prot · GR0962 · 2004-02-03 00:00:00 — säger näringsministern att han lämnar två positiva besked till kammaren. Måhända är glädjebesked ägnade att vara roliga, och man må väl fundera över om ministern behagar skämta. Entreprenörskapet går dåligt. En utredning av 40 länder visade att ligger lågt. Nyföretagandets betydelse växer ständigt. Centralstyrningens tid borde vara förbi, ministern. Men lever alltjämt i den. När ministern nu efter många om och men lämnar besked är det till beskedet går. Beskedet är att det uppenbarligen är centralstyrda, centralt hanterade, projekt som är vägen framåt. Det är också ett besked till många IUC-verksamheter som är på väg att avvecklas i brist på besked. De får signalen att det egentligen bara är det som väntar. Deras verksamhet är på väg att upphöra. Har jag misstolkat ministern hoppas jag på ett tydligt klargörande i den fortsatta debatten. IUC har sökt besked. 2003 fick man ingenting långsiktigt. Man fick avvakta att regeringen skulle fundera färdigt med anledning av Lönnqvists utredning. kom man med sin vanliga anslagsframställan enligt de regler som regeringen har lagt fast. Man väntade på att få det besked som man normalt får , men besked uteblev. I det här läget har signalerna från regeringen varit att avveckla. Även ett icke-besked, ministern, måste naturligtvis tolkas av dem som är satta att verkställa det. Inom de hundra projekt som är i gång rinner förtroendet, tilliten till den statliga näringspolitiken, ut. Det som är förstört på det sättet går inte snabbt att återuppbygga. Så jag beklagar att ministern här signalerar att IUC-bolag uppenbarligen inte är förenligt med ministerns syn på en framtida nyföretagarstimulans i landet, med en nyföretagarpolitik som bygger underifrån, inte ovanifrån via statliga myndigheter. 12 (): IUC har jag debatterat vid ett flertal tillfällen med , och . Det har egentligen varit samma debatt som har återkommit ständigt. IUC är en sorglig historia. Det är en god idé som är något av det mest vanskötta i regeringens fögderi. Och är konkurrensen ändå stor. Idén är så god. Det handlar om att underifrån startade initiativ kan förverkligas med hjälp av väldigt små statliga insatser och väldigt lite pengar. Det är en jättebra idé. Det är därför jag har stött det här och också velat bidra till att det ska bli villkor som gör att företagen kan överleva och planera sin verksamhet på ett bra sätt. Det är precis det som har fattats. Man har inte fått några långsiktiga besked. Man har inte vetat vad som kommer i budgeten för nästa verksamhetsår när man har befunnit sig . En verksamhet som handlar om produktutveckling, marknadsföring och återföring av pengar till bolagen är en verksamhet som sträcker sig över väldigt . Man kan inte ha något ad hoc. Man måste ha framförhållning i den typen av verksamhet. Det är precis det som har missats. Det är säkert anledningen till att många av IUC-bolagen faktiskt inte har haft bra överlevnadsvillkor. Ändå är det många av dem som har gjort ett glansfullt jobb. De har gjort det jättebra. Med de här små medlen har de fått fram nya produkter, sjösatt dessa och också fått återbäring på pengarna. Men är vi återigen där: Inget besked kom i budgeten. I ett regleringsbrev talar man sedan om att man satsar . Det är fortfarande småpengar, och de kommer i ett skede där man har fått säga upp personal. Det man hade tänkt göra har man inte vågat eftersom man inte visste något om vilka pengar som kunde förväntas. Den här kortsiktigheten är förödande. Det är den som stryper tillväxten av nya företag . Det här är ett sätt att skapa nya företag på ett sätt som har den lokala initiativkraften inbyggd i systemet. Därför är det beklagligt att regeringen har vanskött den här verksamheten, som hade kunnat bli så jättebra för . Den hade kunnat leda till en sprängkraft, en dynamik, ute i mindre orter och kommuner i vårt avlånga land. Men det har varit mycket ord, mycket retorik. För varje nytt IUC som har startats upp har man hållit fina pressmottagningar och skickat ut storstilade pressmeddelanden. Men handlingarna visar att man egentligen inte har menat någonting med orden. De villkor som man har givit har inte givit någon möjlighet för företagen att växa, leva och frodas. 