prot · GS0914 · 2004-10-14 00:00:00 — Jag råkade tillsammans med några kolleger här i vara på språkresa i och bodde hemma hos en familj i , i Bath närmare bestämt. Den bild som ger av den engelska sjukvården känner jag inte alls igen. Man kan ju få en sådan bild via seminarier och annat. Men träffade så att säga vanligt folk ute på gatan som berättade hur sjukvården i fungerar? 347 () replik: Jag var också i på en språkresa och träffade också vanliga människor som väntade i köer. gör de här stora satsningarna just därför att han inser att det är omöjligt att ha sådana väntetider. Min poäng är att peka på att det han och Labour gör behöver göras också här i . Jag träffade människor och pratade med dem. Skillnaden är dock att om du inte får vård på ett offentligt sjukhus i får du gå till ett privat, och man släpper in företagare därför att man ser att det ger ökad möjlighet för alla att komma till i vården. Det händer alltså mycket i . Jag kan rekommendera dig att prata med kolleger, som jag har gjort, och inte bara delta i seminarier. 348 () replik: Den bild som jag fick var inte bara att man fick stå i kö och vänta utan att man helt enkelt fick en sämre vård. Man fick liksom ta skrapet, om jag nu ska uttrycka mig på det sättet. Då handlade det om människor som var utsatta. Det handlade inte om människor som kunde ta för sig, och det var dem som jag syftade på. 349 () replik: Jag tror att har alldeles rätt. Jag tror att det finns problem i engelsk sjukvård. Vad jag pekar på är vad och gör nu för att göra någonting åt det. Vad jag försöker säga är att han tänker på ett helt annat sätt. Han öppnar upp för fler att hjälpa till. Han vill ha bort köerna. Han inser att det är en oerhört viktig valfråga. Han pratar mycket om hälsa. I hans tal diskuterar han väldigt mycket hur man ska jobba förebyggande till exempel, och det är väl sådant som fortfarande saknas mycket i debatten i . 350 (): Fru talman och kära kolleger i ! Liksom det nybildade tvärpolitiska nätverk som jag tagit initiativ till kommer mitt anförande här att handla om psykisk hälsa. När jag skickade ut min förfrågan om intresse för en sådan tvärpolitisk grupp här i kunde jag inte ana att intresset skulle vara så stort. Det fick mig att känna sant psykiskt välbefinnande. Psykisk hälsa är en mycket viktig bas för framgång och tillväxt i både stort och smått, för stora som små. Ändå växer den psykiska ohälsan i hela den industrialiserade världen. Det kanske är dags att var och en tar sig tid att reflektera över det. Om man inte börjar ta psykisk hälsa på allvar kommer den psykiska ohälsan fortsätta att öka. Denna ökande ohälsa kostar samhället väldigt mycket pengar, och vi är urusla på att se varningssignalerna . Lika urusla är vi på att rehabilitera dessa värdefulla människor som blir sjukskrivna på grund av psykisk ohälsa. När den psykiska ohälsan tar sig konkreta och fysiska uttryck får vi också väldigt skrämmande statistik. 1 500 personer dör till följd av självmord. Det är mer än alla riksdagsplatser här inne när alla är närvarande gånger fyra och drygt det. Tänk er att vi ställer upp alla dessa stolar och föreställ er att minst hundra av stolarna är upptagna av unga människor som är . Var tar en person sitt liv. Samhällets kostnad för självmord är mer än . Men staten satsar 2 miljoner på forskning om självmordsprevention. Och det finns ingen nollvision ens på tankestadiet för självskador och självmord. Ökad psykisk hälsa finns heller inte med som punkt i statens folkhälsomål. För att göra en väldigt tydlig jämförelse: dör 500 personer i trafiken. Trafikdöden kostar samhället . Staten satsar mer än 70 miljoner på forskning om trafiksäkerhet, och det finns en nollvision för trafikdöden. Dessutom lite kuriosa: I folkhälsomålen står det att man ska ha åtgärder mot spelmissbruk, men det står inte ett ord om självmordsprevention. Men att få höra om alla dem som har tagit sitt liv och mår dåligt: Ökar inte det den negativa stressen för oss riksdagsledamöter? Får inte