prot · GS0949 · 2004-12-13 00:00:00 — En dålig fysisk arbetsmiljö inbjuder till oordning och förstörelse eftersom den visar att varken de som befinner sig där eller verksamheten är av vikt. Ett upprustningsprogram för varenda nedsliten skola är en första nödvändig åtgärd. Alla diskussioner om olika pedagogiska metoder blir meningslösa om inte en grundläggande respekt för varandra får råda i klassrummet. Den gamla gyllene regeln att man ska behandla andra som man själv vill bli behandlad borde putsas upp och sättas som devis över varenda svensk skola. Några undantag från den regeln får inte finnas. Med en nationell politik som fokuserar på trygghet, kunskap och arbetsro tillsammans med en stor frihet för varje skola att utforma sin egen verksamhet kommer långt fler elever än att lyckas med sina studier. Tyvärr får vi nog vänta och en ny regering på att få se den politiken genomförd. Men det vore intressant att få reaktioner på mina förslag här från skolministern. 4 (): I ett internationellt perspektiv är finanser starka. Medan ett flertal av EU-länderna redovisar stora underskott kan fortsätta att uppvisa överskott. Men överskotten är små, budgetmarginalerna likaså. Utrymmet för reformer, vare sig det gäller ökade utgifter eller det gäller skattesänkningar, är därför mycket begränsat. Budetpolitiken har därför inriktats på att säkerställa de uppsatta saldomålen, på att se till att utgiftstaken hålls, på att stärka den långsiktiga tillväxten och på att nå sysselsättningsmålen. Som ett alternativ till denna ansvarsfulla politik har , långtgående krav på skattesänkningar som finansieras genom försämringar i grundläggande trygghetssystem och genom vaga antaganden om möjligheter till besparingar. Inget av partierna har egentligen förmått att prestera och redovisa en budgetpolitik som är tillräckligt stram för att man ska uppnå de egna målen. Det inger inte någon trovärdighet när de egna budgetmålen och effekterna av de egna förslagen inte hänger ihop utan är enbart oförenliga. För samarbetspartierna innebär tillväxten en fortsatt utbyggnad av välfärden. Människors välfärd är den mest avgörande tillväxtfrågan. Trygghet och tillväxt går hand i hand. Men tillväxtklimatet måste ständigt förbättras. Den fortgående globaliseringen och de nya EU-länderna skärper konkurrensen ytterligare. Utbildning och forskning ska därför förstärkas ännu mer. I budgetpropositionen anger regeringen att resurserna till forskning ska höjas stegvis så att nivån höjs med jämfört med dagens nivå. Vidare pågår arbetet med att utveckla en innovationsstrategi i syfte att stärka förmåga att skapa kunskap och omsätta den i tillväxt och nya jobb. Forsknings- och utvecklingsresultat måste i mycket större omfattning än omsättas i nya produkter och tjänster. Den så kallade svenska paradoxen måste motverkas. Därför blir jag så förvånad när jag tittar på de borgerliga partiernas budgetförslag jag tänker då på och när det gäller forskningen. säger att de satsar 1,5 miljarder mer än regeringen och samarbetspartierna. Det är lögn. Det är nämligen endast fakultetsanslagen man talar om. Man låtsas inte om den höjning av anslagen till forskning som ännu inte fördelats men som kommer att fördelas i den forskningspolitiska propositionen. Dessutom avser den totala summan. I sin motion anger man också att man vill anslå extra medel till , men det finns inte med en enda krona till detta i partiets budgetförslag. påstår också att det inte satsas pengar på forskning i budgetpropositionen. Deras förslag till en förstärkning av forskningen är till fakultetsanslagen och till Formas. ska vi komma ihåg att man vill lägga ned och föra över forskningsmedel till högskolan, vilket beräknas motsvara ca . Dessutom och detta är det verkligt märkliga vill man minska anslagen till med 310 miljoner med start . Det motsvarar av totala budget. Man vet inte särskilt mycket om forskarsamhällets villkor om man gör på det sättet. Det är alltså ett bedövande slag mot den behovsmotiverade