prot · GR0995 · 2004-04-14 00:00:00 — 1 § Aktuell debatt: Problem och utmaningar i sjukvården 1 (): Det råder en akut brist på intensivvårdsplatser vid de allra flesta större sjukhus, rapporterade för någon vecka sedan. I det inslaget beskrev chefen för centralintensiven vid här i hur man, när en ny patient som behöver intensivvård kommer in, får ägna åt att hitta en plats tid som tas från vården. En annan läkare beskrev i inslaget beskrev sin arbetssituation: Jag tvingas spela fia med knuff med patienterna. Det betyder alltså att en vårdbehövande tvingas bort för att en annan ska få plats. Det går inte att utesluta, sägs det i inslaget, att platsbristen har lett till att patienter har kommit till skada eller avlidit. Detta är en verklighet inom svensk sjukvård. Till verkligheten hör också att hälso- och sjukvården genomgår mycket stora förändringar. På sjukvårdssvenska heter det effektiviseringar, men det kan också beskrivas som ransoneringar av sjukvård. Effekten för många medborgare blir att tillgängligheten till vården minskar. En del av vårdens företrädare, däribland socialminister , framhåller tvärsäkert att utvecklingen i huvudsak är bra och något att sträva efter. Men om man frågar patienter och vårdpersonal är det svårt att finna instämmanden. Självfallet ska vården bedrivas effektivt, men frågan är om den utvecklingen som vi nu ser inom vården verkligen är eftersträvansvärd, om det inte finns anledning till kritik, till eftertanke och till en genomgång av vad som håller på att hända. Det finns en väldigt stor oro ute bland medborgare, bland patienter, bland sådana som inte kommer till i vården och bland vårdpersonal. Detta måste självfallet tas på största allvar. Det är skälet till att vi kristdemokrater har begärt den här debatten om den svenska sjukvårdens problem och framtid. med knuff är inte värdigt vårt land. 2 Socialminister (): presenterade och en genomgång av utvecklingen inom svensk sjukvård och av hur resurserna används. Rapporten är på många sätt en glädjande läsning. Det utförs mer sjukvård i än i många andra jämförbara länder. Tillgängligheten är större, trots att har den absolut äldsta befolkningen i och därmed de största vårdbehoven. En enastående medicinsk utveckling och en mycket kompetent personal har gjort att sjukvården i vårt land kan ta hand om alltfler och allt äldre patienter. Vårdtiderna har kunnat kortas, och alltmer av vården utförs nu utanför sjukhusen. Exemplen på gjorda framsteg är många. Överlevnaden i cancersjukdomar förbättras ständigt. är ett av de länder i världen som har lägst dödlighet i hjärtinfarkt. Här görs flest gråstarroperationer i , och antalet ökar dramatiskt. utfördes 80 000 gråstarroperationer jämfört med 32 000 operationer . är inte längre en svår synskada en mer eller mindre ofrånkomlig följd av åldrandet. utfördes också 17 100 höftledsoperationer. Det är en ökning . Hälften av patienterna är . Ett mått på den svenska sjukvårdens kvalitet är spädbarnsdödligheten, där vi tillsammans med har de lägsta siffrorna i EU. Till dessa siffror som redovisar sjukvårdens kapacitet kan vi dessutom lägga en rad undersökningar där en stor majoritet av medborgarna ger sjukvården ett gott betyg. Vi har anledning av vara stolta över detta, men vi har ändå långt kvar innan vi kan vara nöjda. Delar av svensk sjukvård lever inte upp till det som man som patient har rätt att förvänta sig. Det är alldeles för svårt att få kontakt med sin vårdcentral. Möjligheterna att få rådgivning per telefon är för begränsade. Det är inte heller godtagbart att en patient kan få vänta halvårsvis på en behandling som är medicinskt motiverad och som är beslutad. Vi ser också allvarliga brister i vården av människor med psykiska sjukdomar. Det finns för få platser i slutenvården, och det är ett alltför outvecklat samarbete mellan de olika huvudmännen. I samband med den allmänpolitiska debatten alltså efter valet redogjorde jag här i kammaren för regeringens dagordning för