prot · GR0976 · 2004-03-03 00:00:00 — Det kan inte vara en evig lösning för framtiden att ha kvar ett föreningstvång för studenter. har länge varnat för att högskolan är på väg att bli en utbildningsfabrik. Regeringens politiska budskap har varit att universitet och högskolor ska ta in så många som möjligt och också slussa igenom så många som möjligt. Ju fler en högskola slussar igenom desto mer pengar får man. Därför får ett lärosäte en stor del av resurserna beroende på hur många studenter som godkänts på kurserna. En effekt som det här systemet för ersättning har skapat är att lärosätena erbjuder alltfler lätta kurser. erbjuder nybörjarkurser i tyska, franska och andra vanliga främmande språk som man egentligen borde läsa i gymnasiet. Genom att kurserna erbjuds på högskolan ger de studenterna rätt till studiemedel och högskolan får högre anslag. I själva verket blir det mer lönsamt att erbjuda lätta kurser än att erbjuda svåra kurser med högre akademisk standard. I och med att regeringen har accepterat att så många misslyckas i gymnasieskolan måste högskolan också anordna repetitionskurser i gymnasieämnen. Det är klart att det tyder på problem när studenterna själva protesterar mot att tentorna är för lätta att få godkänt på. vill avskaffa dagens resursfördelningssystem som bygger på ersättning till högskolan beroende på hur många studenter som godkänns. Den absoluta huvuddelen av högskolans resurser ska i stället tilldelas på basis av antalet studenter, en så kallad studentpeng. Det ska vara studenternas val som ska avgöra vart pengarna går. I stället tycker vi i att studenterna ska få en uppmuntran i form av en examensbonus som vi har motionerat om när det gäller studiestöd. Studenter som avlägger examen ska få nedskrivna studielån: ju fler godkända kurser desto högre bidragsdel. För det är faktiskt bättre att ge studenterna en morot än att fresta högskolorna att sänka kvaliteten. vill ge undervisningen ordentliga resurser. I höstbudgeten avsatte vi mera pengar än regeringen till undervisning och forskning. Vi har sagt det förut och säger det igen: Antalet platser på högskolan måste stå i en vettig relation till möjligheten att ge varje student en utbildning med kvalitet. Därför har vi en motion om att skapa en plan för att successivt återställa utbildningsresurserna till den nivå som de hade . Vi talar då om en 20-procentig ökning. Vi har länge sett hur gymnasieelever luras att gå vidare i svåra utbildningar utan att gett dem tillräckliga kunskaper. Samma sak håller på att hända vid högskolan. Kraven på till exempel kunskaper i fysik och matte har sänkts eller slopats till högskoleutbildningar för lärare, läkare och civilingenjörer. Kravet på fler främmande språk än engelska är i princip borta. Vid antagningen till högskolan kan en elev som har höga betyg i någon lokal kurs i till exempel turism eller drinkblandning gå före en som har kämpat sig till ett godkänt betyg i ett främmande språk. Därför menar vi i att det för allmän behörighet till de flesta av högskolans utbildningar borde krävas godkänt betyg i engelska och dessutom ett främmande språk till. För särskild behörighet till de flesta av högskolans utbildningar skulle man kunna ställa krav på godkänt i nyckelämnen som fysik, kemi och så vidare. Universitet och högskolor ska bedriva utbildning och fri forskning. De ska också utifrån sin vetenskapliga grund kunna granska och komma med kritik av samhället omkring. Därför är det oerhört viktigt att högskolorna har en frihet gentemot statsmakten, frihet att själva ställa frågor och välja forskningsobjekt. I en situation där högskolorna ska hålla sig väl med alla som kan ge bidrag och dessutom styras politiskt är friheten svår att upprätthålla. I en situation där det politiska greppet om högskolan hårdnar hotas friheten. Därför måste den politiska styrningen av högskolorna minska. Regeringen bestämmer vem som ska bli ordförande i högskolestyrelserna. Av