prot · GR0986 · 2004-03-23 00:00:00 — Därför gjorde vi den här ytterligare utvidgningen. Som vi sade skulle det här presenteras , vilket också gjordes. pågår själva skrivarbetet på departementet. Politiskt är det här klart. I och med den extra remissrunda som vi gjorde kunde vi också konstatera att det här ligger rätt. Det som återstår är alltså redaktionellt, tekniskt, juridiskt arbete på departementet. Enligt de senaste uppgifterna jag har fått kommer vi att kunna lägga fram en lagrådsremiss, som vi sade, senare i vår. Om det arbetet går bra, vilket man i och för sig inte ska säga innan man har skickat det till Lagrådet, kan man kanske också lägga fram en proposition senare i vår. Men, som sagt, nu återstår det tekniskt redaktionella arbetet, som naturligtvis också måste göras mycket noggrant. Det är det som återstår, enligt min uppfattning. Sedan är det upp till att bedöma det här, men som jag ser det är det en stor samsyn i de här olika frågorna. Jag tror att det här kommer att få en stor betydelse, även om det är viktigt att vi inte slår oss till ro och tror att allting löser sig bara för att vi har en ny bra sexualbrottslag. 56 (): Jag delar justitieministerns uppfattning att bevisningen i ett våldtäktsmål ofta inledningsvis kan vara svag, men det blir inte bättre av att endast två av tio våldtagna kvinnor som vänder sig till kvinnor i har anmält våldtäkten till polisen. Tio kvinnor vänder sig till ett frivilligt stödorgan för våldtagna kvinnor, men endast två har polisanmält det här övergreppet. Det parti som jag representerar, , har lagt fram ett antal förslag som belyser den här problematiken. Bland annat har vi motionerat om att våldtäkt ska vara häktningsgrundande redan på försöksstadiet och att sexuella övergrepp på en person som berusar sig frivilligt också ska kunna anses som våldtäkt. Men man måste också diskutera attityder i sexualmål, inte bara inom ramen för en process, men också bakgrunden till att vissa människor sexuellt förgriper sig på andra och i vilka situationer detta sker. En öppen debatt är alltid av godo i frågor där lagstiftning kan vara svår. Jag tycker att den situation som har relaterats i den här undersökningen, men även på andra sätt tidigare, är fruktansvärd. Jag undrar om inte justitieministern kan lätta på förlåten här och redovisa de tankar som finns för att förändra denna helt oacceptabla situation. 57 (): Det är säkert så att professor rapport kan kritiseras på olika sätt, men det är ingen tvekan om det tror jag faktiskt att justitieministern kan hålla med om att det har betydelse vem det är som anmäler och vilken man det är som blir anmäld eller som är misstänkt våldtäktsman. Om kvinnan anmäler direkt eller om hon väntar har stor betydelse man kan inte bli förvånad över att en kvinna är väldigt omskakad efter en sådan här händelse. Om hon har fysiska skador har det givetvis stor betydelse. Om hon har varit berusad och hur hon uppträder gentemot polisen under förhör har också betydelse. Det har också betydelse om mannen har varit bekant till henne, och det har framför allt betydelse om mannen gör en samtyckesinvändning, alltså att mannen hävdar att kvinnan faktiskt var med på det här. Jag är orolig för att tjejer inte kommer att anmäla våldtäkter. Givetvis har vi ett ansvar där, men om det blir den allmänna bilden att det kvittar om man anmäler, eftersom mannen ändå aldrig blir dömd, är risken att det inte blir två av tio utan kanske ännu färre som anmäler en våldtäkt. Man kanske hellre blundar och försöker komma över det än går igenom en jobbig utredning som ändå inte leder till någonting. Detta är jag orolig för. Vi har talat om och om hur länge vi har väntat på lagstiftning. Det är klart att det är viktigt att vara noggrann, men jag tycker inte att noggrannhet ska behöva ta tre, kanske fyra, år. Man kan också kommentera att justitieministern tillsammans med representanter från och presenterade det kommande lagförslaget redan i julas. Då tänkte man: kommer det snart. Det