sjukvårdspolitiken . Jag sade då att inriktningen ska vara att sjukvårdspolitiken ska präglas av utveckling och förnyelse. som har gått har mycket hänt. Runtom i landet pågår ett omfattande arbete för att förnya organisationen och utveckla kvaliteten. Låt mig därför gå tillbaka till den tiopunktslista som jag då presenterade och redovisa det arbete som utförs. Jag ska ta upp punkt för punkt. Punkt 1: Vi ska garantera patienten rätt vård i rätt tid. Hela den svenska sjukvården ska präglas av 0-7-90-regeln. Den innebär att det ska vara noll väntetid för att komma i kontakt med sin vårdcentral, att man ska få träffa sin läkare och att man ska erbjudas behandling . Vid akuta fall gäller naturligtvis omedelbar behandling. Sedan detta sades har statens direkta satsningar på handlingsplaner för utveckling av sjukvården ökat med 3 miljarder, från 1 miljard till 4 miljarder. Det innebär att vi sammantaget har satsat för att utveckla sjukvården. Till detta kommer att vi har satsat för att utveckla tillgängligheten. Vi har också meddelat att dessa satsningar på 4 miljarder plus 1,25 miljarder kommer att fortsätta . För att öka tillgängligheten har ett arbete startat med sikte på att införa ett nationellt telefonnummer till sjukvårdsupplysningen. Där ska medborgarna snabbt kunna få kvalificerad vägledning om hur de ska gå vidare med sina problem. Den nationella vårdlinjen ska garantera att patienten ska få tala med utbildad vårdpersonal. Punkt 2: Vi ska införa en nationell vårdgaranti. Vi socialdemokrater har lovat att införa en nationell vårdgaranti . Det är så löftet har ställts ut. Detta blev också en av de centrala delarna i det 121-punktsprogram som regeringen, och kom överens om inför samarbetet . och det är viktigt har fattat beslut om att införa en nationell vårdgaranti. , då jag presenterade dagordningen, har vi arbetat med att förbereda införandet av denna vårdgaranti. Det har bland annat skett genom att regering och riksdag har fattat beslut om stora satsningar på utveckling av vården och genom att alla landsting har beslutat att fritt vårdval ska gälla i hela . Det innebär att patienten själv får avgöra var i han eller hon ska få sin vård. I den budget som presenteras avsätts resurser som möjliggör införandet av en nationell vårdgaranti och en rejäl satsning på psykiatrin. Punkt 3: Vi ska öppna för en gränsöverskridande vård. spelar en central roll i det arbete som pågår inom EU om gränsöverskridande vård. En utvecklad samverkan mellan de europeiska högspecialiserade sjukhusen och den medicinska forskningen kan erbjuda helt nya möjligheter både för svenska patienter och för den svenska vården. Genom EU-samarbetet får den svenska högspecialiserade vården möjlighet att vara med i utvecklingen av den europeiska sjukvården. Punkt 4: Vi ska förnya sjukvårdens organisation. Personalen är sjukvårdens viktigaste resurs. Landstingen ska därför erbjuda stimulerande och utvecklande arbeten och arbetsmiljöer. Personalens kompetens och initiativförmåga måste tas till vara på ett mycket bättre sätt. Runtom i landet pågår nu förbättringsarbete i så kallade genombrottsprojekt, där personalen med stor kreativitet lyckats får bukt med långa väntetider och stressiga arbetsförhållanden. Detta arbete ger ett bra resultat men behöver få större spridning. Denna process påskyndas av de Dagmaröverenskommelser som staten träffar med . Punkt 5: Vi ska utbilda fler till framtidens sjukvård. För att möta behovet av mer personal inom vården har regeringen utökat antalet utbildningsplatser. Läkarutbildningen utökas med 200 platser, och sjuksköterskeutbildningen har fått över 1 200 nya platser. Regeringen har också gjort insatser för att underlätta för personer med utländsk sjukvårdsutbildning att få svensk legitimation. Tio myndigheter har fått regeringens uppdrag att ta fram en nationell strategi för att underlätta den framtida personalrekryteringen inom vård och omsorg. Deras arbete ska redovisas . Punkt 6: Vi ska