det oss att må väldigt psykiskt dåligt? Nej, därför att det går att göra någonting. Det här är egentligen inte siffror som behöver flimra förbi. Alla kan göra något. Förutom att vi måste få en bättre avvägning mellan olika behovsområden i det förebyggande arbetet bör införas också en nollvision för självskador och självmord, inte bara för trafikdödade. Om vi börjar aktivera oss för en sådan nollvision kommer psykisk hälsa att hamna på dagordningen på mångas bord, inte bara hos dem som redan har hamnat i kris. Då blir vi också tvungna att våga vara medmänniskor. Det är ju så att vi alla kan göra skillnad. Alla kan göra något. Arbetslivsminister sade vid ett föredrag om de friska småföretagen ungefär att han var tveksam till om någon motsvarande aktivitet för ökad psykisk hälsa skulle kunna gå att genomföra i offentlig sektor, eftersom det är mycket svårare att ha direkt kontakt med varje anställd där och visa uppskattning och uppmuntra de anställda. Statsrådet menade att jag var teknikfientlig för att jag i en interpellationsdebatt efterlyste myndigheternas personliga service som valalternativ i telefonsvarardjungeln. Men det saknas ju inte medmänniskor i offentlig sektor och myndigheter. Vi värderar bara inte omtanke, de personliga mötena och uppskattning till sitt riktiga värde. Som medmänniska har vi mycket större genomslag än vi tror. Det lilla kan betyda så mycket. I stället för att förminska varandra ska vi stärka. I stället för att blunda ska vi se. I stället för att tiga ska vi samtala inte bara tala bort, utan samtala. Att visa uppskattning, respekt och omtanke borde vi kunna kosta på oss. Det spräcker ingen statsbudget, men det är värt hur mycket som helst. Det är också ett framgångskoncept för . Jag vill dessutom slänga ut två frågor i luften inför denna väldigt glesa skara: Varför skulle det vara svårare att vara medmänniska inom sjukvården än i ett litet företag? Varför uppvärderar vi inte emotionell kompetens som det livsnödvändiga komplement det är till IQ och teknik? I detta anförande instämde och (båda fp). 351 (): Världens första sjukhussängsockupation inträffade i . Den inträffade när var premiärminister i . En patient gick in och lade sig i en för tillfället tom säng och sade: Jag lämnar inte sängen förrän ni har opererat mig. När pratar om den nuvarande engelska diskussionen om sjukvård gäller det det man i kallar treatment centre. Såvitt jag förstår finns det ingenting som hindrar ett svenskt landsting att teckna den typ av avtal som nu vill uppmuntra till att man tecknar med så kallade treatment centres i . Ett svenskt landsting kan upphandla ett visst antal starroperationer hos vem man vill i , och såvitt mig bekant är det ingen som diskuterar att reglera det på något annat sätt. Vid alla internationella jämförelser konstaterar man att folkhälsan i ligger i världstopp. Vi har den lägsta spädbarnsdödligheten i världen. Vi har en mycket hög medellivslängd. Detta är resultatet av ett mångårigt folkhälsoarbete, arbete inom trafiken och på arbetsplatserna och ett minskat tobaksbruk, men också resultatet av en kvalitativt bra sjukvård. Men mycket kan förbättras. Det finns oroande tecken: utvecklingen av alkoholkonsumtionen, framför allt hos unga, narkotikasituationen och att alltfler är överviktiga. har fastlagt mål för folkhälsopolitiken. Det krävs nu ett engagemang, både från samhällets institutioner, från ideella organisationer och från oss, var och en, för att vi nu ska kunna göra något långsiktigt bra av folkhälsan. Men självfallet måste sjukvården också hjälpa till för att vi ska förbättra människors livskvalitet. Det enskilda område inom sjukvården där kanske de allra främsta framstegen har skett är inom hjärtsjukvården. Jag hörde en svensk läkare sammanfatta utvecklingen på det här sättet: Den som överlever ett hjärtproblem de är många fler än för tio blir så pass gammal att han hinner få en cancer. Överlevnadsprocenten för dem som får cancer har ökat mycket dramatiskt. Den här individen kan alltså