prot · GS0951 · 2004-12-15 00:00:00 — Jag förstår inte vilken poäng försöker göra. För mig luktar det lite populism och att man profilerar sig, men i sak har man ingen annan uppfattning. Jag är förbryllad. 30 () replik: Det är intressant att höra de hårda angreppen. Det ska bli intressant att se hur övriga miljöpartister röstar. Det är en sak skriva något i ett särskilt yttrande och en annan att våga stå för det. Kan inte och se att förändringarna i skrivningarna när det gäller FN-mandatet hör ihop med skrivningarna i den nya konstitutionen som handlar om EU:s militarisering? Det är exakt samma formuleringar i den konstitutionen som det säger sig vara emot. Det är det som har föranlett ändringarna i skrivningarna när det gäller FN-mandatet i det svenska säkerhetspolitiska betänkandet. Vem är det som kör med dubbelmoral och försöker spela på båda planhalvorna? Vem är det som är oerhört kritisk mot och EU:s militarisering? Vem är det som gör en stor affär av att en gång har stött en insats utan FN-mandat och säger att det här skulle vara populism? Vilket parti är det som är populistiskt och påstår att man står för ett FN-mandat och att man är emot EU:s militarisering och hela den nya konstitutionen? Vilket parti är det som ställer sig bakom ett säkerhetspolitiskt betänkande som i sin helhet egentligen bygger på den säkerhetspolitiska doktrinen inom EU och den nya konstitutionen och de förändringar som behöver göras i den svenska säkerhetspolitiken utifrån det? Är det någon som är populist så är det och . 31 () replik: behöver inte oroa sig. Jag sade i mitt inledningsanförande vilket torde stå helt klart för den som uppmärksamt lyssnade att vi i fortsättningen kommer att motverka varje form av militärt EU-agerande utan FN-mandat som strider mot internationell rätt. Jag var väldigt tydlig om att all vår kritik mot delar i EU-konstitutionen kvarstår. Det är också tydligt att vi står bakom utskottets formulering, som redogjorde för, när det gäller vikten av att ha ett FN-mandat och vilken organisation som har den legitima rätten. Vi har också skrivit i vårt särskilda yttrande att vid de tillfällen där en kommunistisk diktatur eller ett annat land blockerar en nödvändig fredsfrämjande insats ska man använda sig av uniting for peace-resolutionen. Även om det saknas mandat i ska inte världen stå passiv och se på övergreppen. Det här har ju tidigare varit politik. gick man med på att sända en svensk trupp till en EU-ledd insats i som helt saknade mandat i . Jag förstår inte riktigt vad som är konstigt i den politik som för. Den är konsekvent. , däremot, säger en sak här, men när man tittar på hur ni har agerat är det något helt annat. För mig går det inte ihop, men så är jag inte heller vänsterpartist. 32 i (m) replik: har ju förstått vad det här handlar om. Det finns texter som vi moderater inte har reserverat oss mot just för att vi ska få fram den här konsekvensen och de nya förutsättningar som råder. vill utveckla den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken i EU med säkerhetsstrategin, krishanteringsförmågan och snabbinsatsstyrkan, där ska delta. Det är bra. vill du lämna EU. Hur går det ihop? 33 () replik: känner väl till ståndpunkt. EU som det ser ut är inte det EU som vill att ska vara med i. Vi arbetar systematiskt i , här i riksdag och på andra sätt för att förändra EU till en organisation som blir så bra att vi känner att det är något som vi vill vara medlemmar i aktivt fullt ut. Vi har en lång rad ändringsförslag både här i riksdag om hur ska agera och i för att förändra EU:s politik. Det som är konstigt är väl snarare att de som är så oerhört entusiastiska för EU, som till exempel , inte själva har någon kritik. De ser tydligen inte själva de stora brister som finns när det gäller tillgänglighet för medborgarna i beslutsprocesser och genomskinligheten. På en rad områden finns det klara möjligheter till starka förbättringar. De som är EU-entusiaster borde vara de främsta kritikerna och visa vad