13 Näringsminister (): Regeringen inrättade ett nytt kreativt sätt att arbeta på, IUC, 1997. Det var en egen idé. Vi har utrett det själva och drivit det framåt. De skulle få på sig med bidrag, sammanlagt , att investera märk väl: investera. Sedan skulle avkastningen på detta bli basen för en fortsatt verksamhet. Avkastningen på skulle kunna räcka till löpande verksamhet framåt. En del investerades väldigt väl. En del verksamheter är väldigt väl skötta. En del blev mindre väl skötta. En del var glansfullt, som uttryckte det. Inte allt var glansfullt. Vi har förlängt detta och lagt till mer pengar än vi sade från början. Varken eller verkar ha förstått att skillnaden mellan drift och investering kan vara ganska stor. Detta är inte en löpande konsumtionsverksamhet där man öser ut pengar för att det leder till en god allmän tillvaro. Detta är pengar som ska investeras i nystartade företag. De ska ge en värdetillväxt som ska kunna gå tillbaka till verksamheten och komma fler nystartade företag till godo. väljer vi att lägga till pengar utöver det som var sagt från början, den avkastning och de pengar som finns nu och som ska vara basen för den fortsatta verksamheten. Det ökar vi faktiskt på . Jag tycker att det förtjänar lite mer än det allmänna förakt som ni här öser över denna fina verksamhet. Jag ska erkänna att jag inte har läst på era motioner den här gången. Jag vet inte hur mycket ni har yrkat. Jag vet att förra gången stod här och råskällde på mig för att vi var för snåla visade det sig att vi hade anslagit exakt samma belopp som hade motionerat om i kammaren. Jag har inte kollat detta den här gången, så jag ska inte returnera den bollen. Men vi adderar som sagt så mycket nya pengar som det var sagt från början. Från början sades att man skulle använda avkastningen på den redan investerade halva miljarden till att förlänga den här verksamheten. Sedan var det ytterligare en sak, nämligen detta med att vi ska ha en politik som kommer underifrån och inte ovanifrån. Jag förstår inte vad det betyder. Vi har sagt att de här pengarna ska användas till att upphandla den här typen av företagsstödjande verksamhet lokalt i länen på det sätt som är bäst i varje län med tanke på de branscher, de betingelser och de erbjudanden som finns på plats i de olika länen. Vad är det som är ovanifrån i det? Ordet ovanifrån betyder för mig något annat. Jag tycker att det här är ett bra exempel på en flexibel och decentraliserad politik som gör att man i skogsregionerna kan ha en typ av verksamhet och i regioner med kustbygd och fiske en helt annan typ av verksamhet och som skapar utrymme för flexibilitet mellan musikbransch och möbelindustri. Det tycker jag är ett bra sätt att arbeta med det här, och det förtjänar mer än det förakt och de nedsättande omdömen som ni två har visat här. 14 (): Jag hörde inte måhända hörde någon annan vad som var ministerns grund för att nu hävda att systemet måste förändras. Han nämnde att den socialdemokratiska regeringen minsann hade utrett detta när han kom med förslaget 1997 att inrätta IUC, partnerskapet lokalt och regionalt mellan företag, fack och olika aktörer. Då fanns det utrett. Sedan kan man säga att det bakom den utredningen låg just de lokala initiativen, den lokala ambitionen att försöka knyta samman olika aktörer för att skapa förutsättningar för nyföretagande och för att stimulera nyföretagande. Men , efter nio utredningar, har det uppenbarligen uppdagats någonting i som inte har kommunicerats, såvitt jag har förstått, med de 19 berörda IUC-företagen och de 650 delägarna, de lokala och regionala aktörerna. De har väntat på positiva besked eftersom det har varit signalerna från och från olika företrädare i olika sammanhang. Men i