var journalister som ringde till mig. Man tänkte: är tydligen den här propositionen på gång. Det dröjde innan den kom, men så kan det vara. Jag tänkte säga ytterligare en sak om samtyckesinvändningar som i varje fall jag tycker är rätt sjuk. Om jag skulle ge justitieministern en rejäl käftsmäll här utanför efter debatten det tänker jag inte göra, så du behöver inte vara orolig och sedan påstå att justitieministern faktiskt samtyckte till att jag fick slå honom skulle den samtyckesinvändningen starkt ifrågasättas av polis och åklagare. Jag är helt övertygad om att domstolen över huvud taget inte skulle ta någon notis om det. Men om ett antal män hävdar att den starkt berusade kvinnan samtyckte till att ha sex med dem allihop , fast hon efteråt har sådana skador i underlivet att hon knappt kan sitta, ifrågasätts den samtyckesinvändningen inte alls på samma sätt. Det kan rentav bli så att hon kan ha gått med på det. Det måste göras någonting i lagstiftningen så att en samtyckesinvändning inte kan göra att mannen i princip frias från det han har gjort eller det hon hävdar att hon har varit med om. Min fråga till justitieministern är om han har några förslag på hur samtyckesinvändningar ska bedömas i sexualbrott framöver. 58 (): Justitieministern säger att studentuppsatser är studentuppsatser. Ja, men när det som kommer fram i studentuppsatserna sammanfaller med övrig kunskap på området tycker jag att man kan ta med det i diskussionen. Höja uppklaringsprocenten, säger justitieministern. Det här är svåra utredningar precis som misshandel mot barn. Men varför kan inte justitieministern och regeringen uppmuntra rättssystemet till att arbeta på det sätt som faktiskt utvecklar arbetet och som gör det bättre? Det var inte omöjligt att införa miljörotlar utan att man skulle bli anklagad för att begå grundlagsbrott. Det var ju regeringen som klart ut sade: Inrätta miljörotlar! På samma sätt skulle regeringen kunna agera om det fanns vilja till det. Det finns andra sätt också. Justitieministern kan ju ta chansen här i denna debatt och uttrycka en åsikt i detta. Det är väl jättebra att vi har fått sexualbrottslagstiftningen och en redogörelse om detta. Det har tagit . Det är ändå lite förvånande om den inte kommer eftersom den är så efterlängtad. Lagstiftning tar tid. Jag skulle vilja fråga justitieministern angående attitydproblem varför BRÅ som är regeringens stabsorgan har satt i gång en utredning om vad som ligger bakom våldtäkter, hur relationen ser ut mellan offer och gärningsman, hur de träffats, hur mycket som är kopplat till krogen och så vidare. Varför utreder inte regeringens stabsorgan vilka attityder det finns inom polisväsendet i de här målen och vilka attityder det finns bland åklagare i domstolarna? 59 Justitieminister (): Vi ska ha en debatt om det här . Vi kanske inte ska föregå hela den debatten. Den diskussion som följde efter i och för sig omfattande arbete 2001 var på grund av den omfattande kritiken från remissinstanserna. Det vore demokratiskt omöjligt att gå fram med det förslaget. Enligt förslaget skulle det om en person var så berusad att hon inte kunde göra motstånd rubriceras som våldtäkt, och om hon dricker ännu mer och blir sovande skulle det bli ett lindrigare brott. Det är klart att det finns en viss inkonsekvens i det. Det måste man hålla med remissinstanserna om. Det har också hänt saker . Människohandelsbrottet kan väl ändå inte vara obekant. Det kommer från och trädde i kraft . Vi har presenterat förslaget precis som vi sade. Det var också en kompletterande remissrunda in . Det är det som omhändertas. Rent tekniskt arbete återstår. Det bygger på förslag. Det är det som är underlaget. BRÅ ska titta närmare på det här eftersom det är viktigt att öka kunskapen om de här brotten för att sedan kunna fortsätta arbetet tillsammans med polis och åklagare. Det arbetet pågår parallellt. Det pågår utbildningar. De rotlar och enheter som efterfrågas inrättas just . Det följer vi väldigt noga. Men om polis och åklagare inrättar de här sakerna finns det ingen anledning att säga till dem att de ska inrätta det de just nu håller på att inrätta. Mycket av det arbete som efterfrågas finns. Det är viktigt att öka kunskapen. Det är därför det är viktigt att man också fortsätter arbetet med att lära sig mera och att öka forskningen. Man har länge haft mycket forskning om gärningsmännen, vilket är bra, men det är också viktigt att man ökar den om brottsoffren. Den kunskapen kan i sin tur användas i den brottsbekämpande verksamheten. 