som bör förändras, men det är helt tyst. Det tycker jag inte är speciellt trovärdigt. Vi kan ta exemplet med förslaget om en civil fredskår som Per var ansvarig för i . Med Socialdemokraternas och några andras stöd vann förslaget. Man ska göra en genomförbarhetsstudie om en civil fredskår. Det är ett sätt att utveckla EU:s konflikthantering och krishantering på ett positivt sätt. Man flyttar fokus från den militära delen som har fått alltför mycket uppmärksamhet till att utveckla de konfliktförebyggande instrumenten. Det är naturligtvis väldigt bra om vi kan göra det. Skulle EU utveckla de konfliktförebyggande instrumenten är det väldigt positivt. Min förhoppning är att också ser detta och arbetar för det i stället för att tro att allt är helt bra, vilket man får intryck av när man hör en moderat. 34 i (m) replik: Jag vet inte om lyssnade på mitt anförande. De passusar jag hade om EU handlade om att EU gör för lite, har för dålig samstämmighet och inte fungerar tillräckligt bra inte minst vad gäller utrikes- och säkerhetspolitiken. anförande, däremot, handlade om allt bra som EU nu gör för att främja fred. Jag tycker att det är en jättebra utveckling. Jag välkomnar er in i klubben. Jag förstår att nu är på väg att ompröva sitt enfaldiga nej till EU. Jag tycker att det är bra. Jag tycker också att det är väldigt spännande. Det är modigt av er, att ni tillsammans med oss andra som står för säkerhetspolitiken i vill utveckla den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken och att ni delar ambitionerna i säkerhetsstrategin och också vill bidra med snabbinsatsstyrkor. 35 () replik: Som jag sade i mitt anförande är det FN som väljer att delegera ledningen för olika fredsfrämjande insatser till bland annat EU. Vi ställer i första hand upp på FN:s fredsfrämjande insatser oavsett vem man delegerar ledningen till. deltar inte ensamt och utför fredsfrämjande insatser. Vi gör det ju alltid i samarbete med andra länder. Så har det varit , långt innan EU bildades. Det är också självklart att man tränar tillsammans med dem som man deltar i en fredsfrämjande insats med, och att man på olika sätt samordnar insatserna för att få ut så bra effekt som möjligt för FN. Det är inte något problem om det sker inom Nato eller inom EU. Vi har ställt upp på alla de insatser där FN har delegerat ledningen till EU eller Nato om vi tycker att det är en bra insats. Jag förstår fortfarande inte vad som är problemet med att försöka påverka och utveckla EU, och framför allt utveckla de konfliktförebyggande mekanismerna. Jag förstår inte kritiken. 36 (): Det är ingen händelse att det säkerhetspolitiska avsnittet inleder både försvarspropositionen och det betänkande som försvarsutskottet nu kommer att lägga fram. De säkerhetspolitiska val som gör styr också de förutsättningar som gäller när vi bygger vårt nationella försvar. Det är säkerhetspolitiken som till mycket stor del bestämmer försvarspolitikens innehåll. Det har talats om den militära alliansfriheten. Jag vill försöka koppla det vägvalet till den aktuella försvarspolitiken. Jag menar att man bör göra det under den här punkten i debatten. Alliansfriheten har både för- och nackdelar. Fördelarna känner historiskt. Vi har utan större problem lyckats manövrera på sådant sätt att vi inte har blivit del i många av de militära konflikter som drabbat . Men det finns också nackdelar med alliansfriheten. Ett alliansfritt land måste militärt kunna stå på egna ben. När det blåser hårt och när det blåser snåla vindar måste ett alliansfritt land kunna klara alla militära förmågor helt på egen hand. De som har följt den försvarspolitiska debatten i har kunnat konstatera att det har pågått ett pingpongspel mellan å ena sidan Försvarsmakten och ÖB och å andra sidan Försvarsberedningen. Politiker har där sagt: är det nog med osthyvel. går det inte med den tekniken längre. måste vi använda tårtspaden i stället. måste ÖB och Försvarsmakten berätta vilka förmågor det är som inte ska bära med sig in . Vilka förbandstyper kan vi plocka bort? Varje gång som dessa propåer har kommit har ÖB:s resoluta och konsekventa svar varit att ett land som är alliansfritt måste klara allt på egen hand. Vi kan inte välja bort förmågor som behöver i en annan omvärld än den som råder. Detta vore att ta risker i fråga om svenska folkets säkerhet. Det försvarsbeslut som ska fattas präglas också fortfarande helt av osthyveln. Detta får konsekvenser på olika områden för svensk försvars- och säkerhetspolitik. En konsekvens som är väldigt tydlig är att vi får färre internationella insatser. Mina damer och herrar! Det är inte 700 soldater i internationell tjänst som kostar 40 miljarder, utan det är hela den uppsättning av förmågor som behöver för att garantera att man har trygghet i en annan omvärldssituation. Men vi betalar naturligtvis också genom en sämre trygghet för den nationella delen. Vi kommer åtminstone att göra det . , åtta, kommer ÖB sannolikt att föreslå att ett antal förmågor tas bort ur försvaret helt enkelt därför att de ekonomiska ramar som gäller för försvaret inte räcker till för att upprätthålla alla förmågor. Regeringen slår alltjämt vakt om alliansfriheten. Men regeringen är inte beredd att betala för den. I betänkandet skrivs att säkerhet skapas bäst i samarbete med andra demokratier. Den utgångspunkten borde leda till att omfamnade de verkliga samarbeten som finns på det försvars- och säkerhetspolitiska området i dess helhet. Men det gör vi inte. Trots att vi menar att det är tillsammans med andra demokratier som säkerheten ska byggas fortsätter vi att i retoriska ordalag värja oss mot alternativen inom Nato, och för den delen också mot alternativet med en ökad försvarspolitisk samordning i EU. När man i övriga diskuterar om man ska gå eller har inget svar över huvud taget. Vi i driver ingen linje i det här sammanhanget. Jag ska citera vad som står på s. 24 i regeringens proposition. Det avsnittet återfinns också i betänkandet, men jag har inte hittat det där. Den skriver: vare sig ger eller tar ömsesidiga försvarsförpliktelser. Det måste dock anses som osannolikt att skulle ställas helt ensamt om våra grundläggande säkerhetsintressen hotas. Med andra ord: Vi lovar inte att hjälpa någon annan. Men vi utgår från att andra hjälper oss. Detta är ingen vidare utgångspunkt när ska skaffa sig nya kamrater i en ny värld. Avslutningsvis vill jag också beröra de internationella insatserna. De får nu en alltmer dominerande roll i Försvarsmaktens dagliga verksamhet. Det blir en allt större uppgift för framöver. är vår kapacitet på det här området, som jag har antytt, pinsamt begränsad. Vi har 700 män och kvinnor ute i 14 länder. Detta leder till att de insatser som gör på ort och ställe blir väldigt små. Senast när vi diskuterade kunde vi konstatera att svarade för av truppbidraget. Den här utsmetningen av resurserna kan ifrågasättas, och bör ifrågasättas, ur effektivitetssynpunkt menar den borgerliga alliansen. Med dessa begränsade resurser har vi en skyldighet att ställa en rad frågor, nämligen var, när, hur och med vilka förband ska göra insatser för att vi ska få största möjliga effekt av våra resurser. Vilka är de komparativa fördelarna som besitter när det gäller de internationella insatserna? Och vilka mål finns för insatserna? Vad syftar de till egentligen? På vilket sätt stärker de politiska handlingsfrihet i olika avseenden? Jag menar att vi är skyldiga att besvara dessa frågor och skriva ned dem i en nationell strategi för internationella insatser. En sådan strategi är också en förutsättning för att den här ska kunna utvärdera detta växande verksamhetsområde inom försvarspolitiken. Om vi inte kan mäta av de förslag som regeringen kommer med beträffande enskilda insatser mot en strategi som berättar vad vi strävar efter och hur vi bäst använder våra resurser, kommer på detta område inte att effektivt kunna fylla sin roll. Jag blev också lite överraskad när sade att det är en stor skillnad mellan Nato och