prot · GS0947 · 2004-12-09 00:00:00 — Det kan finnas väldigt många olika behov hos anhöriga. Hur ser och på hur vi bäst ska hjälpa de anhöriga att klara av det viktiga arbete de utför? Jag har också en fråga när det gäller handikappområdet. Vi var samtliga i överens om att vi skulle öka tillgängligheten för funktionshindrade. Målet var satt till 2010 när vi tog beslutet . Från ser vi att det går alldeles för sakta. Vi är rädda för att man inte klarar av att nå målet. skulle få skämmas riktigt om vi fortfarande inte skulle kunna se till att människor har tillträde till offentliga lokaler, att skolbarn inte kan gå i den skola de gärna vill eftersom de inte kommer in i skolan på ett rimligt vis. Hur ser ni på det här? Tror ni att ni tillsammans med de övriga i majoriteten kommer att klara av målsättningen att få ett bättre och tillgängligare samhälle 2010? 28 () replik: Jag vet inte hur det ser ut runtom i när det gäller försöken att klara kravet att offentliga lokaler ska vara tillgängliga för funktionshindrade till 2010. Jag har inte fört någon större diskussion om det. Jag känner inte heller till var olika partier står i den frågan. Där får jag svara utifrån min egen ganska personliga uppfattning. Jag vet inte hur förankrad den är i mitt parti. Jag anser inte att det här är en fråga där man ska tillföra särskilda medel. Jag tycker att frågan om tillgänglighet för funktionshindrade är en sak som varje verksamhetsansvarig själv är skyldig att se till. Jag anser att kommuner och landsting om de hyr lokaler av fastighetsägare och inte har egna lokaler ska skriva avtal om sådana saker. Det är upp till verksamheten att själv ta de kostnaderna fram . Jag anser att alla statliga myndigheter och verk, kommuner och landsting bör ha en plan där man har avsatt medel för att klara det här . Då tar man sitt ansvar. Vi har gett ökat ekonomiskt stöd till kommuner och landsting. Det här borde vara en högt prioriterad del i deras verksamhet. I de kommuner jag känner till jobbar man med detta och har ambitionen att klara det . 29 vice talman () replik: Det låter bra om det rullar på bra i de kommuner känner till. Vi är överens om ansvars- och finansieringsprincipen, som det heter. Men handlar det om att reparera gamla försyndelser. Det är väldigt många olika lokaler som inte är tillgängliga, eftersom de är byggda för förfärligt länge sedan. känner säkert också till att många kommuner har en väldigt besvärlig ekonomisk situation. Så vi ska inte skylla på kommunerna om de inte klarar av det här. De behöver faktiskt få hjälp. För oss är tillgängligheten så oerhört viktig så vi anser att vi måste hjälpa kommuner, landsting och andra att se till att man uppnår de här målen. Jag vore tacksam om i sitt andra inlägg kunde kommentera hur ser på anhörigstödet. Hur ska det vara utformat? Ska det vara givna regler eller ska vi också kunna se till att man får en betydligt större valfrihet angående vilken hjälp man vill ha? Det gäller naturligtvis både dem som blir vårdade och anhörigvårdarna som vi vill slå vakt om. Vi vill verkligen se till att de klarar av sitt viktiga förvärv. Om de inte gör det blir det en väldigt besvärlig situation både för kommuner och landsting. 30 () replik: Jag är av den uppfattningen när det gäller tillgängligheten att det är en fråga som de verksamhetsansvariga själva ska klara av. Vi har gett redan nu och vi kommer att öka det statliga stödet till kommunerna. Vi i är väldigt negativt inställda till öronmärkta pengar. Vi tycker att det kommunala självstyret är viktigt. Om vi nu talar om kommunerna, eftersom nämnde just kommunerna, tycker vi att det är viktigt att de själva gör en prioritering i vilken ordning de löser sina problem. När det gäller anhörigvård är jag av den uppfattningen och där tror jag att vi har ungefär samma syn att det måste vara den person som får vård och den som utför vård, vare sig det är en anhörig eller någon annan, som bedömer vilka behov man har. Kommunerna ska vara mycket frikostiga och inte styra vad för insatser man ska få hjälp med. Jag känner inte till regelverket. Det är ett område som jag inte behärskar särskilt väl. Man kanske behöver någon som kommer och hjälper till eller själv får en paus att göra något annat som kanske gör att man orkar mer. Som jag sade i mitt anförande tror jag att det är väldigt viktigt att man satsar på att anhörigvårdarna ska orka. Då kan inte vi säga vad det är som gör att de ska orka, utan det måste de själva avgöra. 