förstärka primärvården. har stora resurser avsatts för att utveckla vården, öka tillgängligheten och korta väntetiderna. Vi kan nu glädja oss över att sjukvårdens andel av BNP har passerat , enligt SCB:s senaste uppgifter. ska staten fortsätta att tillföra resurser. Handlingsplanen för utveckling av vården ska utvecklas i ett nytt samarbetsavtal med regeringen och landstingen. har personalen ökat inom sjukvården, men ännu fler behöver anställas för att vi ska leva upp till 0-7-90-regeln och den nationella vårdgarantin. Vi behöver öka antalet läkare från 4 500 till 6 000, det vill säga en läkare per 1 500 patienter inom primärvården. Punkt 7: Vi ska utveckla den högspecialiserade vården genom att stärka den medicinska forskningen. Arbetet med en översyn av den högspecialiserade vården är nu slutfört och en rapport har överlämnats till regeringen. avser regeringen att lägga fram förslag om hur den högspecialiserade vården ska styras . Punkt 8: Vi ska se över äldreomsorgen. Med erfarenhet av ädelreformen har regeringen gett en utredare i uppdrag att undersöka om vården och omsorgen om de äldre är organiserad på bästa sätt. Punkt 9: Vi ska ha klara spelregler för relationen mellan sjukvården och företagen. Vi socialdemokrater kan aldrig acceptera ett sjukvårdssystem med särskilda gräddfiler för dem som kan betala för sig. All offentligt finansierad sjukvård, oavsett vårdgivare, ska ges på lika villkor och följa samma regler. För att förhindra att medborgarnas ekonomi avgör möjligheten till vård är det nödvändigt att skapa en tydlig gränsdragning mot kommersiella intressen. träffade regeringen, och en överenskommelse om vårdens ägarformer. Regeringen kommer att presentera ett lagförslag för . Med en sådan tydlighet ges också förutsättningar för mer konstruktiva diskussioner mellan det offentliga och det privata näringslivet om framtidens samverkan. Medborgarna ska veta att förändringar av organisationen, driften och arbetsmetoderna inte syftar till att avlägsna sjukvården från allemansrättens principer. Och företagen ska veta inom vilka områden och efter vilka principer de kan delta i sjukvårdens utveckling. Den sista punkten, fru talman, handlar om att vi ska bilda ett internationellt forum för vård på lika villkor. arbetar ett sådant forum. I det deltar, förutom , , , , , , , , och . Tillsammans arbetar vi för att utveckla en vård på lika villkor. Den debatt som vi för här är inte nationell, den förs internationellt. Vi har samma strävan: Vården ska ske på lika villkor, och vi ska tillsammans förhindra att vi får en tudelad vård. 3 (): Tack, socialministern, för inlägget i den här diskussionen. Det var väl klädsamt att socialministern nu erkände att det finns en rad problem som väntar på sin lösning, bland annat när det gäller platserna inom slutenvården. Något som vi kristdemokrater har aktualiserat nu är den dramatiska minskningen av platser inom slutenvården, som naturligtvis delvis kan förklaras av den medicinsktekniska utvecklingen, men det räcker inte som förklaring. Tyvärr är det alltfler som får allt längre till vården, allt längre till den trygghet som de behöver. Socialministern tar också upp svårigheterna att komma i kontakt med vårdcentraler och så vidare, som är ett välkänt problem. Sedan går socialministern över till att relatera det tiopunktsprogram som fått redovisat här i . Det mest konkreta i det är en lagstiftning som förbjuder vård i andra former än de som passar det socialdemokratiska partiet. Bara för att lyssnarna ska ha bakgrunden klar för sig lite grann kanske det kan finnas skäl att påminna om att det infördes en nationell vårdgaranti under den borgerliga regeringen, som satt . Den vårdgarantin avskaffades av Socialdemokraterna. Vi återkom i motion efter motion, år här, men Socialdemokraterna avslog det. Man ville inte ha det här. Efter en förnyad ansträngning från de borgerliga partierna kom Socialdemokraterna inför valet och sade att en nationell vårdgaranti behövdes, och