prot · GR0987 · 2004-03-24 00:00:00 — Däremot har som justitieminister i kammaren sagt att han är beredd att överväga de förändringar av lagstiftningen som erfordras med anledning av till exempel offentligt finansierad verksamhet som har gått över i privat ägo. Det är svårt att säga hur långt offentlighetsprincipen kan gå. Jag har otroligt stor respekt för den svåra avvägningen. Jag har suttit i mediegrundlagsberedningen och jag sitter nu i Offentlighets- och sekretesskommittén, som har avslutat ett stort genomlysningsarbete över sekretessreglerna kontra offentlighetsprincipen, och jag inser att här krävs noggrann avvägning. Det är ingenting som jag anser att ett riksdagsutskott kan göra bara genom ett beslut. Det här måste noggrant beredas endera av departementet med all den kompetens som finns samlad där eller i en utredning som får tid på sig eftersom det är svår materia. Ta till exempel de enskilt bedrivna skolorna. Där skulle vi behöva ökad genomlysning, bättre arkivregler och ökad säkerhet för de enskilda eleverna. Det kräver noggrann genomlysning innan vi fattar beslut om det. 16 () replik: Det är precis som säger, nämligen att har sagt att det behöver göras något på området, att meddelarfriheten behöver utvidgas bland annat inom de problemfält tar upp. handlar det inte bara om sägande utan nu är det fråga om handlande, att komma till skott . Frågan har varit föremål för flera utredningar. Det kanske behövs en utredning till, men låt oss då se till att den blir tillsatt. Jag kan inte riktigt förstå vad det är vänder sig mot i vår reservation. Vilka meningar har han så svårt för? Första meningen är: Meddelarfriheten och meddelarskyddet är av grundläggande betydelse för offentlighetsprincipens tillämpning. Där är vi nog överens. Andra meningen är ett kallt konstaterande: Av justitieministerns interpellationssvar framgår att regeringen fortfarande inte är beredd att lägga fram förslag som ger principen genomslag vare sig i helt enskild verksamhet eller ens i enskild verksamhet som är offentligfinansierad. Tredje meningen lyder: Vi är medvetna om att en lagstiftning om meddelarfrihet och efterforskningsförbud inom enskild verksamhet kan behöva kompletteras med skydd för vad som är verkliga företagshemligheter. Vi efterlyser just det också efterlyser, nämligen att man kompletterar lagstiftningen med skydd för verkliga företagshemligheter. Fjärde meningen: Vi anser att regeringen bör prioritera en lösning av de aktuella frågorna så att förslag kan läggas fram för senast under kommande . Om och, som han säger, många andra socialdemokrater tycker att frågan är av stor vikt och att det börjar bli dags att göra någonting är det att också uttalar det. Kom igen, , rösta med oss i reservation 1. 17 () replik: Nej, vi röstar inte med reservationen. Det har jag redan sagt. Det finns ingen anledning att sväva på målet såsom reservanterna gör i frågan om affärshemligheter, upphovsrätter och annat. Det hade varit bra om reservanterna hade valt en annan yttrandemetod, nämligen särskilt yttrande, precis som har gjort i en annan fråga som har drivit kraftigt och . Det gäller frågan om hur man ska se på de nya medierna och förstärka den enskildes rätt att yttra sig via nya medier. Här läggs detta in i ett särskilt yttrande med hänvisning till just den stående beredning som utskottet självt har efterlyst. Utskottet har noterat att som justitieminister inför denna kammare har sagt att frågan bereds noggrant och med hög prioritet. Därför tycker jag att reservanterna hade kunnat nöja sig med ett särskilt yttrande. Det behövs ingen reservation för att påtala vikten av genomlysning av ärendet. Det anser jag att utskottet klart har formulerat. Återigen: Jag har den största respekt för svårighetsgraden i att försöka översätta offentlighetsprincipens alla vitala delar med ett förstärkt meddelarskydd och en förstärkt meddelarfrihet inom det civilrättsliga området. Det är svårt, och det kan få konsekvenser som vi just nu inte kan ana som får helt motsatta effekter. Ta till exempel att alltfler börjar dölja alltmer. Jag skulle vilja peka på en annan sak när det gäller de så kallade företagsskandalerna som och även var inne på. Uppenbarligen kom de uppgifterna ut trots att de enskilda inte hade meddelarfrihet och meddelarskydd. 