prot · GR09109 · 2004-05-05 00:00:00 — I visas skiljelinjerna mellan de olika partierna. Vi vet att kemikaliedirektivet REACH stannande i miljöutskottet efter en ohelig allians mellan den konservativa gruppen och den tyska delen av den socialdemokratiska gruppen. Hur ser ni andra partier på detta? Det undrar jag, som tycker att just kemikaliedirektivet betyder väldigt mycket för medborgare framöver. Avslutningsvis vill jag säga att EU-politiken är liv och nerv och berör människors vardag. Det är vår uppgift att visa detta, att visa på vägvalen i Europapolitiken. Det är det enda sättet att höja röstdeltagandet i Europaparlamentsvalet . Det är vårt gemensamma ansvar. I utskottet har vi i redovisat våra ståndpunkter. har som ordinarie representant där fört fram argument för våra ståndpunkter. Vi har flera reservationer på flera olika områden, men för tids vinnande nöjer jag mig med att yrka bifall till reservationerna nr 1 och nr 18. 24 () replik: Jag håller med om mycket av det som sade här, och eventuellt kommer ju också att ingå i samma partigrupp i som folkpartisterna. Så det ska nog fungera väl. Men det är i alla fall två saker, kanske tre, som jag skulle vilja säga. Det första gäller faktiskt ordvalet smalt och vasst. Jag tycker att det låter som en bajonett. Jag tycker att det låter väldigt obehagligt. Det andra är egentligen det här utvecklandet av federalism. Jag håller med om allt det som sade om ministerrådet, som är regeringarnas representanter. De sammanträder bakom lyckta dörrar och stiftar lag bakom lyckta dörrar. Då efterfrågar besked från de andra partierna. Vi är ju för ett Europaparlament med två kammare, där man har eliminerat ministerrådet och gjort det till en första kammare där regeringarna är representerade. Är det också logiska slutsats av den hållning som gav uttryck för här i talarstolen? Det tredje är jordbrukspolitiken, där vi naturligtvis är oense. Huvuddelen av världens fattiga, , bor på landsbygden och får sin inkomst från jordbruket. Att ta bort EU:s handelshinder för jordbruksprodukter är den enskilt viktigaste åtgärden för att minska fattigdomen i världen. Av EU:s jordbrukssubventioner går till stora jordbruk. Hela omfördelningen av EU:s jordbrukspolitik handlar om relativt rika länder och relativt fattiga människor i de fattigaste länderna. Hur kan stå bakom en sådan politik? 25 () replik: Jag förstår ju att den som tycker att EU ska hålla på med alla möjliga olika saker tycker att smalare men vassare är lite obehagligt. Jag för min del tycker att det är ett väldigt bra uttryck som sammanfattar just detta att EU:s kärnuppgifter, som är gränsöverskridande, är väldigt viktiga. Det måste EU bli duktigt på. Bort med allt trams om gurkor och jordgubbar och avståndet mellan gungor på lekplatsen. Det är väl en fråga? Vattenkvaliteten i , , och är väl en fråga i all sin dar! Det kostar tid, pengar och administration. Ta bort det. Låt EU fokusera på det som är viktigt. Smalare men vassare, tycker jag är en bra sammanfattning. En sammanfattning av motstående åsikt är väl, som sagt, bredare och degigare. Jag tycker att det är mer osmakligt. började med att säga att vi ingår i samma parti. Detta samma parti har faktiskt lagt fram en rapport som har blivit parlamentets åsikt om hur den europeiska jordbrukspolitiken ska hanteras. Jag utgår från att känner till innehållet i denna gemensamma rapport som hela parlamentet har antagit. Jag kan tala en del om innehållet. Där sägs att detta på lång sikt inte är något bra system. Detta ska på lång sikt avvecklas. Det ska göras parallellt med att det på samma sätt sker i som är den andra stora aktören på världsmarknaden. Vad gör nu? Man ökar subventionerna i stället. Vi är i ett läge där det europeiska köttberget är borta. Om man följer det här politikområdet lite nära vet man att situationen har förändrats radikalt . Den här sektorn är väldigt viktig i de länder där arbetslösheten är hög. går av jordbruksexport till , och den ökar. Det är en bra utveckling. Det här