prot · GR09128 · 2004-06-15 00:00:00 — finns det många asylsökande barn som inte är trygga utan mår väldigt dåligt, antingen de kommer tillsammans med sina familjer eller om de har kommit hit ensamma. I en tidigare debatt med migrationsministern berättade jag om pojken som jag och tre andra riksdagsledamöter träffade i Bosnien och som längtade tillbaka till sin skola i som han lämnat . Denne pojke och hans bror var verkligen otrygga i sitt gamla hemland. De återvände till sitt hemland men hade inget hem att återvända till. Eftersom den som ägde lägenheten de bodde i nu skulle ta tillbaka den och sälja den visste de inte vart de skulle ta vägen . Den här interpellationen rör inte bara barn, men det är ändå de som oftast råkar värst ut. har vi sett flera exempel med barn som sondmatats. Migrationsministerns standardrecept är som vanligt att ta bort möjligheten till nya ansökningar. Det kan stå hur fina ord som helst i vår utlänningslag om barnens bästa och att de ska känna trygghet. Vi lever ändå inte upp till dem. Jag återvänder till Bosnien och besöket där . Vid vårt besök i träffade vi flera organisationer som Röda Korset, och . Röda Korset och har få möjligheter att hjälpa och stötta alla de flyktingar som återvänder. Den mat de kan dela ut till behövande är begränsad till 5 000 portioner där det skulle behövas minst 20 000. hjälper dem som återvänder frivilligt och äger hus eller lägenhet . Men hur ska alla de vars hem ligger i ruiner och på minerad mark kunna återvända? Enligt uppgift får de som återvänder från information av personal om att det finns hjälporganisationer som kan hjälpa dem när de kommer tillbaka till sitt hemland. Så är det inte. I bästa fall möter någon släkting eller granne. UNHCR har gett rekommendationer att vid återsändande av flyktingar till Bosnien bör man ta reda på om flyktingarna verkligen har något att återvända till. UNHCR rekommenderar också att de som är svårt traumatiserade och som blivit offer för eller vittne till våldtäkter, dödande eller tortyr borde få uppehållstillstånd av humanitära skäl. Varför följer inte UNHCR:s rekommendation? Migrationsministern säger i sitt svar att man tar hänsyn till individuella skäl och att man tar hänsyn till rekommendationer från UNHCR. Men det stämmer ju inte. I och utgiftsprognos står det att praxis är etablerad . Enligt rapporten finns i princip inget skyddsbehov och en stor andel har prövats i den snabba asylprocessen med omedelbara avvisningar till hemlandet. Men hur stämmer det överens med att man, som migrationsministern säger, tar individuella hänsyn? Man säger ju att det i princip inte finns något skyddsbehov. Kan migrationsministern förklara detta för mig? 91 Statsrådet (): Vad som är viktigt att slå fast, som verkligen är grundläggande i den svenska flykting- och asylpolitiken är just den individuella bedömningen. Det är en fråga som har drivit väldigt hårt också i förhandlingarna när det handlar om harmoniseringen av EU:s asyl- och migrationspolitik. Det handlar om att vi i alla asylärenden gör individuella bedömningar. Man gör en fullständig utredning, oavsett vilket land den asylsökande kommer ifrån. Vi har ju asylsökande som kommer från de nuvarande EU-länderna, och det finns länder som gör väldigt summariska utredningar och beslut. Vi gör alltid en fullständig asylutredning, även i dessa fall. Det här är väldigt viktigt att slå fast. Det grundar sig på att asylrätten är en mänsklig rättighet. De mänskliga rättigheterna är individuella, och det betyder att man alltid måste se till individerna. När det gäller asylutredningar är det viktigt att verkligen få fram alla skäl. Det är ju så att säga en annan fråga som vi måste arbeta väldigt intensivt med. Här tror jag att det kan göras förbättringar. Regeringen har gett i uppdrag att förändra asylutredningarna och förändra sättet att arbeta i första instans, så att man även får in ombuden mycket tidigare i processen. Det innebär också att man ser till att beslutsfattarna är med vid själva