prot · GR0975 · 2004-03-02 00:00:00 — Ju fler människor vi kan få över från vägen till järnvägen, desto bättre förutsättning för nollvisionen. 16 (): Jag vill också avsluta med att tacka för denna debatt. Jag tar med mig statsrådets ord att hon är mån om att hitta lösningar. Jag tror att det är det som är förutsättningen. Jag vill skicka med en vädjan utifrån ett par av de transportpolitiska målen. Se efter vilka möjligheter som står till buds att från statsmaktens sida väga in just de regionalpolitiska aspekter som också har nämnt, där det inte bara är fråga om kortsiktiga företagsekonomiska aspekter. Jag vill återge ett par av de transportpolitiska målen. Det ena lyder så här: Transportsystemet ska utformas så att medborgarnas och näringslivets grundläggande transportbehov kan tillgodoses. Det andra lyder: Transportsystemet ska främja en positiv regional utveckling genom att utjämna skillnader i möjligheterna för olika delar av landet att utvecklas. Med dessa formuleringar har jag förhoppningen att statsrådet ändå ser över statens roll när det gäller att slå vakt om den regionala utvecklingen genom att detta finns med i direktiven. Jag har också förhoppningen att statsrådet med berörda parter ska öppna för andra tidsbesparande lösningar. Överläggningen var härmed avslutad. 4 § Svar på interpellation 2003/04:310 om kollektivtrafik i glesbygd 17 Statsrådet (): har frågat vilka åtgärder jag avser att vidta för att ge länstrafikbolagen i de glesbebyggda norra delarna av möjlighet att utvecklas i stället för att, som uttrycker det, tvingas avveckla sitt trafikutbud. Låt mig först betona att jag delar synen att en väl utvecklad lokaltrafik har stor betydelse för både gles- och landsbygd liksom för våra tätorter. Ansvaret för kollektivtrafiken är sedan trafikhuvudmannareformen 1978 gemensamt för kommuner och landsting. Det gäller även glesbygdstrafiken. , som är ute på remiss, har i sitt slutbetänkande uttalat att ansvarsfördelningen för kollektivtrafiken mellan staten, kommunerna och landstingen i stort är väl avvägd. Som jag ser det gäller det även finansieringen. Det är kommuner eller kommuner och landsting som också har det finansiella ansvaret för den lokala och regionala kollektivtrafiken. Den trafik som staten finansierar är, i linje med transportpolitiska beslut, sådan trafik som inte ligger inom trafikhuvudmännens ansvarsområde och som inte kan bedrivas på kommersiella grunder. I allmänhet är det fråga om viss interregional trafik, som då hanteras av Rikstrafiken. Staten satsar via Rikstrafiken stora belopp på att upprätthålla en tillfredsställande transportförsörjning runtom i vårt land. Rikstrafiken ansvarar för att myndighetens uppdrag genomförs inom de givna budgetramarna. Reduceringen bör ses i ljuset av detta. Avslutningsvis kan jag nämna att också har behandlat kollektivtrafik i glesbygd. Man har bland annat föreslagit att ett tillfälligt statligt driftstöd inrättas till viss typ av glesbygdstrafik. Eftersom vi just nu inväntar remissvaren på har jag inte tagit ställning till utredningens förslag. Utredningen kommer att behandlas inom ramen för det arbete som vi nu påbörjat inom med att ta fram en ny transportpolitisk proposition. Min ambition är att kunna lägga fram propositionen på bord . 18 (): Jag vill tacka för svaret. Det är positivt att statsrådet instämmer när det gäller den stora betydelse som en välutvecklad kollektivtrafik har för landsbygden och även för de glesbebyggda delarna av vårt land. Sedan gäller det också att omsätta de här fina ambitionerna i den praktiska politiken. Många kommuner, inte minst i norra , kämpar för att få till stånd en inflyttning. Det finns gott om plats och en god livsmiljö att erbjuda. Många, inte minst barnfamiljer, är intresserade, men det finns en rad olika hinder. Brist på lämpliga arbetstillfällen är naturligtvis ett problem. Men även brist på väl fungerande kommunikationer spelar ofta en viktig roll när människor till slut avstår från att bosätta sig på landsbygden. När