prot · GR0962 · 2004-02-03 00:00:00 — Kan statsrådet tänka sig att placera smittskyddsmyndigheten i och ? 64 (): Först vill jag uttrycka min tillfredsställelse att blir värdland för . Vi är många som har talat för det under . Det var en fråga som jag tog upp i en av min första interpellationsdebatter här i . Jag tycker att det är bra att vi har nått den lösningen. ska regeringen besluta om lokaliseringen. Jag instämmer för min del i att allt behöver inte med automatik hamna i . Jag är frestad att föreslå , ministern, men jag gör kanske inte det så här direkt. Däremot vill jag anmäla att min partiordförande har väckt ett förslag om en nätverksmyndighet. Man ska ha möjligheter att utveckla ett samarbete mellan olika orter. Ett exempel på det är vid i och i . Det finns också andra alternativa lösningar som vi har hört här tidigare i debatten. Jag tycker för min del att det kunde vara intressant att med en nätverksmyndighet visa EU att det går att lösa myndigheters lokalisering och organisatoriska inplacering på olika sätt. Enligt uppgift har också en uppvaktning skett hos ministern när det gäller . Jag hoppas att även det väger in i det slutliga avgörandet. Jag vill fråga om ministern har ett ärligt, öppet sinnelag för att hitta en alternativ lokalisering så att myndigheten inte med automatik ska hamna i . Jag vill också fråga om ministern har tänkt på att det faktiskt kan spela en roll för människors inställning till EU hur vi hanterar just lokaliseringsfrågan. 65 PER (): Jag ska göra ett kort inlägg och inte använda mina fyra minuters talartid, även om detta är oerhört viktigt. Jag vill uppmuntra och kanske till och med försöka locka fram ett svar från statsrådet. Välkommen till och besök dessa institutioner och se de möjligheter som och med flera har beskrivit! Jag har förmånen tillsammans med bland annat att ha suttit i styrelsen för . Som göteborgare kan jag inte låta bli att framhålla detta. Fakta och förhållandena får tala för sig själva i första hand innan andra typer av aspekter får läggas. Då tror jag att de talar till fördel. Jag tror inte att statsrådet kommer att bli besviken. Svensk smittskyddsforskning håller en hög klass inte bara i utan också i . 66 Statsrådet (): Det nämndes att jag har träffat företrädarna för och . Det är ingen tvekan om att har väldigt starka argument för sin kandidatur. Så är det. Bekymret är att det har också fler orter. Jag har träffat företrädare för , som nämndes, . Jag träffar företrädare för och och företrädare för . Var och en av dem har ganska starka argument för varför myndigheten ska hamna på just den orten man förespråkar. Det kan man tycka är konstigt. Jag tycker nog att det är ganska naturligt. Det fanns ett skäl till varför fick myndigheten. Att vi har fem orter som vardera kan visa så starka kandidaturer inte minst på den vetenskapliga sidan är ett tecken på att vi är ganska bra på dessa frågor i . Detta är egentligen en välfärdsmyndighet. Det är ett erkännande av att vi är ganska bra på hälso- och sjukvård och att förebygga sjukdomar. Det visar inte minst vår historia. Den minskande dödligheten bland barn som vi såg under hela , där dödligheten gick ned oerhört kraftigt, hade till stor del sitt ursprung i att vi klarade av att bemästra svåra och allvarliga sjukdomar bland barn i på ett bättre sätt än på många andra ställen. Vi ligger i frontlinjen i de här frågorna, och det är detta ett erkännande av. Det är riktigt, som alla har hållit fram här och inte minst interpellanten, , att det finns en lång rad argument som talar för . Varje ort talar också för sig själv. Varje ort för fram starka argument från varje sida. En sak som jag däremot inte riktigt håller med om är när man resonerar om varför alla statliga myndigheter ska ligga i . Då ska man tänka på en sak detta är ingen statlig myndighet. Det är inte ens en svensk myndighet, utan det är en europeisk myndighet. Vi har ett åtagande i förhållande till den europeiska unionen att ge myndigheten de allra bästa förutsättningarna