asylutredningarna. Det här är någonting som gör att man förmodligen också får fram alla skäl i grundutredningen som naturligtvis bidrar till att göra en så grundlig utredning och ett så väl avvägt beslut som möjligt. När det gäller regeringens uppdrag till vill jag också nämna att regeringen har pekat särskilt på att utredningarna av barns egna asylskäl måste förbättras. är ju ett land där vi faktiskt gör asylutredningar även för barn. Vi registrerar medlemmarna i en hel familj var och en individuellt för sig. Det finns länder i EU där man inte gör det, utan man registrerar kanske bara mannen i familjen inte ens hustrun, och inte heller barnen. Men vi gör en asylutredning även för barn. Här finns det mycket som man kan göra för att förbättra utredningarna, och det handlar bland annat om att se till att man också hör barn i asylutredningar och lär sig metodiken för hur man ska höra barn i de här utredningarna, för det är ju väldigt speciella utredningar. Det finns också andra delar i det här uppdraget som handlar om att öka öppenheten i första instans. Det gäller alltså flera saker: Det gäller individuella bedömningar, men det gäller också att se till att man får väldigt grundliga och bra asylutredningar i första instans. 92 (): Jag håller med statsrådet om att det är bra att man prövar nya sätt att göra asylutredningar och även att man börjar höra barn. Jag tror att man har blivit bättre på det, men är det många som finns här i landet som inte har fått den möjligheten och som har varit här . Det är bra att man gör det i fortsättningen, men de människor som har varit här länge behöver också få en möjlighet att kunna göra sin sak hörd, även när man är barn. Jag vill gå tillbaka till Bosnien och UNHCR. Jag fick inte svar på min fråga om varför man inte följer de rekommendationer som UNHCR lämnar. Det finns en rapport jag har inte med mig den där man säger att vissa personer som har varit med om tortyr, som har varit utsatta för våldtäkt och som har besett sådan våldtäkt inte bör skickas tillbaka, och likaså de som inte har någonting att återvända till. Jag kan hålla med migrationsministern om, vilket också står i svaret, att asylpolitiken inte ska vara ett redskap för att reda upp förhållanden i de asylsökandes hemländer. Men jag tycker att det känns fel att sända tillbaka människor till de ställen där de blivit förnedrade och fråntagna sitt människovärde eller att skicka dem dit där de inte har något kvar och ingenstans att ta vägen, där huset är totalt raserat och ligger på minerad mark och där de över huvud taget inte kan försörja sig eller överleva. Någonstans kommer det att ta stopp när de släktingar och grannar som nödtorftigt kan ge de återvändande tak över huvudet och mat på bordet inte klarar av det längre. Det har UNHCR insett, men inte den . Märk väl att UNHCR säger att en del kan återvända, men inte alla. Det är där det är så viktigt att göra en individuell prövning och inte bara förutsätta, som står i , att det i princip inte föreligger något skyddsbehov. Det finns alltså där. Det finns mycket att prata om vad gäller Bosnien och hur det ser ut där. av ungdomarna vill till exempel lämna landet. Men jag tänkte berätta lite om när vi besökte tillsammans med en ung man som heter . Han är och har varit i i några omgångar. Sista gången var han här . Han hade fått ett bra jobb där han hade blivit en nyckelperson, och när han tvingades återvända blev arbetsgivaren förtvivlad. kunde försörja sig och sin mamma hemma i Bosnien genom sitt arbete, men har han ingen möjlighet att försörja sig själv eller sin mamma. Hans gamla hem finns nära i en by som är totalt raserad. Husen ligger under mossa och gräs, och marken är minerad. Hans pappa och bror ligger i någon massgrav någonstans uppe i skogen. När vi besökte och byarna runtomkring var det första gången var där efter kriget. Han visade oss platsen där han blev skadad av granatsplitter, sjukhuset där han opererades utan bedövning och platsen där FN-soldaterna bara stod och tittade på när kvinnor fördes bort, våldtogs och mördades. Han visade oss graven där närmaste grannen låg, på den plats där över 2 000 män som återfunnits i massgravar ligger begravda. Han berättade hur han hållit döende barn i sina armar. När han var i fick han hjälp att bearbeta alla sina upplevelser så bra att han kunde börja arbeta. Tillbaka i Bosnien har han inget att göra, och alla hans trauman kommer tillbaka. Det som hände i i Bosnien är vi alla ansvariga för. FN stod bara och tittade på. Vi kan inte reparera det som är gjort, men vi kan lindra genom att följa . 