prot · GR0977 · 2004-03-04 00:00:00 — Vi måste se det som att de utsläppsrätter som vi lämnar ut i i huvudsak motsvaras av de utsläpp som sker i . Vi måste alltså känna ett ansvar när vi fastställer storleken på bubblan även . Det är i och för sig inte den som anges i Kyotoprotokollet, utan det är först nästa femårsperiod som det är på allvar enligt Kyotoprotokollet. Men ska man sikta dit kan man ju inte först plussa på för att sedan minska . Syftet med hela systemet är ju att minska utsläppen. Var anser Socialdemokraterna att minskningen faktiskt ska ske? 202 () replik: Som jag sade i mitt förra inlägg kommer den här kontrollstationen . Inför kommande handelsperiod, 20082012, måste vi ha en bredare ingång och flera sektorer som är med. Naturligtvis måste vi se till att en minskning sker. Om vi kopplar det här till bubblan är det viktigt att vi under det här året verkligen kan få in en bra statistik och se till att inte fler utsläppsrätter än nödvändigt delas ut och att vi sedan kan få i gång en handel för att minska utsläppen. Rent tekniskt är handeln med utsläppsrätter komplicerad. Men vi har ju allihop ett gemensamt mål, och det är naturligtvis att vi ska minska utsläppen av växthusgaser och därmed minska klimatpåverkan. Det tror jag att vi är eniga om allihopa. 203 (): Den proposition som detta betänkande grundar sig på är ett viktigt steg för det framtida klimatarbetet i . Propositionen och betänkandet är ett samarbete mellan regeringen, samt och behandlar riktlinjerna för utsläppshandeln. Att vi har ett klimatproblem beroende på mänskliga aktiviteter kan vi nog alla vara överens om. Människans utsläpp av växthusgaser och dessa gasers inverkan på vårt klimat här på jorden har uppmärksammats av många världen runt. De flesta inser realiteten, även om de inte vill erkänna det, att människan och hennes verksamhet har spelat och kommer att spela en stor roll för det framtida livet här på jorden. De svenska växthusgasutsläppen per capita uppgår till koldioxidekvivalenter . De bör kraftigt reduceras ned så att de understiger fyra och . För att nå detta mål måste det till kraftiga ekonomiska och juridiska styrmedel. Åtgärder behövs inom alla sektorer i vårt samhälle för att få ned växthusgasutsläppen. De insatser till skydd för vårt klimat som planeras för den närmaste framtiden kommer i vårt land att medföra ökade bruttokostnader, men de beloppen är blygsamma om de jämförs med vad det skulle kosta om vi inte gjorde något. Om vi ska klara insatserna för att ändra på den negativa klimatförändringen beror enbart på om vår vilja finns. Frågan är hur stor den viljan är, särskilt om man ser på utvecklingen och på bristen på verkningsfulla initiativ för att begränsa den växande trafiken och dess koldioxidutsläpp. Vi måste alla därför ta vårt ansvar för jordens framtida klimat och livsmiljö. Internationellt samarbete är en förutsättning för att minska växthusgasutsläppen. Men klimatproblemen förutsätter också aktiva och effektiva nationella beslut och initiativ, inte minst inom näringslivet, för att få ned utsläppen till en hållbar nivå. EU:s utsläppshandel och dess riktlinjer, som vi behandlar här , är ett av de viktiga verktygen för att begränsa utsläppen. Det är även en början till en utvidgad handel i enlighet med Kyotoprotokollet. Syftet med utsläppshandeln är att på ett kostnadseffektivt sätt klara en del av de minskningar som behövs för att nå det mål om utsläppsminskning som vi har satt upp. Handeln berör i ca 300 anläggningar i första skedet. För att vi ska nå målet och klara utsläppsminskningarna måste tillgången på utsläppsrätter vara lägre än efterfrågan. I propositionen står det att den tilldelade mängden utsläppsrätter ska vara högst koldioxid . Detta ska inkludera torven som är på knappt . Jag vill i det här sammanhanget påpeka att torv klassas internationellt som icke-förnybar och omfattas här av handelssystemet. Denna nivå på bedöms ligga något under genomsnittet utsläpp i den handlande sektorn. Det innebär