för att fungera i den europeiska unionen. Jag tror att man får vara klar och tydlig när det gäller att det är så det förhåller sig. Vi är nu inne i en dialog med olika orter. Det är som sagt fem stycken som har anmält sitt intresse, och de är mycket starka alternativ. Vilken vi än väljer av de orter som kandiderar blir det bra. Så känns det! Frågan är då enligt vilka kriterier vi väljer. Jag skulle nästan kunna kalkera det som sade, för det är ungefär de kriterierna som vi arbetar efter. Det gäller naturligtvis den vetenskapliga miljön. Även om man ska arbeta på en europeisk botten och ha tillgång till hela den europeiska vetenskapliga kompetensen så är det viktigt att det finns en grundläggande struktur på den svenska ort där man placerar myndigheten. Goda kommunikationer över hela EU i så stor utsträckning som möjligt är också en viktig sak som vi tittar på. Tillgängliga lokaler är självklart. Det ska finnas lokaler som kan lösgöras ganska omgående. En hög attraktionskraft i övrigt är också sådant som pekade på. Arbete för medföljande, barnens skolgång för dem som kommer hit, bostadssituation och kulturutbud är sådant som man också ska väga in. Vi siktar på beslut i frågan , fru talman. Mer än så kan jag nog inte säga . 67 (): Tack så mycket för att vi fick beskedet att vi presenterar starka argument från . Det var betryggande och glädjande att höra från statsrådet. Det var också en bekräftelse på att vi jobbar i rätt riktning. När statsrådet räknar upp de fyra kriterier som han anser är viktiga för att välja var myndigheten ska hamna så kan jag konstatera att jag tycker att det ser bra ut för . Vi har den vetenskapliga miljön med Sahlgrenska Akademin och . Vi har kommunikationer. Jag hann inte med att säga det i mitt första inlägg, men vi har landets andra största flygplats med många direkta linjer ned till , , och och med hubbar som finns runtom och som är viktiga för kommunikationerna i . Vi har också direktlänkar till många stora städer. Precis som nämnde när det gäller tillgängliga lokaler är beredd att fixa i ordning lokaler som finns eller se till att en nybyggnation kan komma till stånd. Man har ett samarbete med för att klara av detta planmässigt. har också en hög attraktionskraft. Jag vill tacka för diskussionen och avsluta med att säga att man som göteborgare förstås är väldigt stolt över . Det blir säkert bra om myndigheten hamnar någon annanstans också, men lite ledsen blir man ändå. 68 (): Jag kan instämma i det senare; jag blir också lite ledsen om myndigheten inte kommer till . Men man får väl leva med det också. Det viktiga är naturligtvis att denna kommer till . Det är självfallet den centrala frågan. Jag ska inte förlänga diskussionen så mycket mer, utan bara säga att har en lång tradition av internationella kontakter. Det tycker jag är viktigt att man beaktar i sammanhanget. Vi har många företag och industrier, inte minst inom läkemedelsbranschen, som också har många internationella kontakter. Det är av betydelse för en sådan här myndighets möjligheter att ge arbete till anhöriga och liknande också. Ur den synpunkten och med hänsyn till många andra argument som vi har anfört så tror jag att det skulle vara bra för om myndigheten kom till . Myndigheten ligger också kanske lite närmare om den hamnar i än på en del andra platser. 69 (): Jag ska inte heller förlänga debatten, utan jag instämmer i det som båda två tidigare här har sagt: Det vore välkommet om myndigheten kom till och . 70 (): Jag tycker att det så här långt verkar som om ministern har ett öppet sinnelag och lägger in olika aspekter. Han finner säkert en bra lösning till slut; det tror jag också. Jag vill bara upprepa den fundering om den form av samverkan och den nätverksmyndighet som jag nämnde. Är det någonting som ministern är beredd att överväga i form av att tänka nytt och i form av att kunna utnyttja flera kompetenser, som onekligen finns i det här sammanhanget? I övrigt känns det bra att det blir ett snabbt beslut. Jag utgår från att vi alla är ivriga att komma i gång med detta arbete och visa att kan. 71 PER (): Jag vill bara säga till statsrådet: till ! Det skulle komplettera delegationen och debatten. 