barnen växer upp och blir ungdomar vill de träffa sina kompisar utan att alltid vara beroende av skjuts av sina föräldrar. Äldre som vill bo kvar i sin hembygd blir beroende av att kunna ta sig till affärerna på annat sätt när de inte själva kan köra bil längre. Människor som vill bo på landsbygden och arbeta i staden vill ha bra kollektivtrafik för att kunna arbetspendla. Det handlar också om att utvidga arbetsmarknadsregionerna och på det viset stärka den regionala utvecklingen. Jag är medveten om att det finns en ansvarsfördelning mellan kommuner, landsting och stat när det gäller kollektivtrafiken. Men staten har ju ett stort ansvar, inte minst vad gäller kostnaderna. Jag kan peka på de höjda diesel- och fordonsskatterna som exempelvis har drabbat kollektivtrafiken i hög grad . De ekonomiskt hårt trängda kommunerna och landstingen har inte haft möjlighet att upprätthålla trafiken på tidigare nivå. Det pågår alltså en reducering, en nedrustning, till och med en avveckling av kollektivtrafiken i de glesbebyggda delarna av . Turtätheten minskar och en del linjer läggs ned helt. I har trafikutbudet minskat med en fjärdedel bara . Därför menar jag att det finns skäl för staten att ta ett större ekonomiskt ansvar för den här typen av kollektivtrafik. Den här interpellationen ställde jag eftersom jag fick information om att länstrafiken i hade fått ett tillskott på 2,3 miljoner i årets budget för att sedan få besked från Rikstrafiken att man var tvungen att minska det stöd man tidigare räknat med med 2 miljoner. Det är klart att de som är ansvariga för den här trafiken inte blir så glada över sådana dubbla budskap från statens sida, även om det formellt går att begripa det. upplevde detta som ett tråkigt nollsummespel och frågade i ett brev till : På vilket sätt tror regeringen och Rikstrafiken att vi genom dessa kombinerade åtgärder kommer att kunna stärka vår finansiering och rätta trafikutbudet? Det är ju en bra fråga som det kunde vara intressant att få ett svar på. Kollektivtrafiken är viktig även för inland. När staten minskar sitt engagemang på detta område uppfattas det lätt som ytterligare ett tecken på ett allmänt ointresse för inlandets utveckling. Jag hoppas att vi kan få en attitydförändring på den punkten från statsmakternas sida, innebärande att denna vidsträckta del av är värd att utveckla. pekar på att förslag är ute på remiss. Jag vill ändå höra hur du ser på kollektivtrafikens roll när det gäller att utveckla de glesbebyggda delarna av , inte minst i norra inland. 19 Statsrådet (): Staten tar ett stort ansvar för infrastrukturen i hela vårt land, vilket jag har nämnt i ett antal tidigare debatter med . Jag tror att vi delar synen att detta är viktigt. I det beslut som regeringen tog avsatte vi till arbetet med tjälsäkring bara i , och vi tilldelade i för dess länsvägar. Vi tar ett stort ansvar för infrastrukturen. upphandlar vi flygtrafik i för , och det ska vi fortsätta att göra. Men statens pengar är också begränsade, och det var ett av skälen till att Rikstrafiken fick skära ned en del av ersättningen i förhållande till vad man tidigare hade gett besked om att man skulle betala ut. Det skedde helt enkelt därför att upphandlingen av flygtrafik i Norrlandskommunerna har blivit mycket dyrare än vad Rikstrafiken hade räknat med. Man fick då sänka ambitionsnivån på en del andra områden. Det var alltså inte fråga om att minska ramarna totalt till Rikstrafiken, utan detta skedde därför att verksamheten kostade mer än vad man tidigare hade trott. Allt det här gör vi , och det ska vi också fortsätta att göra. Jag är beredd att föra en fortsatt diskussion om hur ansvarsfördelningen ska utformas och om hur gränserna ska se ut vad kommunernas ansvar ska vara, hur länens ansvar ska se ut och vad det gemensamma ska anstränga sig för att uppnå för att minska skillnaderna mellan kommuner och mellan län. Men man kan inte bortse från att befolkningsunderlaget alltid kommer att påverka utbudet. är jag inte beredd att