att företagen erhåller en fördelning som ungefär svarar mot de utsläppsnivåer som anpassningen till nuvarande styrmedel inom energi- och klimatpolitiken medfört. Utöver detta kan en fördelning av ytterligare ca ske för nya anläggningar, ökat kapacitetsutnyttjande samt expansion av befintliga anläggningar. Här är statistiken osäker, och därför anser vi att en mer restriktiv grund för fördelningen av den prognostiserade ökningen av processutsläpp ska aktualiseras när en sådan samlad bedömning senare görs i arbetet med den nationella fördelningsplanen. Utsläppshandeln hör till det som vi måste förvalta väl. Ska handeln leda till minskade utsläpp måste utsläppstaket sättas tillräckligt lågt. Med ett högt tak och generös tilldelning av utsläppskvoter blir priset lågt, och då måste vi ta till andra regleringar och skatter för att nå målet, för utsläppen måste och ska ned. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet. 204 (): De nio senaste somrarna har varit de varmaste i , och hetast av dem alla var . skrev om detta. De är kanske lite efter . pratade initierat om en del andra problem som är på väg att uppstå. Jag ska inte upprepa dem, men vi vet ju alla att det är väldigt stora faror som hotar om vi inte gör någonting åt koldioxidutsläppen. och EU har drivit på för ett internationellt klimatarbete. I det här arbetet är alla överens om att industriländerna måste gå före. Det är självklart eftersom det är de som står för, och har stått för, de stora utsläppen, och det är de som orsakar problemen. EU har åtagit sig att minska CO2-utsläppen i förhållande till 1990. Det ska ske genom intern bördefördelning. har fått ett mål på plus , även om vi i har bestämt att vi ska ha ett klimatmål på minus . Vi är inte ensamma om att vara mer ambitiösa än det mål som EU har gett oss. Det stämmer till exempel för , och det finns flera länder som har ett tuffare klimatmål än vad de behöver. Det mål som vi har fått av EU, plus , är ju faktiskt det som en del här efterfrågar. Man har redan tagit hänsyn till vår industri. EU har tagit hänsyn till industrisituation och till utsläppssituationen, det vill säga att vi i har svårare att dra ned än vad till exempel länder som har väldigt mycket kol i sina kraftsystem har. Man har alltså redan tagit hänsyn till detta. Då kan man inte fortsätta att argumentera utifrån att det blir så oriktigt om vi låter vår industri ta sin rättmätiga del av utsläppsminskningarna. Det är redan inräknat. Jag håller med alla här som har pratat om att vi borde ha auktion. Det tyckte utredningen, och det har varit position. Men av någon orsak ville inte EU gå med på det, och det är inte så svårt att inse varför. Den här perioden, 20052007, får vi auktionera högst , och det är ju ett intet. Det är väldigt synd att det blev så här. Auktion hade varit ett rättvist sätt att fördela utsläppsrätterna. Då hade varje industri fått det de behöver och fått köpa in det. Det hade blivit ett korrekt och rättvist system. har vi i stället gratis fördelning av utsläppsrätter. Det är ett jättekrångligt system, och dessutom är det väldigt osäkert. Jag förstår faktiskt industrierna som är nervösa. Det handlar ju om hur kommissionen kommer att agera när de får in planerna från de olika länderna. Kommer de verkligen att agera på ett korrekt sätt så att vi inte får konkurrenssnedvridningar? Jag förstår industrins nervositet. Jag hoppas att EU och kommissionen uppträder korrekt, annars släpper de den klimatpolitik som vi har kämpat så mycket för ned i avloppet. Det är vad de gör om de inte förmår att ta detta på allvar och vara korrekta konkurrensmässigt. Att vi har gratis fördelning, som är en stor nackdel, är inte det enda problemet med hur reglerna för utsläppshandeln har blivit. Om vi får att underteckna detta, får vi en kolossal massa hot air i systemet som gör att det kanske egentligen inte blir några utsläppsminskningar. Det blir väldigt billiga utsläppsrätter som våra länder kommer att köpa, och några utsläppsminskningar