72 Statsrådet (): Tack jag kommer gärna till ! Bekymret är väl bara det att om jag ska göra det innan beslutet fattas så måste jag åka till alla de andra fyra orterna också och göra det. Jag hade tänkt att lösa hela processen på det sätt som vi nu har gjort, med uppvaktningar helt enkelt, och genom det få en god bild av vad man har att erbjuda. Därför tänker jag nog hålla den linjen fram till slutet av den här månaden då vi fattar beslut i frågan. Då får man hålla sig neutral i förhållande till alla områden. Jag kan ju inte undvika att vara i , men jag besöker inte och titta just på de här förutsättningarna. Det ligger i sakens natur att även om det är roligt att jobba med någonting som handlar om att bygga upp något nytt så blir det problem när man ska välja en av fem. En blir glad och fyra blir besvikna hur man än gör. Så kommer det att vara. Alla som jag har hört har starka kandidaturer och har svar på alla kriterier som jag ger. Det handlar då för oss om att överväga var någonstans man i grund och botten kan göra ett så bra jobb som möjligt. När det gäller en nätverksmyndighet, som lyfte fram, så tycker jag fortfarande att idén är lite för diffus. Någonstans måste man ändå ha en grundläggande struktur en huvudort. Åtminstone jag har inte fått riktigt klart för mig hur det där är tänkt att fungera. När det gäller utrymmet i det beslut som vi fick från stats- och regeringscheferna i Europeiska unionen så framgår det där att vi ska peka ut en lokaliseringsort. Sedan kan man naturligtvis samarbeta med andra delar i , men å andra sidan ska det samarbetet faktiskt ske med alla de olika vetenskapliga centrum som finns i . Återigen: Detta är ingen svensk myndighet utan en europeisk myndighet. Jag är alltså inte riktigt säker på att det där är så genomtänkt i grunden. Därefter går vi lite djupare in på varje område. Sedan hoppas vi kunna landa , men under förutsättning det ska man komma i håg att det parallellt med detta sker en process i . Beslutet träder ju inte i kraft förrän har hanterat frågan. Men det hoppas vi att man ska göra . I så fall är vårt åtagande att se till att vi har en myndighet på plats och i sving . Det måste vara genomfört efter det att beslutet har trätt i kraft. Det är ett roligt jobb. Det är inte alldeles utan konflikter, men det finns också många glädjeämnen i detta. Överläggningen var härmed avslutad. 12 § Svar på interpellation 2003/04:228 om anhöriginvandring 73 Statsrådet (): har frågat mig dels vilka initiativ jag har tagit för att påskynda förhandlingarna kring EG-direktivet om familjeåterförening, dels om jag är beredd att ta initiativ till regeländringar i syfte att underlätta familjeåterförening avseende gamla föräldrar och vuxna barn, i enlighet med förslag, i avvaktan på EG-direktivet. Jag kan meddela att direktivet om rätt till familjeåterförening antogs av Europeiska unionens råd . Redan vid rådsmötet för rättsliga och inrikes frågor uppnåddes en politisk överenskommelse om direktivet mellan medlemsstaterna. Direktivet ska vara genomfört i nationell rätt . har i sitt delbetänkande Vår anhöriginvandring (SOU 2002:13) föreslagit att invandringsmöjligheterna för anhöriga ska vidgas något. Kommittén föreslår vidare att ett visst försörjningsansvar ska införas vid etablerade förhållanden och för nära anhöriga utanför kärnfamiljen. Med kärnfamilj avses i sammanhanget makar, sambor samt minderåriga barn . Anknytningspersonen föreslås i dessa fall svara för vanliga levnadskostnader inklusive kostnader för boendet under högst . Delbetänkandet har remissbehandlats, och flera instanser anser att det finns risk för tillämpningssvårigheter när det gäller det föreslagna försörjningskravet. Regeringen antog kommittédirektiv till en utredning om genomförandet av EG-direktivet om rätt till familjeåterförening (dir. 2003:181). Utredaren ska ta ställning till hur direktivet ska genomföras i svensk rätt. I uppdraget ingår också att utreda hur förslagen i delbetänkande förhåller sig till bestämmelserna i direktivet. Utredningen kommer att påbörja sitt arbete . Regeringen kommer därefter att ta ställning till förslag rörande anhöriginvandring i samband med beredningen av hur direktivet om familjeåterförening ska genomföras i . 