ändra den ansvarsfördelning som finns när det gäller arbetet med kollektivtrafik. Jag delar den uppfattning som utredningen slog fast, att huvudansvaret för kollektivtrafiken också ska ligga på de lokala och de regionala aktörerna. Jag tror att det är de som bäst känner till de behov som man har i kommuner och i län och att det är de som bäst känner till hur man ska svara mot det behovet genom organiseringen av trafiken. Jag kommer vidare att fortsätta att se till att staten via Rikstrafiken tar ett ansvar för att det också blir ekonomiskt möjligt, men grunden är att det finns ett behov och att det finns människor som genererar ett befolkningsunderlag så att man kan bedriva trafik runtom i landet. 20 (): Jag håller med om att det är de lokala och regionala aktörerna som bäst känner till de lokala förhållandena, men staten har ändå ett ansvar för att ge de ekonomiska förutsättningarna, och för detta måste man ha en helhetssyn. I till exempel glesbygden i och det övriga inlandet finns det en stor utvecklingspotential. Det finns många människor som vill bosätta sig där, om det finns bra kommunikationer, goda vägar och så vidare. Det är också utmärkt att det bland annat satsas på tjälsäkring. Det finns vidare stora möjligheter för turismen att utvecklas, och även i det sammanhanget finns det ett väldigt stort behov av bra kommunikationer. Det är min förhoppning att man ska kunna sätta in detta i ett nationalekonomiskt perspektiv. Satsningar på bra kommunikationer även i glesbygd kan medverka till att i ännu större utsträckning vända flyttlassen ut till dessa bygder så att vi får ett bättre underlag för en lönsam kollektivtrafik. Det är en sådan helhetssyn som jag efterlyser. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 2003/04:317 om infrastruktur i 21 Statsrådet (): har frågat mig hur jag bedömer förslagen till alternativ finansiering av infrastrukturen med hänvisning till den presentation som gjordes vid uppvaktningen av . har också frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkra en långsiktig lösning på järnvägstrafiken från och genom . Jag vill inledningsvis kommentera regeringens fastställelse av infrastrukturplanerna för . För väg och järnväg kommer att fördelas , varav kommer att gå till investeringar i järnvägsnätet och till investeringar i det nationella vägnätet. Det här innebär en ambitionshöjning med jämfört med tidigare fattade beslut. Jag vill så gå till den första frågan, om alternativ finansiering med hänvisning till de tre förslag som presenterades i samband med uppvaktningen . Det handlar om en särskild lånefinansiering via förslagsvis Europeiska investeringsbanken, om samfinansiering med privat näringsliv, så kallade PPP-lösningar, och om tillfällig lånefinansiering för att genomföra en tidigareläggning. Utgångspunkter för statens upplåning är effektiv statsskuldsförvaltning och låga räntor. Statens upplåning för vägar och järnvägar sker i eftersom det är här som de bästa förutsättningarna erbjuds. finns det ingen anledning att ändra på den ordningen. Därför har regeringen också beslutat att föreslå att en del av investeringarna i vägar och järnvägar ska tidigareläggas genom lån i . När det gäller så kallade PPP-lösningar har inte regeringen avvisat sådana lösningar som medel att få till stånd viktiga infrastrukturinvesteringar på ett effektivt sätt. Däremot kräver PPP rätt förutsättningar, till exempel att det finns en slutlig kostnadsbärare som inte är staten utan trafikanterna och näringslivet. Den andra frågan avser . ska enligt fastställelsebeslutet redovisa ett bearbetat förslag till långsiktig uppgradering av för att rationellt fungera som en del i kustjärnvägen StockholmGävleSundsvallUmeå. ska i uppdraget överväga och konsekvensbedöma en möjlig etappindelning. Däremot är den ekonomiska ramen för liksom övriga infrastrukturinvesteringar i nationella vägar och järnvägar fastställd i och med regeringens beslut för perioden 20042015. Enligt fastställelsebeslutet ska en uppgradering av sträckan NylandLångsele och planskildheter i inrymmas , vilket innebär en tidigareläggning jämfört med förslag. 