prot · GS0951 · 2004-12-15 00:00:00 — Diskussionerna hos oss politiker har handlat mycket om internationella insatser. Dessa är självklart mycket viktiga, men är inte vaccinerat mot framtida konflikter på eget territorium. Mina kamrater i har inte gjort sina julaftonspromenader bland vita kors de har tittat på . står generaler på vakt på marskalk grav. är ingen i ett lands historia. Men förändringarna sker ibland väldigt fort. Det är vår plikt att vara beredda, även för det mest osannolika, även i . Våra soldater kommer att utsättas för stora risker på internationella uppdrag i fredens tjänst. Därför är det vår skyldighet att se till att våra soldater har den bästa utbildningen och utrustningen som går att frambringa. Vi fick en liten föraning om hur det kan te sig när våra Kosovostyrkor hamnade i skarpt läge. Det visade sig att de varken hade skottsäkra västar eller splitterskyddade fordon i tillräcklig omfattning. Det tog också att få fram förstärkningar. När våra anlände hade andra länders redan åkt hem. Så får det inte gå till. I förmiddagens säkerhetspolitiska debatt berömde socialdemokraten mångordigt svenska soldaters insatser i Kosovo . Ingen kan ju annat än hålla med. De insatserna kan inte nog berömmas. Men 35 av dessa yrkesofficerare och lika många civila som med heroiska insatser och med risk för livet lyckades hålla de stridande folkgrupperna ifrån varandra kommer att sägas upp om regeringens försvarsproposition går igenom i dagens, eller morgondagens om det blir så, omröstning. Deras erfarenheter och unika kompetens av att ha löst stridsliknande uppgifter framgångsrikt behövs i det svenska försvaret även . Av de kvinnor i försvaret som vi har blir det knappast några kvar om regeringens och stödpartiernas vilja går igenom. Vi har inte råd att avstå deras kompetens, varken på hemmaregementen eller på internationella uppdrag. Jämställdhetsarbetet kommer att stanna av när kvinnorna har åkt ur organisationen som följd av detta beslut. Det var väl inte så vi hade tänkt det? Som ett resultat av det nuvarande regelverket för uppsägningar tvingas försvaret till att anmäla arbetsbrist och varsla alla som tjänstgör på de förband som ska läggas ned eller flyttas. Detta drabbar mest unga kvinnor och män som sökt sig till en karriär som officer samt dem som frivilligt åtagit sig att delta i internationella insatser. Fler alternativ bör övervägas för att forma en förändrad personalstruktur. Avgångarna inom försvaret har varit 600 personer . Med en flexiblare personalpolitik skulle mycket av den turbulens som förlamar Försvarsmakten kunna undvikas. har jag träffat många journalister från mitt förra hemland. Jag har inte kunnat svara på deras frågor om hur vi kommer att kunna fylla snabbinsatsstyrkorna och de långsiktiga internationella insatserna efter de nedskärningar vi är på väg att genomföra. Inte heller har jag kunnat förklara hur man har tänkt sig om det oväntade ändå skulle hända att skulle bli måltavla för internationell terrorism. Jag är rädd att ingen kan svara på den frågan, inte ens de partier som ligger bakom den aktuella försvarspropositionen. uttryckte för sedan i en TV-debatt att detta är det bästa försvarsbeslut som någonsin har tagits. Jag delar inte den uppfattningen så länge huvuduppgifterna för försvaret är att försvara mot väpnat angrepp, hävda vår territoriella integritet, bidra till fred och säkerhet i omvärlden samt stärka det svenska samhället vid svåra påfrestningar. Nej, herr talman: länge detta gäller kan jag inget annat än yrka bifall till alliansens reservation nr 1. 