det var ju bra. Den skulle införas . Efter valet sköts det fram till . Sedan skulle den införas . Och får vi klart för oss att vad som har sagts är att det kommer att ske . Låt oss hoppas. Den som lever får se, får man väl säga i det här sammanhanget. Den lista som socialministern här redovisar innehåller väldigt mycket av bra målsättningar men ganska lite av praktisk handling. Det är väldigt lite av konkreta förslag som får ta ställning till, väldigt lite av konkreta förslag som förändrar verkligheten för de många människor som väntar i vårdköer i vårt land. Det är väldigt få åtgärder som innebär någon förändring för de många människor som jobbar inom vården och för vilka resursbrist och problem att få ägna sig åt sina verkliga yrkesuppgifter är en vardag i deras verksamhet. I ockuperas nedläggningshotade vårdcentraler, och över hela landet protesterar människor mot nedläggningar av akutsjukhus. Om det finns någon genomtänkt strategi bakom de här nedläggningarna, bakom de här förändringarna, så har den inte presenterats för medborgarna. Här tycker jag att det finns all anledning att föra en diskussion om hur vården ska organiseras, hur den ska se ut. Här är det kanske också på sin plats att klargöra att vi, precis som alla andra partier här i kammaren, vill ha en gemensam finansiering av vården. Men vi vill inte förbjuda att andra än den offentliga sektorn bedriver vården, såsom socialministern och hans parti vill göra. Hälften av alla patienter får inte vård , som målsättningen är. Väntetider för operationer och behandlingar är vanligt förekommande. Till och med spädbarn ställs i operationskö. Är det här rimligt? Är det här tecken på en fungerande vårdsektor? Är detta tecken på att socialministern har lyckats hantera sitt fögderi som han har varit socialminister? Vad vi ser är ju i praktiken en vårdransonering där de kroniskt sjuka och äldre är de som blir lidande runtom i vårt land. Så sent som i går talade jag med en man som har en kronisk sjukdom. Han hade sökt för att få träffa en läkare för ett vanligt besök. Han fick , alltså drygt , för en vanlig provtagning och förnyelse av recept. Han var förhållandevis ung och klarade det här. Men hur ska många andra vårdtagare klara av att ha den framförhållning som krävs för att inte den nödvändiga medicinen tar slut? Är det här rimligt? Är detta ett tecken på en väl fungerande vårdsektor? Det tycker inte jag. Min slutsats är att socialministern inte har klarat av sitt fögderi, utan här finns det väldigt mycket ytterligare som bör göras för att vi ska få en bättre situation i vården. Några korta förslag: En nationell vårdgaranti bör naturligtvis införas, och vi väntar på ett förslag från socialministern på den punkten. Vi behöver långsiktigt arbeta för att öka sjukvårdens resurser för att klara de behov som finns och som vi kommer att möta i takt med en åldrande befolkning. Vi behöver öka antalet vårdplatser. De neddragningar som har skett har passerat en gräns för länge sedan. Vi behöver ta bort den stopplag som förbjuder vård i andra former än i offentlig regi och se till att vi får större frihet för andra att etablera sig på det här området. Vi behöver slå vakt om en nära sjukvård där de många människorna känner en trygghet genom en närhet till vården. I detta anförande instämde , tredje vice talman , , , , , , , , , , , , , , , , Per , , och (alla kd). 