93 Statsrådet (): Jag tyckte att jag svarade på den frågan alldeles inledningsvis. Praxis beträffande människor som kommer från Bosnien bygger på de rekommendationer som UNHCR har. Där är det så att UNHCR säger, precis som påpekar, att man ska göra individuella bedömningar i varje enskilt ärende, och det är faktiskt också precis det som myndigheterna gör. Men den generella situationen i Bosnien ger normalt sett inte automatiskt uppehållstillstånd i . Skyddsbehoven för människor som kommer från Bosnien har ju minskat högst påtagligt. fick de allra flesta som kom från Bosnien uppehållstillstånd, men var det brinnande krig i Bosnien. är det inte krig i Bosnien. Därmed inte sagt att det inte finns några problem. Jag tror att de problem som pekar på verkligen är högst reella problem för människor som bor i eller som återvänder till Bosnien. Det är ett land som har varit i krig, och det är klart att det återstår väldigt många problem med återuppbyggnad, inte minst försoning mellan olika befolkningsgrupper. Det råder en stor arbetslöshet, och det finns väldigt stora sociala orättvisor och sociala skillnader. Det betyder naturligtvis att de människor som söker sig från Bosnien har väldigt starka personliga skäl att söka sig från sitt hemland. Inte minst saknas, som säger, någon sorts framtidstro. Men faktum kvarstår att fattigdom, arbetslöshet, dålig sjukvård och att man inte har byggt upp landet tillräckligt mycket inte är asylskäl. Asylskäl har man om man riskerar förföljelse, om man riskerar sitt liv eller riskerar att utsättas för annan omänsklig behandling och om man söker skydd under väpnad konflikt. Det är asylskäl enligt den internationella flyktingrätten. Vi ser ju också i statistiken att väldigt få av dem som söker asyl som kommer från Bosnien får uppehållstillstånd av skyddsskäl ytterst få. En del får det av just humanitära skäl, och det är precis därför man använder sig av detta att göra individuella bedömningar utifrån . 94 (): Jo, det är precis som migrationsministern säger: Bosnien har mycket problem. Det är fortfarande uppdelat i tre delar. Tre nationalistpartier styr. Krigsförbrytaren är fortfarande hjälte. När vi var där fanns det på vissa håll affischer med hans ansikte på. Han betraktas alltså som en hjälte fortfarande. Muslimska minoriteter som återvänder till riskerar allvarliga trakasserier. Även om de har ett hus att återvända till riskerar de att utsättas för att någon placerar en mina i trädgården. Jag vet att det här är jättesvåra frågor och att man inte har skyddsbehov bara för att man har det fattigt i ett land. Det jag hänger upp mig på är faktiskt att UNHCR rekommenderar att de som har varit utsatta för till exempel våldtäkter eller har varit med om en sådan massaker som den i ska få uppehållstillstånd av humanitära skäl. Migrationsministern och fru talman! En del kan återvända, men andra har absolut inget att återvända till. , som jag har berättat om, skulle ha kunnat stanna i och arbetat. Jag vet att detta är en annan fråga som vi kommer att diskutera . Hans arbetsgivare ville inget hellre. Han var en nyckelperson. Det arbetsgivaren säger jag har pratat med honom är att han inte kommer att rekommendera andra arbetsgivare att anställa asylsökande. Vi har ju ansett att det är viktigt att få ut asylsökande i arbetslivet, men när det blir som i fallet med han arbetade , fick ansvarsfulla uppgifter och blev i princip en nyckelperson i företaget, och sedan måste han lämna landet med omedelbar verkan så vill ingen arbetsgivare anställa någon. Det kan jag försäkra migrationsministern. Men det är en annan fråga. 