prot · GR0967 · 2004-02-11 00:00:00 — I det svenska regelverket för vapenexport slås också fast att respekt för mänskliga rättigheter är ett centralt villkor för att tillstånd ska beviljas. Men vapenexport tillåts till länder som till exempel inte har skrivit under centrala konventioner för mänskliga rättigheter. Därmed försvåras utvecklingen inom detta område. Exempelvis beviljas vapenexport till flera länder som ännu inte ratificerat konventionen mot tortyr och annan grym, omänsklig och förnedrande behandling. En trovärdig och sammanhållen utrikespolitik förutsätter naturligtvis att vapenexport inte godkänns till länder där allvarliga kränkningar av mänskliga rättigheter förekommer eller till länder som inte ratificerat grundläggande människorättskonventioner. Också på utvecklingsområdet vet vi att vapenexport har en negativ och ibland en rent ut sagt katastrofal konsekvens. Vi hör från regeringen ibland hur vi från svensk sida inte kan sätta oss till doms över hur suveräna stater vill disponera sina resurser. Men här får regeringen allt ta och tänka om. Utvecklingen har sprungit ifrån i vapenexportpolitiken. Med i täten tar numera flera stora vapenexportörer inom EU utvecklingshänsyn innan man godkänner vapenexport. I de fall vi från svensk sida finner en målkonflikt mellan vapenexport och utveckling måste fattigdomsbekämpningen ges ett generellt företräde om vi på något sätt menar allvar med fattigdomsbekämpning och ansträngningarna i FN. Om vi inte menar allvar med allt som sägs från den här talarstolen och i utrikespolitiska förklaringar, ja, då kan vi strunta i det och fortsätta som tidigare med svensk vapenexport. Men om vi menar allvar måste den svenska vapenexportpolitiken skärpas avsevärt. Det ansvaret ligger på regeringen men självklart också på den majoritet som finns i . 36 (): Jag vill knyta an till ett samtal som jag förde hos utrikesminister i samband med att man hade bjudit in ledamöter och en del andra engagerade i det svenska samhället för att tala om mänskliga rättigheter. Jag tog då upp ett litet land som har stor påverkan på världspolitiken och på de frågor som flera talare har tagit upp. Det gäller kvinnors rättigheter och möjligheten att effektivt bekämpa hiv/aids, och då tänker jag på . Denna lilla stat är och befolkas av 800 invånare, och deras medborgarskap är oftast knutet till att de har sin arbetsplats förlagd där. I denna lilla stat finns det absolut inget kvinnligt inflytande. I finns kvinnorna företrädda i takmålningarna, dock icke i de samtal som förs när man besöker . Folkrättsligt betecknas Heliga stolen som ett sui generis, alltså som en egen sort, och man måste säga att det är en egen sort. Det är en manlig arbetsplats som har tagit plats i världspolitiken på ett mycket unikt sätt. Genom att man samarbetar med Bushadministrationen har man också fått luft under vingarna för sin mycket gammaldags och unkna kvinnosyn. Det manifesterades i påvens Brev till kvinnan det heter så . Där slås det mycket tydligt fast att kvinnan har en underordnad roll. Det är mycket viktigt att vi granskar Heliga stolen från en politisk synpunkt, vad man gör och hur man verkar alltså helt enkelt en politisk granskning. Man bör också påtala att detta är en stat som icke är demokratisk. Kvinnor har ingen möjlighet att påverka Heliga stolens politik. Det måste ligga till grund för hur vi betraktar Heliga stolen och dess inflytande. Heliga stolen är med i FN. Man har inte rösträtt i generalförsamlingen, men man kan i övrigt agera som FN-medlem. Heliga stolen intar en särställning som inte är jämförbar med andra religiösa företrädares eller organisationers ställning. är en organisation som består av självständiga stater. Påven är en politiker även i detta sammanhang, men han har inte valts genom allmänna val och inte av kvinnor. Heliga stolen är företrädd i och i där jag själv har en roll. Jag har därför haft anledning att fundera över hur man inom ram ska kunna lyfta Heliga stolen. Enligt den nu gällande stadgan