EU. Nato är en försvarsallians. Går man med där är det så att säga förpliktigande. Jag kan i någon mening hålla med honom. Men är det ofrånkomligen så att den solidaritetsklausul som olika länder i sinom tid förmodligen ställer sig bakom är till skillnad från artikel 5 i Natofördraget juridiskt förpliktigande. Det betyder att kommer att kunna tillämpa den artikeln och döma utifrån den. Samarbetet inom Nato är däremot helt mellanstatligt på den här punkten. Jag är också förvånad över att du, , säger att Nato bara är en försvarsallians. Du sitter ju i Natos parlamentariska församling. Du vet vilket brett politiskt arbete som pågår i de olika kommittéerna och som handlar om mycket mer än försvar. Du vet också att de internationella insatserna, precis som på andra håll, har fått en allt viktigare roll också i Natoalliansen. Jag förvånades också över att du sade att vapenembargot mot inte är en del av detta betänkande. Nej, det är möjligt att det inte är en del av betänkandet. Men när det gäller embargot som vi upprätthåller mot är det sannerligen en väldigt viktig del i säkerhetspolitiken. Därför menar jag att du borde besvara frågan: Är regeringen beredd att använda det yttersta redskapet om det blir aktuellt för EU att häva vapenembargot? 37 () replik: Jag vill ogärna dra ut på debatten ytterligare. Det kommer att bli en lång dag. Men det är två frågor som jag skulle vilja ställa till och som jag också berörde när jag diskuterade med . Den ena frågan gäller , vice partiledare i . Jag hade ett flertal radiodebatter med honom innan kriget i bröt ut. Han krävde då att skulle ställa trupp till förfogande. Jag är lite nyfiken på att få höra vad som är hållning. Var det bra eller dåligt av regeringen att inte lyssna på ? Borde vi ha lyssnat på och skickat trupp till utan FN-mandat och utan att ens Nato var där och så vidare? Hade det varit en klok politik att ställa sig i första ledet till och med? var väldigt snabbt ute, måste jag säga. Jag är nyfiken på hur ni ställer er till vice partiledarens propåer. Den andra frågan gäller det som jag tog upp med om den borgerliga arbetsgruppen och utrikespolitiken. Det är klart att vi socialdemokrater med tillförsikt ser fram emot att få en borgerlighet som samlar sig och som kan vara ett bra alternativ till Socialdemokraterna. Det vore kul med en valrörelse där alternativen faktiskt är tydliga och där borgerligheten inte kan köra med tipsmetoden ett, kryss, två utan det verkligen finns en politik som ni går till val på. Det är klart att jag är nyfiken efter att ha hört två inlägg av ledande företrädare för som talar sig väldigt varma för ett Natomedlemskap. Det är helt uppenbart att det är profilfråga nummer ett för i utrikespolitiken. Den frågan återkommer man ju ständigt och jämt till. Då blir min enkla fråga helt klart: Att man sitter i den borgerliga arbetsgruppen måste väl ändå leda till att driver igenom kravet på att vi ska söka Natomedlemskap under nästa mandatperiod, eller hur? Om ni inte står fast vid det har ju allt ert tal från talarstolen här inte förpliktat till någonting alls. Då är det inte så viktigt som ni säger. Jag är alltså lite nyfiken på att få höra vad kommer att göra i arbetsgruppen. 38 () replik: Om jag följde klassiska debattregler borde jag inte besvara frågor förrän han besvarat min fråga om vapenembargot och . Vi vet att mänskliga rättigheter sitter oerhört trångt i ; det är ingen i denna kammare beredd att förneka. Vi vet också att bedriver en mycket tydlig hotpolitik mot det demokratiska . Genom EU och genom veto finns möjligheten att stoppa ett hävande av vapenembargot. Vi ställer en väldigt enkel fråga till en fråga som avgörs : Är ni beredda att agera, eller är ni inte beredda att agera? Jag ska använda min till att svara på frågor. inlägg i TV-debatten minns också jag. Jag uppfattade dem med rätta, tror jag som inlägg i den debatt som pågick i hela västvärlden inför det eventuella beslutet i FN. menade att det var rätt att göra detta, och det menade också . När sedan valt att gå sin egen väg kan man inte göra annat än att konstatera att det var ett formellt brott mot folkrätten, precis som det var ett formellt brott mot folkrätten då Nato bombade serberna i samband med folkmordet i Kosovo . Om någon månad går folk till val, till sitt första demokratiska val, som förhoppningsvis kan hållas under så ordnade former som möjligt. Mina motfrågor till blir: Beklagar du detta? Beklagar du att det nu hålls fria val i ? Beklagar du att en av världshistoriens största mördare, , äntligen är förflyttad från makten? 