ordförandena vid landets största 24 högskolor har 16 politisk bakgrund. Av dessa 16 är 13 socialdemokrater, 2 moderater och 1 folkpartist. Man frågar sig varför det inte finns några lämpliga ordförande att hitta från andra partier. Det är inte bra när den politiska makten kommer för nära dem som ska bedriva fri och obunden forskning. Därför föreslår en reform som i lag skyddar högskolorna från politisk detaljstyrning och som avskaffar regeringens rätt att utse ordförande och majoritet i högskolestyrelserna. Den fria akademin innebär för oss att studenterna får en bra undervisning, att studenterna får välja både var de vill studera och vad de vill utbilda sig till. Det innebär att forskarna slipper politisk styrning och också, än en gång, att studenterna slipper föreningstvånget. Därmed yrkar jag bifall till reservation nr 17 under punkt 8 och till reservation 23 under punkt 11. 129 (): besökte jag i , i . I universitetsstaden med medeltida anor fortgår ännu en undervisning utifrån den grekiske filosofen ideal. I den avskilda dialogen mellan lärare och student växer kunskapens insikter också i vårt informationsteknologiska tidevarv fram. Det är ännu möjligt att tillägna sig det bildningsarv som ger möjlighet att förstå vårt samhälle, vår historia och vår framtid. Högskoleutbildning ska ju inte bara ge studenterna specifika ämneskunskaper utan även leda till personlig utveckling, samhällsengagemang och kritiskt tänkande. Det handlar om att fler ska få tillgång till de rika kunskapskällorna, att fler ska få upptäcka nya dimensioner i livet, komma närmare vad det innebär att vara människa, att nå det som kallas bildning. Svenska högskolor och universitet däremot riskerar på grund av den förda politiken de gångna åren att i än högre grad bli utbildningsfabriker där korvstoppning står högt i kurs. På många håll finns fulla studiesalar, på andra tomma. Det är studenter och lärare som betalar priset för den förda socialdemokratiska politiken. Sjukskrivningarna blir fler och utbrändhetens farsot sprider sig. Den lärarledda tiden har på många lärosäten minskat. Vi kristdemokrater vill i högskolan sätta tydligt fokus på kvaliteten. Då krävs resursförstärkningar. Det är därför vi i vårt budgetförslag satsar mer på grundutbildningen och forskningen än vad den socialdemokratiska regeringen och dess stödpartier vill eller klarar av. Och det är rimligt att av kvalitetsskäl tydligare ange vilken undervisningstid som ryms inom en kurs. Vi kristdemokrater vill införa ett sådant krav på kursplanerna. Likaså vill vi att högskolans lärare garanteras kompetensutveckling. Få kan vara nöjda med studenternas inflytande och trygghet. Alarmerande signaler om oklarheter i studenternas rättssäkerhet kommer. känner varken lärare, övrig personal eller ens studenterna själva till vilka rättigheter som finns eller borde finnas. av studenterna deltar i kårvalen vilket knappast för demokratisk legitimitet. Vi kristdemokrater har lagt fram flera förslag för att stärka studenternas rättssäkerhet, inflytande, trygghet och möjlighet att försörja sig. Det är också lätt att bli imponerad av det arbete som många studentkårer utför. Sedan jag blev invald i utbildningsutskott har jag besökt många av lärosäten och vid de flesta, på eget initiativ, mött kårföreträdare. Men det går inte att lika lätt bli imponerad av den socialdemokratiska regeringen som negligerar studenternas osäkra situation. föreslog , 20 olika åtgärder för att öka studenternas rättssäkerhet. har utbildningsministern därefter här i lovat förslag och beslut, men inget har hänt. Det är dags för regeringen att låta de förslag och beslut som krävs komma på bordet. Alla högskolor tar inte arbetet med diskrimineringsfrågor och likabehandling på allvar. Närmare hälften av landets 340 000 högskolestudenter bedriver sina studier vid lärosäten som saknar handlingsplan för likabehandling. De som finns innehåller ofta haltande resonemang och brist på förslag