kan observatörsländer i inte granskas. Det finns ett granskningsutskott, och där är observatörsländerna inte medlemmar. Alltså kan man inte granska dem i denna kommitté. Heliga stolens observatörsstatus inom innebär ju att man på många sätt vill efterleva regler för mänskliga rättigheter och demokrati. Men någon uppföljning har inte kunnat redovisas utanför granskningsutskottet. I linje med utvecklade praxis bör även Heliga stolen bli föremål för granskning av sina åtaganden. Heliga stolen utgörs av såväl religiöst som politiskt ledarskap. Både det religiösa och det politiska maktutövandet har stort inflytande på såväl kvinnors som mäns livsvillkor. Dessutom har man stort inflytande på och andra politiska sammanslutningars arbetsvillkor och resultat. Men ståndpunkterna formuleras och företräds fortfarande exklusivt av män. Kvinnors rättigheter är mänskliga rättigheter, och mänskliga rättigheter förutsätter demokrati. I en demokrati måste alla människors röst såväl mäns som kvinnors kunna komma till uttryck. Heliga stolen beviljades observatörsstatus i . I resolutionen som antogs beslutade att observatörsstatus efter samråd med den parlamentariska församlingen kan beviljas för varje stat som önskar samarbeta med organisationen och som är villig att acceptera principerna om demokrati, rättssäkerhet och respekt för mänskliga rättigheter och grundläggande friheter för alla människor inom dess jurisdiktion. Dessa stater kan utse en permanent observatör till och sända observatörer till de expertkommittéer som är öppna för medlemsstater samt till konferenser på inbjudan av respektive värdland. Observatörsstatusen medger inte någon representation i ministerkommittén eller i den parlamentariska församlingen, såvida något av dessa organ inte fattat ett särskilt beslut i frågan. kan, efter samråd med den parlamentariska församlingen, upphäva observatörsstatusen. Det är så man kan göra om man vill peka på att Heliga stolen inte uppfyller sina åtaganden. Heliga stolen har följande överenskommelser inom . Man har observatörsstatus i European Commission for Democracy through , den så kallade . Man är medlem i Council of , , och i . Dessa organ ansvarar för sådana frågor som konstitutionellt stöd till länder. Det handlar om hur man ska bygga upp demokrati genom konstitutionella regelverk i olika länder. Det är klart att det spelar roll vad man har för kvinnosyn och om man tycker att kvinnor har en plats i en demokrati. De ansvarar också för allmänt stöd till länder, livsvillkoren i mindre gynnade regioner och utbildning. Det handlar om vilka resurser man får som kvinna respektive man. Man jobbar även med utvecklingsfrågor och mänskliga rättigheter. Alltihop har bäring på både kvinnors och mäns villkor. Heliga stolen har undertecknat flera konventioner och avtal. Endast vissa konventioner och överenskommelser är öppna för undertecknande av icke medlemsländer såsom Heliga stolen och andra. Men utöver de konventioner som Heliga stolen redan har undertecknat finns det ytterligare 18 konventioner och avtal som Heliga stolen har rätt att underteckna, men som man ännu inte har undertecknat. om mänskliga rättigheter och fundamentala friheter är endast öppen för rådets medlemsstater, men observatörer förväntas dela konventionens värderingar. Det är viktigt att understryka konventionens normbildande roll också utanför de stater som har rätt att underteckna den. Vi har också sett i mångt och mycket att konventionen har haft en stor normbildande roll. Påve har genomfört ett officiellt besök i och uttalat sig i dessa frågor inför den parlamentariska församlingen och . Det pågår ett aktivt arbete, och på många områden gör också Heliga stolen ett bra arbete. Men när det kommer till den avgörande punkten om kvinnans rättigheter, kvinnans rätt till sin egen kropp och kvinnans rätt att delta demokratiskt, då hänvisas hon gång på gång av Heliga stolens företrädare till en underordnad plats, till att sköta hem och barn utanför samhällets värld. Detta är en otillständig ordning som jag menar att den här kammaren måste ta på större allvar. Vi kan inte acceptera att en liten stat med en speciell historisk bakgrund inte blir granskad ur demokratisk synvinkel och att den fortfarande får ha en enkönad församling. bör ha en strategi för hur man ska angripa denna fråga och konsekvent i de olika organ där vi möter Heliga stolen ta upp dessa frågor. Jag hoppas att regeringen återkommer med ett arbetsmaterial där man redovisar hur man ska jobba med att demokratisera Heliga stolen som är en stat inom EU:s gränser. 