116 (): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 7 under punkt 14. behöver reformera sitt försvar. Det är de flesta av oss medvetna om. Man kan ju faktiskt, så här i , säga som i julevangeliet: tiden är inne för detta. Det föreligger inga militära hot mot vår nation som helhet under den närmaste framtiden, det är vi överens om. Men jag skulle önska att vi i våra debatter mer har en diskussion om och belyser just vårt framtida försvar och vad vi ska ha försvaret till. Jag tycker att det alltför mycket handlar om enskilda regementen: var de ska ligga och vart de ska flyttas. Jag vill påpeka att en ordentlig, gedigen debatt om vårt försvar vore på plats. Jag vill emellertid återvända till en frågestund som jag hade med statsministern här . Jag ställde då en fråga till honom med anledning av att våra, de borgerliga partiernas, förhandlingar med Socialdemokraterna hade havererat dagen innan. Min fråga löd: Kommer och att få ett avgörande inflytande på försvars- och säkerhetspolitiken? Statsministern svarade: Där känner jag mig trygg eftersom jag baserar det ställningstagande som regeringen kommer att göra på Försvarsberedningens grund. Jag fortsätter citatet: När så Försvarsberedningen framställer sitt förslag händer någonting. Partiledarna tar över och det blir storpolitik. Vidare sade han: Vi tänker dock inte låta oss luras in i den diskussionen, utan vi håller fast vid Försvarsberedningens förslag. Herr talman, allt står att läsa i protokollet . Jag fick ju naturligtvis inte något svar på min ställda fråga, men det har jag ju fått här . Försvarsministern talade om att det var tumult här, och jag undrar: Vem är det som skapar det tumultet, och vem är det som lurar vem ? Jag kan inte låta bli att tänka på hur det går till när katten leker med råttan. Katten släpper råttan, som tror att den är fri. Så fångas råttan gång på gång, och när inget annat återstår så spelar den död i hopp om att katten är mer uttråkad än hungrig. Jag tycker att det är en beskrivning av det som har hänt när det gäller försvarspolitiken och samarbetet mellan Vänstern och Socialdemokraterna i första hand. Det är sådant som händer i naturen, och det kan också hända i krig, men att få se det hända i vår kammare är häpnadsväckande. Vi håller fast vid Försvarsberedningens förslag, sade statsministern. Alla trodde vi att rapporten från Försvarsberedningen, som fått lovord från många håll, skulle ligga till grund för regeringens proposition Vårt framtida försvar. Det gör den också, men det finns en avsevärd skillnad. Ambitionen i propositionen, i förslaget, stämmer inte överens med de givna ekonomiska ramarna. Det är ganska svårt att få det där att gå ihop. Detta konstaterade vi i ett tidigt skede när vi förhandlade med Socialdemokraterna. Jag var själv med vid alla de tillfällena. Det blev storpolitik, som uttryckte det, fast med helt andra medspelare, medspelare som dessutom är försvarsfientliga. Det fanns, och finns kanske fortfarande, en rejäl möjlighet att nå en bred uppgörelse ännu efter dagens utspel. Jag vet inte vad som kommer ut från försvarsutskottet , men man kan ju ha en stilla önskan att vi får en återremiss som innehåller lite mer än bara vad skulle kunna få för kompensation. tog aktiv del i arbetet med att samla bredden, och vi blev oerhört besvikna när Socialdemokraterna överraskande avbröt förhandlingarna. Det är viktigt att hålla i minnet att det faktiskt var Socialdemokraterna som avbröt de förhandlingar som vi hade hoppats på. Detta har belysts . Jag tror att det hade kunnat bli ett historiskt beslut, ett bra beslut för Försvarsmakten och för oss politiker som vill ta ansvar och ha en försvarsmakt värd namnet både i och utomlands. Förtroendet för oss politiker har sjunkit ytterligare bland våra medborgare. En bred överenskommelse hade skapat en större trygghet för både anställda och hela vår försvarsindustri, vilket vi ibland kanske glömmer bort i det här sammanhanget. Den berör många människor i vårt samhälle. Det försvarsbeslut som vi ska fatta är ett svek mot svenska folket. Ekonomin spelar en avgörande roll i våra överväganden, och vi kan redan nu se att omställningskostnaderna för Försvarsmakten är underskattade. Försvarsberedningen har i enighet pekat på att det måste göras en förnyad prövning om inte besparingarna på 3 miljarder kan infrias. Försvarsberedningen pekade också tydligt ut besparingskrav med tillhörande ambitionsminskningar på följande områden jag vill räkna upp dem för de kommer med i debatten. Vi föreslog en omstrukturering och reducering vid de totalförsvarsgemensamma myndigheterna med av deras driftsbudgetar. Detta skulle kunna ge 1 ½ miljard med tidigt utfall. Reducering av Försvarsmaktens centrala ledning kan ge . av den territoriella verksamheten, det vill säga hemvärnsorganisationen och militärdistriktsorganisationen, ger en besparing på . Detta skulle ge en besparing på ca . 