industrinära forskningen, som är så viktig för vår framtida tillväxt och för vår framtida välfärd. Man kan också titta på nettotillskott och då inte bara . har de ett nettotillskott på 231 miljoner. Det kan jag säga ligger högre än regeringens nettotillskott på 100 miljoner. Men ligger nettoöverskott på 236 miljoner, att jämföra med regeringens 600 miljoner. blir det riktigt illa. Då handlar det om 236 miljoner mot 1,1 miljarder. Det var några ord om forskningspolitiken och utspel här. Vi är väldigt glada över att en majoritet i utskottet, bland annat med anledning av vår motion, beslutat att frågan om reglering i lag av avgiftsfriheten för studenter från och det övriga EES-området bör tillföras direktiven till den planerade utredning som ska utreda om det ska bli möjligt att erbjuda studenter utanför EES-området utbildning mot betalning. För del är rätten till avgiftsfria studier en grundläggande princip. Ett öppet utbildningssystem som är tillgängligt för alla är ett viktigt verktyg för att minska klasskillnaderna, öka jämställdheten och minska segregationen. Att garantera avgiftsfrihet är viktigt både i ett rättvise- och i ett kvalitetsperspektiv. Vi menar att utbildning inte får vara en handelsvara vars värde endast mäts utifrån dess ekonomiska nytta. Rätten till kunskap är en nödvändig beståndsdel i en demokrati. Universitet och högskolor har därför ett demokratiskt ansvar att erbjuda en miljö som uppmuntrar till kritiskt tänkande och där kunskap har ett egenvärde. Därför vill gå ännu längre än utskottsmajoriteten. Vi menar att kan och bör ta ett ansvar för att minska de globala orättvisorna genom att erbjuda utländska studenter utbildning på samma villkor som de som gäller för de svenska studenterna. Det finns en analys gjord i när det gäller den internationella rörligheten bland studenter. Där konstateras att den svenska avgiftsfriheten är en av de absolut viktigaste orsakerna till att utländska studenter väljer att komma till . Genomförs förslaget riskerar man alltså att antalet utländska studenter i minskar. Dessutom menar också att avgifter inom högre utbildning kan innebära ökade kostnader, inte minskade. Det kommer att krävas fler stipendier för studenter med otillräcklig ekonomi. De flesta kommer ju från länder som , , och så vidare. Administrationskostnaderna kommer att öka, och om man ska marknadsföra svensk utbildning utanför kommer det att krävas ganska stora resurser. Om detta har vi ett särskilt yttrande. erfarenhet av det nuvarande resurstilldelningssystemet avseende universitet och högskolor anser vi att det nu är dags för en översyn. Den översynen bör, tycker vi, ge svar på frågor som följande: Vad grundar sig skillnaderna mellan prislapparna för olika utbildningsområden på? Grundar de sig på aktuella antaganden om de olika utbildningarnas innehåll och uppläggning, eller finns det skäl att förmoda att utbildningarna förändrats till sin karaktär och att fördelningen nu bör se annorlunda ut? Kan frågor om rättvisa och jämställdhet utifrån kön, etnicitet, klass, geografiskt läge etcetera tillföra något i det här sammanhanget? Med detta yrkar jag bifall till reservation 30. Vi har ett antal särskilda yttranden. Jag vill särskilt ta upp vikten av att permanenta landets lärcenter. Ofta bedrivs lärcentren som tidsbegränsade projekt, vilket skapar otrygghet och osäkerhet när det gäller den framtida finansieringen. Vi menar att regeringen framöver måste ta ett större ansvar för både lärartjänsternas utbyggnad och deras utveckling. Vi har också skrivit ett särskilt yttrande om , som är ett nätverk för samarbete inom utbildning och forskning i det cirkumpolära området. Målet för det samarbetet är att stärka regionens identitet just genom utbildning. Det är , och som deltar i det här. Man har än så länge kunnat finansiera det inom de ordinarie anslagen, men vi menar att regeringen nu bör gå in och garantera mer långsiktig finansiering. Det vore en verkligt snygg gest om regeringen gjorde det inför det internationella polaråret 20072008 och i likhet med de andra nordiska länderna bidrog till de här sakerna. 