37 i (m) replik: Jag ville bara ta tillfället i akt och fråga hur vi ska tolka hennes anförande, om det är ett korståg mot en religion eller om det innebär en anmodan att ska lägga ned sina diplomatiska förbindelser med Heliga stolen. Eller vad menas med att lyfta Heliga stolen ut ur ? Vad är det konkret som vill göra i denna stora mänskligarättighetsfråga när vi nu diskuterar utrikespolitik ? 38 () replik: Det här en fråga som handlar om kvinnors rättigheter och demokrati. Under dagens lopp och även under gårdagen var det mycket tal om små länders brist på demokrati. Det finns en stat som är oss geografiskt närmare som sällan eller nästan aldrig blir granskad utifrån demokratisk synvinkel, som inte blir kritiserad därför att man inte har några kvinnor med som representanter i beslutsfattande organ. Det är inget korståg mot en religion. Teologiskt skulle jag kunna utveckla frågan, men jag har valt att göra det ur demokratisk synvinkel. Jag har inget i övrigt mot den katolska läran. Jag talade väldigt väl om katolska kyrkan, inte minst ur den synvinkeln att om man kommer hit som invandrare och tillhör katolska kyrkan får man genast en hemvist. Man kan få en tillhörighet. betyder på många sätt väldigt mycket för olika människor. Det respekterar jag. Men jag respekterar inte att man i religionens namn förtrycker kvinnor och förnekar deras möjligheter att få en demokratisk plattform. Då måste vi reagera oberoende av vad det är för religion och oberoende av var den befinner sig geografiskt i . Då måste vi påpeka detta i de sammanhang där vi möter Heliga stolen. 39 i (m) replik: Tack så mycket, där fick jag ett klargörande. Jag konstaterar då att har utnyttjat sitt tillfälle till att kritisera just Heliga stolen i den här kammaren . 40 (): sprängde en kärnladdning. 1949 gjorde det. gjorde det 1952, 1960 och 1964. Så länge kärnvapenarsenalerna finns kvar i världen finns hotet kvar om nya sprängningar. finns det minst 20 000 kärnstridsspetsar i lager i världen. Ansträngningarna att minska antalet kärnvapen i världen har pågått i segslitna förhandlingar både i kärnvapenmakternas huvudstäder och i FN-organ i både och . Det har ofta handlat om mycket komplicerade förhandlingar där parterna med skiftande framgång försökt foga samman de olika avtalen till ett sammanhängande mönster med det gemensamma syftet att minska antalet kärnvapen i världen. har varit mycket aktivt i det här arbetet. är ett av de viktiga avtalen. presenterade ett förslag , men det dröjde innan det var klart att undertecknas. 1995 permanentades det och förlängdes utan någon tidsbegränsning. Det avtalet anses vara ett av de viktigaste nedrustningsavtal som existerar. antog man i FN en annan viktig pusselbit. Det var provstoppsavtalet, som förbjuder alla former av kärnvapen. 158 av FN:s medlemsländer har undertecknat avtalet. Samma höst presenterades , en plan för fullständigt avskaffande av alla kärnvapen i världen. Experter från 17 länder deltog i det här arbetet och presenterade planen i . föreslog att man redan året därpå skulle inleda ett arbete med att genomföra den här planen. Man fick också väldigt stort stöd för det. Arbetet med att bevara och stärka de här avtalen måste fortsätta. Det är mycket angeläget. Vi har pratat om våra barn och om framtiden. Detta är oerhört angeläget för dem. har vi förutom kärnvapnen ytterligare ett påtagligt hot i världen: kärnvapenterrorism. Det krävs små mängder klyvbart material