till konkreta åtgärder. Vi kristdemokrater vill se en skärpning så att alla lärosäten arbetar för likabehandling på ett strukturerat och väl övervägt sätt. Ingen ska diskrimineras på grund av sexuell identitet, kön, funktionshinder, etniskt ursprung eller annan orsak. Vi vill även att en tydlig värdegrund med utgångspunkt i det okränkbara människovärdet skrivs in i högskoleförordningen. Det handlar också om att på allvar skapa moderna strukturer för studentinflytande som grundas i rättssäkerhet, frivillighet, delaktighet och demokrati. Därför är det viktigt att ersätta det gamla kårobligatoriet med nya former för inflytande. Ett tydligare regelverk är nödvändigt. Kårobligatoriet är en kvarleva från en svunnen tid. Det visar hur liten tilltro staten haft till studenters förmåga att tillvarata sina intressen, och det strider mot en modern syn på inflytande. Den nationella paraplyorganisationen har heller inte tagit ställning till kårobligatoriet, och flera studentkårer vill helt ta bort det. Här i vill nästan alla partier avskaffa kårobligatoriet. , har enats om att kårobligatoriet bör tas bort efter en utredning om alternativa och bättre former för inflytande. är också i princip positivt till ett avskaffande. Och inom socialdemokratin finns röster mot obligatoriet. Till och med utbildningsministern har varit emot obligatoriet även om han numer, åtminstone för tillfället, försvarar det. I de fem partiernas förslag som kammaren har att ta ställning till ska en utredning tillsättas där alla partier ingår och där studentorganisationerna har möjlighet att framför synpunkter. Utredningen ska föreslå former för ett starkare studentinflytande där studenternas möjlighet att bedriva utbildningsbevakning, studentkårernas oberoende, frågan hur kontinuitet nås i studentinflytandet och skattefrågorna bland annat för nationerna ska ses över. Efter avslutad utredning ska ta ställning till hur kårobligatoriets avskaffande ska gå till och hur studentinflytandet ska stärkas. Det är nu dags att skrota den tvångströja på våra studenter som kårobligatoriet innebär. Det är dags för ett verkligt studentinflytande och trygghet för alla studenter. Studenter är överlag hårt arbetande, fler och fler därtill med försörjningsansvar för barn. Högskolan rymmer mer heterogena grupper . I kunskapssamhället behöver högskolan bli ännu bättre på att nå ännu fler i nya grupper. Men köade 85 000 studenter för att få en bostad. Vilken annan grupp i samhället skulle behandlas på det sättet? Det vore tacknämligt om regeringen tog problemet på allvar och vidtog åtgärder, gärna genom att till exempel lyssna på det kristdemokratiska förslaget om ett nytt investeringsbidrag för studentbostäder så att studenter får tak över huvudet. Det är faktiskt en förutsättning för att man ska kunna lyckas med sina studier. Vi kristdemokrater vill också bygga ut distansutbildningen så att fler får lättare att läsa närmare hemmet. Det behövs tydliga strukturer också för validering. Det handlar om att tillvarata och bedöma människors informella kompetens, alltifrån de vårdbiträden som av hårt arbete tillägnat sig undersköterskekunskaper till de utländska akademiker som i vårt land inte får arbeta i sina yrken utan i stället på grund av den förda politiken tvingas till passivitet, sysslolöshet och utanförskap. All form av kunskap är viktig, inte minst praktisk yrkeskunskap. Därför vill vi kristdemokrater se en särskild yrkeshögskola som integrerar den kvalificerade yrkesutbildningen och ger yrkeskunskaper med erkänd och gedigen status och kvalitet. En rad lärosäten har ansökt hos regeringen om att få vetenskapsområde eller bli universitet. Dessa ansökningar har regeringen inte ens orkat svara på. Är det månne ont om frimärken på ? Ingen kvalitetsgranskning är inledd för att pröva om ansökningarna uppfyller berättigade krav. Trots att lärosätena målmedvetet arbetat för att skapa en forskningsmiljö så bryr sig regeringen inte