behöver inte göras. Det finns alltså väldigt stora problem med det här systemet. Men vi kan inte göra mycket åt det här i , och det är trots allt bara en försöksperiod 20052007 inför den första åtagandeperioden enligt Kyotoprotokollet som börjar 2008. Det är bra att koldioxidutsläpp får ett pris, även om det troligen kommer att bli lågt till en början. Företagen kommer i fortsättningen att räkna med risken för att priserna stiger, och det kommer att förändra investeringskalkylerna. Eftersom kommissionen har beskrivit direktivet som ett flaggskepp i EU:s klimatpolitik, hoppas vi att de är tuffa i granskningen av tilldelningsplanerna. Om de sumpar handelsdirektivet har inte EU mycket trovärdighet kvar i klimatpolitiken, och det är ändå de som har drivit på processen ända . Låt oss se på den lägre delen av spannet, det vill säga 17 plus . Det är någorlunda förenligt med det svenska utsläppsmålet på minus . Men det är i sin tur för högt för att nå det andra klimatmålet enligt det klimatpolitiska beslutet om en halvering av växthusgasutsläppen till 2050. Med en globalt rättvis fördelning krävs det en ännu större minskning för att halten växthusgaser ska stabiliseras på dagens nivå som redan innebär stora risker i sig. Mycket mer behöver göras inom och utom den handlande sektorn. En för hög initial tilldelning kan medföra en svårare anpassning . Jag måste säga att jag är förbluffad över och reservation 2. pratar om att gärna vill ha en effektiv internationell klimatpolitik, och ändå är det övre spannet i förslag i reservationen . industrier släppte ut 14 miljoner 1990. Det är alltså i stort sett en ökning på . föreslog innan de började ta detta med att torven inte kunde anses vara koldioxidneutral på allvar. innebär en ökning på jämfört med . Hade gått in med det hade vi hjälpt till att sumpa det internationella klimatarbetet. 205 () replik: Jag hade inte tänkt begära replik. Jag ser ju hur bostadsutskottets ledamöter från den bortre delen av kammaren med plågade blickar följer den här debatten. De stackarna ska ju debattera efter oss här. Din tolkning av vårt förslag är en grov missuppfattning, och jag hoppas att den är omedveten. Vårt förslag är helt i enlighet med förslag. Man ska inte plussa på ytterligare utan den mängd som du nämnde, , är den övre gränsen inklusive nytillkommande anläggningar. I övrigt kommenterar jag inte ditt anförande. 206 () replik: Det gläder mig. Jag läste faktiskt den där reservationen med förundran. Jag uppfattade att det var fråga om plus för nya deltagare. Om du har samma uppfattning som jag är jag glad. 207 () replik: Vi har aldrig skrivit förhandsförslag utan vår slutgiltiga summa hamnade på den nivån eftersom tonen lades till av regeringen, något som vi också instämmer i. Det måste finnas en rimlig gräns för förnyelsen, och därför instämmer vi i den delen. Föredrogs miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2003/04:MJU11 Riktlinjer för genomförande EG:s direktiv om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser (prop. 2003/04:31). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 8 § Fastighetsrättsliga frågor m.m. 208 (): I betänkandet om fastighetsrättsliga frågor kan man se en tydlig skiljelinje mellan Socialdemokraterna och oss moderater. Äganderätten spelar en långt viktigare roll i vårt parti. Därför vill vi avskaffa lagen om kommunalt förköp, slopa boplikten, avskaffa tomträttsinstitutet, låta människor köpa loss sina tomträtter och göra en övergripande översyn av expropriationslagen. Jag yrkar bifall till reservation nr 2 men står även bakom de andra fem reservationer som vi moderater har fogat vid betänkandet. Det privata ägandet är djupt rotat i den svenska folksjälen. Många svenskar härstammar från självägande bönder. Historiskt sett har det privata ägandet av jord, skog och hus varit både vanligt och betydelsefullt i . Äganderätten är en moraliskt motiverad rättighet. Alla medborgare har rätt att äga och förfoga över frukterna av sitt arbete. Staten