18 () replik: Det är intressant att lyssna till . Jag förstår att han har svårt att översätta offentlighetsprincipen till det civilrättsliga området. Beror inte det i grunden, , på att det finns en boskillnad och att det finns en grundläggande skillnad mellan det offentlig-rättsliga området och det civilrättsliga området? Om man börjar gå över den gränsen riskerar man alltid att hamna på ett sluttande plan. Detta åskådliggörs när säger att vi skulle behöva mer när det gäller friskolor. Är det inte så att offentlighetsprincipen i det här sammanhanget syftar till att säkerställa att vi kan granska och ha ett tryck på dem som har till uppgift både att godkänna friskolor och att följa upp och utvärdera enligt de modeller som vi har givit i ? Sedan är det medborgarna, eleverna och föräldrarna, som väljer eller väljer bort. Det är det som är grunden när det gäller det civilrättsliga området, att det inte är myndighetsutövandet gentemot medborgarna som är bekymret, utan här kan medborgarna välja att söka den verksamheten eller välja en annan verksamhet. Det är det valet som är avgörande. Det blir ett sluttande plan. Vi har nästa område som skulle vara intressant, friskolor och ambulansverksamhet. Jag är oroad för den signal som ges, att man på områden där man inte riktigt är överens om det ska vara privat eller offentligt försöker införa en offentlighetsprincip. Då tror jag att man går över gränsen på ett sätt som är allvarligt. Skilj mellan offentligt och privat verksamhet i grund och botten. 19 () replik: Det här är en mycket intressant principiell debatt, anser jag, och den bör föras långt utanför den här kammaren. Vi är många här, även inom det socialdemokratiska lägret, som är stora anhängare av till exempel friskolor. Jag är en sådan. Men jag kan för mitt liv inte se att det är någon rättvisa i det faktum att ett barn som är sju, åtta eller , som blir satt i en friskola av föräldrar som har engagemang och lägger ned själ och hjärta i barnets skola och uppväxt, inte ska ha samma rättssäkerhet som andra barn, inte ska ha samma rätt att få sina betyg arkiverade under samma säkra former som barn som går i den offentliga skolan, inte ska ha samma möjlighet till insyn som barn i offentlig skola. Här krävs det en diskussion även i de led som traditionellt sett vill öppna upp mer offentlig verksamhet för det privata. Det kan inte vara rimligt att ett barn som är sju, åtta eller ska berövas sin rättssäkerhet på det sätt som görs. Alltfler ungdomar söker sig uppenbarligen till friskolor av olika slag, med eller utan föräldramedverkan, men oftast under starka föräldrapåtryckningar. Då menar jag att det är lagstiftarens skyldighet att någonstans säkerställa rättssäkerheten för de eleverna för tid och evighet. Därför tycker jag att den här debatten är intressant principiellt. Den har inte nu ventilerats av specifikt, och det är en debatt som vi kan föra utan att den tar sin grund i betänkandet. 20 () replik: Rättssäkerhet är en sak. Frågan är om rättssäkerheten garanteras med offentlighetsprincip och meddelarskydd. Det är ju fråga om att utsträcka offentlighetsprincipen till det privaträttsliga området som vi diskuterar. Rättssäkerhetsfrågor, arkivfrågor eller andra frågor får vi i så fall diskutera med , även när det gäller uppföljning, godkännande och vilka grunder man ska ha för godkännande. Det är väl den diskussionen som ska föras i så fall, inte frågan om meddelarfrihet eller offentlighetsprincip inom det civilrättsliga området. Vad är nästa steg? Om en kommun handlar för 1 miljard är det många verksamheter som därmed är offentligt finansierade. I vissa fall handlar man tekniska tjänster, och i andra sammanhang handlar man vård, omsorg eller skola. Var