60 (): Det är bra att invänta utredningar, men det hindrar inte att justitieministern och i arbetet med frågan fortlöpande redovisar resultatet i kammaren när frågan är mycket aktuell som den är just . Frågor ställs omkring den från riksdagsledamöter. Eftersom våldtäkter och annat våld mot kvinnor ofta förekommer i relationer har föreslagit inrättandet av familjevårdsenheter, som har sagts här under debatten. Dessa enheter skulle finnas hos polismyndigheterna. Det finns sådana enheter i viss utsträckning men långtifrån överallt. Resursbrist, hög arbetsbelastning fördelad på få yrkesverksamma där kom jag in lite på resurser igen trots att jag sade motsatsen i början samt lagregler leder till att prioriteringar måste göras. Rättsväsendet tvingas att koncentrera sig på de tydliga fallen. Det kanske är en minoritet i just de här fallen. Utredning av våldtäktsbrott är ofta komplicerat. Det kommer säkert att krävas att man samlar många kompetenser tillsammans som polis, socialtjänst, psykologkompetens och frivilligkrafter som kvinnojourerna. För en sådan utveckling krävs politiska initiativ. Kommer vi att få se sådana initiativ, , och i så fall när? 61 (): Justitieministern sade att mycket av det som vi efterfrågar finns redan. Då måste man ställa sig frågan varför det ser ut som det gör. Om det är 95 av 100 eller hur nu statistiken ser ut, det kanske vi inte kan säga exakt är det katastrofalt få av de män som begår våldtäkt som blir dömda. Jag hoppas att justitieministern har några svar att ge angående den proposition som ska läggas fram. Det är inte första eller sista gången som vi debatterar de här frågorna i kammaren. När jag satt och tänkte på hur den här debatten skulle bli kom jag att tänka på i där man har en tävling som går ut på att utse en ålakung. Ålakung blir den person som lyckas fånga ålen med bara händerna i en tunna med vatten. Det är ju oerhört svårt. Ålen är hal. Jag vet inte varför jag kom att tänka på det inför debatten med justitieministern. Det här är allvarliga frågor. Vi måste kunna arbeta tillsammans. Det är för allvarligt för politisk retorik när det gäller de kvinnor som är utsatta för de här fruktansvärda sexualbrotten. Vi kan vara överens om att det inte är bra som det är. Det måste bli bättre. 62 Justitieminister (): kanske har ägnat sig för mycket åt ålajakten och inte följt med det arbete som har pågått. Det finns uppenbart vissa brister angående vad som hänt. Låt oss se att det trots allt finns en hel del saker som vi ser gemensamt. Skillnaden är att det som efterfrågas redan har genomförts. Bland annat finns den familjevårdsenhet som det har talats om på olika ställen. Vi ska inte göra om till någon slags polisorganisation. Det tror jag alla är överens om. Det bästa är att vi driver på arbetet på det sätt som vi har gjort. Sedan ägnar sig polisen åt sitt organisatoriska arbete. Om det är något som vi anser ska prioriteras ytterligare, som bemötande av brottsoffer, ger vi instruktioner till det genom förordningar, regleringsbrev eller annat. Så ska vi fortsätta driva de här frågorna på bred front: med lagstiftning, myndighetsstyrning och inte minst en allmän diskussion. Överläggningen var härmed avslutad. 