1 miljard skulle man reducera förbandsverksamheten med. hör vi endast talas om förbandsnedläggningar. Försvarsberedningen tyckte också att i takt med reducering av förband kan logistikverksamheten förändras och minskas . Detta skulle kunna ge senare i processen. Det finns andra områden att spara på än enbart på ren förbandsnedläggelse. Relationen mellan förbandsnedläggningar å ena sidan och ambitionsminskning och reducering av stödmyndigheter å andra verkar inte gå i takt. Det som framhålls är besparingarna genom nedläggning och flyttning av förband. För Vänstern och den vänsterkartell som finns gäller det naturligtvis att urholka hela förbandsverksamheten för att sedan kunna gå vidare med ytterligare nedskärningar. Det står fullständigt klart. När man nu gör en brantare nedskärningskurva blir nettobesparingarna avsevärt mindre med stora påföljder för hela orter och för många män, kvinnor och barn. Varför pekar man ut här ? Är inte drabbade människor i eller eller på andra ställen värda att få en trygghet lika väl som de i ? Nya avvecklingspaket ligger på ÖB:s bord och innebär ytterligare neddragningar med beslut . Var finns etiken i att inte berätta för oss och hela svenska folket hur försvaret, med alla de besparingar som man räknar med, kommer att se ut ? Dem vill vi ha klart redovisade. Hur kommer försvarsindustrin att påverkas? Det är viktigt att detta sägs klart och tydligt så att vi får en helhetsbild av hur vårt försvar kommer att se ut fram mot slutet av den här försvarsperioden. Jag läste för sedan krönika i tidningen . Det är inte svårt att känna igen sig när han beskriver omvandlingen från krigsmakt till försvarsmakt och hur det hela började med att man bytte namn på handdukarna. Min reflexion är: Vad ska Försvarsmakten heta ? Vad ska den ha för namn? Jag tycker inte att den kan stå för vare sig försvar eller makt. Kanske , som brukar sitta på läktaren, kan föreslå vad vi ska kalla vår försvarsmakt . 117 (): Om regeringen varit beredd att ta ansvar och visat vilja att nå en bred blocköverskridande överenskommelse tror jag att vi hade sluppit det kaos som varit och inte minst , vilket också påpekats av flera talare . Vi hade också sluppit ovissheten och en politisk kohandel i elfte timmen. Det är en kohandel som jag bara kan tolka på ett sätt, nämligen att det viktigaste för regeringen och dess kartellpartner är att behålla makten, inte att nå fram till bra och kloka beslut. Jag hade gärna sett ett beslut som var brett förankrat i och som därmed också hade möjliggjort rejält ökade internationella insatser. Tyvärr valde regeringen bort den möjligheten. Den valde bort möjligheten att nå en historiskt bred överenskommelse. Den tog vänstersvängen och gjorde upp med , och debatten har med all önskvärd tydlighet visat vad konsekvenserna av den vänstersvängen blivit och kommer att bli. Det är något svårt att föra den här debatten. På samma sätt som för alla dem som är verksamma inom Försvarsmakten är den här debatten fylld av ovisshet. Vad är det vi debatterar egentligen? Vad kommer det förslag som Socialdemokraterna och Vänstern ska lägga fram i utskottet att innehålla? Vad innebär uppgörelsen? Och vad händer när och andra kanske inser att uppgörelsen inte innehåller så mycket? Hur långt sträcker sig bäst-före-datumet för uppgörelsen? Jag har inte riktigt förstått, och inte heller lyckats utröna av denna debatt, vad skillnaden är mot det som står i betänkandet? pekas ut explicit; det behöver göras ordentliga insatser för att kompensera dem för nedläggningen. Ingen har dock sagt