska bra ut när man talar om personer med invandrarbakgrund det är en ganska stor procent men det är inte representativt för hur det ser ut i . Det kan man se vid varje examination vid polisutbildningen, som jag själv brukar ta del av. Det är bara att medge att detta är ett problem. Det är just av den anledningen som vi försöker få fram konkreta förslag från . Jag tror också, precis som sägs här, att man kanske ska vara beredd på en del okonventionella lösningar om man verkligen vill lösa det här problemet. Detta är ett djupt strukturellt problem. Då måste man ha en vidsynt syn på det här och vara öppen för olika idéer. Det kommer jag att fortsätta att försöka att vara och arbeta hårt för att det ska bli en förändring. 33 (): Så kommer det utredningar, säger justitieministern. Men varför har de inte kommit tidigare? Vad är egentligen regeringens ambitionsnivå? Det här är inte ett problem som uppstod i går. Att utbilda polisaspiranter, som justitieministern talar om, ger väl inte automatiskt fler poliser i tjänst. Nettoutfallet var 29 poliser totalt. Justitieministern räknade inte med sjukskrivningar och pensionsavgångar i sin kalkyl. Aldrig så höga ambitioner hjälper inte om det inte finns möjlighet att anställa. vet vi både från en interpellation och från andra diskussioner att aviserar ett underskott uppgående till . Om Försvarsberedningens utredning verkligen kommer att visa att vi har över, som statsministern hävdat här i kammaren, och om dessa pengar mot förmodan inte är intecknade i ingångna avtal på annat håll, återstår ändå djupa problem därför att resten av rättsväsendet uppvisar stora ihåligheter. Från moderat sida menar vi att reformen av polisutbildningen är det viktigaste och främsta instrumentet för att åstadkomma förbättringar. Vi behöver mycket mer av ledarskap och mycket mindre av den felaktiga politiska styrning som präglar polisorganisationen i . Justitieministern tror att människor med annan kulturell bakgrund kan tänkas ha en negativ syn på polisarbetet. Men vi moderater tror att de trösklar som regeringen struntat i att åtgärda väger väsentligt mycket tyngre. Diskussionen om en fjärde polishögskola förlagd till i nära samarbete med lokala skolor och myndigheter har en given plats i det här sammanhanget. Det vore välkommet om vi kunde diskutera det här. Ministern väljer att på fyra rader i sitt svar till mig avvisa den här tankegången. I talarstolen har justitieministern plötsligt ändrat sig och säger: Ja, jag kan visst tänka mig en placering både här och där. Nyss hette det att vi hade ett behov som redan var täckt. Hur ska justitieministern ha det? Har vi ett underskott, eller har vi inte ett underskott? Är det bra att förlägga en polishögskola någonstans i , i eller i , eller är det det inte? Den uppräkning av problemen som ministern har gjort i svaret till mig och som han fortsätter med i talarstolen kan vem som helst göra. Frågan är vilken vision ministern har för att lösa frågan om ledarskap. 34 (): Alldeles kort: Justitieministern säger att innan man startar en fjärde skola måste man kanske utvärdera nummer två och nummer tre. Det är väl uppenbart så att nummer tre måste ha startats utan att man har gjort någon utvärdering. Därför kanske man inte bör se den bristande utvärderingen som ett alltför stort hinder för att åstadkomma nummer fyra, om justitieministern kan följa min logik. Jag tar intryck av den redovisning av åtgärder som justitieministern gjorde här. Det är uppenbart att man arbetar på bred front och med olika verktyg på en och samma gång. Jag har också tacksamt noterat att man inte avfärdar tanken på fler polisutbildningar och på andra ställen i landet. Jag hade förmånen att tjänstgöra i Statsrådsberedningen och 1994. Frågan om en bredare etnicitet inom den svenska poliskåren var väldigt aktuell också då. Det smärtar mig lite att behöva konstatera att vi inte har kommit så väldigt långt, som ministern själv konstaterade. Jag vill bara som ett komplement till den lista av åtgärder som ministern själv redovisade i talarstolen säga att det säkert inte hade skadat med en större politisk beslutsamhet också på den här punkten, om regeringen hade kunnat finna det möjligt att investera ytterligare politisk body i frågan. 