om att svara. I stället skjuts forskningspropositionen fram. Till den presenteras finns stora osäkerhetsmoment när det gäller forskningspolitiken. Högskolorna tvingas leva i osäkerhet. Vi kristdemokrater ser en potential i både en ökad profilering och samordning. Låt det bli möjligt för ett lärosäte att profilera både forskning och grundutbildning inom ett begränsat ämnesområde i stället för ett helt vetenskapsområde. Och stärk förutsättningarna för högskolorna som väljer den vägen att samarbete med andra om det de själva inte profilerar sin inom. Studenterna behöver ingen tvångströja. Däremot är det att på allvar forma en högskola som utifrån studentens bästa bygger på bildning, kvalitet och tillgänglighet så att våra studenter vår framtid får de allra bästa förutsättningarna att leva i kunskapssamhället. Avslutningsvis vill jag säga att jag står bakom samtliga reservationer i betänkandet, men jag yrkar enkom bifall till reservationerna 2 och 22. 130 (): Frågan om studenternas obligatoriska medlemskap i studentkårerna vid universitet och högskolor har tidigare behandlats av , både och . Båda gångerna utreddes frågan i detalj, och båda gångerna avslutades riksdagsbehandlingen med att en majoritet tillstyrkte den nuvarande ordningen. Det är en ordning som faktiskt går tillbaka till 1660-talet även om det nuvarande kårobligatoriet infördes först . om tid medges, det beror på hur lång debatten blir, ska votera om ett förslag från de borgerliga partierna inklusive om att avskaffa kårobligatoriet. Problemet om reservationen vinner majoritet här i är att i så fall avskaffar kårobligatoriet utan att ha någon som helst aning om vad som kommer i stället eller vilka konsekvenser beslutet kommer att få för studenterna. Något konkret motförslag har nämligen inte de fem partier som står bakom reservationen presenterat. Själva sakfrågan om studenternas obligatoriska medlemskap i kårer är inte helt lätt. Inom har vi förståelse för vissa av de principiella invändningarna. Men vi kan inte acceptera att föreslås avskaffa systemet utan att konsekvenserna först har genomlysts och att det finns konkreta förslag på fungerande alternativ. Att som reservanterna föreslå att beslut om avveckling ska ske utan att det finns lösningar på de problem som vi vet kommer att uppstå och utan att hänvisa till någon rimlig lösning då det gäller de ekonomiska konsekvenserna som drabbar studentkårerna tycker vi är ansvarslöst. Man ska också lägga märke till att det inte heller har något stöd bland kårer och studenter, tvärtom. Vi tycker också att borde beakta att partiet tillsammans med Socialdemokraterna och oss i har ansvar för den budget och de riktlinjer som vi gemensamt har fattat beslut om och för att de inte äventyras. Med hänsyn till det tycker vi faktiskt att borde avstå från att under pågående mandatperiod gå samman med den borgerliga oppositionen i frågor som har direkt budgetpåverkan, vilket avskaffandet av kårobligatoriet har. Vi tycker att det är olyckligt att frågan om kårobligatoriets vara eller icke vara har blivit ett partipolitiskt slagträ, ett sätt för oppositionen att eventuellt kunna knäppa regeringen på näsan. Studenternas möjligheter till inflytande är en alldeles för viktig fråga för det. Vi tycker att man ska ta mycket mera seriöst på den här frågan. Jag skulle vilja ta upp några saker som har förekommit i den här debatten kanske inte här i , men det här har ju föregåtts av en lång debatt. En sådan sak är påståendet att kårobligatoriet skulle strida mot grundlagen och mot en principiell föreningsfrihet. Det är faktiskt någonting som är direkt felaktigt. I grundlagen garanteras rätten att inte tvångsanslutas till sammanslutning för åskådning i politiskt, religiöst, kulturellt eller något annat sådant hänseende. Studentkårerna är sammanslutningar som inte har anknytning till viss åskådning. I förarbetena till vår regeringsform underströks också att den angivna bestämmelsen om