sker gränsdragningen? Är det så att en aktör som börjar handla med den offentliga sektorn helt plötsligt ska omfattas av offentlighetsprincipen? Var drar man gränser? Den enda naturliga gränsen måste vara att medborgarna ska vara säkra på att det råder en offentlighetsprincip för den verksamhet som bedrivs inom den offentliga sektorn, av den offentliga sektorn själv, och som bedrivs i myndighetsform, för att man ska kunna ha en öppenhet i hela den verksamheten, som sköts av och för medborgarna. Men i övrigt när det gäller den privata sektorn civilrättsligt bör man inte röra i de här frågorna, för då tror jag att man kliver fel. Däremot kan man jobba med krav på , krav på myndigheter eller krav på tillstånd men det är en annan sak för att stärka rättssäkerheten eller den enskildes möjligheter. 21 () replik: Det ska bli intressant att följa och se vad hon sedermera tänker göra av sitt uttalande i riksdagsarbetet. Jag har inte sett några sådana initiativ från eller från något annat borgerligt parti om att öka genomlysningen, öka rättssäkerheten, förbättra arkivregler och annat för enskilda skolor. Men jag hoppas att du står för vad du säger . Då skulle det vara mycket enklare att försöka översätta rätt stora delar av det offentliga synsättet, för att säkerställa rättssäkerheten för elever inom de enskilt drivna skolorna. Samma sak gäller inom sjukvården. Här finns behov av översyn. Uppgifter ska vandra från en huvudman till en annan. bedrivs enskild verksamhet till exempel inom missbruksrelaterad behandling, och uppgifter ska kunna lämnas ut utan att man bryter starka sekretesspärrar till sjukvården i ett visst läge. Allt det där är svåravvägda frågor ja. Men det behöver genomlysas, när vi nu får en alltmer växande sektor som är allmänt finansierad, som har allmänt intresse men som är enskilt bedriven. Var och en måste förstå att när man ser att den sektorn växer krävs det översyn. Man kan inte dra ett absolut streck. Däremot är jag beredd att dra ett streck gentemot all annan enskild verksamhet, frånsett möjligen partiväsendet, som vi har diskuterat behöver visa upp sig självt. Men det är en del av den civila sektorn och inte en del av den offentliga sektorn. 22 (m): Som framgått av den förda debatten berörs i detta betänkande nr 14 frågan om att bland annat utsträcka meddelarfriheten för privatanställda och frågan om möjligheten att efterforska källor för det fall det kan göras sannolikt eller troligt att skyddade uppgifter läckt från någon myndighet. Att jämställa meddelarfriheten för offentligt anställda med privatanställda är uppenbarligen en kinkig juridisk nöt, som flera utredningar inte har lyckats knäcka. Offentlighets- och sekretesskommittén har senast bland annat haft i uppdrag att se över de tystnadsplikter som bryter meddelarfriheten. Utredningens förslag remissbehandlas fram till , varefter beredning vidtar inom . Från sida finner vi det skäligt att nu avvakta den här processen, men vi har i ett särskilt yttrande i betänkandet ändå velat markera vår principiella hållning när det gäller att göra boskillnad mellan det offentliga och det privata. Meddelarfriheten ser vi i första hand som ett instrument för att skydda medborgarna mot olika former av övergrepp från den offentliga makten. Vi kan därför inte acceptera en ordning enligt vilken man utan vidare överför meddelarfriheten inom det offentliga livet till den privata sektorn. Det har i och för sig heller ingen nu föreslagit, men om man får tro justitieministern har regeringen kompassnålen inriktad mot att genom lagstiftning eller på annat sätt öppna upp för detta mer än vad som redan finns i form av skydd för privatanställda som avslöjar brott eller särskilt allvarliga missförhållanden. Vi moderater är inte övertygade om att man behöver utsträcka denna meddelarfrihet mer än vad som redan är fallet. Det är det, fru talman, som vi har velat markera genom detta vårt särskilda yttrande, men för övrigt ansluter vi oss till vad majoriteten har anfört i betänkandets olika delar. 