att övningsfälten i ska försvinna, så jag förstår inte riktigt vad det är man gjort upp om. Men vi kommer kanske till insikt om det . Jag kan också tycka att betänkandet egentligen inte innehåller särskilt mycket konkret. Men en konkret del innehåller det. Det är förslagen på förbandsnedläggningar. De är inte minst konkreta och påtagliga för alla de människor som bor i de orter som drabbas. Givetvis måste omställningen av försvaret innehålla förändringar i förbandsstrukturen. Det är nog ingen som inte tror det. Men omställningen ska ske med en öppenhet och med en tydlig spårbarhet i de underlag som läggs fram för de förbandsnedläggningar som görs. Det underlag som används har enligt många stora brister och har skapat fler frågetecken. Jag tänkte uppehålla mig vid ett frågetecken som majoritetens förslag skapar. Vad får förslaget för konsekvenser för ? Jag tänker då bland annat på konsekvenserna för men även konsekvenserna för hamn. Det är den enda hamn i som är klassad med CSI-status. Det är en klassning som ställer särskilda krav på säkerheter i anslutning till hamnen. Den sjöfart som bedrivs i hamn är inte bara ett västsvenskt intresse. Det är ett nationellt intresse. Det är oerhörda värden som passerar genom hamnen i . Svenskt näringsliv är i stor utsträckning beroende av att det fungerar utan störningar. Jag har inte hört något bra svar på hur norra största hamn ska kunna skyddas mot terroristattacker när det inte finns någon direkt militär närvaro längre i . Samtliga partier i riksdag är mer eller mindre överens om att vi ska öka våra internationella insatser. Från alliansens sida har vi som nämnts tidigare i debatten en högre ambitionsnivå än regeringen. Det är en nivå som är nödvändig om vi ska kunna dra vårt strå till stacken vid internationella insatser. Det räcker inte bara med vackra ord. Det måste också finnas möjlighet till handlingskraft bakom de vackra orden. Oavsett vilken ambitionsnivå som väljs måste personalförsörjningen fungera. Jag och är allvarligt oroade för att den volym av värnpliktiga som föreslås av majoriteten inte kommer att kunna räcka för att rekrytera soldater till internationella styrkor. Det kommer att krävas att bra många fler värnpliktiga än anmäler sig till internationell tjänst. som volymen måste räcka till måste givetvis de som gör internationell tjänst ha möjlighet till en bra utbildning så att de får den kompetens som krävs för att kunna göra ett bra jobb. Det här förslaget innebär också att halva kompetensbasen väljs bort. Jag hade gärna sett att försvarsbeslutet tagit de första stegen mot ett införande av en könsneutral plikt. Omställningen av försvaret till ett insatsförsvar är påbörjad och ska givetvis fortgå. Om det råder nog ingen tvekan. Men det ska göras på ett sätt som är realistiskt och inte på ett sätt som behöver göras om innan ens bläcket på protokoll har hunnit torka. De signaler som skickas från både departementet och Försvarsmakten tyder just på att vi kommer att behöva göra om det. Vi är många som inte skulle bli förvånade om vi snart står här igen om diskuterar neddragningar, förbandsnedläggningar och omstruktureringar. Det fanns en möjlighet att nå ett beslut som var långsiktigt och med bred förankring. Det hade gjort omställningen lite enklare. Men tyvärr tog inte regeringen den chansen. Man valde vänsterfalangen, och man valde bort den historiska möjligheten. Jag tycker att det är synd. 118 (): Efter två tidigare försvarsbeslut trodde jag att de borgerliga skulle ha lärt sig något. Jag vet inte om det beror på att böt sida att det blev samma ödessymfoni som vi har lyssnat på de tidigare två gångerna. Det har varit katastrof och kaos. Allt håller på att gå över ända. Vi har hört det förut. Det är en ödessymfoni som , till min besvikelse, också har ställt upp i. har inte höjt rösten men viskat fram sina argument. Man skulle kunna tolka det som att han var lite skamsen, jag vet inte. Vi har haft som har bullrat som ett åsknedslag av cymbaler. Där har vi haft piccolaflöjten