22 (): Jag tackar statsrådet för svaret. Frågan om den här järnvägen har varit het ganska länge i mitt hemlän och inte minst i min hemkommun, . väckte vi från en motion om att man skulle gräva ned järnvägen. Vi blev då nästan hånade av de båda partier vars företrädare sitter här framför mig, men är alla överens om detta. Den här staden, som ligger mellan bergsområden, påverkas väldigt starkt av den miljö som skapas av att olika avgaser stannar i samhället. Vi har en tunnel för biltrafik under järnvägen, och varje gång som det kommer en störtskur blir det översvämningar och bilarna får stå i högt vatten. Om det blir fler sådana tunnlar kommer staden att bli uppdelad. Vi har många järnvägsövergångar, och vi skulle med det här förslaget få fyra undergångar där fler vägar grävs ned under jord. En dramatisk förändring väntar . Ett av kommunalråden säger att tåget dödar om gator grävs ned. Vi är inte missnöjda med allt det som regeringen har uttalat . Vi är glada över att kommer att få mer pengar och att den ska upprustas. Vi är glada över de satsningar som ska göras vid och så vidare. Men sedan har vi sträckan HärnösandSundsvall, . Hur ska man kunna få persontrafiken att fungera om det är så? Folk vill inte åka då. Jag tror inte att statsrådet skulle välja tåget heller när hon skulle upptäcka att det tar betydligt att åka tåg än vad det tar att åka bil. Min reflexion blir då att om man fyller en flaska vill man ju få ut innehållet. är som botten på flaskan. Där verkar allt finns, där finns innehållet. Om man inte tar bort korken är det väldigt svårt att smaka på innehållet. Korken plus den långa flaskhalsen gör att det blir väldigt långt upp till . Om inte folk tycker att åktiden är bra kommer inte heller att fungera, utan då åker man hellre bil eller flyg. Det är väldigt svårt att vända ett negativt intryck till ett positivt. Det är därför som vi ser från vårt län att det måste bli någonting som fungerar . Vår dröm är att man ska kunna arbetspendla, men det är knappast så att man kommer att välja det. För del innebär det också att tankarna funnits om att flytta ett resecentrum just för att man ska kunna kliva av tåget och ta bussen, för tåget stannar ju inte överallt. Med den lösning som ligger om fyra underfarter är det inte ens lönt att tänka på att bygga ett resecentrum. Det blir haltande. Den ena instansen vet inte hur den andra tänker. Det gör att det kan bli fel. Vi har funderat på lånebilden, som också statsrådet var inne på. Där sade hon att man vill låna från Riksgälden. Vi gör som vi brukar. Men är det inte därför att det är enklast? Varför inte tänka nytt, våga nytt? När det gäller till exempel PPP-lösningarna är skogsråvarorna så oerhört viktiga för oss i vårt län. Jag tror att ett resonemang med SCA inte är att förkasta. 23 (): Det sker en mycket spännande utveckling i . Det går inte att komma ifrån. Vi ser tendenser till att befolkningsutvecklingen blir bra i vissa kommuner. ska bli universitet. Utbildningsnivån hos våra invånare höjs, och tack vare lärcentrum, KY och distansutbildningar börjar vi i leda ligan på nystartade företag. Besöks- och turistnäringen har börjat sätta fart i vårt län, mycket tack vare Höga kusten-satsningen och andra satsningar i länet. Spaden har satts ned för att börja bygga . Det grävs överallt, runt Ö-vik och på vägen upp mot . När statsrådet och jag tillsammans arbetade med den regionalpolitiska propositionen utgick vi från någonting som vi kallade för arbetsmarknadsregioner. Det var ett viktigt begrepp för att utveckla ett område som exempelvis . Man kan jämföra med och de under som har skett i . Men vi upplevde också när vi diskuterade utveckling i regionalpolitiskt hänseende att alla sade infrastruktur, infrastruktur, infrastruktur. Det var järnvägar, vägar och i viss mån också flyget. Vi behöver vidga vår arbetsmarknad i . Våra städer ser väldigt olika ut. är en administrativ stad. är en storstad med en ganska varierad arbetsmarknad. har en väldigt liten och enkelriktad arbetsmarknad, och man kan säga det också om och . Det vi behöver hos oss är en arbetsmarknadspendling som fungerar och även en utbildningspendling därför att vårt nya universitet spänner över , , , Ö-vik och i viss mån också över och vad gäller vissa utbildningar. Ungdomar måste kunna pendla. Därför vill jag fråga statsrådet hur hon ser på utvecklingen på såväl kort som lång sikt i när det gäller möjligheten till arbetsmarknadspendling på järnväg. 