måste ändå skötas på ett ansvarsfullt sätt om vi inte ska ställa av befolkningen i södra utan arbete. Det tror jag inte att någon vill. 26 () replik: Det är inte så att av befolkningen i södra är beroende av EU:s jordbrukspolitik. Citrusfrukter och liknande är inte kärnan i detta, utan det är de produkter som kommer från . Den rapport i som och har varit med att skriva är naturligtvis ett viktigt steg åt rätt håll. Vi måste vara mer ambitiösa än så. vill avskaffa alla hinder på jordbruksområdet . Det är det år då FN:s millenniemål om halverad fattigdom i världen ska uppfyllas. Det går inte att uppfylla målet om en halverad fattigdom i världen med mindre än att EU:s jordbrukspolitik avskaffas. Den politik som gör sig till tolk för skapar och behåller fattigdom. Den tar från de fattigaste i de fattiga länderna och överför till ökad köpkraft hos dem som redan är rika i de rikaste länderna. Det är en helt felaktig och pervers politik. 27 () replik: Den som har rest en del i vet att det inte är exporten som är det största problemet för livsmedelsförsörjningen i . Det är den lokala produktionen. Det handlar om att producera mat nära för dem som bor nära så att människor inte svälter. Det är det stora matproblemet i . Exportfrågorna är en del av problematiken. Jag tycker faktiskt att parlamentet har antagit ett ansvarsfullt dokument som vi kunde tala mer om i det här sammanhanget. Ett värre problem för de afrikanska staterna är ju de internationella valutarörelserna. Vi har från föreslagit, i likhet med den unga miljörörelsen över hela världen, att vi ska diskutera en Tobinskatt vars avkastning och resultat skulle gynna de fattiga staterna. Det yrkandet finns i vår förra utrikespolitiska motion. Där handlade det om att vi ville utreda frågan. Det röstade ned. Det är klart att det finns skillnader mellan och . Det är själva grundorsaken till att det behövs två partier. Det här är två områden där skillnaderna är stora: värnandet om den lokala matproduktionen i , men också i och diskussionerna om Tobinskatten. 28 (): är då vi både gläds, förskräcks och förstummas. Vi gläds åt det faktum att EU utvidgades från 15 till 25 länder. Vi gläds åt att EU därmed tar ett rejält kliv mot att bli en alleuropeisk organisation. Till och med och gläds med de tio nya medlemsstaterna åt att de nu är en del av ett självvalt europeiskt samarbete som syftar till social och ekonomisk utjämning, fred och demokrati. Ändå skulle och tydligen glädjas ännu mer åt att gick ur detta samarbete. Hur de två glädjeämnena går ihop vet nog endast vänsterpartister och miljöpartister. Vi förskräcks över den nyhet som nått oss om detonerade bomber i . Lyckligtvis blev ingen dödad, men det förskräcker naturligtvis extra mycket med sådana här attentat i en stad som är platsen som hela världens uppmärksamhet riktas mot i samband med de . Vi förstummas över det faktum att brutit de diplomatiska kontakterna med EU-länderna. EU:s kritik av massarresteringar och fängslande av politiskt oppositionella blev för mycket för . Inte nog med att de diplomatiska kontakterna frysts, vägrar dessutom att ta emot bistånd från EU-länderna, ett bistånd som från uppgick till . kommer ett hårt prövat folk att utsättas för ännu svårare prövningar. Det finns inte ord i varje fall inte lämpliga ord för vad vi känner för situationen på . Man blir stum. Ändå får vår kritik av diktatur och missförhållanden aldrig tystna. Det är väl lite så vi var och en kan känna inför EU. Grundtanken att fria demokratiska stater samarbetar är god. Det mesta av det som sker och beslutas i EU är bra, men visst finns det saker som är mindre bra. Därför är det viktigt att är ett aktivt land i EU-samarbetet. Den här debatten handlar till stor del om vad som varit, men också om vad som ska komma. 