15 § Svar på interpellation 2003/04:332 om tingsrätternas framtida organisation 63 Justitieminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag är beredd att vidta för att frågan om den framtida tingsrättsorganisationen ska få en allsidig belysning och för att tingsrätterna i , och ska kunna bli kvar och utvecklas. Det pågår en omfattande reformering av domstolsväsendet. Som framhåller finns det en rad aspekter som bör beaktas vid arbetet med att utforma den framtida tingsrättsorganisationen. För att kunna få ett så bra beslutsunderlag som möjligt har regeringen bedrivit reformarbetet stegvis region för region, vilket också har ställt sig bakom. Detta innebär att varje region utreds utifrån sina speciella förutsättningar, som en helhetssyn kan anläggas utifrån de principiella utgångspunkterna. Dessutom kan erfarenheter från tidigare genomförda sammanläggningar tas till vara. Utredningen bedrivs normalt på så sätt att ser över tingsrättsorganisationen i en viss region. Därefter remitterar utredningen till berörda myndigheter och organisationer. När remissbehandlingen avslutats ges utredningen, remissyttrandena och verkets förslag in till regeringen. Efter beredning av frågan inom anmäler regeringen sitt ställningstagande till , som också har ställt sig bakom varje beslutad förändring av tingsrättsorganisationen. Genom det förfarande jag har beskrivit tillförsäkras regeringen ett brett beslutsunderlag i frågor om förändringar av tingsrättsorganisationen. När det gäller de tingsrätter särskilt nämner remissbehandlar en utredning om tingsrätterna i och . Jag har inte för avsikt att föregripa denna genom att nu ta ställning till hur den framtida tingsrättsorganisationen i den regionen bör se ut. 64 (): Jag vill inleda med att tacka justitieminister för svaret. Jag kan dock inte vara nöjd med vad kammaren nu har fått ta del av. Mer information har vi kunnat ta del av via medierna, fru talman. Jag vill redan inledningsvis understryka min uppfattning att tingsrätterna ska vara kvar. Den uppfattningen har också stärkts efter justitieministerns svar. Statsrådet har deklarerat att regeringen inte ska ta något beslut som går emot. Ska jag tolka detta uttalande som att om länsbänken, kommuner och remissinstanser säger nej till nedläggning av tingsrätterna så kommer justitieministern att respektera folkviljan i och ? Är det argument och information från oss som representerar och lever i de berörda regionerna som justitieministern kommer att lyssna på? Vilkas ord kommer att väga tyngst för regeringen enmansutredares eller vi folkvaldas? Att människor känner trygghet är och har varit en hörnsten i socialdemokratisk politik, till exempel ekonomisk och social trygghet vid sjukdom och arbetslöshet. Men detta gäller självklart också trygghet vid brott. Vid partiledardebatt var detta också en central del av statsminister anförande. Vi socialdemokrater har satsat mycket på polisen . Men vi måste se till helheten i rättskedjan. Tingsrätterna är och förblir en viktig del av rättskedjan. ger brottmål och civilmål mer än full sysselsättning åt en kompetent personal på våra tingsrätter. Får polisen möjlighet att bli än effektivare kommer trycket på tingsrätterna att öka ytterligare, även om jag inte förbiser effekterna av ett brottsförebyggande arbete. Även för det brottsförebyggande arbetet är dock rättsväsendet knutpunkten. Jag vet att kvinnojourer och brottsofferjourer ser allvarligt på sina möjligheter att fortsätta sitt arbete i nuvarande omfattning om tingsrätterna slaktas. Lyssnar justitieminister på ROKS oro för nedläggning av tingsrätterna? Har justitieministern analyserat hur arbetet med att stödja brottsoffer kommer att påverkas? Kommer en kompletterande analys av hur förutsättningarna för det brottsförebyggande arbetet skulle påverkas av en nedläggning att göras? I dagens kunde vi läsa att nämndemännen aviserar att man lämnar uppdraget om verksamheten centraliseras. Det är en utveckling som vi har kunnat konstatera i de bygder där tingsrätterna redan har centraliserats. Den starka lokala förankringen har försvagats. Rekryteringen av nämndemännen har smalnats av. Är detta ett steg i att gå dem till mötes som vill avveckla nämndemännen som funktion? Ett sådant synsätt kan