5 () replik: Eftersom uppgav en massa siffror vill jag bara kort säga att när det gäller vår forskningsbudget från sida föreslår vi 600 miljoner mer än regeringen till forskning och forskarutbildning . De pengarna är bland annat avsedda att gå till det som det är en oerhörd brist på , nämligen doktorandtjänster. De som doktorerar lever under alltmer eländiga villkor, på stipendier som inte ger några pensionspoäng, utan någon försäkring och så vidare. talar både regeringen och om att man ska fördubbla antalet doktorer, fast man inte har pengar att finansiera med. Det behövs alltså mer pengar till forskare och forskarutbildning. Framöver är alla budgetar osäkra. Den säkra budget vi har när det gäller hårda pengar är nästa års, och där står bakom en budget som ligger på 100 miljoner. Jag vill då fråga : Är det fel att säga att ni i verkligheten urholkar forskningsbudgeten med ett par hundra miljoner? Tycker att jag har fel när jag säger det som bland andra och andra visar i sina rapporter, att det blir en rejäl minskning av forskningspengarna i nästa års budget? Jag skulle vara tacksam att få svar på den frågan. Är det en felaktig uppgift att det blir mindre resurser till forskning med er politik? 6 () replik: Jag vill påminna om att vi diskuterar budget just , och då är det inte så konstigt att vi plockar fram siffror. Om vi tittar på de sifferuppgifterna långsiktigt ser vi att forskningssatsning är väldigt svag jämfört med regeringens. Jag sade att det finns en viss skillnad . Jag skulle vilja att svarade på min fråga: Hur kan föreslå att man från till ett annat ska minska anslag ? Inser och vad det innebär? En stor forskningsmyndighet som har naturligtvis bundit sig de här forskningsprogrammen är ofta långsiktiga och binds upp för fyra , ibland upp till . Det är en katastrof att minska deras anslag det är fullständigt ogenomförbart. Kan jag få svar på den frågan? 7 () replik: Vi har tillräckligt mycket att debattera inom utbildningsutskottets budget, så debatten när det gäller kanske vi ska återkomma till när näringsutskottet debatterar sin budget, som behandlar de frågorna. Jag tycker att den aktuella frågan om urholkning av forskningsresurserna är väldigt intressant och viktig. Jag tycker att man ska tala ärligt och öppet: Om man inte anser att det går att få mer pengar till forskning får man säga det. Man ska inte, som tillsammans med regeringen gör, tala om satsningar på forskning när man inte satsar. Därför upprepar jag den enkla frågan: Håller med om eller anser hon att det är fel att säga att forskningsbudget innebär en resursminskning i verkligheten med ett par tre hundra miljoner för svensk forskning? 8 () replik: När det gäller måste man ta hänsyn till dem. är ett av de stora forskningsråden, tillsammans med , och de står för en betydande del av den forskningsfinansiering som sker här i landet. Man kan inte bara räkna bort dem, utan man måste försöka bedöma helheten. Det går inte att skjuta över det här och säga att det inte hör ihop. Pratar vi om forskning pratar vi om helheten. Det vill jag kraftigt markera. Det är mycket möjligt att det här också kommer upp i näringsutskottets debatt. Jag hoppas verkligen att mina kamrater där kan få ett bättre svar än vad jag lyckas få av här . nämnde också doktorandtjänsterna och de dåliga villkoren. Jag delar den uppfattningen. Vi har inte fördelat de här pengarna, och regeringen har inte presenterat sin forskningspolitiska proposition. Regeringen kommer inte att göra det förrän . Då får vi se hur mycket pengar som kommer att fördelas, bland annat till en utbyggnad av doktorandtjänsterna men också till det som jag tycker är mycket viktigt, nämligen de postdoktorala tjänsterna. Det är inte bara det att vi ska producera doktorander, utan de måste också ha möjligheter till meriterings- och karriärtjänster. Jag har redan svarat på fråga. Jag sade att budget ligger något över regeringsförslaget , men däremot är det väldigt tunt både 2006 och 2007. Men ni har möjlighet att komma på bättre tankar. 