för att framställa en enkel kärnladdning. Det finns god tillgång till material, både plutonium och uran. Lagren ökar genom återvinning av klyvbart material från kärnkraftverk och genom att material frigörs vid skrotning av kärnvapen. beräknade man att det fanns klyvbart material i lager. fanns det i mycket bristfälligt skyddade förråd. Dessutom vet vi också att det finns en mängd arbetslösa kärnvapenfysiker i världen. hade en sprängkraft som motsvarar 12,5 kiloton. För det behövs det ungefär material. Förutom detta med terrorism finns det även en oroande tendens att ge kärnvapnen ett förnyat utrymme i kärnvapenmakternas militära tänkande. De senaste rapporterna om att pakistanska forskare misstänks för att ha sålt kärnvapenteknologi till bland annat och visar i ett nötskal varför det är fortsatt viktigt att driva frågan om kärnvapennedrustning i världen. Den oberoende internationella kommissionen om massförstörelsevapen, med som ordförande, har påbörjat sitt arbete. Kommissionens uppdrag är att analysera problemen kring kärnvapnen men också att föreslå åtgärder mot kärnvapen, biologiska vapen, kemiska vapen och missiler både när det gäller stater och terrorister. Sekretariatet arbetar i med expertis från hela världen. bidrar med 13 miljoner det här året och . ska man presentera en slutrapport. Det här är bra, men det räcker inte. måste driva på arbetet mot massförstörelsevapen också i EU. Det initierades av bland andra och antogs i . Vi måste klart och tydligt ta avstånd från alla försök att ge kärnvapen en förnyad politisk och militär legitimitet. De folkliga kampanjerna mot kärnvapen har i stort sett upphört. Nedrustningsfrågorna står allt längre ned på världspolitikens dagordning. Det krävs en nytändning på kärnvapenmotståndets område. Vi politiker måste återuppta debatten och kampen mot kärnvapnen. Vi måste kräva att och ska fortsätta att förhandla om ytterligare reducering av sina kärnvapenarsenaler och att andra, mindre kärnvapenmakter inbjuds att ansluta sig i debatten. Det är av yttersta vikt att hindra att fler länder får tillgång till kärnvapen. Ett kärnvapenhot består så länge kärnvapenarsenalerna finns kvar. 41 (): En sådan här debatt pågår väldigt . När den har pågått så här pass länge handlar det väl mest om att dra fram väsentliga områden som man vill lyfta upp, kanske inte om att repetera det som har varit tidigare. Det jag vill göra är att ta upp frågan om en handikappkonvention i FN, i . Det finns minst 800 miljoner människor i den fattiga delen av världen som är funktionshindrade. Det är en aggregerad siffra. Ingen vet exakt hur många det är. Det är ett av skälen till att det ser ut på det viset. Funktionshindrade människor kan vara synskadade och de kan vara rörelsehindrade. Kammaren är inte fullt anpassad för den gruppen, men den blir det . Man kan ha medicinska eller mentala handikapp. Man kan ha olika former av problem med sin hörsel. Man blir oftast funktionshindrad på grund av obefintlig medicinsk behandling. Man kan bli det beroende på ärftlighet. Det kan ha genetiska orsaker. Det är mycket vanligt att man blir det på grund av skador. Aktiviteter som ofta leder till skador är konflikter, krig och katastrofer. Det inte bara skapar funktionshindrade, utan de människor som hade funktionshinder innan får en mycket svår situation under sådana omständigheter. Det är inte den grupp man prioriterar först. Vi brukar säga att funktionshindrade är de fattigaste av de fattiga. Jag tror faktiskt att det är fullt realistiskt. Uttrycket har varit i luften under den här debatten. Jag tror fortfarande att det håller. När man exempelvis säger att kvinnor i fattiga länder är de fattigaste av de fattiga, tror jag att det är helt korrekt. Troligen är det så att de funktionshindrade kvinnorna är de allra fattigaste. Det stämmer även ur den synpunkten. Dessa människor i de fattiga länderna har naturligtvis samma rätt till liv, personlig utveckling och fullt deltagande i sina samhällen som vi arbetar för i rika länder