24 (): Det börjar låta som kommunfullmäktige i . Vi pratar bara om och . Men det ligger oss alla varmt om hjärtat. Det har gjorts många stora järnvägssatsningar i . Jag menar att många av de här satsningarna mera har gjorts utifrån politiska överväganden än utifrån att man vill ha en rationell järnvägsdrift. Vi vet att järnvägsutbyggnader är långsiktiga investeringar som ju räcker kanske . Därför är det viktigt att man gör det så att man får mest ut av pengarna. Järnvägarna är ett system som måste hålla ihop. Det går inte att bygga en bit här och en bit där och få det att fungera. Jag, och jag tror de flesta av oss, inser att den naturliga trafiken går från nord till syd; vi åker från nord och söderut. Det är där vi har marknaden, både i och på kontinenten. På den där vägen söderut kan det inte finnas sådana getingmidjor som finns både i och i . Den fråga man ställer sig är: När regeringen gjorde Botniabanesatsningen, tänkte man på konsekvenserna för och Ostkustbanan och de samhällen som låg efter de här banorna? Genom utbyggnaden av kommer trafiken genom centrala och att öka dramatiskt. De ramar som regeringen har anslagit för upprustningen av , där man säger att trafiken genom ska rymmas, är inte tillräckliga. Jag vill påstå att det finns en stor ilska framför allt i för förslaget om de här underfarterna. Det kommer alltså att skada som stad rejält. Stadsbilden kommer att förändras radikalt om man gör på det sätt som har sagt. Det finns en stor politisk enighet i om att järnvägen ska grävas ned i en tunnel. Vi har lärt oss av att så ska det bli. Jag är övertygad om att skulle vi ha frågat sundsvallsborna hur de medel som har satsats på skulle ha använts hade de aldrig accepterat något annat än att man hade börjat i med nedgrävning av järnvägen och sedan gått norrut och inte som , börjat från norr och gått söderut. Då blir min enkla vädjan till att man inte ska göra om misstaget med när man nu beslutar om Norrbotniabanan. Börja i rätt ända, börja från söder och gå norrut. 25 Statsrådet (): Om man börjar i rätt ända om man börjar söderifrån är nog en fråga om var du själv bor. Så därom tvista de lärde. Jag vill börja med att kommentera inlägg. styr vi inte över hur kostnaderna drar i väg i ett objekt. är ett exempel på det. Det har blivit dyrare än vad regeringen trodde när vi först fattade beslutet för en rad år sedan. När vi tog beslutet om ramarna för ungefär avsatte vi till färdigställandet av . Det är mycket pengar, men det är viktigt att vi bygger klart där. Ett av skälen till att vi lyfte fram arbetet med skilda plan i jämfört med vad våra myndigheter hade föreslagit är att det hänger ihop med . Våra ansträngningar har handlat väldigt mycket om att låta infrastrukturen hänga ihop, att bygga klart allteftersom så att vi inte hamnar i flaskhalsar och att vi inte orsakar irritation när det egentligen är så att förbättringar av infrastrukturen ska skapa lättnader och möjligheter för enskilda personer och företag att använda infrastrukturen. Därför har vi på en rad områden gjort andra bedömningar än våra myndigheter och verk. Men ibland har vi ändå hamnat i ett läge där vi har fått välja mellan att antingen bygga i den takt vi har pengar för och att helt avstå från att bygga. Då kommer jag in på det tog upp. Vi har naturligtvis tittat på konsekvenserna för Ostkustbanan som ska fortsätta vidare via . Vi har också tittat på och gjort olika bedömningar. När det gäller är min