39 () replik: De klassiska debattreglerna ja, hmm. Vad vi hörde från är väl ett typiskt exempel på debatteknik. Jag ställde en fråga med spets. Den handlade om den borgerliga arbetsgruppen och hur man skulle göra med Natomedlemskapet. Den frågan svarade inte på, utan helt plötsligt gick det i en helt annan riktning. Helt plötsligt blev Natofrågan inte den viktigaste frågan för utrikespolitik. I stället kom det att handla om vapenembargo och annat. Det är lite symtomatiskt, måste jag säga. Men det lutar väl åt att svaret blir: kommer att vika sig i den borgerliga arbetsgruppen, och det där med Natoprofilen kommer vi att sudda bort eller? Jag är nyfiken och vill gärna ha ett svar eftersom det handlar om er främsta profilfråga bland alla de här frågorna. När det gäller vapenembargot hävdar jag med emfas att det inte behandlas i detta betänkande. Vi har dessutom ordningen här i att det är som sköter detta. Det pågår förhandlingar. Ni kommer att få höra regeringens åsikter i , och där ska det slutgiltiga ställningstagandet göras. Vad det leder till vet inte jag. Just nu pågår diskussioner om vad man kan kräva av , om vad EU kan göra för att stärka sin uppförandekod och så vidare. Det vore fullständigt meningslöst för mig att ge några åsikter om detta innan det behandlats färdigt. Det ligger, som sagt, i . Jag frågade dig om det var rätt att göra den nämnda insatsen. Om jag minns alldeles rätt tyckte vi debatterade detta att skulle skicka soldater till . Insatsen startade efteråt. Men det var inte tal om FN-insatser eller så, utan här skulle verkligen ställa upp; det var väldigt viktigt för honom. Jag tycker att det är skönt att nu höra säga att det var ett brott mot folkrätten. Nej, jag beklagar inte alls att är borta, och jag beklagar inte alls att medborgarna i förhoppningsvis snart kan ha demokratiska val med säkerhet. Jag välkomnar det och tycker att det är utmärkt att fler och fler länder blir demokratiska och har inga problem med det. Däremot tycker jag att det är synd att man inte så att säga lydde FN och kunde ha tagit lite mer tid på sig. Vi efterfrågade faktiskt några månader till för vapeninspektörerna för sina undersökningar. Men det valde man att inte lyssna på. Ge mig ett svar om arbetsgruppen! 40 () replik: Jag förmodar att detta med allians och arbetsgrupper är en lika liten del av det här betänkandet som vapenembargot mot är. Men jag ska naturligtvis ge ett svar eftersom jag tycker att det är hederligt att göra så. Du vet precis hur det står till. Det är som driver Natokravet. Vi anser att det är en väldigt viktig fråga. Men vi inser att det inte blir något skarpt läge i Natofrågan förrän fler partier och fler människor i samhället sluter upp bakom det ställningstagandet. När vi står här i talarstolen och bombarderar gör vi det därför att vi vill väcka en debatt och skapa opinion. Jag tycker att det är väldigt trist att kloka och förståndiga män som och , som jag vet i själ och hjärta är stora Natovänner, inte kan ge sitt bidrag i den här debatten. 