9 (): Vi vet att läget i skolan är sådant att ungefär var femte 16-åring inte klarar av att läsa en vanlig dagstidning ordentligt. Det är en katastrof. Vi vet också att närmare var femte högstadieelev inte kan räkna ut ett av de mest grundläggande matematiska problemen och att hälften av elever inte känner arbetsro i skolan. Det här är läget i dagens svenska skola. Man skulle då kunna tänka sig att den högste ansvarige, ansvarig minister, var bestört och aktivt arbetade med att ta tag i de här problemen och att ge förutsättningar för en bättre skola och för elever. Men tyvärr är så inte fallet. I har den nye skolministern valt att prata om dels hur dåligt det skulle vara för elever om den borgerliga alliansens politik fick råda, dels vilken skada landets friskolor gör. Vad ska man säga? Det är inte så konstigt att skolan är på väg utför, med en sådan styrning som vi ser . Vi håller på att få en ny delning av , en kunskapsdelning mellan dem som har kunskapen och dem som inte har den, en kunskapssegregation som är oerhört skrämmande. Fortsätter det så här kommer det att bli ett av de största hoten mot dagens unga. Vi håller alltså på att förlora en hel generation, en generation som varken kommer att få vetskapen eller möjligheten att vara en del av vårt samhälle, en del av vår demokratiska utveckling, och som inte kommer att ha chansen att försörja sig eller att komma in på arbetsmarknaden. Vad blir det för samhälle egentligen? Det är inte så att det har varit dåligt med tid för Socialdemokraterna att lägga grunden för en bra skola i vårt land, eftersom man kommer att ha haft makten 65 av . Man har också från Socialdemokraternas sida vid de senaste valen dyrt och heligt lovat en bättre skola bara man röstar på dem. Så har det låtit. Tyvärr har regeringen inte klarat av sina löften efter något av de val som har varit. har det duggat tätt med rapporter som visar på krisläget i den svenska skolan. Rapporterna visar att våra elever blir allt sämre på matematik och på att läsa och skriva. De visar också att fler och fler elever inte ens nått de mest grundläggande kunskaperna när de slutar nian. Jag har haft en undran här i kammaren tidigare till socialdemokrater och till skolministern varför de inte frågar sig hur det kommer sig att så många elever lämnar utan tillräckliga kunskaper och varför man inte frågar sig varför alltfler elever blir allt sämre på att läsa, räkna och skriva. Och varför börjar man inte ifrågasätta sin egen politik, när man ser läget i skolan, en politik som förnekar alla elever en ärlig chans? Grunden för skolpolitik är att alla elever ska få lära utifrån sina egna unika egenskaper, att elever ska få ordentligt med stöd och hjälp från början. Vi vet ju vad eleverna kan uppnå när de verkligen får möjligheten och chansen. Vi har satt upp tre delar för en bättre grundskola. Den första är att ska satsa på kunskap i stället för tid. är det ju antalet år som eleven är i som är viktigare än själva kunskapen eleven får med sig. Vi vill att det som vi kallar för en kunskapsrätt ska införas, rätten till kunskap. Hjälpmedel för det här är till exempel individuella studieplaner eller ett kunskapskontrakt, ett kontrakt som finns mellan skolan, eleven och föräldrarna. Det ska finnas ett samspel mellan dem. Den andra är att vi bör förbättra arbetsmiljön i skolan. Alla blir ju vinnare på att vi tar hand om ordningsproblemen från början. Den tredje är att vi behöver en mer elevanpassad skola. Vi vill införa en flexibel skolstart helt enkelt för att vi vill att den individuella synen på eleven ska väga tyngre än den statiska, fyrkantiga som systemet skolan bygger sin verksamhet på. Då blir elevens kunskaps- och mognadsnivå det styrande och inte själva åldern på eleven. De här tre punkterna, kunskap i stället för tid, bättre arbetsmiljö och en elevanpassad skola plus, som