och som en gnällig fiol. De har fyllt upp instrumenteringen. Jag talar inte om förslaget. Där är vi ganska överens. Jag talar om sättet att föra debatt. Någon har sagt: Det här är väl att skapa politikerförakt. Jag tror att det var min vän från som sade det. Jag tror att de som utanför huset har lyssnat på debatten tycker: De borde väl ändå ha någonting eget att framföra. Det är väldigt lätt att vara kritisk mot vad andra har föreslagit och vad andra har gjort. Det är naturligtvis besvärligare att ta fram ett eget alternativ. Man har utgått ifrån den gamla klassiska metoden: Tryter argumenten höjer man rösten. Eller som gjorde: När man har tappat sitt vapen går man till anfall ändå. Det är väldigt olyckligt för den försvarspolitiska debatten. Det är, som det sades här för något inlägg sedan, en oerhört viktig diskussion vi har att föra. Hur skyddar vi detta land mot den nya hotbild som vi kommer att ha och redan har? Hur klarar vi en mycket besvärlig omställning från ett invasionsförsvar till ett insatsförsvar? Det är ingen lätt uppgift. Det är en ganska svår och tung organisation som ska förändras. Vi kan konstatera att vi måste spara ett antal miljarder, eftersom det kostar för mycket. Där går heller inte argumenten ihop. säger: I får man för hälften av pengarna ett bra försvar. Det är ungefär det vi har sagt. Men ni säger att ni måste ha mer pengar. Vi säger att vi vill spara 3 miljarder. Det är en ganska liten summa av 40 miljarder, om man ser det i de proportionerna. Men det är en jättelik summa när man ser till vilken omställning för enskilda människor och enskilda orter det kommer att innebära. klagade också på att förslaget inte hade remissbehandlats. Det fanns inga alternativ. Det är som försvarsministern sade: Man kan naturligtvis önska att man hade alla sanningar på bordet. När det gäller försvarspolitik tror jag vi gör väldigt klokt i att inse att vi aldrig kommer att ha alla sanningar på bordet. Vi kommer att ha en hotbildssituation som kommer att vara mer föränderlig än vad vi någonsin har upplevt. Det är min spådom . Därför kommer vi naturligtvis också att göra vissa misstag. Vi måste pröva oss fram. Vi vet inte svaren på alla frågor. Men vi vet en sak. Det är att vi ska göra om vår försvarsorganisation. Därom är vi överens. De utanför det här huset som har lyssnat på diskussionen har om de nu har läst betänkandet, och det är kanske inte så många som har gjort det, men några har gjort det kunnat konstatera: Vad de säger i ödessymfonin stämmer ju inte med det som står i betänkandet. Det stämmer definitivt inte med rapporten från Försvarsberedningen. Detta är det tredje försvarsbeslutet jag är med om. Jag har aldrig känt mig så välinformerad. En av grundorsakerna till det är att vi hade en försvarsberedning som under ledning och med centerpartisten tog fram ett antal förslag tillsammans med er andra. Vi konstaterade att det fanns en stabil majoritet av s, c och kd, och helt plötsligt sker en förändring. Jag tror att alla förstår varför det skedde en förändring. Det har sagts här förut. Det är ganska uppenbart. Det tillhör det politiska spelet. Här lyckades att lura in de andra i fällan att skapa vad man nu kallar alliansen, eller vad det nu var den kallades, för att bilda ett regeringsalternativ. Det är okej. Det kan man mycket väl göra. Det är en oppositions huvuduppgift att driva en oppositionspolitik. Men då måste man ha någonting i sak i stället. Det räcker inte att bara klaga på dem som har ansvaret. Jag känner mig alltså besviken över att vi har fått den här situationen. Jag såg också besvikelsen hos andra när vi presenterade beskedet att vi förmodligen kommer att ha en majoritet bakom betänkandet. Så är det politiska spelet. En av de fyra sade till mig: Förändringarna sker på det här sättet i politiken får man räkna med det mesta. Det är klart att en ansvarig regering måste skaffa sig majoriteter i olika sammanhang, men naturligtvis utan att göra avkall på grundläggande ideologiska frågor. Det har det