95 Statsrådet (): Jag reste också omkring i Bosnien , och jag upplevde nog precis samma sak som berättar om här. Det är lite deprimerande att se de tre entiteterna. Det är inte krig. Människor förföljs inte. Människor kan leva i Bosnien. Men visst har det tagit sin tid, och visst är det mycket kvar innan man har kommit en bit på väg där. Som sagt: Fattigdom och orättvisor måste vi bekämpa med andra medel än asylpolitiken. Vi måste använda oss av utvecklingssamarbetet, handelspolitiken och utrikespolitiken. Här skulle jag vilja nämna att är den största bilaterala biståndsgivaren i Bosnien. Det är många som har dragit sig ur det kanske också fick information om. Många har dragit tillbaka sitt bistånd från Bosnien. Vi ligger kvar, och vi har heller inga planer på att minska biståndet till Bosnien. Vi ser att det är mycket som behövs innan man har kommit riktigt på fötter igen. Men återigen: Den praxis som vi har bygger på , och de rekommendationerna säger inte att det ska vara så att säga generella uppehållstillstånd till grupper, utan den säger precis just det: Vi måste göra individuella bedömningar och se just människor som har varit utsatta för traumatiska upplevelser. Det är precis det som utlänningsmyndigheterna faktiskt gör. Överläggningen var härmed avslutad. Kammaren beslutade på förslag av tredje vice talmannen att ajournera förhandlingarna till . 15 § Svar på interpellation 2003/04:514 om de ensamkommande barnen 96 Statsrådet (): har frågat mig om jag verkat för att uppmärksamma andra regeringar på situationen för de ensamkommande barnen i , om det finns anledning att tro att det finns ett mörkertal för ensamkommande flyktingbarn i samt om och när det kommer ett förslag om ansvaret för och hantering av dessa barn i . De ensamkommande barnens situation är besvärlig i alla länder. Deras problem uppmärksammas därför allt oftare i såväl bilateralt arbete som i arbetet inom internationella organ. Inom EU-samarbetet har drivit frågan om insatser och skydd för ensamkommande barn. Särskilda skyddsbestämmelser och rättssäkerhetsgarantier för dem finns nu i de tre rådsdirektiv som lägger fast miniminormer för skyddsgrunder, asylprocedurer och mottagningsförhållanden. I direktivet om asylprocedurer var roll på just barnområdet särskilt framskjuten. Även inom arbetet vid FN:s flyktingkommissarie har tillskyndat rutiner och regler som värnar om flyktingbarn i riskzonen i såväl flyktingläger och vidarebosättning som i mottagande och integration i de länder där de slutligen hamnar. De barn som befinner sig i utan att kontakta några myndigheter är svårare att skydda. Här finns barn som är offer för människohandel och som tas hit för att utnyttjas i prostitution, hushållsarbete eller brottslighet. Enligt och bedömning handlar det inte om flyktingar, utan om barn som lämnat sitt hemland av andra skäl. har även engagerat sig för dessa barn. Vi deltar i ett antal olika arbetsgrupper tillsammans med regeringar i våra grannländer och med berörda frivilligorganisationer. Den nordiskbaltiska arbetsgruppen mot människohandel arbetar med att få hem barn på avvägar och med att rehabilitera dem när de väl kommit hem. Östersjöstaternas råd har i nära samarbete med regeringen upprättat en handlingsplan för dessa barn och även upprättat ett nätverk av nationella kontaktpunkter inom 14 länder för att bistå sociala myndigheter, polis och migrationsmyndigheter med att trygga hemkomsten för dessa barn. Motsvarande aktionsplaner har tagits fram till skydd för ensamkommande barn från med aktiva medverkan. Hur stort mörkertalet för dessa barn är i är svårt att ange det ligger i mörkertalets natur. Av allt att döma är det dock inte lika stort i de nordiska länderna som längre söderut i . De siffror som förekommer i debatten har när de närmare granskats genomgående visat sig vara alltför