vi har, en satsning på läs-, skriv- och matematikinlärning på som ska sättas in i skolan anser vi kommer att ge en mycket bättre start för elever än den man får . Vi vill ge alla en chans från början. Elever på landets skolor, alla duktiga lärare som finns och många engagerade föräldrar ropar efter förändring och vill ha en bättre skola. Många lärare är ju slitna och börjar tröttna på sin arbetssituation med lite resurser, mer eller mindre obefintlig fortbildning, en arbetsmiljö som är under all kritik och att det över huvud taget finns så få lärare och så få inom skolpersonalen anställda. Vi vet ju att det behövs tiotusentals nya lärare framöver, och det är dags att ta tag i de här problemen så att skolan blir en aktiv arbetsplats så att vi får de lärare vi behöver framöver. Hur tänker skolministern agera för att vi ska få de här lärarna? Hur tänker han agera så att han inte hamnar i samma pinsamma situation som sin kollega förskoleministern, som måste sätta in en ganska akutåtgärd som inte funkar i ett väldigt sent läge? Lärarutbildningen vet vi också inte funkar helt riktigt. Senast kunde vi läsa i en av dagstidningarna att just den här verksamhetsförlagda utbildningen, VFU:n, bara kommer till en liten del. Den är nästan obefintlig vid vissa lärosäten. Föräldrarna är också upprörda över att deras barn inte får det stöd och den hjälp de har rätt till, att det inte är lugn och ro, att det inte är en bra arbetsmiljö i skolan och att deras barn helt enkelt inte lär sig det de ska lära sig. Eleverna är också trötta på slitna lokaler, att de inte får hjälp när de behöver det och att det fortfarande tillåts att de själva eller klasskamrater kan mobbas eller behandlas utan respekt utan att någon egentligen tar notis om det eller att något händer. De har tröttnat på att de inte får en ärlig chans att utvecklas. Gymnasieskolan diskuterades för inte så länge sedan här i kammaren, och den proposition som regeringen lade fram hade inga massiva förändringsförslag. Det mesta konkreta som kom fram var att det individuella programmet ska stärkas. Det kan ju vara viktigt i sig, och det är viktigt för de elever som befinner sig i den situationen just . Men att föra en politik där man accepterar sådana grova misslyckanden från är inte acceptabelt. Regeringen har valt väg. Man satsar mer och hellre på det individuella programmet och efterhandslösningar än på att förebygga och stärka . Vår lösning från är, som jag har beskrivit, att satsa och ge eleverna en chans att lyckas från början i . Elever ska ha med sig grundläggande kunskaper när de börjar gymnasiet. Gymnasiet ska ju inte bli en typ av uppsamlingsheat för en misslyckad grundskola. Vi vill också öppna fler vägar för en godkänd gymnasieutbildning, en lärlingsutbildning där det praktiska lärandet kommer till sin rätt, där eleverna får utbildning som förenar teori och praktik i både skolmiljö och arbetsliv. Kärnämnen kan också anpassas efter utbildningens inriktning. Det är inte acceptabelt att vi har en skola som tidigt sorterar ut människor, som vi har . Skolan är ju till för att ge elever en bra start och en rättvis chans i livet. Alla elever har rätt att gå ut med tillräckliga kunskaper och med ett bra självförtroende. Något annat är ju helt enkelt oacceptabelt. En skola som skickar ut elever oförberedda på fortsatt lärande, otillräckliga för det moderna yrkeslivet och utan kunskaper för att kunna delta i samhället runtomkring gör sig skyldig till ett livslångt svek. Den bidrar till en social klyvning i samhället och till den kunskapssegregering som vi ser öka markant. Denna segregering är dagens socialdemokratiska regering ansvarig för, och det är mer än någonsin tydligt att det behövs en ny skolpolitik. har lagt fram många förslag för en bättre skola. Det gäller både resurser till kommuner, insatser för skolan, och konkreta förslag som vi har lagt fram här i kammaren. Därmed vill jag avsluta, fru talman, med att yrka bifall till reservation 14 under punkt 12. 