2003 var ett mycket intensivt år i EU-arbetet med processen som ska leda fram till en ny samlad grundlag för EU-arbetet, den svenska EMU-omröstningen och debatten kring . Just hanteringen av den senare frågan lämnar en hel del att önska. Den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken eller i detta fall bristen på var ett bakslag för EU-arbetet . Det gör det desto viktigare att och de övriga medlemsstaterna engagerar sig än mer i detta politikområde. deltar genom medlemskapet i Europeiska unionen i ett samarbete vars uttalade strävan är att förhindra krig på den europeiska kontinenten. EU har starkt bidragit till att bevara freden i . Unionens fortsatta fördjupning och utvidgning är även i fortsättningen det bästa instrumentet för att varaktigt säkra ett förtroendefullt och nära samarbete mellan . Möjligheten till integration i EU har en stark dragningskraft. Integrationen är i sig själv säkerhetsbefrämjande. Denna integration förutsätter demokrati och goda grannrelationer. Deltagandet i unionen utvecklar ömsesidig solidaritet, gemensamma värderingar och gemensamma politiska intressen. Arbetet i EU vilar på höga ideal och ambitiösa långsiktiga mål. Det är en bra grund att stå på, men det krävs mer för att få det att fungera. Det behövs funktionella beslutsformer och öppenhet, och det är därför EU behöver en samlad grundlag. Förslaget till ny grundlag är ett angeläget förtydligande av samarbetets natur och omfattning genom att reglerna förs samman i en samlad och välstrukturerad grundlag. Tyvärr var det inte möjligt att på toppmötet slutförhandla förslaget till grundlag, men är förhandlingarna återupptagna, och förhoppningsvis finns det ett färdigt förslag som toppmötet kan ställa sig bakom. Avslutningsvis vill jag ta upp det arbete som pågår inom ramen för det som kallas Lissabonprocessen. Målet för denna är att EU ska bli världens mest dynamiska och konkurrenskraftiga ekonomi . I detta arbete är full sysselsättning en central komponent. Det är mycket tillfredsställande att detta arbete har en hög prioritet inom EU. Dessutom kommer Lissabonstrategin att vara ett värdefullt redskap för att integrera de nya medlemsländerna i det europeiska samarbetet. Till slut vill jag med detta yrka bifall till förslaget i utrikesutskottets betänkande nr 10. 29 i (m) replik: Jag tycker att i sitt anförande ger uttryck för just det som jag ville påvisa, nämligen att det finns någon form av grundläggande samsyn och gemensam uppfattning om EU. Sedan har vi olika sätt att se att EU har sina brister, och vi har olika sätt att vara kritiska mot vad EU gör. Jag vill med anledning av anförande diskutera hur Lissabonprocessen, när vi diskuterar full sysselsättning och att EU ska bli den mest konkurrenskraftiga regionen i världen, rimmar med att Socialdemokraterna nu tillsammans med protektionistiska länder som och en del andra vill sätta stopp för tjänstesektorns utveckling. Vi ser en enorm potential i att människor säljer sina tjänster och sitt kunnande, och vi ser också att vi i vårt land skulle kunna bli riktigt duktiga tjänsteexportörer. Den fråga som fortfarande hänger i luften, och där jag vill åberopa den samsyn och öppna attityd som vi hade i utrikesutskottet när vi diskuterade övergångsregler och anslutningsfördrag, är: Kommer ni socialdemokrater i att nu aktivt hjälpas åt så att vi behåller position beträffande övergångsregler och vikten av att tillämpar fri rörlighet så att vi nu drar nytta av den uppkomna situationen så att kan ha ett starkare ledarskap och visa på en union som lever upp till sina värderingar? 30 () replik: Jag håller naturligtvis med om att det finns en enorm potential i tjänstedirektivet, . Det är ju så att i de utvecklade ekonomierna är tjänsteproduktion och tjänstehandel en oerhört stor del av den totala handel som sker. Men jag tycker att det är viktigt att den handeln kan bedrivas på villkor som innebär konkurrens på lika villkor för de företag som erbjuder de här tjänsterna. Jag tycker att det är rimligt att företag som säljer sina tjänster i gör det på samma villkor och att man inte kan manövrera mellan olika länders lagstiftningar och system för att skaffa sig konkurrensfördelar. I ska svenska regler råda, i ska portugisiska