finnas med i vågskålen, enligt många som är intresserade av denna fråga. Det är angeläget att justitieministern klargör om så är fallet. Ett skäl som anförts mot våra tingsrätter är enligt justitieministern . har vi val till och ett EU som står under press genom hot från terrorism och grov kriminalitet. På vilket sätt kommer människor att uppfatta samarbetet inom om det konkreta resultat man ser, dessutom ett valår, är att tingsrätterna försvinner? Borde inte fokus enligt justitieministern i stället läggas på hur man minskar onödigt krångel inom EU? Jag vill fråga om det rättsliga samarbetet ska fälla tingsrätterna när det är den gränsöverskridande brottsligheten som i stället borde känna sig hotad. Hotet har hängt över våra tingsrätter . Trots detta har tingsrätterna arbetat med att utveckla sin verksamhet och se nya vägar. behöver dock personalen på tingsrätterna arbetsro för att ytterligare kunna stärka samarbetet. Mina kolleger från kommer att vidare beröra samarbetet mellan och tingsrätter. I har man tagit fram ett intressant förslag om att samarbeta österut över länsgränsen, ett spännande förslag som är väl värt att beakta. har det framkommit en tveksamhet från departementets sida till att arbeta länsöverskridande. En tolkning som görs är att det öppnar för centralisering av tingsrätterna om man inte tillåts gå över länsgränserna för samarbetet. Ska vi se denna tveksamhet till att gå över länsgränserna som ett sätt att öppna för en ytterligare centralisering? Det var några av mina frågor. Jag återkommer med resten i nästa anförande. 65 (): Jag får tacka justitieministern för det svar som har levererats. Det är inte så ofta justitieministern och jag har debatter, så det kan ju vara spännande. Den här frågan känns angelägen för mig naturligtvis för att jag ser till rättsväsendet som helhet, men också för att jag kommer från dit tingsrättsnedläggningarna nu har nått. Det har redan gjorts en kraftig omdaning. Massor med små tingsrätter har lagts ned. Ingen ordentlig konsekvensanalys är gjord av vad detta har åstadkommit ur rättslegitim synvinkel. Det går inte heller att göra en sådan konsekvensanalys förrän har lagts till efter det att beslutet har fattats och genomförts. Vad handlar det om av inbesparade kostnader eller utökade kostnader? Vad har det för betydelse för rättsväsendets legitimitet? Hur många inställda förhandlingar har det blivit därför att människor har längre att åka? Hur ser det ut med vittnens uteblivande? Vi vet väldigt lite om konsekvenserna. Ändå verkar det som om regeringen är beredd att gå vidare och fortsätta att slakta tingsrätter. Vi är nu inne på de medelstora tingsrätterna. Till handledning har man , utförd i olika län av unga jurister som har varit ensamutredare och som inte alltid har granskat eller förstått de regionala omständigheterna, ett hastverk som togs fram . Jag vet inte om den var ett beställningsverk från jag hoppas inte det men ibland funderar jag över detta. Detta kan väl inte, justitieministern, få styra något så viktigt som den framtida domstolsorganisationen! Det finns en mängd felaktigheter, saker som inte har belysts och saker som fattas i . En skrivelse från visar tydligt på detta. Den ska jag be att få överräcka till justitieministern sedan. I direktivet till fanns att man skulle titta på de regionala konsekvenserna. Detta blir väldigt svårt när man nu slår sönder tingsrättsomdaningen. Dels kan vi som ledamöter i inte få någon överblick eftersom det kommer några beslut i taget, några län i taget som belyses, dels kan de förslag som nämnde om andra grepp när det gäller den regionala indelningen över huvud taget inte bearbetas, tas upp eller belysas. har till exempel föreslagit att det skulle gagna invånarna i kommun, och kommun att få tillhöra i stället för den organisation som råder . Närheten till tingsrätten har betydelse. Det handlar också om tillgången på advokater. Man riskerar att de försvinner från en stad som får sin tingsrätt indragen. Vad får det för