35 (): Först och främst vill jag tacka ministern för det positiva svaret. Jag känner ett uns av besvikenhet när jag lyssnar på . Han beskriver det som om regeringen inte hade gjort någonting. Både jag och ministern har beskrivit mycket av de åtgärder och insatser som faktiskt har gjorts för att aktivt öka mångfalden i poliskåren. Det är en falsk bild som ger. När man utvärderar de insatser som jag också kan se resultatet av och kommer fram till att det inte har räckt är det bara att tillsätta en utredning som ska jobba fram nya konkreta förslag. Det tycker jag är väldigt bra. Hitintills har inte föreslagit någonting själv över huvud taget mer än en polishögskola i . Han är tillbaka där alltid är i slutändan: fler poliser. Det är det som är problemet, och det är det som löser problemen i . är inte lösningen på de problem som vi har med segregation och utanförskap att finna där. Det handlar inte om fler poliser och inte ens om en mångkulturell poliskår utan om minskade klyftor, fler i arbete, bra förskolor och skolor och kamp mot diskriminering. Men det är en annan debatt, och jag tror att man ska föra den parallellt. Där har vi olika politik. Den diskussionen kan vi lämna därhän. För mig är det här ganska enkelt egentligen. Det behöver inte vara så komplicerat. Precis som poliser ständigt måste anpassa sig till att klara av nya typer av kriminalitet är det också logiskt att man anpassar sig till den nya verklighet man har runtomkring sig. Det är grunden. Det finns en annan viktig poäng här. Jag tror att poliskåren skulle kunna vara en förebild för många av de ungdomar som växer upp i segregation och utanförskap. Poliskåren i sig och poliser kunde vara positiva förebilder för dem. Det är också en viktig fråga att lyfta fram. 36 Justitieminister (): är viljan att missförstå ganska uppenbar. Som jag sade räcker de tre polisutbildningar som vi har för att utbilda de 4 000 poliser som vi har sagt att vi ska utbilda. Men om RPS vill ha en fjärde polisutbildning har jag inga invändningar mot det. Om man vill avvakta något har jag heller ingen synpunkt på det. Jag anser att man kan ha förtroende för RPS i den här frågan. Det är de som har ansvaret för att de här poliserna ska kunna utbildas. Man säger också från RPS att man kommer att klara det. Sedan trodde jag att vi skulle slippa att tredje gången i rad tala om budgetunderskott, men jag får upprepa att vi har vi har ökat antalet poliser också ökat resurserna på så sätt att man har anställt de poliser som man har utbildat. Det finns faktiskt inte, till skillnad från de allra flesta yrkena, några arbetslösa poliser i , utan de får anställning. Det kommer de att få även . Självklart kommer det att behövas ökade anslag när vi ska fortsätta den här satsningen. Men det handlar också, precis som säger, om andra saker än bara antalet poliser. Vi ska öka antalet, men vi ska också se till att det vidtas andra åtgärder. Ytterst handlar det om sociala orsaker det är ingen tvekan om det. 37 (): Jag måste börja med att säga till att jag i min ursprungliga interpellation till ministern berörde de åtgärder som jag tror är nödvändiga på bred front för att åstadkomma en förändring och en förbättring. Men kan vi konstatera att det är Socialdemokraterna tog över styret av . har det varit ett välkänt faktum att haft en större problematik än andra delar av vårt land. Det har också varit uppenbart att poliskår inte ändrats för att möta svårigheterna med en befolkning sammansatt av människor med olika etnisk bakgrund. Inte en åtgärd har vidtagits, såvitt jag kan se, inte ett enda beslut har fattats som på ett avgörande sätt har ändrat kårens sammansättning. Det är möjligt att tänker föra det budskapet hem till sina väljare att han är fullständigt nöjd med att det inte har skett någonting, men jag tror det inte. Jag och många i min valkrets har anledning att frukta vad ytterligare en mandatperiod med socialdemokratiskt styre skulle få för konsekvenser i det här avseendet. Efter att ha lyssnat på justitieministern här blir nog ännu många fler människor stärkta i uppfattningen att endast radikala och tydliga åtgärder kan bota problemen. Den sittande regeringen saknar faktiskt både styrfart och visioner för att åstadkomma detta. Det är uppenbart att regeringen har kört slut när det gäller justitiepolitiken i det här landet, poliskårens sammansättning och frågor kring detta. 