regler råda och så vidare. Tycker inte att det är en rimlig hållning? När det gäller övergångsreglerna har fattat beslut om vad som ska gälla. Naturligtvis får vi se hur utvecklingen fortsätter när den egentligen först nu blev möjlig i och med inträdet . Hur blir verkligheten vad gäller rörlighet på arbetsmarknaden, och vad händer på den svenska arbetsmarknaden vad gäller människor som kommer hit och söker jobb? Kommer de hit och söker och får jobb till avtalsenliga löner och med rimliga anställningsvillkor och lagar som uppfylls så är det ju inget problem. Då finns det ingen anledning att komma tillbaka i den här frågan. Men är det så att man försöker att på olika sätt kringgå regler och avtal i landet finns det naturligtvis anledning att ta upp frågan igen. 31 i (m) replik: Just det här med att det kringgås lagar och regler i är ju tyvärr en verklighet som vi redan nu lever med när många människor tvingas till svartarbete, icke avtalsenliga löner och väldigt vidriga arbetsförhållanden av olika skäl. Här finns ju en anledning, men jag tror inte att man löser detta genom att begränsa den fria rörligheten. Här har vi olika politik. Jag är ändå glad för den öppenhet som öppnar för i den här frågan. Jag hoppas att vi tillsammans kan hjälpas åt att hålla en svensk öppenhetslinje i denna del. När vi diskuterar utvidgningen vill jag ändå konstatera att utvidgningens glädje inte får vara på vissa villkor. Jag anar ändå tendenser till detta när man nu pratar om att man ska manövrera mellan olika system och att det måste vara lika regler för annars ska vi inte kunna sälja, företaga eller arbeta över gränserna. Jag är oroad över den tendens som jag ser hos socialdemokratin : De estniska skattenivåerna är fel. Arbetarskyddet är för lågt i . Vi tillhör ju nu en och samma union. Det är därför jag tycker att det är så viktigt att vi har en grundplatta av gemensamma regler på EU-nivå som handlar om bland annat arbetarskydd. Men sedan har vi olika sätt i våra olika länder att ta ut olika höga skatter och att ha olika typer av socialförsäkringssystem. Det är våra egna val. Men dessa olika val och olika regelsystem får ju inte vara en anledning till att stänga ute varandra. Det är därför jag vill vädja till och här i att nu inbjuda och bejaka utvidgningen helt och fullt och därmed se till att vi i stället skapar en union med mångfald och olika lösningar på olika problem. Men grundplattan är densamma. Den fria rörligheten måste värnas. 32 () replik: Vi har, som själv säger, lite olika syn på verkligheten. När talar om en verklighet där människor tvingas till svartarbete så kanske jag inte riktigt håller med om analysen. Det är ändå viktigt att grunden för Socialdemokraternas diskussion om övergångsregler gentemot de nya medlemsländerna handlar om att människor faktiskt inte ska kunna utnyttjas på den svenska arbetsmarknaden, vare sig det gäller att ge dem låga löner, otjänliga boendeförhållanden eller annat. Frågan om att konkurrera på lika villkor tycker jag är grundläggande även när det gäller tjänsteproduktion. Ja, vi är en union, som säger, det är helt riktigt. I en union ingår olika länder. Det är inte en nation som vi ingår i på den europeiska nivån, och därför finns det olika regler. Då är det rimligt att de reglerna gäller i det land där de är stiftade för de företag, organisationer och människor som agerar i just det landet. Sedan har vi gemensamma EU-regler på ett antal områden, precis som säger, som en grundplatta exempelvis inom arbetsskyddet, och det är ju grundläggande regler, miniminivåer. Men det finns ju också ett utrymme, och det är högst rimligt att länderna sedan kan ha högre ambitioner än de grundläggande nivåerna. 