regleringsbreven kom ett stopp, och har man hittat någonting nytt. Vilken utredning ligger till grund för detta? Vad är det för väl övervägda slutsatser som har varit ute och remissbehandlats och som har fått sådana positiva omdömen som just de andra utredningarna som ligger bakom regeringens signaler i detta sammanhang? Från vår sida, och från oss här i kammaren, är det viktigt att granska hur regeringen sköter sitt fögderi och hur ministern sköter sitt fögderi. Och hur tar man till vara på förutsättningarna att skapa långsiktighet och stimulera lokala aktörer att gå samman för att just underlätta för nyföretagande utifrån de förutsättningar som gäller regionalt? De 19 IUC-bolagen ser väldigt olika ut. Det är väldigt många olika aktörer som medverkar. Det är underifrån när man hittar och formerar. Det är uppifrån när ministern utan vidare och utan uppenbara, åtminstone icke kommunicerade, underlag kommer fram till att man ska göra på ett helt annat sätt. Det skapar ett misstroende. Det bygger murar av förlorad tillit där man tror att det blir precis som vanligt, att regeringen kommer med ett nytt paket och att det nya paketet har en överlevnadstid som måhända är något längre än filmjölken, men inte så väldigt mycket. Vågar man lita på detta? Man har ju prövat och sett det förut. Det är detta som är så allvarligt när man behöver goda förutsättningar för ett gott företagarklimat. När ministern tycker att vi är negativa till de nya besked som har kommit ska man inte vara förvånad eftersom det är just den här typen av signaler som ministern ger som undergräver förutsättningarna för ett förtroendefullt samarbete lokalt och regionalt och som undergräver förutsättningarna för en tillväxtpolitik som också gör verkan på lång sikt. Tro inte, ministern, att investeringar i produktutveckling och idéer på det här området kan betala sig på ett kvartal. Det är inte kortsiktigheten som ska gälla här, ministern, utan det är långsiktigheten som måste finnas med i systemet. Och jag beklagar att ministern och regeringen uppenbarligen inte verkar värna det. 15 (): Den bästa av idéer kan tyvärr förvanskas och slarvas bort, och det har varit fallet här. Det som från början var en idé jag vet precis vilken person som tänkte ut den, och regeringen var nog klok att knyta till sig den här idén smiddes ju inte direkt i , men det spelar inte så stor roll. Men det var en god idé, och goda idéer ska man ta till vara. Det är klokt handlat. Men man ska också förvalta dem på ett bra sätt. Och det är i förvaltandet som det har varit så mycket ad hoc att tilliten faktiskt är borta. Jag vet inte hur många IUC-bolag som har besökt och vilka signaler som han har mötts av. Men samtliga IUC-bolag som jag har besökt har förmedlat samma sak. De säger: Vi lever med så kortsiktig framförhållning att vi egentligen inte kan bedriva någon bra verksamhet. I vår verksamhet, i vårt UPA-uppdrag, måste vi veta vad som gäller och helst . Det går inte att i bästa fall när beslut fattas om budget få besked om vi får pengar eller inte. Då måste vi för länge sedan ha varslat. Varför fanns det inte ett besked i budgeten, om man nu har tänkt så goda tankar? Det hade förenklat för IUC-bolagen. Det är min direkta fråga till näringsministern. Om man inte är nöjd med verksamheten på alla ställen den har fungerat olika, det håller jag med om, men många har fungerat väldigt väl just som den goda idén var tänkt, och man ska gödsla där det växer får man rensa ut och behålla det goda och göra sig av med det som inte är väl fungerande. Det råder brist på långsiktighet på många områden i vårt land, och uppenbarligen inte minst på , och det är till förfång för möjligheterna till nyföretagande . 