höga. Två studier gjorda vid visar detta. I delbetänkandet God man för ensamkommande flyktingbarn föreslås bland annat en ny lag om god man för ensamkommande barn. Betänkandet har remissbehandlats och regeringen avser att lämna en proposition . Lagen har bland annat till syfte att förhindra att barn avviker från ett anvisat boende. Den gode mannen ska till exempel kunna bestämma om barnet får lämna mottagningsenheten tillsammans med en för personalen okänd person. När det gäller ansvaret för mottagandet av ensamkommande asylsökande barn inklusive boendet fortgår beredningsarbetet inom , och regeringen avser att återkomma med förslag i denna fråga senast . 97 (): Jag vill tacka statsrådet för svaret. Debatten om ensamkommande flyktingbarn återkommer gång på gång, vilket kanske inte är förvånande. Om det är något som engagerar oss både som politiker, allmänhet och medmänniskor är det den utsatthet som drabbar barn i flyktingsituationer. Jag skulle vilja säga att barn alltid är drabbade i de här sammanhangen. Inte minst gäller det de barn som kommer ensamma till vårt land. Man måste tyvärr konstatera att regeringens hantering av flyktingbarnens situation i lämnar en hel del övrigt att önska. Detta har också statsrådet och jag debatterat . Det är mot den bakgrunden jag ställde frågan om den allvarliga bild som målar upp av situationen i . Vi ska också komma in på mottagandet i , men jag tar först. Enligt uppgift söker mer än 20 000 barn asyl i något EU-land, alltså utan medföljande förälder. Man kan dessutom befara att ett betydande antal kommer utan att kontakta myndigheterna, och enligt Rädda Barnens beräkningar som naturligtvis rymmer mycket osäkerhet skulle det kunna vara så många som 100 000 ensamma barn som vistas inom EU. Det är en svindlande siffra, och även om det så bara rör sig om hälften så många är redan det alldeles förfärligt. Dessa siffror ligger långt under de officiella uppgifter som länderna själva redovisar, och man kan på goda grunder befara att flera länder har ganska svag kontroll över den här utvecklingen. Orsaken till att alltfler barn, och för den delen också vuxna, undviker myndighetskontakter är säkert den att de känner misstro mot flyktingpolitiken i EU. De upplever att det finns en hårdnande praxis och att barns bästa inte alltid beaktas. Det finns därför en ökad risk för att många barn som vistas utanför det etablerade samhället blir gatubarn; de riskerar att inte ges den naturliga och trygga utveckling som talar om. Den senaste valrörelsen har mycket handlat om människohandeln till en handel som inte minst drabbar barn. Av naturliga skäl låter sig inte heller den trafiken fångas i exakt statistik, men det finns beräkningar som visar att upp till 500 000 kvinnor och barn på något sätt är drabbade och att trafiken omsätter så mycket som . Det är fråga om ofattbara siffror, och bakom dessa siffror ryms ett ofattbart lidande. Det handlar om många förstörda, förödda liv. Här räcker inte enbart EU-direktiven till, utan det krävs också ett samarbete i kring polisens insatser, till exempel ett ökat stöd till Europol, och även ett slags harmonisering, samordning, av rättsväsendets principer. Det handlar till exempel om straffsatserna i de fall man kan fånga in och döma någon av förövarna. Det får inte vara så som är fallet att straffet för människosmuggling är lindrigare än för smuggling av knark. Jag vet att detta inte är bord, men det finns ändå skäl att nämna det i sammanhanget. Statsrådet säger att driver frågan om skydd för dessa barn, och det känns tillfredsställande att det förhåller sig så. Att det i olika rådsdirektiv finns skyddsbestämmelser och rättssäkerhetsgarantier för barnen är också bra. Men sedan hamnar man alltid i verkligheten, och då är frågan hur alla dessa förpliktelser uppfylls. Det finns naturligtvis anledning till oro och anledning för att även i fortsättningen sätta dessa barnfrågor högt upp på agendan. Jag förutsätter att så också sker, men jag vill gärna ha det bekräftat när vi nu tittar framåt. Dessutom undrar jag vad man gör specifikt för att stödja de nya medlemsländerna i EU i det här arbetet. 