har därmed också en moralisk skyldighet att respektera alla medborgares äganderätt. Ägandet utgör grunden för trygghet och egenmakt. skrev i sina memoarer följande om sina föräldrars husköp: Ägandet gav en känsla av trygghet, som gjorde ekonomiska besvärligheter lättare att bära. Han hade helt rätt! Resonemanget gäller inte minst i förorter, där enskilt ägande kan bli ett viktigt verktyg inte bara för trygghet och egenmakt utan också för gemenskap och integration. Förvärvandet och skapandet av egendom samt rätten att äga och förfoga över den utgör dessutom fundamentet för vårt gemensamma välstånd. Äganderätten utgör nämligen grunden för kapitalismen och är en förutsättning för vårt välfärdssamhälle. Historien har visat att det finns ett starkt samband mellan å ena sidan ett lands välstånd och ekonomiska tillväxt samt å andra sidan landets institutioner för att säkra äganderätten. Utan respekt för den enskilda äganderätten inget välstånd. Trots detta tydliga samband måste äganderätten ständigt försvaras mot politiker som vill inskränka äganderätten för att stärka politikens makt att styra samhället. Den kommunala förköpsrätten infördes . Den har byggts ut alltmer och omfattar nu ett stort antal förköpsgrunder. Det kommunala planmonopolet, expropriationslagen samt överlägsna ekonomiska och personella resurser ger kommunerna en mycket stark ställning gentemot de enskilda fastighetsägarna. Kommunerna har härigenom möjlighet att genomföra sina planer utan att behöva ta till förköpsmöjligheterna. Vi anser därför att den kommunala förköpsrätten ska avskaffas. Avslutningsvis vill jag uttrycka min glädje över tillkännagivandet beträffande expropriationsersättningen. Vi har länge krävt att man skulle se över ersättningarna. Vi tycker att markägaren ska få ersättning för fastighetens fulla värde samt för de kostnader och det inkomstbortfall som eventuellt uppkommer. Vi vill avskaffa presumtionsregeln. Med tillkännagivandet har vi förhoppningsvis kommit en bit på väg mot målet. 209 (): Också jag vill ta min utgångspunkt i det privata ägandet. Jag börjar med att yrka bifall till reservation nr 3, men vi står från sida även bakom reservation nr 8, där vi finns med. liberalerna lägger stor vikt vid att samhällets behov av att kunna planera och styra utvecklingen endast i undantagsfall ska kunna inskränka den individuella friheten och det enskilda ägandet. Man måste mycket väl kunna motivera skälen till att man ska ha kvar eller införa regler som inskränker det enskilda ägandet och dispositionsrätten över fastigheter. Tvång mot enskilda ska begränsas så långt som möjligt. I betänkandet behandlas en rad punkter, och jag ska ta upp dem i tur och ordning. När det gäller jordförvärvslagen delar vi utskottets uppfattning att man bör avvakta det beredningsarbetet som pågår med glesbygdsbestämmelserna och problematiken kring skogsklippare. Vi tolkar texten så att man vill följa skrivningen i förslag om slopande av glesbygdsbestämmelserna och boplikten. liberalernas syn på boplikt är att den inte är den väg som man ska gå för att lösa problematiken med att permanenthus köps in för fritidsändamål. Man kan inte blunda för att det finns vissa problem inom attraktiva områden med omvandling av permanentbostäder till fritidshus, men det är viktigt att göra en grundlig analys av problemet och av hur det ska lösas. Vi säger nej till boplikt, då det är ett orimligt stort ingrepp i den enskilda äganderätten. Erfarenheter från bland annat visar dessutom att man inte får förväntade resultat, speciellt om resultaten ställs i relation till de negativa effekter som uppkommer. Boplikt kan sägas vara ett exempel på att det även när de politiska avsikterna är goda och det brukar de ju vara är svårt att förändra verkligheten. Det är till slut ändå den enskilde medborgaren som med utgångspunkt i sina egna intressen ska ta de avgörande besluten. Man måste acceptera att enskilda sätter sin egen välfärd i främsta rummet, och därvidlag är naturligtvis