4 (): Jag läste om en äldre man som fick besked från kirurgkliniken i . Där stod det att han kunde opereras tidigast . Detta är inga siffror som redovisas i databaser över väntetider, men det är exempel på en verklighet som möter många människor . Den starkaste myten inom vården är att man måste begränsa utbudet, eftersom patienternas efterfrågan på vård annars kan vara omättlig. Jag menar att det är få som söker vård i onödan. Att sitta timtal i ett väntrum är ingen höjdare. Däremot kan det självklart förekomma onödig vårdkonsumtion, men det beror ofta på att patienterna försummas i vården. Det handlar om patienter som betraktas som besvärliga och krävande och som sjukvården hänvisar vidare. kallar det som fia med knuff. Jag kan också kalla det för ett spel med svartepetter. Ingen vill stå kvar med kostnaden. De flesta är överens om att sjukvårdens största bekymmer heter bristen på resurser eller fel utnyttjade resurser. Om man arbetar hårt, opererar och behandlar fler, utnyttjar utrustningen bättre och spar pengar åt , vad händer då? Jo, klinikens prestationer ökar, och då kräver huvudmannen neddragningar. Man tvingas släcka ned operationslamporna , man ger patienten till doktor och läkarna uppmanas att ta ut kompledighet. Om hade kunnat hålla jämna steg med hade vi troligtvis haft mer till vården, enligt . I har landstingens sammanlagda underskott varat i sträck. I egen Långtidsutredning ställs frågan: Hur länge kan man hålla på att vandra på denna knaggliga väg? Man ger själv ansvariga politiker rådet: Gör någonting, gör någonting , reformer tar tid. Men regeringen reagerar inte. Det finns andra som inser problematiken. sparar inte längre föräldrar till sina barn och barnbarn. Man sparar till kommande ögonoperationer, till en hörapparat eller kanske en ny knäled. Det krävs kraftfulla åtgärder för att uppnå en hållbar finansiering av vården om vi ska kunna säkerställa en god vård på lika villkor och en fortsatt solidarisk finansiering. har vi, fru talman, inte vård på lika villkor. Det finns tydliga tecken på att också den solidariska finansieringen håller på att urholkas, . Utvecklingen i andra europeiska länder går mot större valfrihet, ökade patienträttigheter och en modernare organisation. Det är en väg som också borde slå in på. tillåts svenskar, efter utslag i , att få vård ute i . Där finns en tilltro till vårdens utveckling som inte finns här hemma. Mycket tydligt framgår detta i ett debattinlägg som fanns i . Där utmålar socialdemokratiske ordförande patienternas möjlighet till vård ute i som ett hot. I andra länder ser man det tvärtom som en möjlighet, och man bejakar denna fria rörlighet. Problemet för och för socialminister heter faktiskt bristande tilltro till en framgångsrik svensk hälso- och sjukvård. Detta, observera det, kommer från två av våra främsta företrädare för hälso- och sjukvården i det här landet. Varför inte, , visa handlingskraft och satsa på hälso- och sjukvården, satsa på forskningen, på IT och bioteknik? Då kan också vi hälsa patienter välkomna hit till vårt land. Varför bygga murar kring den svenska vården och se varje utflyende patient som ett misslyckande? Det är också dags att släppa in entreprenörer i vården. Det finns många goda exempel på det. Många försöker skrämma i väg, bland annat till . Jag ska ge ett par exempel. utför ortopediska operationer med kortare väntetider och till lägre pris än jämförbara sjukhus i . har avtal med om samma vård som övriga sjukhus i staden, men billigare och minst lika bra. Vinsten för i motsvarar 1 700 höftledsoperationer. geriatriska kom tvåa i en internationell tävling om den bästa arbetsplatsen. Microsoft kom etta! Det finns signaler om att landstingen vill ändra indikationer på operationer för att på så sätt krympa vårdköerna. är väntetiderna längre för operationer i knä, höft eller för att utprova hörapparat. När det gäller gråstarroperationer finns det signaler om att man ska ha en betydande synnedsättning innan en operation ska utföras. I talar man till och med om att kalla in anhöriga för att hjälpa inom sjukvården. Är det en tillfällighet, , att det mycket handlar om äldres problematik? Jag vill fråga : När får vi se en vård på lika villkor i landet? När får patienterna den starkare ställning som de förtjänar? När, , får vi se en hållbar finansiering av sjukvården? 