bild att det finns olika åsikter om hur den sträckningen egentligen ska gå inom länet. Där vill jag ha mer uppfattningar om vad som egentligen är möjligt och vad som är önskvärt. Därför har vi både avsatt pengar för arbetet med och också bett en gång till förankra hur man ska gå fram med den banan. Allt detta är viktigt för det som tar upp, nämligen arbetsmarknadens utveckling i . Utmed stora delar av våra Norrlandskuster ser vi en positiv utveckling. Det kan vi framför allt se i , i och i . Läget är betydligt tuffare längs , i , än vad det är längre norröver. Det är ingen tvekan om att infrastrukturen har en stor betydelse för arbetsmarknaden . Vägarna, järnvägen och också flyget, som vi har debatterat här, kompletterar varandra. Avslutningsvis vill jag säga att jag är beredd att fortsätta att diskutera eventuella PPP-lösningar. Jag är positiv till om man kan hitta andra än staten som är beredda att ta ett kostnadsansvar för byggande av infrastruktur, till exempel näringslivet eller trafikanter. Om det finns andra aktörer än staten som är beredda att betala för tidigareläggningar jämfört med de planer som vi har fattat beslut om får vi diskutera om vi kan komma fram till en annan prioritering. 26 (): Tack, statsrådet, nu blev jag lite glad. Då finns det förutsättningar att fortsätta att diskutera, och det gläder mig verkligen. Sedan var det en grej som jag inte riktigt förstod. Statsrådet pratade om att blev dyrare. Ja, det vet vi ju. Jag förstår inte hur planskillnaderna hänger ihop med . Det vill jag ha ytterligare förklarat. Som vi ser det från vår horisont blir det flaskhalsar med korken på. Trafiken kommer att öka väldigt mycket. Det påverkar hela den vanliga kollektivtrafiken, eftersom det inte lönar sig att flytta resecentret om vi inte kan gräva ned det och på det viset få en helhet i infrastrukturen. Därför skulle jag vilja ha detta mera förklarat. Detta skapar en otrolig irritation för oss i , det har diskuterats fram och tillbaka och som sagt alla partier är överens här. pratade lite grann om att vi vill åka från norr till söder. Det måste jag få kommentera lite. Jag vill väldigt gärna att man ska bo i och arbetspendla till eller . Vi behöver skattepengar i . Man behöver också kunna åka diagonalt, till och eller från till . Där sker det nu förbättringar när man bygger i . Det finns till exempel ett regionsjukhus i som fungerar. Det var en kommentar riktad till och inte till statsrådet. har jag kanske målat fan på väggen, men det går inte i längden med halvhjärtade satsningar. Varken kärlek eller någonting annat fungerar med halvhjärtade satsningar. Vi har pratat om näringslivet. I går träffade jag småföretagare med 140 anställda. Vi pratade allmänt om hur det är att bo i länet. sade man att det måste finnas vägar som fungerar. E 4 är också ett problem som är oerhört stort i , men inte bara i . I vårt län finns det tre städer längs kusten, och E 4 går genom alla tre. Sedan fortsätter den via . Det är naturligtvis bra att vi har fått bärighetspengar, men det behövs väldigt mycket för att rusta upp vägarna i de gamla älvdalarna. Det är mycket dålig kvalitet på dessa vägar, och det är många råvarutransporter som ska komma fram, vilket har stor betydelse för hela landets BNP. Som ett exempel kan jag nämna att såldes av alla nya timmerbilar till medan det var av reservdelarna som såldes där. Företaget började fundera över vad det kunde bero på. Efter att ha undersökt saken förstod man varför. Jag vill påminna genom att sjunga en liten vers från uppvaktningen : Tänk på allt vi exporterar Landets välstånd vi förmerar vill vi ni prioriterar Det vi kan erbjuda från . 27 (): Ja, det där var dagens sång. Jag ska inte bidra med något ytterligare. Det ska låta vackert i salen. Jag vill säga till att när det gäller nedgrävningen i stämmer det naturligtvis. Det är också syn. Den stora infrastruktursatsning som kom , när det plötsligt kom en utbyggnadsplan med en rejäl satsning på järnväg i , tycker vi är både riktig och viktig.