överleva även sin cancersjukdom och kan bli så pass gammal att han riskerar att bli senildement. Det här är de utmaningar som svensk sjukvård ställs inför och det panorama vi har att diskutera utvecklingen utifrån. Det är det som ger utmaningarna för framtiden, och det är kanske dem jag tycker att vi skulle diskutera i första hand. kan man konstatera att medborgarnas förväntningar på sjukvården aldrig har varit så höga som . Man har till och med förväntningar på sådana insatser från sjukvården som medicinen enligt min uppfattning aldrig kommer att kunna klara av, hur mycket forskning som än bedrivs. För att klara det här krävs en stabil ekonomisk utveckling. Ingenting är så dramatiskt för en sjukvårdshuvudman som om skatteunderlaget sviktar. En bra ekonomisk politik med tillväxt är grunden för att klara detta, men även att vi diskuterar hur stor andel av vår samlade kaka, bruttonationalprodukten, som sjukvården får ta. Vi har haft en utveckling bakom oss nu där successivt den här andelen har ökat något lär siffran vara . Men min bestämda uppfattning är att det kommer att krävas en ytterligare utökning av den här andelen för att klara alla de utmaningar som finns. Många vårdhuvudmän anpassar sin vårdstruktur och sitt utbud efter den förändrade situationen och den nya demografiska situationen: en robust primärvård inklusive hemsjukvård, en närsjukvård som är tillgänglig för dem där saker och ting kan svikta, en effektiv vård med kortare väntetid för så kallad elektiva eller planerade vårdinsatser och en högspecialiserad vård med akutvård inklusive ambulanssjukvård av hög kvalitet för dem som behöver den typen av insatser. Många landsting arbetar för att försöka åstadkomma en sådan här vårdstruktur, och det tycker jag är glädjande. kan vi konstatera att ett sådant här arbete ger upphov till många lokala opinioner, ibland med rätta och ibland kanske därför att man inte har förklarat vilka vinster som faktiskt finns med att ha en sådan här strukturerad vård. Det finns enligt min uppfattning ett område inom vården som är det stora sorgebarnet. Det är psykiatrin. Det smärtar att många med psykiatriska problem inte får ett optimalt stöd, och här behövs definitivt nya insatser på många plan, inte minst vad gäller samverkan mellan landsting och kommuner. Man plussar också på budgetmedel i regeringens förslag till budget, och för mig känns det nästan som att av alla budgetposter och budgetförstärkningar är det här den mest efterlängtade budgetförstärkningen av alla. Svensk sjukvård lider inte brist på statistik. Vi har uppgift om väldigt många saker i sjukvården. Men på åtminstone ett område är det ändå så att det inte finns någon fortlöpande redovisning, och det gäller hur många nya behandlingsmetoder, nya läkemedel och nya diagnostiska redskap som introduceras i svensk sjukvård, de som står för den genuina utvecklingen och framstegen inom sjukvården, alla de nya behandlingsmetoder som fortlöpande introduceras i vården som ett resultat av medicinsk forskning och ett resultat av utbildning av personalgrupper i de nya behandlingsmetoderna. Om man skulle göra en sådan samlad redovisning skulle den definitivt visa vilken dynamisk utveckling vi har inom svensk sjukvård och vilka framsteg som nås inom svensk sjukvård. Det här kommer självfallet patienterna till del, och det här är också en bild av svensk sjukvård jämfört med den bild som finns i våra massmedier. 352 () replik: Tack för att åtminstone en socialdemokrat tycker att det är mödan värt att delta i hälso- och sjukvårdsdebatten. var inne på psykiatrin, och det tycker jag var bra. Psykiatrisamordnaren har pekat på en rad angelägna åtgärder för att psykiatrin ska rustas för vårdbehoven. med Socialdemokraterna är listan lång, . Det är brist på vårdplatser, brist på öppenvård, för dålig tillgänglighet, det fordras en hel del kompetenshöjning och det handlar om daglig sysselsättning och arbete för de psykiskt funktionshindrade. Och framför allt har vi år hört om det ena larmet efter det andra och om köerna till barn- och ungdomspsykiatrin till . Och även beträffande akutbehoven kan det vara kö till barn- och ungdomspsykiatrin. Psykiatrisamordnaren anser att 2 miljarder behövs för de mest akuta behoven. Frågan är naturligtvis: Varför väljer Socialdemokraterna att inte prioritera en satsning på psykiatrin nu när den så väl behövs, även enligt , utan bara anslår ungefär en fjärdedel av de medel som tycker är nödvändiga? 