16 Näringsminister (): Visst ska man gödsla där det växer. Men där det växer finns det avkastning på pengarna att spendera. Det som vi nu gör är att addera nya och friska pengar, utöver de pengar som systemet innehåller, att återinvestera avkastningen på gamla investeringar. En halv miljard har redan investerats, och det handlar inte om kvartalskalkyler, . Det här systemet har funnits , och det inrättades för att dessa pengar skulle snurra runt det som avkastas ska återinvesteras. Staten krävde ingen återbetalning till sig, utan pengarna ska användas för att fortsätta att stimulera nyföretagande och expansion av småföretag runtom i . De som har lyckats väl har pengar, förutsägbara pengar, i form av avkastning från gamla investeringar. I övrigt adderar vi nu ytterligare utöver vad de hade fått långsiktiga besked om att de hade att röra sig med. Det tycker jag borde vara ett välkommet besked. Jag har också svårt att förstå att man kritiserar att vi nu vidareutvecklar sättet som dessa pengar distribueras på. frågar vilken utredning det handlar om och hur detta har stötts och blötts innan man har kommit fram till att det ska göras om. sade att vi i Metall tycker det och det och kräver det och det. Men hon citerade inte det avsnitt där kräver att detta uppdrag ska läggas ut i konkurrens, så att andra kan erbjudas att ställa sin kreativitet till förfogande för att man ska få en bra verksamhet runtom i . Ni brukar ju inte i andra sammanhang tycka att det är fel att vi konkurrensutsätter verksamhet. Varför ska just den här verksamheten vara styrd till en viss aktör från början? Varför ska andra uteslutas? Det enkla som vi nu gör är att vi öppnar för andra att komma med pigga uppslag på detta område. Om nu IUC-bolagen runtom i landet är så väldigt bra där har och jag uppenbarligen precis samma åsikt, nämligen att en del av dem är väldigt bra, en del av dem är inte väldigt bra, en del är ganska bra, och en del är lite mindre bra än ganska bra vad har de i så fall att frukta av konkurrens? Den som har självförtroende för att han är duktig har väl inget att vara rädd för? Och om man har något att vara rädd för och om man kanske inte är lika duktig, då kanske det är något för skattebetalarna att tänka på att söka en bättre förvaltare av detta uppdrag. De kanske till och med kan konkurrera inbördes. Jag tycker att det här är en bra vidareutveckling av uppdraget. 17 (): Uppenbarligen ger ministern besked om att det inte är någon utredning eller något mer offentligt arbete som har bedrivits och som vi från sida kan granska så att vi kan bedöma vilket underlag som regeringen har för att förändra sin hållning i den här delen. Uppenbarligen gör han inget ställningstagande till den statliga utredning som presenterades 2002 och som föreslog en långsiktig och kraftig satsning. Den utredningen tillhör uppenbarligen en av dem som åtminstone i den här delen får läggas i en byrålåda tills någon behagar ta fram den på nytt och måhända presentera den som en stor och ny satsning. De 30 miljoner som ministern talar varmt om i detta sammanhang må väl ses som en avvecklingspeng. För de IUC-bolag som får signalen att de inte fortsatt kommer att få det här uppdraget och att de kommer att bli föremål för Nuteks prövning måste nog vara beredda att avveckla. Också de 100 projekt som är på gång måste rimligen avvecklas, och de pengar som finns att återinvestera går förmodligen förlorade för staten. Det skulle kunna bli mer om staten var beredd att satsa resurser på det här området. Snarare är det så att det blir mer av och mindre av lokalt och regionalt utvecklingsarbete genom det upplägg som ministern uppenbarligen har gått in på. Jag kan hålla med om att det är en verksamhet med både plus och minus. Men det stora minuset måste man ge regeringen och för sättet att hantera verksamheten. Det är ju regeringen som har angett spelreglerna. Hade ni varit missnöjda skulle ni ha ändrat dem så att det hade varit möjligt att agera utifrån dem i stället för att få kritik i efterhand. 