38 Justitieminister (): Jag tycker inte att man ska bortse från de åtgärder som polisen har vidtagit. I de dialoger som vi har haft med polisen har man visat att man har arbetat aktivt med de här frågorna. Att säga att ingenting har hänt är alldeles fel. Man har vidtagit flera olika åtgärder. Däremot har de inte fått de resultat som man önskade. Därför fortsätter detta arbete. Utöver satsningen på polisen finns det också mycket annat att göra. Någonting som har gjorts och som diskuteras för framtiden är bland annat storstadssatsningen. Den är också viktig. Jag hoppas att är positiva till liknande satsningar på de som kanske tillhör dem som är de mest utsatta i . Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2003/04:275 om åtgärder för att förebygga brott och stärka samhällets värdegrund 39 Justitieminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att rättsväsendet i alla kontakter med ungdomar ska förmedla en tydlig gemensam värdegrund om respekt för andras liv, egendom och integritet. Han frågar mig också vilka åtgärder jag avser att vidta dels för att stävja en fortsatt brottslig verksamhet hos de ungdomar som ertappas med brott, dels för att underlätta samverkan mellan socialtjänst, polis och skola. Barn och ungdomar är vår framtid. Att förmedla en tydlig värdegrund till dem är en av vårt samhälles allra viktigaste uppgifter. Rättsväsendet och hela det regelsystem som rättsväsendet är uppbyggt kring grundar sig på respekten för andras liv, egendom och integritet. Det är en självklarhet att dessa värderingar måste genomsyra rättsväsendets verksamhet. En lika stor självklarhet är det att rättsväsendet i sina kontakter med medborgare i allmänhet och ungdomar i synnerhet har ett ansvar för att förmedla dessa värderingar på ett tydligt sätt. När det gäller att stävja brottslig verksamhet hos ungdomar ska tonvikten förstås ligga på förebyggande insatser och inte på åtgärder i efterhand. I detta förebyggande arbete måste vi alla engagera oss, först och främst genom att hjälpas åt att se till att barn och unga får en trygg uppväxt. Samverkan som mycket riktigt är inne på är A och O. Det gäller samverkan över politikområden och över myndighetsgränser. Unga begår ofta brott där de bor och tillsammans med andra som bor i närheten eller går i samma skola. Därför är det på lokal nivå man har möjlighet att tidigt se problem, identifiera de ungdomar som hamnat snett och snabbt sätta in skräddarsydda förebyggande åtgärder. En viktig utgångspunkt för det lokala brottsförebyggande arbetet är regeringens nationella brottsförebyggande program Allas vårt ansvar. finns det lokala brottsförebyggande råd eller liknande samarbetsorgan i de flesta av landets kommuner. I de lokala råden samarbetar och andra kommunala förvaltningar, polisen, det lokala näringslivet, skolan, frivilliga krafter med flera kring förebyggande åtgärder. En stor del av den lokala verksamheten är inriktad på förebyggande åtgärder mot ungdomsbrottslighet. Regeringen vidtar också åtgärder på skolans område. Ett exempel är ett projekt som genomfördes i skolan med syfte att sätta läroplanernas värdegrund i fokus för att bekämpa mobbning, sexuella trakasserier, våld, rasism och andra former av bristande respekt för människors lika värde. När unga trots allt begår brott måste samhället reagera snabbt och tydligt med insatser för att minska riskerna för fortsatt brottslighet. Det ställer särskilda krav på hur påföljdssystemet för unga lagöverträdare ska vara utformat. Därför har regeringen tillsatt en utredning för att se över denna fråga. Jag har stora förväntningar på att utredningens förslag kan bidra till att påföljdssystemet för unga blir tydligare och mer pedagogiskt. Det är viktigt att vi inte stöter bort ungdomar och försämrar deras framtida möjligheter i samhället. Avslutningsvis vill jag återknyta till behovet av en bred brottsförebyggande insats för att öka tryggheten och minska brottsligheten i vårt samhälle. Grunden för detta arbete måste vara den allmänna välfärdspolitiken. Jag är övertygad om att vi måste fortsätta att se till helheten och satsa på goda uppväxtvillkor för barn och ungdomar, stöd till familjer med otillräckliga sociala och ekonomiska resurser och en bra skola för alla. Det är också viktigt med en ambitiös integrationspolitik, låg arbetslöshet bland ungdomar och att vidta åtgärder mot alkohol- och narkotikamissbruket. Samarbetet mellan alla inblandade myndigheter måste också fungera smidigt. Det är denna breda politik, tillsammans med särskilda åtgärder inom kriminalpolitiken, som leder till att färre ungdomar börjar begå brott och inte att förglömma att färre ungdomar blir brottsoffer. 