konsekvenser? Gnosjöregionen, som jag kommer ifrån, ligger nära . Det finns en oro bland de företagare som behöver anlita advokathjälp för olika avtal och så vidare, för att de ska förlora den kompetensen på nära håll. Det är en ganska avgörande regionalpolitisk faktor. Den har inte alls belysts i . pekar tydligt på att kan vara svåra att nyttja om det inte finns någon tingsrätt kvar. Man ligger inom stödområdet och har möjlighet att nyttja dem. Det har betydelse. Den regionalpolitiska konsekvensen har inte heller tagits upp eller belysts över huvud taget i . Det finns ganska mycket arbete kvar att göra med att utreda konsekvenserna. Jag hoppas att regeringen hejdar sig. Det finns också ett tydligt storstadsperspektiv, en centraliseringstanke som går igen när det gäller många av de statliga organen . är bara ett i ledet. Som sagt, jag väntar på ett svar, justitieministern. Det är dags att hejda sig och göra en konsekvensanalys, och den är inte möjlig att göra . 66 (): Jag vill också tacka för svaret. Vi från kanske också ska tacka för att hon har skrivit interpellationen. Tingsrätternas framtida organisation är en framtidsfråga som kommer att vara avgörande i ett långsiktigt perspektiv. Många tycks i den här debatten tro att lösningen är att centralisera. Jag delar inte den uppfattningen. Ur den enskildes perspektiv måste man väga in både rättssäkerheten och regionalpolitiken. Det regionala perspektivet måste vägas in när man diskuterar tingsrätternas framtida organisation. Samarbetet mellan tingsrätterna i och har fungerat bra. Därför måste de få möjlighet att utveckla det samarbetet, inte avveckla det. Ett framtidsinriktat synsätt är att utveckla samarbete över länsgränserna och på så sätt stärka kommunernas och regionens möjlighet till utveckling och ökad kompetens. Det är viktigt att det finns människor i hela landet som är högutbildade. Om man då centraliserar verksamhet som kräver högskole- och universitetskompetens minskar man sakta men säkert småstädernas möjlighet till tillväxt. I finns det enligt telefonkatalogen tre olika advokat- och juristföretag. Det har förmodligen ett samband med att det finns en tingsrätt. Om man ser det ur ett långsiktigt perspektiv riskerar nedläggningen av att leda till att viktig kompetens försvinner. I har vi uppfattat att samarbetet mellan och tingsrätter fungerar bra och att de krav som finns på en modern domstol uppfylls. Vi har inte fått några andra signaler, varken från medborgare eller andra. Man uppfyller de krav som finns på rättssäkerhet. Därför vill jag fråga justitieministern hur ministern ser på samarbete över länsgränserna. 67 (): Det här med tingsrätterna i är ett oerhört viktigt ämne. Inte bara deltagarantalet i interpellationsdebatten visar det utan även antalet interpellationer och skriftliga frågor som ställts. Sedan jag senast deltog i en interpellationsdebatt med justitieministern i den här frågan har jag ägnat mig åt att besöka ett antal tingsrätter, både nedläggningshotade och sådana som är tänkta att bli större. Jag möts av domare och domstolspersonal som ställer frågor. Man förstår inte vad håller på med. Man förstår inte skälen i beslut och utredningar om beredningsorganisation, rekryteringsproblem, kompetensutveckling och så vidare. Man talar i stället om och visar på hur väl de här tingsrätterna fungerar. Justitieministern har bland annat talat om att man ska undvika sårbarhet hos domstolarna. När jag har ringt runt och åkt runt till tingsrätter har jag haft en standardfråga, nämligen om någon domare känner till om man någonsin har inställt en förhandling på grund av att domare eller domstolspersonal har blivit sjuk eller av annan anledning inte kan ställa upp. har jag naturligtvis fått nekande svar. I de här tingsrätterna ställer man upp för varandra. En annan fråga som ofta ställs, i alla fall sedan kom , är om justitieministern verkligen ställer sig bakom resonemang att en tingsrätt i fortsättningen måste ha underlag för arbete för 810 domare.