33 () replik: Jag har två frågor till . Den första handlar om maktbalansen inom den europeiska unionen. Var makten ligger är ju viktigt. Det demokratiska inflytandet är viktigt. Genomskinligheten, att man ser och kan läsa papper, följa och förstå debatter och följa, förstå och se voteringar, är viktig. Därför skulle jag vilja höra hur Socialdemokraterna egentligen väger maktfrågan när det gäller dels ministerrådet, dels parlamentet. Vi har ju under det italienska ordförandeskapet, som jag berörde i mitt anförande, sett situationen att ministrar gått in för att diskutera en fråga som man trodde skulle landa på ett sätt men kommit ut framåt morgonen med ett helt annat resultat ett resultat som ingen hade väntat sig och som ingen hade förutsett. Jag vill gärna ha ett besked eftersom jag tycker att det gäller ett viktigt vägval i den valdebatt som kommer . En annan fråga där jag skulle vilja ha ett besked gäller vetorätten i utrikes- och säkerhetspolitiken. Vill Socialdemokraterna ta bort vetorätten eller vill man ha den kvar? Jag tycker att det är viktigt att vetorätten försvinner, för som den fungerar och som utrikespolitiken fungerar för den europeiska unionen innebär den att ett abortmotståndarland som skulle kunna stoppa eller hindra ett gemensamt starkt europeiskt agerande i FN när det gäller till exempel uppföljningen av kvinnokonferensen, hiv/aids-frågan och kvinnors rätt till sin egen kropp. 34 () replik: Maktbalansen är naturligtvis en grannlaga fråga i detta arbete. Jag menar att grunden för det ställningstagande som ska göras vad gäller maktbalansen mellan EU:s olika institutioner ändå måste vara att det handlar om ett mellanstatligt samarbete. Vi har olika strukturer och olika nivåer i detta samarbete där man också använder sig av olika beslutsnivåer. Alla dessa ska ses i ett sammanhang. Då tycker jag att fördelningen och balansen mellan dem är oerhört viktiga. Naturligtvis kan man möjligen ha synpunkter på enskildheter. Men den samlade bedömning som jag gör är ändå att den maktbalans som finns är den som är den rimliga. När det gäller talet om att utöka exempelvis makt är det naturligtvis så att det måste ske på bekostnad av någon annan institutions makt, exempelvis ministerrådets makt, vilket måste sägas minska det mellanstatliga inslaget i samarbetet. Kanske skulle det på mycket lång sikt kunna vara en önskvärd utveckling. Men jag är alldeles övertygad om att vi i totalt sett beträffande det här samarbetet inte är mogna för att samarbeta på det sättet, under de formerna. Vetorätten i utrikespolitiken är en mycket intressant tanke och fråga att diskutera. Om den hade funnits när debattens vågor gick som högst om det som det sedan blev, hur hade EU:s möjligheter att agera varit då? Det är ett intressant perspektiv. Jag tror inte att en slopad vetorätt på det här politikområdet skulle vara en lösning. 35 () replik: var jag i på en stor uppföljning av den stora kvinnokonferens som hölls i , tidigare . Där såg man väldigt tydligt hur de här stora och oerhört viktiga folkhälsofrågorna om sexuell och reproduktiv hälsa diskuterades och därmed också kvinnors rättigheter och kvinnors ställning. Där fanns grovt sett tre block. Ett block var de som samlades runt . Det andra blocket var de mycket konservativa krafter där bland annat och några konservativa arabstater formerade förhandlingsledningen. Det tredje blocket var en europeisk del. I de här omgångarna, förhandlingarna, betyder det oerhört mycket om EU kan agera samlat och kraftfullt. Det är beklämmande att se att fortfarande finns möjligheten för till exempel eller andra länder med samma inställning att blockera ett agerande som handlar om mänskliga rättigheter för lite drygt hälften av världens befolkning dessutom den grupp som indirekt drabbas genom sjukdom och annat, som i södra där på sina ställen av de gravida kvinnorna är drabbade av hiv/aids. EU:s funktion för att klara de här riktigt stora frågorna kräver att man måste kunna agera. Det är precis samma fenomen på miljöpolitikens område. Vi diskuterar mycket , och i betänkandet finns det långa fina skrivningar om miljöfrågor. Men när det kommer till kritan är det faktiskt så att den socialdemokratiska gruppen dels inte vill ta bort vetorätten och då ger möjligheten att behålla den och därmed hindrar EU att agera dels har