aldrig varit fråga om, utan här är det Försvarsberedningen som står bakom det förslag som vi har att behandla . Jag tror att man ska vara ganska klar över att vi bör ändra den här typen av diskussion till att bli en diskussion om detta: Hur ska det framtida insatsförsvaret organiseras? Hur ska det se ut? Vilka resurser ska det ha? Precis som Försvarsberedningen har gjort med grundmaterialet den här gången måste vi fortsätta att föra den diskussionen . Jag är trygg i det här beslutet, som jag sade. Jag vet att inte allt är perfekt det kommer det aldrig att vara. Men jag känner mig trygg i att det finns ett underlag som är tillräckligt för att man ska kunna fatta beslut. Det är en sanning som har upprepats , men den tål att upprepas. Ett icke-beslut är också ett beslut, men oftast ett väldigt dåligt beslut. Då lever hela organisationen, hela den värld som är beroende av det beslutet, i ovisshet. Det är en regerings ansvar att se till att det fattas ett beslut. Jag tror att vi kan känna oss ganska trygga i det. Jag hoppas också att ni som i Försvarsberedningen stod bakom den inriktning som förslaget nu har kommer att känna er lika trygga när vi har fattat det här beslutet. Sedan återstår naturligtvis mycket arbete, i den förändring och den föränderlighet som världen kommer att stå inför. Jag yrkar bifall till det förslag som ligger. 119 () replik: Det är klart att man måste skaffa sig majoriteter, . Det förstår jag också; det ingår i det politiska spelet. När jag var liten lärde jag mig någonting. Jag kommer ihåg att mina föräldrar sade att man skulle passa sig för dåliga lekkamrater. Det är så vi har kritiserat er . Jag är tidningsläsare och tidningsman, och jag följer landets tidningar. Det framgår att ni nu ser ett hot i den nya alliansen. Det är en kraftfull allians, och naturligtvis ser ni ett problem med det. Eftersom du är en vän av frivilligrörelsen tänkte jag nu strunta i retoriken och taktiken. Eftersom varken statsrådet eller ville svara på mina frågor ska jag ställa dem till dig. Att det där med har förvirrat och skapat politikerförakt tror jag. Men det är ingen fråga utan ett påstående. Den första frågan gäller vad rikslottachefen skrev: De unga kvinnor som äntligen har kommit in i Försvarsmakten kommer att sägas upp. Om inget görs kommer vi snart att vara tillbaka på samma nivå som . Jag vet att du sysslar bland annat med frivilligrörelserna. Vad tror du: Är det ett hot, och är det en riktig beskrivning som hon gör? Den andra frågan gäller polisens roll, som jag har tjatat om och inte fått något svar på. Vad menar ni i regeringen när ni säger att poliser ska hjälpa till när MD-grupperna inte finns? Vad menar ni i regeringen då? Vad tror du, om MD-grupperna försvinner: Kommer inte det att urholka möjligheterna att få ett bra frivilligförsvar? 120 () replik: Frivilligrörelsen måste naturligtvis förändras, precis som all annan verksamhet inom Försvarsmakten när det gäller vårt försvar av landet. Många av frivilligorganisationerna kommer att behövas och finnas kvar, och de kommer naturligtvis också att tvingas till vissa förändringar av sina verksamheter. Det här med kvinnorna kan vara ett bekymmer. Om jag ser till det som jag har följt noggrant som regeringens representant i , är man där oerhört bekymrad över den omställning som man, precis som alla andra, tvingas göra. Det är stora svårigheter. Man har en gammal tradition, och man har verksamheter som har fungerat. Man måste i många fall förnya ledarskapet för att det ska fungera . Jag har testat med dem som finns där ute, och många säger att det blir väldigt svårt, och en del säger att det inte går. Men rikshemvärnschefen säger så här: Jo, det här är ett måste. Vi måste få en ny organisation vår roll kommer naturligtvis att kräva det. När det sedan gäller MD-grupperna måste också en förändring till. Det hade varit väldigt bra om vi hade haft alla fakta på bordet, men som jag sade kommer vi aldrig att ha det. Så var det förra gången när vi beslutade om MD-grupperna.