23 (): Jag ska försöka att inte förlänga debatten alltför mycket, men när det gäller HBT-reservanterna funderade jag på att man egentligen borde börja i den grundläggande rättsnormen, nämligen regeringsformen, med ett substantiellt diskrimineringsskydd. Sedan kan man möjligtvis titta på om det behövs efterföljande lagstiftning till tryckfrihetsförordningen. Men på den punkten detta kommer vi att debattera senare visar det sig att vårt parti är ensamt när det gäller att få ett sådant här generellt substantiellt skydd i regeringsformen. Det är väldigt problematiskt om man utvidgar den här hetsparagrafen i tryckfrihetsförordningen. Det har också Lagrådet påpekat. Var går gränsen när det gäller alla grupper som man vill forsla in i den här paragrafen? Jag satte upp mig på talarlistan eftersom jag förutsåg att skulle ta upp djurpornografi och så vidare. Vi hade ju en liten debatt om de här frågorna. Det finns i förbud mot att misshandla, överanstränga, vanvårda och på annat sätt otillbörligt utsätta djur för lidande. Man får alltså inte använda sig av djurplågeri, som det heter. var det också förbud mot tidelag, men man tog bort det . Vi har det berörde också väckt en motion om att man ska titta på möjligheter att införa förbud mot tidelag i lagstiftningen. Det kommer att behandlas i miljö- och jordbruksutskottet. Det kommer väl . Men också när det gäller själva djurpornografidelen finns det faktiskt en lagstiftning , dels i granskningslagen, dels i olaga våldsskildringsrubriceringen. Man får inte ha närgångna eller utdragna skildringar av grovt våld mot människor eller djur. Det var det som var inne på tidigare. Han kände tydligen till att det förekom grovt sexuellt våld mot djur, men det är alltså straffbart, om det nu är korrekt benämning som använder. I så fall kan man fundera över rättstillämpningen, men själva lagstiftningen är i sig tillräcklig. Det är också väldigt svårt, tror jag, att förbjuda en beskrivning av en företeelse som är tillåten, till exempel tidelag. Man måste först påbörja processen med att titta på själva handlingen. Sedan får man diskutera om det är bra eller inte att ha en lagstiftning mot beskrivningen av den typen av händelse. Det finns också en skillnad. Jag har tillsammans med han har gått ut nu suttit med och utrett barnpornografifrågorna. Där kan man säga att händelsen i sig är någonting som är kriminaliserat, men beskrivningen av en sådan händelse i bild är också en kränkning av barnet. Barnet kan ju uppleva en kränkning, men ett djur kan inte uppleva en kränkning på samma sätt. Händelsen i sig kan vara en kränkning för ett djur, men beskrivningen av händelsen kan inte upplevas av ett djur. Det finns ju en viss skillnad mellan djur och människor. Det är alltså en lite annorlunda lagstiftningsproblematik i det sammanhanget. Jag nöjer mig med detta, fru talman. 24 () replik: Jag vill till protokollet få noterat att jag inte har dragit några paralleller mellan barnpornografin och djurpornografin. Däremot har jag velat påpeka att många, bland annat det , menar att problemet med djurpornografi och spridandet av djurpornografi leder till att problemet med sexuellt utnyttjande av djur ökar. Det är därför de här frågorna, precis som faktiskt själv säger, intimt hänger samman. Det gäller såväl frågan om djurpornografi som den fråga som miljö- och jordbruksutskottet senare ska behandla. Jag konstaterar också att i de rättsmål som Förbundet , det och andra har försökt driva för att utnyttja gällande lagstiftning, både vad gäller sexuellt utnyttjande av djur och vad som där finns inom och vad gäller pornografi som berörde, har man inte lyckats. fungerar det inte. Det brister i rättstillämpningen, och lagstiftningen är, menar man, för svag. Därför behöver den här förändringen göras. Jag tycker inte att argumentation mot vår reservation egentligen håller. Den enda substantiella argumentation som jag uppfattade var att vi, eftersom vi inte ännu har lyckats förbjuda sexuellt utnyttjande av