som eller resten av EU. Tyvärr är det inte självklart att det är så. Folk är inte fullt integrerade i samhällena. Folk är inte inkluderade. Det pågår ett arbete i . Det initierades av den mexikanska regeringen under den nuvarande presidenten . Man syftar till att ta fram en handikappkonvention ungefär i stil med den barnkonvention och den kvinnokonvention som finns . har ju apostroferats under den här debatten. Bara det visar vilket värde en sådan här traktat skulle ha. Om inte annat skulle den apostroferas under sådana här debatter. En sådan konvention skulle precisera vad som gjorts tidigare, vilka problem som finns, vilka lösningar som kan finnas och på vilket sätt de ska implementeras. Inte nog med det. Det skulle också leda till att man skapade ett övervakningssystem för att titta på resultatet så att man kan se hur regeringarna har arbetat med detta utifrån den konvention som FN skulle ta. Det skulle också betyda att tjänstemän och politiker på hög nivå, med hög status, stor integritet och stor auktoritet faktiskt skulle resa runt världen och undersöka problem, peka ut problem och naturligtvis rikta anklagelser mot dem som inte gör som man ska enligt konventionen. Det skulle förmodligen få den effekten att ingen skulle kunna inbilla sig att det är ett anständigt beteende att medvetet särbehandla funktionshindrade människor eller ägna sig åt diskriminering. Det skulle vara ett väldigt viktigt politiskt framsteg. , som arbetade som speciell rapportör i de här frågorna för FN, har visat i sina rapporter att det fortfarande pågår enorma lidanden i tysthet. Det brukar ibland kallas för den tysta katastrofen. För funktionshindrade i stora delar av världen är det tyvärr ingen självklarhet att man har rätt till liv, att man har rätt till frihet, att man har rätt till egendom. Det är inte alls självklart att man kan utnyttja sin rösträtt, att man har en normal form av äganderätt. Det är inte ens säkert att man kan bilda familj eller att man har juridisk rätt att över huvud taget bilda familj. Det kan på goda grunder ifrågasättas om principen likhet inför lagen verkligen gäller på alla håll. Det centrala är naturligtvis att man ska koppla den här frågan till frågan om mänskliga rättigheter. Det skulle betyda att den kompetens som finns inom FN-systemet kring MR-frågor skulle utnyttjas fullt ut även när det rör handikappfrågor. Den finns med i det här arbetet på ett aktivt sätt. Man samarbetar med NGO, det vill säga icke regeringsbundna organisationer, eller som det i de här sammanhangen ofta heter: DPO, disabled peoples organizations. Det finns ett samarbete inom hela EU även inkluderande de tio länder som kommer med . Jag tycker att den logiska och intellektuella grunden för detta bör vara det riksdagsbeslut vi fattade om PGU, det vill säga politik för global utveckling. I den pekade vi ut att vi från svensk sida ska ha en kongruent, det vill säga samstämmig, politik. Det skulle man också kunna översätta till att man inte ska tala med kluven tunga. Det innebär att man inte ska ha en politik i biståndsfrågor och en helt annan politik i handelsfrågor, utan det ska hänga ihop. Det blir logiskt för mig att man också kopplar detta till handikappfrågor. Talar man med icke kluven tunga bör man satsa på att backa upp de fattigaste av de fattiga. I PGU-beslutet slog vi fast att man ska arbeta utifrån de fattigas perspektiv. Fattiga människor ska ses som subjekt, inte som objekt. Vi ska på olika sätt sträva efter att dessa människor ska få makt och kontroll över sina liv och inte vara rättslöst utlämnade. Vi ska försöka uppnå detta genom att sträva efter rättvisa och en hållbar global utveckling. Kopplingen över till det jag säger är väl ganska uppenbar. Den svenska handikappolitiken som också har beslutats här i kammaren har en princip som heter från patient till medborgare. Det betyder det är allas ansvar, inte bara någras, att handikappade människor ska få ett bra bemötande i . De ska kunna delta och vara fullt integrerade. Ur den här synpunkten, fru talman, är det logiskt att den på samma sätt som man har stora ambitioner på det här politikområdet i också har det internationellt. Det innebär bland annat att arbeta för handikappkonventionen. Jag vill välkomna att regeringen fortsätter sitt arbete, att man inte förtröttas och att man håller ut även om arbetet kommer att ta ytterligare ett, två eller . 