353 () replik: Jag är den förste att erkänna att det skulle behövas ytterligare pengar till psykiatrin. tror jag dock att det förhåller sig på det sättet att man måste klara ut med ansvariga huvudmän, både kommuner och landsting, på vilket sätt man effektivast ska använda dessa pengar innan man diskuterar ytterligare åtgärder. Jag tycker nämligen att är en bra startsumma. Men för att få upp nivån på psykiatrin till en godtagbar och bra nivå kommer det att krävas ett arbete . Och jag ser fram emot en ytterligare resursförstärkning till psykiatrin utöver det som finns redovisat i höstens budget. 354 () replik: anslår 925 miljoner mer än Socialdemokraternas . Och vi har insett det som säger, nämligen att det fordras en varaktig höjning av anslagen till psykiatrin och förbättring av åtagandet. Men Socialdemokraterna väljer att inte svara upp mot det utan börjar tala om kommuner och landsting. Och de fordras också. Men talar om att 2 miljarder är vad som krävs för de mest akuta behoven. Därutöver behövs naturligtvis också kommuner och landsting. Frågan återstår: Varför sker inte denna prioritering? 355 () replik: Jag vill påminna om att det sker en generell förstärkning av stödet till både kommuner och landsting med ett antal miljarder i den här budgeten. Och jag utgår från att både kommuner och landsting själva också identifierar psykiatrin och omsorgerna för de psykiskt sjuka som ett nyckelområde att faktiskt prioritera. Vi har sagt detta i tidigare inom ramen för den nationella handlingsplanen för hälso- och sjukvården när vi hanterade den . Och jag är övertygad om att kommuner och landsting kommer att inse att de bör använda en del av den generella budgetförstärkningen på flera miljarder till detta område för att ytterligare plussa på de 500 miljoner som regeringen direkt anvisar. 356 () replik: sade inledningsvis att många har förväntningar på sjukvården. Och tyvärr kan vi konstatera att många blir besvikna, men kanske inte på själva vården. Jag kan nämligen instämma i att när man väl har kommit in erbjuds man väldigt bra vård på de allra flesta ställen. Men det handlar om att just komma in i sjukvården. Det finns köer, och det finns proppar på olika sätt. Detta avspeglar sig bland annat i onödigt långa sjukskrivningar. Vi har från och föreslagit att den finansiella samverkan också skulle kunna gälla bara två parter i stället för nuvarande fyra, alltså att sjukvården och ska kunna samverka, för att möjliggöra kortare köer. Min fråga till är: Om tillgängligheten är viktig för Socialdemokraterna, varför stöder ni då inte detta förslag? 357 () replik: Eftersom jag är ordförande i den försäkringskassa i det län där både och jag bor kan jag tala om för henne att vi hos oss har ett avtal mellan i och som reglerar vår samverkan. Så kan man göra i många andra län. Jag talade i mitt huvudanförande faktiskt om att utvecklingen mer och mer blir sådan att man har förväntningar av ett sådant slag på sjukvården som medicinen aldrig kommer att kunna hjälpa till med. Man tror att sjukvården ska kunna lösa ett antal problem som i grunden inte är medicinska. Men det är till sjukvården som man vänder sig med dessa problem. Och där har vi ett samhällsproblem som inte sjukvården kan lösa men som vi måste diskutera hur vi ska lösa på ett alternativt sätt. 358 () replik: Det är bra att vi har varit framsynta i och kunnat ordna dessa avtal. ser det inte ut så överallt. Trots att dessa avtal finns har man ändå väntetider där också som förlänger sjukskrivningarna. Jag tror att vi gör lite olika tolkningar av detta med förväntningar på sjukvården. Det är säkert som säger, men förväntningarna finns naturligtvis. Betalar människor skatt, och vi betalar mycket skatt i , undrar de när de behöver vård varför de ska gå sjukskrivna när de skulle kunna få hjälp med sina besvär. 