98 (): Situationen för de ensamkommande barnen har vi diskuterat i kammaren . Statsrådet var med i ett antal debatter både , och . Hon betonade då att barnens situation i asylprocessen står mycket högt på dagordningen, vilket är utmärkt. är situationen den att vi fortfarande inte sett något förslag efter den vid det här laget mycket långa period som vi diskuterat frågan. Ministern själv lade, i sin egenskap av chef för , fram ett utmärkt förslag som vi vill genomföra, nämligen att vissa kommuner skulle kunna ta ett särskilt ansvar och bygga upp en speciell förmåga att ta hand om dessa barn i den väldigt komplicerade situation som det handlar om. Det är uppenbart att det fordras särskild kompetens för att på ett bra sätt ta hand om och kommunicera med barnen. Det kanske viktigaste av allt i den här situationen är att skapa förtroende. En stor del av problemet är just att det förtroendet saknas eller i vart fall är alldeles för lågt. Eftersom regeringen fortfarande inte har lagt fram något förslag blir resultatet av senfärdigheten att bristen på förtroende snarare förvärras. Det finns de som tror att det finns upp till 1 500 barn som är försvunna men det är väldigt mycket diskussioner om de uppskattningarna som kanske gömmer sig i landet. När tiden går handlar det om förtroendet i största allmänhet. Det blir kanske än mer komplicerat när medierna belyser situationen. Det visades till exempel ett TV-program hur barn kommer hit och utnyttjas i prostitution och knarkhandel. I detta läge slår det tillbaka i attityder mot barnen och påverkar situationen återigen till det sämre. Samarbetet kring barnen har inte fungerat helt bra. Det är regeringen som har ett ansvar för att möjligheterna byggs upp. Det ska vara kortast möjliga beslutstid och gott omhändertagande vid ett återvändande. Barnen ska komma in i vanliga miljöer och tas om hand ute i våra kommuner här i . fungerar det, men ofta fungerar det tyvärr inte. Även barn som har fått uppehållstillstånd tvingas stanna kvar på flyktingförläggningarna eftersom det är svårt att hitta kommuner som vill ta emot dem. Det fordras samarbete på många plan. Det gäller inte bara med kommuner utan också med de frivilliga som arbetar med detta. Även frivilliginsatser fordrar organisation och har kostnader. Det måste finnas en fungerande kedja. Även urvalet i arbetet med frivilligorganisationer måste ske med hänsyn till det enskilda fallet. Jag vill därför liksom ställa frågan till statsrådet: När får vi se ett förslag? Det är ett förslag som har utlovats av regeringen, både av statsrådet själv och hennes företrädare. Varför inte lägga fram det förslag som hon tidigare själv ställt sig bakom? 99 Statsrådet (): Jag håller med om beskrivningen. Barn som kommer hit ensamma är väldigt drabbade. Det gäller även om det är barn som kommer tillsammans med sina föräldrar. I asylsökningssituationen handlar det om väldigt utsatta barn. Det gäller särskilt de barn som kommer ensamma. Det är viktigt att se att dessa barn inte är en heterogen grupp. Det är en väldigt stor skillnad i ålder. Men det är också en väldigt stor skillnad i varför de är här. En del barn har kommit hit därför att de har skickats i väg av sina föräldrar i hopp om att de ska få ett bättre liv. Föräldrarna har gjort en bedömning av vad som är barnets bästa och sett att det bästa för barnet förmodligen är att komma till något annat land där det har större förutsättningar. Vi har också sett ytterligare en grupp barn som kommer. Där handlar det i väldigt hög utsträckning om social problematik. Vi har gatubarn som är på drift i . Det ser vi alltmer som ett problem. Det är väldigt svårt. En del av dessa barn söker asyl. Anledningen till att väldigt många av de barn som kommer till just söker asyl här är att vi har ett väldigt bra mottagande i jämförelse med andra länder. Jag talade med en ensam pojke som hade sökt asyl i .