18 Näringsminister (): Bland annat baserat på utredning har vi förlängt tiden för verksamheten och adderat mer pengar jämfört med vad som var tänkt när det här inrättades. Men vi har inte gått så långt att vi kraftigt har dragit ned på andra områden där pengar i sammanhanget gör stor nytta för att föras över just till IUC. Vi har tillfört nya pengar. Det tycker jag kunde förtjäna åtminstone en liten bisats med ett positivt tonläge från någon del av oppositionen men något sådant kommer inte . Kanske kommer det någon annan gång. Jag ställde bara en liten enkel fråga: Hur mycket har ni anslagit i era budgetar? Ni tycker ju att vi anslår för lite. Det som föreslås om 200 miljoner var lite mer lagom. Jag fick alltså inget svar på frågan om hur mycket som har anslagits i era skuggbudgetar. Det tolkar jag som att det kanske inte är mer. Ni tycker kanske att bara vi ska ta fram resurser, inte ni själva det vet inte jag. Jag har ingen talartid kvar så jag ska inte nu polemisera ytterligare. Jag gav er chansen att visa er goda vilja på området men ni tog inte den chansen. Jag kan inte göra annat än tolka det som en sorts information. Vi tycker att IUC gör ett väldigt bra jobb. Det har varit en lyckosam verksamhet, och jag vill att den ska fortsätta. Jag beklagar att de inte har investerat mer på ett sätt som gett avkastning och att pengarna nu inte är lika rikliga som det var tänkt från början. Men jag tycker att det är ett nytillskott med lokalt engagemang, inte minst från det lokala näringslivet. Det finns just nu bara en ledamot i kammaren förutom de båda som ställt frågor till mig, och jag vill gärna tala till dem. Jag vet inte om ledamoten som inte deltar i debatten är här för att lyssna på just mig eller för att vänta på nästa debatt. Jag får i alla fall tacka för debatten så . Den var intressant att föra. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2003/04:194 om behandling av elöverkänsliga 19 Socialminister (): har frågat vilka åtgärder jag avser att vidta för att säkerställa att människor från hela landet får tillgång till en samlad kompetens syftande till att möta olika miljörelaterade sjukdomsbilder. Jag har i tidigare sammanhang här i framhållit att det är viktigt att de personer som upplever att de får symtom på grund av elektromagnetiska fält tas på största allvar och att de drabbade får den vård och det stöd som de behöver. Enligt hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) ska vården bygga på respekt för patientens självbestämmande och integritet och så långt som möjligt utformas och genomföras i samråd med patienten. Patienter som sätter sina besvär i samband med elektromagnetiska fält kan uppleva att de får ett dåligt bemötande i vården. De tycker inte att de blir tagna på allvar. De känner sig inte respekterade och uppfattar att många i vården anser att deras besvär är inbillade eller enbart psykiskt betingade. För att ge vägledning till vårdpersonal i kontakten med patienter som relaterar sina besvär till elektricitet har utfärdat allmänna råd (SOSFS 1998:3) om bemötande av patienter som relaterar sina besvär till amalgam och elektricitet. I dem framhålls bland annat vikten av att de drabbade får en allsidig medicinsk utredning och att läkaren kan lyssna på och respektera patientens egen uppfattning om vad som kan vara orsak till besvären eller sjukdomssymtomen. Det saknas vetenskapligt underlag som styrker ett samband mellan allmänna sjukdomssymtom och elektricitet. Elkänsliga lider ofta av hudbesvär i form av värmekänsla, sveda, klåda med mera och i mer allvarliga fall även av andra symtom såsom trötthet, huvudvärk, hjärtklappning, svettningar och magbesvär. Sådana symtom är vanliga hos den svenska befolkningen och kan ha många orsaker. När ett orsakssamband i en viss fråga inte kan visas vetenskapligt innebär det självfallet inte att varje misstanke om ett sådant samband kan uteslutas. Det ställs dock stora krav på de studier som presenteras för att ett orsakssamband ska anses vara visat på ett vetenskapligt sätt. Enligt min mening är det viktigt att ständigt vara öppen för nya kunskaper, men mot bakgrund av vad som visats vetenskapligt är jag inte beredd att vidta några åtgärder för att inrätta specialkliniker för