föreningsfrihet inte heller berör kårobligatoriet. I debatten har också sagts att kårobligatoriet strider mot den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna. Den frågan har prövats av den europeiska kommissionen för mänskliga rättigheter , 1973 och 1996. Vid båda fallen slogs fast att ordningen inte stred mot den europeiska konventionen, och detta är fortfarande prejudicerande. Studentkårerna har offentlig-rättsliga drag och uppgifter och kan alltså inte jämställas med privata föreningar. Deras uppgift är att säkerställa studenternas deltagande i universitetens och högskolornas administration. Det finns även andra exempel på sådana obligatoriska anslutningar till organisationer med offentlig-rättsliga drag, till exempel kommuner och . Som tidigare lärare vid ett universitet kan jag säga att studentkårerna har en väldigt viktig roll, och de är faktiskt demokratiskt uppbyggda. Det är också viktigt att deras representanter företräder alla de studerande. Vi som har suttit här i har ju genomfört reformer för att ge studenterna ökat inflytande och bättre rättigheter att vara representerade i högskolans olika organ. Alla de reformerna bygger på kårobligatoriet. En stor del av det regelverk som styr studentdemokratin har alltså kårobligatoriet som grund. Det måste man komma ihåg när man diskuterar de här frågorna, tycker jag. Jag är rädd för att studentorganisationerna riskerar att försvagas om kårobligatoriet avskaffas. Jag tror också att det kan finnas en risk att man bildar olika kårer som kommer att konkurrera sinsemellan, och det tror jag inte är någon lycklig väg att gå. Om det nu är så att det inte finns något tryck från studenterna själva det finns tvärtom varken från studenter, lärare eller universitetens och högskolornas ledning utan trycket faktiskt kommer från politiker, då kan man ju undra lite om det här inte är något av en icke-fråga. Det är faktiskt så det måste vi ju säga, vi som sitter i utbildningsutskottet att flera kårer, SFS, SULF och flera av rektorerna har vädjat till utbildningsutskottets företrädare att verka för att inte ta något definitivt beslut förrän samtliga konsekvenser är utredda och fungerande alternativ har utvecklats. Det behövs också svar på frågor som följande: Hur ska studentrepresentationen väljas till styrelser, nämnder och andra viktiga församlingar inom universiteten och högskolorna? Och vem ska vara universitetens och högskolornas samtalspartner i studiesociala frågor? Det är ju faktiskt så att studenterna tillsammans med lärare och andra anställda är de som ska forma vardag och framtid, och det vill jag definitivt slå fast. Kårobligatoriet är också nära anknutet till nationsväsendet och därmed till studenternas möjligheter att själva organisera sitt boende, sin fritid och många studiesociala aktiviteter. Nationstraditionen och nationshusen, främst i och , skulle jag vilja påstå är en del av vårt kulturarv, och verksamheten är en viktig förutsättning för många studenter att få träffas över ämnesgränser, att knyta sociala kontakter och att delta i meningsfulla aktiviteter i anslutning till studierna. Det är värdefullt inte minst för de studenter som kommer från andra länder, men också för studenternas personliga och sociala utveckling, alltså för deras bildningsresa. I är vi övertygade om att ett slopande av kårobligatoriet kan få, förmodligen allvarliga, konsekvenser, och att det därför är så omdömeslöst, menar vi, att ta ett sådant här beslut utan att först på allvar utreda dem. Det är självklart att studentkårernas ekonomi kan komma att undergrävas genom att de förlorar avgiftsintäkter och genom att fastigheter som kårer och nationer äger kommer att beskattas på ett annat sätt genom att man förlorar sin skatterättsliga status. Det är osannolikt, tror vi, att den speciallagstiftning riktad till studentkårerna som några av de borgerliga partierna har antytt skulle kunna vara möjlig senare skulle kunna lotsas igenom . En