djur, inte ska förbjuda djurpornografin. Det blir någon form av moment 22-argumentation att säga att eftersom de i miljö- och jordbruksutskottet inte har löst det här ska inte vi i KU titta på det. Risken är att miljö- och jordbruksutskottet i sin tur säger samma sak. Där vill vi inte hamna, utan nu är det att vi alla som faktiskt är inblandade i den här frågan gör någonting. Då måste också vi i KU ta ett ansvar. Det är det som vår reservation handlar om. 25 () replik: Det är ett intressant resonemang att djurpornografi stimulerar till våld mot djur. Det är ett bra resonemang. Då kan man också tänka sig att vanlig pornografi stimulerar till våldtäkt, men jag kan inte se någon reservation från i den delen. Den analogin kan man använda i argumenteringen. Det är oerhört svårt att göra gränsdragningar när det gäller grundlagarna på yttrandefrihetsområdet, att hantera detta på ett väl avvägt sätt. Jag tog exemplet från av den enkla anledningen att jag insåg hur oerhört svårt det är att åstadkomma en relevant lagstiftning på det här området. Vad är det egentligen vi vill förbjuda? 26 () replik: Jag vill försäkra om att driver ett hårt arbete mot pornografi. Jag var också inne på det i det anförande jag hade. Någonstans måste man se vad som är de vettiga tillvägagångssätten när det gäller olika företeelser. Vad gäller vrångbilder och sexualiseringen i det offentliga rummet och pornografin driver vi ett arbete på många olika fält. Däremot kan vi inte se att det är intressant just utifrån den här utgångspunkten. När det gäller djurpornografi och grova övergrepp mot djur lyssnar vi till sakkunskapen, Förbundet och . Vi drar också själva slutsatsen att vi faktiskt måste se till att täppa till i lagstiftningen, så att de värnlösa djur som utnyttjas får ett skydd genom att man ändrar i bestämmelserna i , som miljö- och jordbruksutskottet ska debattera, och ändrar djurpornografireglerna. 27 () replik: Vi kommer att hjälpa till i miljö- och jordbruksutskottet. När väl den problematiken är löst får vi kanske återkomma till frågan om hur man beskriver detta. 28 (): Debatten i kammaren handlar om tryck- och yttrandefrihet, om olika gruppers rätt att skyddas mot kränkningar, hatpropaganda och hets på olika sätt. Det sker med anledning av några motioner från Socialdemokraterna, om hets mot transpersoner. Motionerna är mycket bra och tänkvärda. De tar upp den problematik som finns kring att vara annorlunda enligt den norm som råder i samhället. Jag tycker att debatten mer, framför allt i samhället i stort, skulle handla om den gällande norm vi har just . Det är den som bestämmer ramarna för vad som är okej eller inte. Tyvärr är det den som också ger jordmånen och näringen för de grupper som vill förfölja och trakassera det som anses avvikande. i dagens säger att för att passa in ska man vara man, vit, medelklass, heterosexuell, och funktionsduglig. Vi vet att mycket av samhället styrs och påverkas utifrån denna chimära bild av det normala. Det handlar om medier och näringsliv. Men också mycket av lagstiftningen och myndighetsutövningen utgår från den rådande . Trots att den finns och att de flesta av oss är medvetna om den är det inget som är lagstiftat. Det är inte skrivet i sten eller uppgrävt ur någon tusenårig fornlämning där det står att det ska vara så här. Det är ett antal traditioner, fördomar, regler och uråldriga seder som lett fram till det samhälle vi har och där vi ser att många känner sig utanför, diskrimineras och även i vissa fall misshandlas och hotas. Debatten borde handla mer om detta, att låta alla människor få vara sig själva, få utrymme i samhället, få utveckla sina talanger och få de jobb de är kvalificerade för. Men det mest grundläggande är att man ska slippa att bli trakasserad och misshandlad bara för att man till exempel bär kläder som inte stämmer in på den förväntade . Vi måste bryta ned normer som stänger ute människor och ger grogrund för hatbrott. Jag hoppas att jag får med mig alla partier i detta viktiga