74 (): Jag tackar för svaret. Som jag skriver i interpellationen är bakgrunden ett aktuellt fall med ett föräldrapar, , från Kosovo. Fyra av deras sju barn finns i . De tre övriga vuxna barnen är spridda över världen. Båda makarna har ett tillsynsbehov på grund av sjukdom. De barn som finns i har fått uppehållstillstånd här, men inte det gamla paret. Jag vet att ansvarig minister inte kan uttala sig i enskilda ärenden, men det är ändå nödvändigt att något beröra ett av flera exempel ur verkligheten för att diskussionen inte ska bli alltför teoretisk. Debatten här handlar ju om hur och när beslut ska fattas om eventuellt ändrad lagstiftning, men vi får ju aldrig glömma att varje lagstiftningsbeslut påverkar människor av kött och blod. Det är människor som vi, när vi går ut ur den här kammaren, ska kunna se i ögonen och motivera våra beslut inför. Det är avlämnade sitt delbetänkande Vår anhöriginvandring, men något förslag har inte kommit från regeringen trots att frågan är angelägen. Den är angelägen inte minst mot bakgrund av kriget i och många människors flykt till . Efter det att beslutade om den lagändring som började gälla 1997 har påtalats att effekterna avseende möjligheten för gamla föräldrar och vuxna barn att förenas i blivit kraftigt försämrade. uttalade socialförsäkringsutskottet att en utredning av bestämmelserna i utlänningslagen som reglerar invandring av anhöriga utanför kärnfamiljen behövde göras. Utskottet påtalade att den utredningen behövde ske skyndsamt. Dessutom sade man att utvärderingen borde uppmärksamma speciellt udda och ömmande fall, bland annat hänvisades till just situationer för åldriga föräldrar. Därefter tillsattes utredningen om anhöriginvandring som lämnade sitt delbetänkande . har väntans tider rått. På en fråga från här i kammaren svarade dåvarande ansvarig minister att regeringen avvaktade förhandlingarna om EG-direktivet kring familjeåterförening. , , svarar nuvarande ansvarig minister att ungefär vid , då den interpellationen besvarades, blev staterna eniga om direktivet. Även om direktivet formellt inte antogs förrän kunde ju arbetet ha börjat i just därför att frågan är så angelägen. Vad har då hänt? Jo, antog regeringen kommittédirektiv till en utredning om hur detta inväntade EG-direktiv ska genomföras i svensk rätt. säger att utredningen ska påbörja sitt arbete . Hon påpekar att EG-direktivet förutsätts vara genomfört i nationell rätt . har ansett, bland annat genom socialförsäkringsutskottets hemställan , att möjligheterna för åldriga föräldrar att förenas med sina vuxna barn kraftfullt försämrades , något som också styrks av . En begäran om skyndsam utredning borde väl också innebära att något ska hända utan alltför lång väntan efter det att utredningen genomförts. Jag har ytterligare några frågor. Anser statsrådet att den tidsplan som redovisas i interpellationssvaret lever upp till denna begäran om skyndsamhet? När ska den utredning som ska påbörjas redovisa resultat? Vad har regeringen gjort för att finna svar på påtalandena om eventuella tillämpningssvårigheter avseende förslaget om försörjningskrav? 