sådan speciallagstiftning skulle förmodligen på sakliga grunder avvisas redan av Lagrådet. Och det finns ju faktiskt en rad stiftelser och även organisationer som på lika goda grunder skulle kunna hävda att även de borde skattebefrias. Ett slopande av kårobligatoriet skulle kunna äventyra studenternas självförvaltning och självbestämmande. Vi tycker faktiskt att det är lite egendomligt att de borgerliga partierna står bakom det här, för det finns ju en uppenbar risk att det här skulle leda till statsfinansiering i stället för den styrka och frihet som dagens oberoende av statsmakten faktiskt ger studenterna. Med det vill jag yrka bifall till vår reservation nr 39, som egentligen inte alls handlar om kårobligatoriet om det har vi ett särskilt yttrande. Den handlar i stället om att ge ett uppdrag att utreda behovet av att utveckla det religionsvetenskapliga programmet, som blivande präster läser, mot en inriktning mot islam som är utformad som en imamutbildning. I övrigt stöder vi alltså utskottets betänkande. Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 2003/04:UbU3 Högskolan. (forts. 11 §) Kammaren beslutade på förslag av andre vice talmannen att ajournera förhandlingarna till då votering skulle äga rum. 10 § Beslut om ärenden som slutdebatterats vid dagens sammanträde FiU13 Staten och den finansiella sektorn Punkterna 13 Kammaren biföll utskottets förslag. Punkt 4 (Kollektiva hemförsäkringar) 1. utskottet 2. res. 4 (kd, m, fp, c) Votering: 167 för utskottet 135 för res. 4 47 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 129 s, 24 v, 14 mp För res. 4: 49 m, 40 fp, 29 kd, 17 c Frånvarande: 15 s, 6 m, 8 fp, 4 kd, 6 v, 5 c, 3 mp FiU24 Hyressättning i statliga ändamålsfastigheter Kammaren biföll utskottets förslag. JuU15 Polisfrågor Punkt 2 (Maskeringsförbud) 1. utskottet 2. res. 1 (m, c) Votering: 196 för utskottet 65 för res. 1 41 avstod 47 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 129 s, 29 kd, 24 v, 14 mp För res. 1: 48 m, 17 c Avstod: 1 m, 40 fp Frånvarande: 15 s, 6 m, 8 fp, 4 kd, 6 v, 5 c, 3 mp Punkt 5 (Fortsatt Göteborgsutredning) 1. utskottet 2. res. 5 (mp) Votering: 286 för utskottet 14 för res. 5 49 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 129 s, 49 m, 39 fp, 29 kd, 24 v, 16 c För res. 5: 14 mp Frånvarande: 15 s, 6 m, 9 fp, 4 kd, 6 v, 6 c, 3 mp Punkt 12 (Tullens befogenheter m.m.) 1. utskottet 2. res. 14 (fp, m, kd, c) Votering: 167 för utskottet 134 för res. 14 48 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 129 s, 24 v, 14 mp För res. 14: 48 m, 40 fp, 29 kd, 17 c Frånvarande: 15 s, 7 m, 8 fp, 4 kd, 6 v, 5 c, 3 mp Punkt 17 (Tillfällig vapenamnesti) 1. utskottet 2. res. 18 (fp, m, kd, c) Votering: 153 för utskottet 149 för res. 18 47 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 129 s, 24 v För res. 18: 49 m, 40 fp, 29 kd, 17 c, 14 mp Frånvarande: 15 s, 6 m, 8 fp, 4 kd, 6 v, 5 c, 3 mp Punkt 22 (Regeringsbeslutade evenemang) 1. utskottet 2. res. 22 (fp, m, kd, c) Votering: 167 för utskottet 135 för res. 22 47 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 129 s, 24 v, 14 mp För res. 22: 49 m, 40 fp, 29 kd, 17 c Frånvarande: 15 s, 6 m, 8 fp, 4 kd, 6 v, 5 c, 3 mp Punkt 27 (Antagning till polisutbildning m.m.) 1. utskottet 2. res. 24 (fp, m, kd, c) 3. res. 25 (v) Förberedande votering: 136 för res. 24 28 för res. 25 138 avstod 47 frånvarande Kammaren biträdde res. Huvudvotering: 167 för utskottet 135 för res. 24 47 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 129 s, 24 v, 14 mp För res. 24: 49 m, 40 fp, 29 kd, 17 c Frånvarande: 15 s, 6 m, 8 fp, 4 kd, 6 v, 5 c, 3 mp Punkt 42 (Polisens avskrivningar) 1. utskottet 2. res. 40 (fp, m, kd, c) Votering: 167 för utskottet 135 för res. 40 47 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 129 s, 24 v, 14 mp För res. 40: 49 m, 40 fp, 29 kd, 17 c Frånvarande: 15 s, 6 m, 8 fp, 4 kd, 6 v, 5 c, 3 mp Övriga punkter Kammaren biföll utskottets förslag.