5 BO (): Mycket är bra i svensk sjukvård och omsorg. Vårdpersonalen gör enormt stora insatser för att hjälpa dem som behöver hjälp och omsorg. Men det finns också betydande brister i den svenska sjukvården. Vad allmänheten oftast pekar på är tillgänglighet i primärvård och de långa vårdköerna. Men det finns också andra brister. Vad gäller tillgängligheten i primärvården konstaterar även socialministern att framkomligheten är dålig. Framför allt handlar det om att vi har en fortsatt stor brist på husläkare. Det är i själva verket så att när man från sida frågar hur stor del av befolkningen som anser sig ha husläkare är det i praktiken färre som anser det än 1994, av socialdemokratisk regering. Under de år det fanns en borgerlig regering ökade antalet husläkare med i storleksordningen 1 400 . Under Socialdemokraternas har det kanske ökat med 300400 eller någonting sådant. Det är inte konstigt att bristen är mycket stor på husläkare. Det upplevs konkret av medborgarna. Vårdköerna är mycket långa, på många håll extremt långa. Även på den punkten kan man konstatera att det är längre vårdköer i vårt land och en lägre andel som kommer fram än 1994. Det konstiga med vårdköerna är att operationerna ändå ska göras. Det är mycket få som blir friska i kön, och det är förhoppningsvis ganska få som avlider i kön, för operationen ska ändå göras. Det var den insikten som gjorde att den borgerliga regeringen anslog vad man kan kalla för puckelpengar 1992 för att landstingen skulle få resurser att ta bort puckeln och sedan sköta verksamheten med korta köer. Det är inte bara det som brister i svensk sjukvård. Inom psykiatrin råder stora brister. Det behövs mycket mer av samarbete, och det behövs mer resurser. En hel del beslut som har fattats har varit korrekta, en del behöver ses över. Det rör framför allt frågan om samarbete. Inom psykiatrin dem som har mer än ett problem. Ett annat stort bristområde är äldreomsorgen och äldrevården. Det är färre som får hjälp . Pressen på de anhöriga ökar ständigt. Vi får rapporter om det nästan . Inom äldreområdet behövs mer resurser, framför allt mer personal. Även inom akutsjukvården finns det problem vad gäller platser. Det handlar bland annat om intensivvårdsplatser. Som jag konstaterade har den socialdemokratiska regeringen haft på sig att klara detta. Personen har haft ungefär på sig att hantera dessa frågor. Summan av den socialdemokratiska politiken på sjukvårdsområdet under de här nio åren kan sammanfattas i några få ord. Den är för monopolistisk. Det som sker sker . Det som sker sker för lite. Vad gäller det monopolistiska inslaget är det bara att konstatera att det mycket raska beslut att ta bort möjligheten för husläkare att etablera sig och konkurrera med verksamhet om patienter som fattades av den nya socialdemokratiska regeringen inte har lett till några förbättringar av situationen på husläkarområdet utan tvärtom, vilket vi sade från borgerligt håll när det ägde rum. En mycket stor del av regeringens tid när det gäller sjukvårdsområdet tycks ägnas åt frågan om ägarformerna på sjukhusen. Detta är uppenbarligen i många sammanhang viktigare än innehållet. När det gäller frågan om husläkarutbyggnaden finns det en uppgörelse mellan några partier. handlade det om att det skulle ske en snabb utbyggnad av husläkarna. Jag var med om de samtalen med , och ville att det skulle gå snabbare. Från socialdemokratiskt håll var man angelägen om och det blev också majoritetsbeslutet i att det skulle kunna hålla på till 2008. Ingenting tyder på att man kommer att klara den målsättningen. Vårdgarantin fanns , och avskaffades av Socialdemokraterna. I en utredning ledd av Socialdemokraterna och den nuvarande försvarsministern 1997 föreslogs en återgång till en vårdgaranti av den modell som hade funnits . Det är alltså . har vi fått ett besked om att det ska bli vårdgaranti . Det beskedet har vi fått förut att det ska ske . Vi får väl se vad som händer den här gången. Skulle det mot förmodan bli en vårdgaranti 2005 är det bara tio förlorade år för patienterna på grund av Socialdemokraternas hantering av frågan om vårdkön. När det gäller sjukförsäkringspengar till vården är det för sent och för lite.