en fri dispositionsrätt över den egna fastigheten central. Att jag nu kommer att hänvisa till beror på att man där har boplikt i 75 kommuner och kan se vad resultatet av den har blivit. och samhällsvetenskap vid fritt översatt har gjort en utvärdering av boplikten. Som exempel från denna utvärdering kan nämnas att man fått sänkta fastighetsvärden på hus som klassas som helårshus. Det leder bland annat till en minskad benägenhet att investera i dessa fastigheter. Man kan alltså inte säkra sina investeringar i fastigheterna ekonomiskt. stiger värdena på fritidshus inom samma område. Resultatet blir paradoxalt nog en förmögenhetsförskjutning från de permanentboende över till de fritidsboende. Det är nog inte riktigt vad man hade tänkt sig i sammanhanget. Något annat som visat sig väldigt tydligt är att hus som inte är förenade med boplikt allmänt behålls inom familjen, ofta som fritidshus, hellre än att man säljer till vad man uppfattar som ett konstlat underpris. Ytterligare en sak i fråga om boplikt är att kontrollapparaten är ohanterlig. Man får en oerhörd byråkrati, och det blir inskränkningar i den personliga integriteten. Det blir något slags grannkontroll i dessa samhällen. Dessutom har det visat sig att folkbokföringen är ett trubbigt instrument i sammanhanget. Vem ska sedan bevisa hur många dagar man bor på ett visst ställe och varför man gör det, och så vidare? Lösningen på problemen med att vissa samhällen får allt färre åretruntboende är mycket komplex. Men det är helt andra saker man måste ta sig an, nämligen att göra samhällena livskraftiga i ett brett perspektiv. Där har vi en företagsvänlig politik. En annan sak som är viktig för orter i glesbygden är att man får en utbyggd infrastruktur så att arbetspendling och distansarbete kan vara en möjlighet för att försörja sig. När det gäller orter i attraktiva kustområden har fastighetsskatten en negativ påverkan för möjligheterna att bo kvar. Den behöver ses över och sänkas. I de samhällen där det finns positiva faktorer när det gäller försörjningsmöjligheter är det ett helt annat tempo på omvandlingen. Det kan jag se hemma i . I de orter där det finns livskraftiga försörjningsmöjligheter har omvandlingen inte varit lika stor som i grannorter. väljer utskottet att passa i frågan med motiveringen att regeringen överlämnar ett förslag till från bland annat kommun om att låsa fast frågan om permanentboende redan i planläggningen. Vi från sida tycker att man kan sätta ned foten redan nu och avfärda boplikten som en metod att lösa problemen. Vi yrkar i reservation 3 att ska tillkännage detta för regeringen. Så går jag till en annan fråga, nämligen möjligheten att friköpa sin tomträtt. Vi anser att den möjligheten ska finnas i alla kommuner i . Det utvecklar vi i reservation nr 8. När det gäller expropriationsändamål och expropriationsersättning ställer vi oss i i detta läge bakom utskottets skrivningar. Att vi kan göra det beror på att utskottet i texten betonar att hänsyn ska tas inte bara till allmänna intressen utan även till motstående intressen. Vi anser att en nyckelmening i texten är att tillstånd inte bör ges om ändamålet kan uppnås på annat sätt eller om olägenheterna för den enskilde överväger fördelarna som kan vinnas med åtgärden. Det borde ge en relativt stor rättssäkerhet i sammanhanget. Vi tycker också att det är tillfredsställande att utskottet ger regeringen till känna att initiativ bör tas till en utvärdering av ersättningsreglerna vid expropriation. Det har varit ett krav från vår sida. Jag vill ändå nämna att krav på ersättning till marknadsvärde och slopande av presumtionsregeln ligger naturligtvis fast i den fortsatta behandlingen av detta. Jag yrkar alltså bifall till reservation nr 3 om nej till boplikt. 