42 (): Utrikesminister pekade i regeringens utrikespolitiska deklaration på att är alliansfritt och att det är en politik som har tjänat och tjänar oss väl. Alliansfriheten ligger alltså fast. Det innebär inte att det inte finns anledning att diskutera. Tvärtom tror jag att det är mycket viktigt att ständigt ha en så bred och levande diskussion som möjligt om utrikes- och säkerhetspolitik. Dit hör frågan om ett svenskt eventuellt Natomedlemskap. kan jag inte se att det för del skulle finnas övervägande skäl att söka medlemskap i . Jag har försökt att se vilka skäl som möjligen skulle finnas. Jag har bland annat försökt att hitta dem hos de nya och också hos de eventuellt blivande medlemsländerna i Nato. För dem handlar det i de flesta fall om att befästa en nyvunnen demokrati. Medlemskapet i Nato är en del på den ofta mödosamma vägen att reformera och stabilisera länderna. Man vill markera avstånd till det gamla, det förtryck och i regel den kommunism som man har lämnat bakom sig. Det är argument för dem. Det kan säkert finnas fler argument för dem. När man överväger frågan om ett svenskt Natomedlemskap måste man fråga: Har ett behov av att befästa sin demokrati? Är ett instabilt land? Har vi någonting som vi behöver ta avstånd från genom att söka medlemskap i någonting nytt? Till dessa frågor kan läggas ytterligare frågor: Är säkerhet hotad ? Hur tror vi att utvecklingen i vår omvärld kommer att se ut ? Dessa frågor tycker jag att man måste fundera över när man för den här diskussionen om ett eventuellt Natomedlemskap. Jag är väldigt angelägen om att vi för en diskussion om det och att vi för en sansad och saklig diskussion utan slagord och, om ni ursäktar uttrycket, ställningskrig. Vi har hört några argument i debatten från och om anledningen till att skulle ansluta sig till Nato. från lyfter fram vikten av att kan påverka besluten inom Nato. Vilka beslut är det som vill att ska kunna påverka inom Nato? Finns det några konkreta exempel? Avslutningsvis: är alliansfritt. Och jag ser inte någon anledning att ändra på detta. Men lever vi i en föränderlig värld, en värld som förändras allt snabbare. Det är därför viktigt att följa utvecklingen, och det är också viktigt att ha en levande diskussion och förutsättningslöst värdera förhållande till Nato. 43 (): Vi har under följt sökandet efter massförstörelsevapen i . har tre miljoner människor runtom i världen dött av aids. Även i den här delen blir klyftorna runtom i världen så tydliga. Vi ser att av dem som smittas bor i utvecklingsländerna, och det är av dem som har tillgång till medicin. Det innebär att av alla smittade har en dödlig sjukdom. För resterande är det en nog så besvärlig sjukdom men mer att betrakta som kronisk. sade här : Värderingar förverkligas inte i tal och i tankar. Värderingar får sin betydelse när de omsätts i handling. Och lite handling tänker jag berätta om . Jag kom nämligen hem från för lite drygt sedan. Det är ett land där av befolkningen är smittad av hiv. Där träffade jag bland annat företrädare för en organisation som heter Lironga Eparu. Det är en organisation som knyter samman alla organisationer som jobbar för de hivpositiva. Anledningen till mitt besök i var att besöka det biståndsprojekt som Centerkvinnorna bedriver där. Det gör vi tillsammans med en kvinnoorganisation som heter KWID, Khomas Women In Development. Det som man jobbar med där handlar bland annat om information och rådgivning om hiv/aids. Man har ett litet filialkontor i ett plåtskjul i området Katatura. Men det projekt som startades när vi gick in där handlar om yrkesutbildning för kvinnor och om barnomsorg.