40 (): Jag vill börja med att tacka justitieministern för svaret även om det tyvärr var lite innehållslöst. Det verkar nästan som att regeringen inte har förstått vad som pågår i vissa delar av vårt land. Därför tänkte jag fortsätta att berätta hur det ser ut i i och detta enligt polisen själv. Just nu finns det fem sex kriminella ungdomsgäng i som har delat upp stadsdelen mellan sig. Varje gäng har 1020 medlemmar i åldrarna . För att få komma med i gänget måste dessa 11-åringar klara av ett inträdesprov som kan bestå av en väskryckning eller att begå ett annat brott. Då frågar man sig: Vilken reaktion från samhället möts de unga kriminella av? Polisens resurser är så knappa att man inte har en chans att lägga ned tid på de mindre brotten. Vilken signal känner den unge killen att samhället ger? Det är klart att han tänker att det inte var så farligt eftersom ingenting hände och ingen reagerade. Ofta har dessa unga killar som har hamnat snett begått tiotals, och kanske till och med hundratals, brott innan den första riktiga reaktionen från samhället kommer, och då är vägen tillbaka väldigt lång. Det är en skrämmande sanning men det finns områden i vårt land där unga killar växer upp och där deras enda förhoppning om att bli någon med pengar och anseende är genom att begå brott. Den stora idolen är inte utan den rika killen med värsta Mercan. Den killen har inte gjort sin förmögenhet på fotbollsmagier, och han har inte heller sålt ett IT-bolag i rätt tid. Han säljer helt andra saker, och det har varit ett snabbt sätt att tjäna stora pengar och få fina bilar. Det är inte förvånande att småkillarna i dessa områden vill dit till de stora pengarna och de fina bilarna. Samhället, det vill säga vi, måste bryta mönstret. Det får aldrig vara en alternativ karriärväg för en 11-årig kille att börja rycka väskor eller vara hantlangare till droghandlare. Föräldrarna har givetvis det största ansvaret. Men i de fall där föräldrarna inte klarar av sin föräldraroll har samhället ett sekundärt ansvar. Jag tror att det är effektivt när småkillarna ser att killen med Mercan åker i fängelse i två , hans Merca blir förverkad och anseendet försvinner. I jobbar man efter nolltoleransmodellen och The Broken Window Theory. Inget enstaka brott ska nonchaleras. Teorin är att om man låter delar av samhället förfalla leder det till större brottslighet i just det området. Är ett fönster sönderslaget eller en vägg nedklottrad dröjer det inte länge tills nästa fönster är sönderslaget och nästa vägg nedklottrad. Sönderslagna fönster ska inte få förbli trasiga, utan de ska lagas. Klotter ska tvättas bort. Detta ger också en känsla av ökad trygghet för medborgarna. Polisen, skolan, och inte minst du och jag och alla andra medborgare som kommer i kontakt med små och stora brott måste reagera. Varje småbrott som begås ska mötas av en snabb reaktion från samhället. Allt annat är en signal om att handlingen är accepterad. Detta kräver givetvis en ordentlig satsning på polisen, men också en upprustning av delar av våra större städer. Ska vi tolerera att det finns områden som är så förslummade att ingen ens reagerar på att ännu en fönsterruta är sönderslagen? 41 (): när man lyssnar på interpellationsdebatter med och en del andra ministrar kan man skönja en strimma av trötthet. Det kan vara tröttsamt att stå här och besvara den ena interpellationen efter den andra. Men jag utgår ifrån att vi allesammans kan känna ett oerhört stort intresse och engagemang för den här interpellationen. Det gläder mig att lyfter fram kristdemokratisk politik på ett så föredömligt sätt. Är det några frågor som är väl förtrogna med är det frågor om åtgärder för att förebygga brott och stärka samhällets värdegrund. Det är ju någonting som vi har jobbat med så länge som partiet har funnits. Vi menar att om inte barn redan i mycket unga år får en inneboende känsla för vad som är rätt och fel är det mycket svårt att ersätta den känslan senare i livet. Det finns många advokater som jobbar med svårt kriminella som kan vittna om det. Långsiktigt handlar det naturligtvis om förebyggande åtgärder. Men det finns några saker som jag skulle vilja lyfta fram som är förebyggande, och