75 (): Jag håller med om att det utreds alldeles för mycket och att det har tagit att presentera ett förslag till hur man ska ändra lagstiftningen när det gäller anhöriginvandring. fanns det ett PM från där det står att EG:s direktivförslag, även om inte hela förslaget var klart då, inte torde innebära ökade kostnader för del eftersom huvudsakligen tillämpar generösare regler än förslaget. Då hade det väl varit lätt att plocka in det som finns med i utredning och lägga fram en proposition redan då. Men i stället blir det utredning på utredning. Jag har också ett exempel, precis som . Jag har en god vän som mår väldigt dåligt för att hon inte kan få hit sin pappa som finns i ett flyktingläger i . Ursprungligen kommer han från . Om det hade varit , när man slopade det som kallas den sista länken, hade han haft möjlighet att få komma hit. Hon har som sagt mått väldigt dåligt, men i början av kom hon till mig och sade: ska pappa kunna få komma hit det har jag läst i en röd bok. Den röda boken var utredning. Man väcker en massa förväntningar hos människor när man presenterar en utredning som till och med anger vid vilket datum den ska träda i kraft. Men sedan händer ingenting utan man börjar utreda igen. Min goda vän är inte den enda som mår dåligt på grund av att hon inte kan få leva med sin gamla mamma eller pappa. har nämnt ett exempel. Det finns många fler: både sådana som redan är här och ska avvisas, och som kanske i många fall har gömt sig därför att de inte har någonting att återvända till, och sådana som finns kvar i sitt gamla hemland utan att ha någon anhörig där och som inget hellre vill än att få tillbringa sin ålderdom tillsammans med sina barn och barnbarn. Vi pratar mycket om att vi ska ha en bra integration, men när man är orolig för en gammal anhörig är det inte så lätt att satsa allt för att skaffa sig en plattform i det nya hemlandet, att delta i samhällslivet och bli delaktig. Ur den aspekten är det viktigt att vi får en ändring av lagstiftningen för anhöriginvandring. Jag instämmer i fråga om när den senaste utredningen ska visa fram sina resultat. Min andra fråga är: Skulle migrationsministern kunna tänka sig att innan den här utredningen är färdig snabbt kunna medverka till att vi återinför den sista länken? 76 Statsrådet (): Jag vill inledningsvis säga att jag har full förståelse för att både och känner en viss otålighet i frågan om att öppna upp för gamla mamma, som man brukar säga, och även för andra anhöriga när det gäller att återförenas med sina släktingar. Det var ju så att förhandlingarna i EU tog fart i anslutning till att kom med sitt betänkande. Därför beslöt det förra statsrådet att de här frågorna skulle beredas tillsammans. Annars hade vi först möjligtvis fått en lagändring och sedan kort därefter en utredning om en lagändring inom samma område. Det är där som vi står . är direktivet antaget och har trätt i kraft. Vi har förordnat en utredare, och betänkandet kommer . Jag kan inte gå händelserna i förväg utan jag tror att vi nu verkligen i lugn och ro måste få bereda de förslag som utredaren kommer med. Jag skulle dock vilja problematisera den här frågan lite. Det är inte en helt enkel fråga utan man måste ta hänsyn till en rad olika aspekter. Det var faktiskt också det som remissvaren på betänkande visade. Först och främst menar jag att grunden i det här är det som framhålls i interpellationen, nämligen att det finns väldigt många människor i vårt land som har bott här länge och som vill ta hand om sina gamla föräldrar, som kanske är kvar i hemlandet. Det är klart att det skapar väldigt mycket oro hos människor om de inte kan göra det. Jag håller helt med om att man aldrig får glömma att varenda lagstiftningsåtgärd faktiskt påverkar människor väldigt mycket, inte minst på just det här området. Men därför är det ju också viktigt att vi får verkligt hållbara beslut liksom en lagstiftning och regler av slag när vi fattar beslut om detta. Jag har sannolikt i likhet med många andra mött väldigt många människor som säger att de gärna skulle stå för sina gamlas försörjning bara de får en möjlighet att få hit dem. Jag tror att det är frågan om försörjningsansvaret som vi måste grunna väldigt mycket på. Ska vi lägga försörjningsansvaret på den som bor här när gamla mamma kommer? Jag menar att det inte är någon enkel fråga utan en problematik med en rad olika frågetecken, som man måste räta ut. Den första frågan är: Ska försörjningssansvaret bara täcka mat och husrum, eller måste man också