arbete. I den nu gällande hetslagen har fört in att det inte är tillåtet att hetsa mot människor på grund av sexuell läggning såsom heterosexualitet, bisexualitet och homosexualitet. Utskottsmajoriteten anser att det räcker. Alla, oavsett böjelse eller identitet, har någon av dessa läggningar. Därför är det tillräckligt. Vi säger inte att transpersoner i detta fall är mindre skyddsvärda. Vi vet att det finns tendenser som pekar på att hatbrotten mot till exempel homosexuella transpersoner har ökat. Regeringen följer detta noga och har gett i uppgift att utreda hälsan för bland annat transpersoner. Där tittar man även på brottsligheten mot de här grupperna. Det ska vara klart . Utskottet avstyrker därför motionerna i detta avsnitt. Jag vill också nämna något om djurpornografi. Låt mig först slå fast att ingen här tycker att det är rätt att plåga djuren. Djuren kommer alltid i underläge i en sådan situation. Men som är sagt ett flertal gånger tidigare från talarstolen är detta något som måste och ska regleras i djurskyddslagen. Om den inte är tillräcklig är jag den förste att hålla med om att den måste ses över. Men det ligger på miljö- och jordbruksutskottet. Jag kommer att följa frågan själv för att se hur det faller ut där. Jag vill undvika en stigmatisering och skuldbeläggning i debatten. Jag hörde det lite i den allmänna debatten, och jag hör det här i kammaren, att det är så lätt att skuldbelägga de människor som har den här böjelsen. Det är viktigt att undvika det. Handlingen ska fördömas. Den kan vi lagstifta emot, men vi får undvika en stigmatisering och skuldbeläggning av de här människorna. Djuren ska skyddas mot utnyttjande och lidande. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga motioner. 29 () replik: Jag ryckte till när jag hörde tala om att man ska anmärka på beteenden men inte skuldbelägga personer som ägnar sig åt ett visst beteende. Det tycker jag är jätteintressant sett ur den aspekt som jag särskilt lyfte fram, nämligen pornografin. Eftersom jag gärna vill ha en debatt med män om pornografifrågor undrar jag hur ser på det här. Det finns alltså ingen skuld i själva utnyttjandet av kvinnor som det kommer till uttryck i pornografin och köp av sexuella tjänster? Kan jag få en liten kommentar, tack. 30 () replik: Jag tycker att höll ett alldeles lysande anförande tidigare om sin syn på pornografi. Jag kan i stora delar hålla med. Det är samma sak i den debatten. Jag deltar gärna i diskussionen om pornografi överlag. gör helt rätt i att lyfta upp frågan till en större fråga än just bara djurpornografi. Vi kan inte bara ta en pornografisk sak i taget. Jag håller med om att vi måste ha en större diskussion. Det var det den tidigare delen i mitt anförande gick ut på. Vi måste titta på i stället. Vad är det som styr det här samhället? Vad är det som gör att vissa grupper utnyttjas, att vissa grupper inte kommer in i samhället, att vissa grupper misshandlas och utnyttjas på olika sätt? Den debatten och den diskussionen är mycket intressant. Den kan vi gärna delta i. 31 () replik: Jag vill tacka för berömmet för mitt anförande. Vi kämpar för samma sak. Jag vill gärna hoppas att även Socialdemokraterna har en intensiv debatt om detta. Jag antar att ni har det eftersom ni har ledamöter som har motionerat om frågan. 32 () replik: Jag kan garantera att om det är något parti som har diskussioner när det gäller till exempel prostitution är det vi. Vårt kvinnoförbund var väldigt långt framme och lyckades driva igenom lagen om förbud mot prostitution. Som nämnde har vi också ett antal motioner när det gäller pornografi. Socialdemokraterna deltar alltid i diskussionen när det gäller sexuellt utnyttjande, kvinnors underordnande, transpersoners underordnande och homosexuellas underordnande. På alla de punkterna deltar Socialdemokraterna och vårt kvinnoförbund i varje debatt och varje diskussion. Det kan vara övertygad om. Föredrogs betänkande 2003/04:KU14 Tryck- och yttrandefrihet. Överläggningen var härmed avslutad.