359 () replik: Jag ska ge rätt i ett avseende, nämligen att det finns ett problem när det gäller samverkan mellan försäkringskassor och sjukvård, och det gäller kvaliteten på läkarintygen. Det är tyvärr så att alltför många läkarintyg är ofullständigt ifyllda och att de inte innehåller all den information som de bör innehålla. Och där har vi en utbildningsuppgift att faktiskt tala om för läkare vilka krav som man ställer på dem när det gäller att skriva dessa intyg. Där fallerar det tyvärr alltför ofta. Det har jag egen erfarenhet av från min egen försäkringskassa. 360 () replik: Jag har inte så mycket att invända mot i anförande. Det är mer slutsatser och förslag som jag saknar. Jag ska ge två exempel. Först och främst måste vi hitta en långsiktig lösning på finansieringen. Jag instämmer i det. Vi har inget att invända mot förslagen till förstärkningar i budgetpropositionen. Vi tycker att det är ett i stort sett bra förslag. Men jag saknar grunddiskussionen om att det behövs tillväxt som ger jobb, som ger skatteintäkter, som ger medel till välfärd. Jag saknar resonemang om att vi behöver långsiktiga spelregler för kommuner och landsting. Jag saknar resonemang om att statliga pekpinnar är det som man allra minst behöver om man ska kunna fullgöra sina uppgifter på ett bra sätt. säger att vi har en folkhälsa i världstopp. Ja, det har vi. Det krävs ett engagemang ja. Men det är stopp där. Var är åtgärderna? Jag tror att vi måste hjälpas åt att hitta dem. 361 () replik: , jag talade om tillväxtens och skatteunderlagets betydelse för att kunna bedriva en bra vård. Jag är den förste som instämmer i att ekonomisk tillväxt, tillväxt av skatteunderlaget, är den kanske allra viktigaste faktorn för att vi långsiktigt ska kunna bedriva en bra hälso- och sjukvård och äldreomsorg och göra handikappinsatser eller vad som helst i det här landet. Det är grundläggande. Det är A och O för att kunna utveckla den här sektorn. Om vi inte har en grundläggande finansiering blir väldigt många av de åtgärder som vi talar om verkligen ett slag i luften. Det finns flera av oss som kanske har erfarenhet av att se hur välfärdssamhället utvecklats med negativ tillväxt. Om drar sig till minnes har vi haft sådana perioder i det här landet. 362 () replik: Vi har haft sådana perioder, och vi ska se till att vi inte får det igen. Därför behövs det ett företagsammare samhälle med åtgärder för ett bättre näringslivsklimat. När det gäller folkhälsan tror jag att det inte längre räcker att ordna upptakter och konferenser. Vi måste ha verkstad, vi måste ha åtgärder. Det finns en lång rad områden där olika insatser krävs, och det är på den nationella nivån, men framför allt på den lokala och regionala nivån, som aktiviteterna måste komma. 363 () replik: , vi har en tillväxt på 3,53,. Prognoserna varierar lite grann. Det är en bra tillväxt. Den ger möjlighet att förstärka insatserna på välfärdssamhället och till vårdområdet. Om vi uthålligt skulle kunna ligga kvar på den tillväxtnivån skulle det gagna hälso- och sjukvården oerhört mycket. Det är jag övertygad om. 364 () replik: Först vill jag rätta lite grann vad gäller . Det är så att man har varit i och tittat på och konstaterat att där finns så mycket av nytänkande att man ger uppdraget att bygga åtta nya sjukhus i som liknar , just för att komma till rätta med de långa väntetider som finns i . Labour har alltså tänkt på ett annat sätt. Jag tänkte ställa två frågor och börjar med den som handlar om kostnaden per DRG: Tycker att det är rimligt att det skiljer så mycket mellan olika landsting i , eller kan det göras mer? I har man en kostnad på och i på . Är det rimligt, eller tänker regeringen och försöka ändra på detta? 