10 (): Vi ska ta ställning till budgeten för utgiftsområde 16. Vi har i den 121-punktsöverenskommelse som vi gjorde med regeringen och efter valet sagt att barnen ska stå i centrum för politiken. Det är otroligt viktigt att vi också låter våra beslut här i genomsyras av ett barnperspektiv. Vi är överens med Socialdemokraterna och om att en av de viktigaste åtgärderna framöver är att det blir fler lärare och mindre barngrupper både i skolan och i förskolorna. Skolan måste alltid möta eleverna där de befinner sig. För att förverkliga det behövs det kompetent personal som ger stöd och fler vuxna som ger en trygg miljö. har i samverkan med regeringen och medverkat till ökade statsbidrag till kommunernas skolverksamhet. Denna satsning fortsätter nu enligt planerna. Dessutom tillförs ett bidrag för att öka personaltätheten och därmed minska barngrupperna i förskolan. Det här får vi anledning att återkomma till i detalj i en senare debatt . grundläggande inställning är att det borde vara mer fria medel i stället och att det här borde ingå i det generella statsbidraget. Här har vi dock gemensamt gjort bedömningen att riktade bidrag behövs. Då är det viktigt att vi försöker jobba för att de blir så flexibla som möjligt och att de inte blir styrda i ännu högre grad. För att stärka skolan i krävs ett aktivt arbete med åtgärder på flera fronter, en fortsatt decentralisering av skolan med stor pedagogisk frihet och variation och en positiv metodutveckling som utgår från elever och elevers intressen. Mångfald är bra. Ett större antal friskolor och mer profilering av kommunala skolor är nödvändigt för en skola med mer mångfald. En avskaffad timplan, flexibel skolstart och mindre centralstyrning, en mer aktiv elev- och föräldramedverkan och en bättre arbetsmiljö i skolan är några viktiga områden. Många av dessa förslag kommer vi att få anledning att återkomma till när vi behandlar den kommande skollagspropositionen. En ökad individualisering av undervisningen är nödvändig som vi ser det. Det handlar om att i än högre grad utgå från varje individs behov och förutsättningar, ett elevaktivt arbetssätt där man engagerar sig i sin egen inlärning och inte bara är passiv mottagare av kunskap. För att stärka kunskaperna och resultaten i behövs ett starkt fokus på kunskap och en förbättrad metodutveckling. I det arbetet anser vi att det är viktigt att man särskilt uppmärksammar pojkar och det faktum att de fortfarande har lägre resultat än flickor i skolan. Varför är det så att killar klarar sig sämre än tjejer i den svenska skolan? Det behöver man titta ytterligare på . Alla människor måste ges möjlighet att lyckas och få nödvändiga kunskaper. Därför är det positivt att det i den här budgeten föreslås en satsning på barn som behöver extra mycket stöd. Det görs genom ett extra resurstillskott till skolor i områden med svaga resultat. Jag tror emellertid, och skulle ändå vilja tillföra, att det är viktigt att de här extra resurserna följer individen, att individen väljer skola, och inte är geografiskt begränsande. Storstadssatsningen har visat på en del problem med att låsa pengar till geografiska områden när det egentligen i praktiken är så att barn och ungdomar rör sig över en hel kommun, eller flera kommuner, och kanske väljer andra skolor än den närmaste. Jag tänkte ta upp en sak som inte någon har nämnt. Det är en liten men faktiskt ganska viktig förändring som föreslås i det här betänkandet. Det är en förändring vad gäller ersättningssystemet till fristående gymnasieskolor. Det är en viktig och efterlängtad åtgärd. Det finns stora problem i dagens ersättningssystem. Friskolorna har alltför dåliga förutsättningar att kunna planera sin verksamhet och veta förutsättningarna för den. Rapporteringen av uppgifter från kommunerna har bristande kvalitet. vidtas flera åtgärder. ska se över kommunernas rapportering och förbättra underlaget. får ett uppdrag att reagera om det finns för stora skillnader över år eller mellan budget och utfall.