jag menar att samhället i stora delar har misslyckats på dessa områden. Föräldrarollen har nedvärderats i dagens samhälle. Yrkesarbete värderas högst. Förskolornas roll som barnuppfostrare hyllas. Arbetslivets villkor med stress och otrygghet fortplantar sig lätt till familjen och barnen. Då blir inte familjen den trygga värld som många av oss önskar att den skulle få vara. Bristen på tid blir ett allt större skuldkonto. Det är detta som vi i kallar välfärd. Min fråga till justitieministern är: Tror han att vi på något sätt skulle kunna förändra och häva det som har gått snett i samhället där alltfler väldigt unga människor börjar på brottets bana? Min nästa fråga är: Vad ska vi göra för att komma åt de minderåriga? Vi vet ju att de aldrig hamnar i polisens register, vilket vi är tacksamma för. Men inte ens har en tillräckligt kraftfull dokumentation. När en 15-åring kommer till polisen första gången bedöms han som förstagångsförbrytare fast han, precis som var inne på, kanske har hållit på sedan han var tio och redan har kommit ganska långt i sin brottsliga karriär. Min nästa fråga är: Hur hanterar vi dessa barn och ungdomar i vårt samhälle? Det finns indikationer och rapporter från olika kommuner där inte har tagit sitt ansvar när det gäller LVU. Den unga har fått driva vidare i fortsatt kriminalitet tills ärendet har blivit ett LSU-ärende. En del kritiker har sagt att detta är en kostnadsfråga, eftersom det är staten som har ansvaret då. Vad ska vi i justitieutskottet göra för att se till att vi har helhetsbilden? Vi kan ju inte säga att vi bara bryr oss om dem som är och straffmyndiga. Här handlar det om förebyggande insatser för att kunna vända trenden att alltfler unga är garvade och erfarna kriminella den dag de fyller . Det är också väldigt svårt att rehabilitera dem om de inte har fått den trygghet och den vägledning som skapar den inre kompassen, som vi brukar kalla det, som vägleder en genom livet. 42 Justitieminister (): Det var roligt för mig att få höra berätta om hur det står till med ungdomsbrottsligheten i . Jag har jobbat på en advokatbyrå , så jag har i och för sig stött på problemen tidigare. Jag håller helt med om att rutor ska lagas och att klotter ska tvättas bort. Det är viktiga saker som ni tar upp. Det är ingen tvekan om det. Det verkar som om vi är alldeles överens om att man ska fortsätta det brottsförebyggande arbetet med skarpa och tydliga reaktioner i form av påföljder och även tidigare insatser från polis och socialtjänst. Ni vet att det pågår ett arbete för att öka informationen. Det tycker jag är väldigt bra. Det är också viktigt att kontakten med andra myndigheter blir ännu bättre, att stödet till familjerna stärks och att skola, socialtjänst och förskola kan klara sina uppgifter ännu bättre. Det är självfallet viktigt med gemensamma värderingar. Det är viktigt att barnen tidigt får känna vad som är rätt och fel. Men glöm inte, kära interpellanter, att viktigast av allt är kärleken till våra barn. 43 (): Själv har jag ännu inte några barn, men det är inte så långt dit faktiskt. Det är kanske därför som jag börjar engagera mig i de här frågorna . Låt mig börja med att säga till att visst finns det en viss likhet mellan och politik. Vem som började med den goda politiken har ingen större betydelse. Det viktiga är att vi når resultat. Det gäller barn som lever i vars enda hopp att bli något i samhället är att bli som de förebilder de har. Och det de ser som sina förebilder är killen med den värsta Mercan som tjänar sina pengar genom att begå brott. Det är deras föredöme som de ser upp till och vill likna, och det är allvarligt. Justitieministern påstår att vi är överens, men den stora skillnaden är ju att vi vill öka antalet poliser bra mycket snabbare än vad regeringen har visat att den klarar av. För att vi ska kunna ha en nolltolerans på brottsområdet där varje brott möts av en reaktion krävs det betydligt fler poliser i än vad vi har . I en artikel i läste jag en intervju med en forskare som forskar på ungdomsgäng. Han finns på i . Han pekade på tre viktiga saker som man ska göra för att splittra ungdomsgängen och få ungdomarna att inte gå vidare på brottets bana. Han pekar på att samhället snabbt måste gå in och beivra tendenser till kriminella ungdomsgäng så att de inte hinner bygga upp fasta, etablerade, kriminella nätverk och strukturer.