210 (): Jag vill inledningsvis yrka bifall till reservation nr 1 i det här betänkandet. Årets betänkande när det gäller fastighetsrättsliga frågor är i stort sett identiskt med föregående års. På en punkt har dock ett framsteg gjorts, nämligen att utskottet föreslår att gör ett tillkännagivande till regeringen angående en utvärdering av expropriationslagens ersättningsregler. Precis som det har konstaterats i betänkandet är lagens ersättningsregler inte anpassade till dagens tvångsförvärv. I många fall sker dessa förvärv för att tillgodose förutom allmänna intressen genom förvärv för stat och kommun privata aktörer som driver sin verksamhet i vinstsyfte. Det vi har kommit överens om är en utvärdering av hur reglerna fungerar och om de, allmänt sett, leder till rimliga resultat för den enskilde. Expropriation betyder ju i grunden att den enskildes egendom tas i anspråk för samhällsnyttiga ändamål. I betänkandet räknas upp ett antal ändamål, till exempel kommunikationer, vatten och avlopp med mera. Detta är självklart och accepterat. Det som har hänt är att reglerna alltmer kommit till användning vid förvärv för privata aktörer. Många markägare har reagerat mot det kommersiella utnyttjandet av deras mark. Det de vänder sig mot är att de trots att de är markägare till den mark som är ianspråktagen med till exempel ledningsrätt och som utnyttjas för utbyggnaden av till exempel bredbandsnät inte får någon ersättning som bredbandsaktörens verksamhet kan ge ekonomiska vinster. Ofta handlar det ju inte bara om bredbandsägaren utan också om andra företag som gör vinster på tjänster som utförs via det bredband som ligger nedgrävt under marken. Vi kristdemokrater kommer noga att följa upp den föreslagna utvärderingen, och vi förutsätter att en sådan inte behöver ta alltför . Det skulle inte heller förvåna mig om det kommer att bli mer än en utvärdering. Det ska också bli intressant att se vad den utvärderingen visar. Jag vill något beröra de reservationer som finns med på. Reservation nr 1 handlar om jordförvärvslagen. Det vi säger är att det inte ska vara möjligt att enkelt kringgå reglerna i denna lagstiftning. Det är nödvändigt att se till att bestämmelserna om förvärvstillstånd verkligen efterlevs om lagen fortsättningsvis ska ha ett regionalpolitiskt syfte. Vid förvärv måste fastighetsbildning och fastighetsägande på ett tydligare sätt stärka de fastboendes situation i förhållande till utboägandet. Reglerna ska ha en sådan utformning och tillämpning att familjejordbruken blir den dominerande ägarkategorin och generationsskiften underlättas. Det är också viktigt att bevara principen om upprätthållande av den nuvarande balansen mellan olika ägarkategorier i fråga om innehav av lantbruksfastigheter. Precis som vi också säger i reservationen är det viktigt att uppköp och exploatering med endast kortsiktiga vinstintressen som mål ska motarbetas. Till slut ska jag säga några ord om förvärv av permanenthus för fritidsändamål. Jag kan ha stor förståelse för den oro som finns i många områden när hus efter hus köps för att användas som fritidshus. Det förekommer hemma i , och det är vanligt på . Ett sätt är naturligtvis att tillgripa lagstiftning med inriktning på planläggningsfrågorna. En sådan reglering skulle dock vara både omständlig och utgöra ett stort ingrepp i den enskilda äganderätten. Vi tycker att det är ett problem på många platser i landet. Lösningen, tror jag, precis som det står i reservationen, på de problem som gäller förändringen av permanenthus till fritidshus och egentligen skapandet av förutsättningar för människor att kunna köpa ett hus på landet eller ön, eller kunna bo kvar, ligger främst inom andra politikområden. Det gäller främst precis som har nämnts förut närings-, skatte- och finanspolitiken. En mer företagarvänlig politik, inte minst för småföretagare, skapar förutsättningar för fler arbetstillfällen i regionerna. En bättre infrastruktur ger bättre möjlighet till arbetspendling, och en slopad fastighetsskatt ger människor bättre möjligheter att bo kvar. 211 (): Det här betänkandet innehåller en rad frågor som behandlats tidigare med väl kända ståndpunkter och frågor som är under utredning. Jag ska ändå kommentera tre av frågorna.