365 () replik: I senaste numret av den nya tidningen finns det en redovisning av hur vårdkostnaderna utslagna per individ ser ut i de svenska landstingen. Kostnaden är lägst i , högst i och näst högst i enligt den här redovisningen. Geografiska skäl och befolkningens sammansättning fler äldre eller en större andel yngre förklarar en viss del av skillnaden. Men jag kan gärna säga att skillnaden mellan kostnaden per individ i det dyraste och i det billigaste är, vid en snabb överblick, stor. Den borde kunna bli mindre. Den dramatiska siffran här är faktiskt den för , som trots en väldigt ung befolkning ligger så oerhört högt när det gäller kostnaden per invånare. Men det har ju det känner vi till delvis historiska skäl. 366 () replik: Jag vet inte om väljer att missförstå mig. Vad jag talar om är kostnaden per producerad DRG-poäng, och det är någonting helt annat. Min fråga återstår: Är det rimligt att ägnar sig åt ett prioriteringsarbete som mer och mer liknar ett ransoneringsarbete och inte i stället försöker titta på effektivisering och kostnadskontroll på annat sätt utan att det drabbar patienterna? Delar uppfattningen att prioriteringsarbetet i är rätt, eller börjar mer och mer lyssna på ? 367 () replik: DRG är bara en liten del av sjukvården. Sjukvården omfattar så oerhört mycket mer som det inte går att sätta DRG-poäng på, ! Enligt den redovisning som jag hänvisar till och som finns i veckans nummer av är kostnaden i lägre än genomsnittet i . kostnad per invånare ligger över genomsnittet i . Det skiljer alltså kanske mer än för sjukvårdskostnaden totalt sett, oavsett DRG-poäng eller vad det nu är, i kostnad mellan det dyraste och det billigaste i . Den skillnaden borde kunna bli något mindre. 368 () replik: traskade , och partivänner upp till statsrådet . De ville ändra i utjämningssystemet för från nuvarande matrismodell som infördes efter valet till ett annat system där är det lite oklart. Eftersom detta har kostat invånare per invånare vi hörde ju hur stora skillnaderna är är min fråga till det erfarna landstingsrådet : Stöder att nuvarande utjämningssystem behöver ändras? 369 () replik: I och för sig är det en fråga som tarvar mer än en minut för ett svar. Jag väljer att säga så här: I grunden måste det här landet ha ett utjämningssystem. Det är så oerhört stor skillnad i betalningskraften i skatteunderlaget i vårt land att det, om man inte vill ha ett utjämningssystem, är detsamma som att säga att vi inte vill ha en rättvis vård i det här landet. Det utjämningssystem vi har ger ändå en grund för att alla kommuner och landsting i vårt land har möjligheter att ge ungefär likvärdig vård. Sedan har man olika kostnader för att ge denna vård. Där finns det, som jag ser saken, mer att göra. 370 () replik: Det där var absolut inget svar på den fråga som jag ställde utan det var ett helt annat svar, som jag gärna instämmer i. Det är klart att vi ska ha ett utjämningssystem. Men min fråga var: Stöder det erfarna landstingsrådet det nuvarande matrissystemet? vet vad det i sak handlar om. Detta lämpar sig inte för gator och torg det inser också jag men min mycket konkreta fråga är om ni stöder era egna partivänner som tycker att det här systemet är orättvist. 371 () replik: Min egen uppfattning är att basen i det system som vi har är den grund som man måste ha. Sedan kan man alltid diskutera vägningen av olika faktorer i det systemet. 372 (): Jag tänkte göra några reflexioner som jag tror kan vara viktiga inför det fortsatta arbetet med reformeringen av svensk hälso- och sjukvård. Vad jag tycker är en oerhört central reflexion är frågan om att sjukvården inte är ett problem utan en möjlighet. Internationellt sett kan man säga att sjukvård är en av de viktigaste satsningarna vi kan göra. Samhällsekonomiskt är en god sjukvård mycket bra. Den dyra sjukvården är den uteblivna sjukvården. Det är den som kostar pengar. Det märks naturligtvis dramatiskt i ett u-land, men det gäller nog även i utvecklade i-länder. Därmed ser man att köer har ett mycket högt pris.