stå för andra insatser som samhället annars gör? Den andra frågan, som är oerhört viktig, är: Vad händer om den här personen kan försörja sin mamma? Ska vederbörande då avvisas, och är det verkligen ett humant system att ha det på det sättet? Man måste också för att det här ska få effekt fråga sig: Hur kan man garantera ett försörjningsansvar? Ska det vara ett avtal mellan samhället och den enskilde, eller ska man ungefär som skett i ställa krav på banktillgodohavanden? Skulle det vara tillräckligt? Den grundläggande frågan tycker jag är: Ska plånboken få styra om man ska få ta hit sin gamla mamma eller inte? Jag menar att krav på försörjningsansvar är en främmande fågel i vårt samhällssystem, och jag tror att det är väldigt svårt men naturligtvis inte omöjligt att ställa ett sådant krav. 77 (): Jag noterar till att börja med att min första fråga om tidsplanen, som har funnits sedan socialförsäkringsutskottet aktualiserade frågan om skyndsamhet, inte besvarades, och det är kanske förståeligt. Jag noterar också svaret på den andra frågan, att den utredning som har tillsatts ska vara klar . Min tredje fråga var vad regeringen har gjort för att finna svar. Jag fick egentligen inte något besked om vad regeringen har gjort, bara en uppräkning av de synpunkter som har funnits i remissvaren. Det belyses också delvis i att försörjningsansvaret är en fråga som man, som statsrådet säger, noga måste grunna på. Men det har ju gått . Regeringen har haft ganska exakt på sig för att grunna på detta. Jag vill därför upprepa min fråga: Vad har detta grunnande lett till? 78 (): Jag håller med om att det är glädjande att det ändå finns ett datum, men tiden har som sagt gått, och otåligheten är faktiskt stor hos många som förväntar sig att kunna få återförenas med sina föräldrar. Jag håller också med om att försörjningsansvar är en komplicerad fråga, men som sade: Det har funnits att fundera på den. Jag vill också återkomma till frågan om integrationen. En person som inte klarar att inlemmas i vårt samhälle, som till exempel min goda vän, förorsakar kostnader bland annat inom sjukvården. Hon mådde så fruktansvärt dåligt för att hon inte fick hit sin pappa. Hon hade varit på god väg att hitta ett bra jobb och att integreras väl, men på grund av oron för pappan som fanns långt borta fick hon problem. Jag tycker att det är viktigt att man tar med detta i beräkningen. Den som ska komma in i samhället ska inte behöva gå omkring och vara orolig för att gamla mamma eller pappa mår dåligt någon annanstans. 79 Statsrådet (): Vad har grunnandet lett till? Det har lett till att vi kan konstatera väldigt mycket. Det här är en komplicerad fråga, och har vi en utredning som kommer att titta på hela det här lagstiftningsarbetet och på EU-direktivet som ska införlivas. Den kommer också att ta ställning till det som frågade om, vad vi har gjort för att se över tillämpningsproblemet när det gäller försörjningsansvaret. Det är precis det som den här utredningen ska titta på: Kan man konkretisera detta på något sätt? Går det att göra de här gränsdragningarna? Går det att förena detta med å ena sidan att lägga ett juridiskt ansvar på enskilda personer att försörja sina anhöriga och å andra sidan grundprinciperna i det svenska välfärdssystemet? Det är inte någon lätt fråga. Jag håller med om att det här inte sker skyndsamt, men det är inte lätt. Utredningen ska också titta på det andra alternativet, nämligen att vi inte inför något försörjningsansvar, vilket inte heller är helt lätt. Det innebär också väldigt många ställningstaganden som man måste göra. Det innebär ett oerhört åtagande för det svenska samhället. Klarar vi av det åtagandet? Det kommer alltså förmodligen väldigt många människor det måste man göra en bedömning av som är gamla och sjuka och som behöver sjukvård och väldigt mycket stöd. Klarar svensk sjukvård av en sådan ytterligare belastning? Kommer det att få konsekvenser för landstingens skatteuttag? Vad skulle det betyda för äldreförsörjningsstödet?