röstat ned förslaget till kemikaliedirektiv iparlamentet.Det är inte en särskiltbra record. Men det är bra att vi diskuterar det här eftersom vi nu är mitt i en valrörelse. Min sista fråga, fru talman, blir därför: När kommer Socialdemokraterna med en valplattform där man säkert kan få svar på alla de här frågorna? Det är nu kvar. 36 () replik: Jag kan glädja genom att säga att valplattformen redan har kommit. Den kom i form av en valplattform som det europeiska socialdemokratiska partiet lagt fast och där vi i de europeiska partier som ställer upp i Europavalet i de 25 medlemsländerna tillsammans har enats om en valplattform. Den är grunden för vårt politiska budskap i det här valet. När det gäller det här med vetorätten på utrikespolitikens område tar upp ett område där det naturligtvis skulle vara mycket bra och välkommet om EU-länderna kunde agera gemensamt. Jag delar hela beskrivningen av de oheliga allianser som finns och sådant. Men om vi slopar vetorätten på utrikespolitikens område och det skulle vara möjligt för en i och för sig troligtvis mycket stor majoritet av EU-staterna att gå fram med en gemensam linje dock vet alla att det finns några, kanske en, två eller fler stater som egentligen inte delar den linjen i vilken utrikespolitisk fråga det än må vara vilken trovärdighet har då det, i alla fall i någon mening, gemensamma agerandet för omvärlden? Visst är det, som i Irakfrågan, frustrerande att EU inte kunde bli enigt. Det tror jag att alla här i tycker. Alldeles oavsett vad man egentligen ville att EU skulle bli enigt om i den frågan var det frustrerande att vi på detta politikområde inte var eniga. Men är lösningen att säga att vi tar bort vetorätten? Jag tror inte det. Jag tror nämligen inte att det leder till några större praktiska framgångar i politiken eller till en större trovärdighet. Den här utrikespolitiken kan ju inte fungera med mindre än att det finns en total och reell enighet. 37 (): Visst är det underbara dagar när solen strålar och våren närmar sig och när vi har fått ett tiotal folk i , som efter folkomröstningar och fria val har valt sin väg framåt, att styra sin framtid. Kan man som demokrat annat än applådera och vara glad över sådana beslut? Jag tycker att det är fantastiskt roligt. Den gröna vision som vi , liksom annars, försöker sprida kring internationella frågor gäller just frågor om öppenhet, frihet, rörlighet och öppnare gränser och, när det gäller EU, frågor om att avveckla hinder gentemot de fattiga länderna. har vi tyvärr väldigt många saker som vi behöver avveckla just när det gäller hinder gentemot fattigare länder. Vi behöver förändra, utveckla och öppna, och vi behöver riva ned murar för att få en bättre värld. Framför allt handlar det naturligtvis om människor, om att ge människor möjligheter att arbeta där de vill, att flytta på sig, att röra på sig, att studera och att utvecklas. Därför är jag också fantastiskt glad över att riksdag, vårt parlament, efter många om och men och mycket tvekan, ångest och förskräckelse ändå lyckades ta sig samman och fatta ett beslut som innebar att vi inte skulle sätta upp nya hinder, nya regler, nya problem och nya gränser mot de människor från Öst- och som har fått möjligheten att delta och röra sig friare. Det var inte tack vare Socialdemokraterna, tyvärr. Där var det väl snarare förskräckelsen som dominerade, som var inne på. Jag tycker att den debatten till slut ändå blev ganska hygglig. Den oro som jag tycker att man på ett sätt också måste förstå över att det kanske kommer en massa människor till vårt land och kan ta jobb och sådana saker behöver man diskutera och möta. Den finns hos många människor. Men jag tycker att vi måste vara bättre och tuffare när det gäller att möta den och tala om att det faktiskt blir ett bättre land som vi bor i om vi blir fler och om vi får en ökad rörlighet, om unga människor som vill ta jobb i kommer hit med kraft, idéer och engagemang. Det har aldrig skadat att det kommer människor hit som vill arbeta.