41 (): uttryckte tidigare här att försvarspolitik och säkerhetspolitik är skilda saker. Jag kan inte förstå varför säkerhetspolitik och försvarspolitik inte hänger ihop annars skulle vi ju inte ha ett sammansatt utskott som berett ärendet. Jag hoppas verkligen att har läst hela propositionen Vårt framtida försvar försvarspolitikens inriktning 20052007. Där står det tydligt och klart att säkerhetspolitik och försvarspolitik hänger ihop. Jag tror att inom en framtid kommer också utrikespolitiken att vara starkt berörd i detta avseende. Jag yrkar bifall till reservation 3 i betänkandet. ställde jag vid frågestunden här i kammaren en fråga till statsministern. Upprinnelsen till frågan var att Socialdemokraterna dagen innan avbröt samtalen med den borgerliga alliansen om en bred försvarspolitik och en försvarspolitisk uppgörelse. I stället vände sig regeringen till och . Min fråga löd: Kommer och att från och med nu få ett avgörande inflytande på försvars- och säkerhetspolitiken? Statsministern svarade: Jag är inte ett dugg orolig för de frågeställningar som tar upp. Där känner jag mig trygg eftersom jag baserar det ställningstagande som regeringen kommer att göra på Försvarsberedningens grund. Jag skulle önska att statsministern var här och att jag fick ställa samma fråga igen för att höra om jag skulle få samma svar. Jag undrar om statsministern är lika trygg . Vi andra är det definitivt inte. Sanningen är att mina farhågor har besannats mycket snabbare än jag kunde ana när jag ställde min fråga. Det som var helt otänkbart har inträffat. Det är nu två EU- och försvarsfientliga partier som sätter dagordningen för hur säkerhetspolitik ska se ut och hur den ska utformas för framtiden en politik som till största delen kommer att bygga på ett nära samarbete med EU. Trots att Socialdemokraterna har en försvars- och säkerhetspolitisk doktrin tillsammans med hela andra partier nämligen med , väljer man nu att sälja ut vår säkerhetspolitik för ett enda års budgetöverenskommelse med Vänstern och . Jag kan inte låta bli att tänka på en strof i en låt Vem i hela världen ska man lita på. Den ska jag inte sjunga för er, det lovar jag. Det är den här debatten alltför allvarlig för. Men vad ska omvärlden tro? Kan man lita på när dessa partier får ett så avgörande inflytande på vår säkerhetspolitik? Vad tänker till exempel och när vi säger att vi tillsammans vill bygga upp en snabbinsatsförmåga inom EU, och det visar sig att det har och inte godkänt i budgetöverenskommelsen? Kan de lita på oss i fortsättningen? För att återgå till inledningen: Statsministern hänvisade till Försvarsberedningen när jag ställde min fråga till honom. Vad säger då Försvarsberedningen om säkerhetspolitiken? För det första slår den fast att 11 september-utredningen av inte blivit föremål för behandling . I den finns en hel del viktiga säkerhetspolitiska aspekter. Den har ytterligare fördröjts. Ännu en utredning ska till med en ny utredare. Den ska vara klar, enligt det senaste jag hört, , och i bästa fall kan förslagen i den utredningen vara implementerade . Då har det gått närmare den Munckska utredningen startade. I direktiven till utredningen betonades att utredaren skulle agera skyndsamt. Med facit i hand kan man verkligen fråga sig varför det var så bråttom då men inte . För det andra beskriver beredningen det arbete som utvecklas inom Headline 2010 inom EU. Detta ställer krav på och andra länder. Fokus ligger på kvalitativa aspekter som utveckling, uthållighet och insatsberedda förband inklusive transporter till insatsområden inte minst. Vi vet att det också kommer civila headline goals som tar upp civila insatser, vilket vi kristdemokrater välkomnar. Vi tycker att det är ett bra initiativ. För det tredje behövs det en helhetssyn på säkerhetsarbete över hela hotskalan och inte minst över flera politikområden för att tydliggöra den nationella och internationella dimensionen av säkerhetsarbetet. Ett effektivt användande av såväl civila som militära resurser i situationer över hela hotskalan, såväl nationellt som internationellt, krävs. Är vi beredda att sätta till dessa resurser? Det här har samtliga partier varit överens om i beredningen. Så frågan återstår: Känner sig statsministern och regeringen fortfarande trygga nu när de struntat i Försvarsberedningens breda samsyn, just den samsyn som statsministern hänvisade till när jag ställde frågan?