elkänsliga. har även frågat vilka åtgärder jag vill vidta för att stärka forskning kring otraditionella miljörelaterade sjukdomar, till exempel elöverkänslighet. När det gäller medelsfördelning till forskning vill jag påminna om att det inte är regeringen som beslutar om vilka forskningsprojekt som ska beviljas medel. Den uppgiften hanteras i stället av de statliga forskningsråden, av universitet och högskolor samt av andra organisationer med vetenskaplig sakkunskap. Inom ramen för denna organisering konkurrerar området miljö och hälsa om forskningsmedel på samma villkor som alla andra områden. Denna ordning skapar förutsättningar för att svensk forskning håller hög kvalitet och är en av grundtankarna inom svensk forskningspolitik. Jag vill också berätta att fått i uppdrag att analysera forskningen om hälsoeffekter av elektromagnetiska fält. ska bland annat värdera den nationella forskningens kvalitet och inriktning, bedöma behovet av forskning samt ge förslag till framtida inriktning av den svenska forskningen på området. Uppdraget ska redovisas , 2004. 20 (): Tack, socialministern, för svaret på mina frågor! Här känns det som att man befinner sig i en moment 22-situation. Ministern konstaterar att det saknas vetenskapligt underlag. Ministern säger att han inte har möjligheter att styra forskningen så att han kan få fram detta vetenskapliga underlag. Eftersom det inte finns något vetenskapligt underlag vill han inte heller vidta åtgärder för att inrätta specialkliniker för elöverkänsliga ett typiskt moment 22. Jag uppfattar ändå ministern som väl medveten om den situation som väldigt många människor upplever i vår komplexa värld med sjukdomsbilder som inte är så tydliga, som inte kan relateras till en enskild händelse och som ofta baseras på komplexa samband, inte sällan miljörelaterade. Människors exempel och människors vittnesbörd är otaliga. Det handlar då om hur man har fått kämpa för att nå fram till någon att tala med och om den oförståelse och misstro och ett nästintill undergrävande av trovärdigheten som man mötts av. Detta är naturligtvis inte heller bra, av många skäl. Det förbättrar säkert inte för den enskilda människan, och det förbättrar inte tilltron till vården. Här finns, tycker jag, en anledning för regeringen att vara uppmärksam och också att söka vidta åtgärder för att samla kunskap så som man gjort till exempel i Neukirchen i . Där har man just inrättat en specialklinik för elöverkänsliga eller för sådana här komplexa sjukdomsbilder. Dit kan människor söka sig och där kan människor bli bemötta med respekt. I alla andra sammanhang talas det ofta om att det behövs ett visst underlag, en viss kritisk massa, för att kunna se vad som egentligen sker i det som synes hända så att säga. Genom att tydliggöra detta med en specialklinik som man gjort i har man just kunnat bygga upp en erfarenhet, en kunskap, utifrån mötet med många patienter som har den här typen av komplexa sjukdomsbilder. Det har också varit ett underlag för att kunna hjälpa människor som vi i inte kan hjälpa . Det handlar om människor som blir strandsatta oavsett hur mycket de kämpar för att hitta en möjlighet i vårdkedjan. Jag tycker därför att det är bekymmersamt att ministern i brist på vetenskapliga bevis inte vill vidta sådana åtgärder som just kan tydliggöra hur läget ser ut bland de medborgare som drabbats av den här typen av sjukdomsbilder. Jag noterar dock att ska redovisa inriktningen för den svenska forskningen på det här området. Måhända ger det ett litet hopp just när det gäller forskningssidan. är det viktigt att man från regeringens sida, och naturligtvis också från vår sida i kammaren, söker verka för att styra forskningens inriktning så att vi ökar kunskapsmassan. Det här är ett stort fält, och det oroar många människor. Det bästa sättet att möta oro och skapa hälsa är att bygga upp kunskap. Det är forskningens uppgift. Jag hoppas verkligen att ministern är beredd att medverka till detta. 21 Socialminister ():