31 (): Trygghet är en förutsättning för att var och en ska kunna känna frihet. För att alla ska kunna ges möjlighet att utvecklas krävs det ett trygghetssystem som är generellt ett system där vi alla är med och betalar för välfärden och där alla får del av den. Det innebär att vi utjämnar resurser mellan olika delar av landet, mellan kvinnor och män, mellan generationer, mellan fattiga och rika samt från friska till sjuka. Det är ett system som vi värnar om. Vi socialdemokrater tror inte på ett system där patienternas ekonomi ska avgöra vilken vård de får. Vi tror inte heller på det system som har lanserat, att patienternas sjukdom ska vara avgörande för vilka ekonomiska villkor de får. Vid internationella jämförelser står sig den svenska välfärdsmodellen väl när det gäller människors livsvillkor, välfärdens kvalitet och fördelning. Det är en myt att har en låg förändringsbenägenhet. Tvärtom tillhör vi de europeiska länder som tidigast orkade ta itu med obalanserna i ekonomin . Styrkan med det svenska välfärdssystemet är att det har kunnat förändras i takt med nya förutsättningar utan att de grundläggande principerna har övergivits. Det är därför viktigt att vi verkligen angriper de problem som finns i samhället. Arbetet med att bygga välfärd måste ständigt bedrivas, inte minst inom vårt socialutskottets område. Jag vill börja med att ta upp en mycket stor trygghetsfråga, eller snarare otrygghetsfråga, nämligen våld mot kvinnor. Mäns våld mot kvinnor är ingen ny fråga. Det är inte en kvinnofråga. Det är en samhällsfråga. Likgiltigheten och ointresset för kvinnors rättigheter har fått råda alldeles för . Det måste ersättas med engagemang och handling så att kvinnors rättigheter respekteras fullt ut. Om vi i ska kunna fortsätta att kalla oss för ett välfärdsland måste vi komma till rätta med det här problemet, inte gömma undan det eller förminska det utan lyfta fram det i ljuset och angripa det på bred front. De kvinnor som har fått sitt liv begränsat på grund av hot och våld, oftast från en närstående man, känner sig naturligtvis inte trygga. Det gör inte heller de barn som ser sina mödrar utsättas för våld. De känner sig inte trygga. Många kvinnor lever med skyddad identitet. Det är den allvarligaste graden av åtgärd som visar på en egentligen absurd situation. Trots att det är kvinnorna som har rätten på sin sida är det deras rörelsefrihet som begränsas, inte männens, de som hotar och slår. Lagstiftningen har förbättrats , bland annat genom ändringar i lagen om besöksförbud och införande av begreppet grov kvinnofridskränkning. Men lagstiftningen är bara en del av det som måste förbättras för att motverka våld mot kvinnor. Mäns våld mot kvinnor förekommer i alla samhällsklasser, men oavsett var det förekommer måste det motarbetas. Arbetet för kvinnofrid måste ske på alla nivåer i samhället och kan komma att kräva ytterligare lagändringar. Det lokala arbetet har stor betydelse. Samhällsengagemanget och den massmediala uppmärksamheten har varit väldigt stora . Låt oss bara hoppas att det inte stannar vid det. De ideella kvinnojourerna har länge arbetat i motvind. Det är bra att deras arbete nu lyfts fram och uppmärksammas. Men det är kommunerna som har det yttersta ansvaret för att ge hjälp, stöd och skydd åt kvinnor som är utsatta för våld. Det finns ett viktigt tillkännagivande från utskottet angående detta. Regeringen ska återkomma till med en kartläggning av i vilken omfattning det finns handlingsplaner i kommunerna. Regeringen bör också återkomma med förslag till om hur kommunerna ska kunna ta ett systematiskt ansvar för arbetet med våldsutsatta kvinnor. När det gäller hanteringen av de tillkännagivanden som har gjorts instämmer jag i den kritik som utskottet framför om att regeringen inte har handlagt just detta tillkännagivande, som var oerhört viktigt, på ett bra sätt. Det har vi också markerat för regeringen. Ett annat viktigt område är missbruksvården och regeringens satsning Ett kontrakt för livet i budgetpropositionen. Att stimulera en utbyggnad av missbruksvården så att fler missbrukare får kvalificerad vård är av stor vikt. Avgörande är att få vårdkedjans alla delar att hänga ihop, från uppsökande verksamhet till avgiftning, vård, boende och sysselsättning. Utan en hel och fungerande vårdkedja riskerar vårdinsatserna att bara få kortsiktig eller tillfällig effekt. Samverkan mellan den statliga och kommunala nivån måste utvecklas så att alla delar avgiftning, vård, eftervård, bostad och sysselsättning ingår. De olika ideella organisationer som arbetar med missbruksvård kan vara av stor betydelse, speciellt när det gäller att skapa nya nätverk så att gamla mönster kan brytas. Ett område som behöver förstärkas är anhörigstödet. De överläggningar som regeringen har med och är viktiga för att stödet till anhöriga ska utvecklas i kommuner och landsting. Utskottet vidhåller sin tidigare bedömning att det behövs en kraftfull utveckling av olika former för avlastning, stöd och utbildning. Utskottet anser att regeringen skyndsamt ska bereda och presentera förslag till insatser för att säkerställa och stärka stödet till anhöriga i enlighet med tidigare gjorda tillkännagivanden. En inte så stor post i budgeten, men ändå oerhört viktig, är ökningen av bilstödet. Behovet av bilstöd är stort och pengar har tidigare tilläggsbudgeterats. Men för att täcka behovet ökas anslaget med 60 miljoner. Anslag till bilstöd är en fråga som utskottet nogsamt måste följa framöver. När det gäller stödet till handikapporganisationerna har utskottet tagit den oro som har framförts på största allvar. Övergången av merkostnadsbidragets konstruktion och framöver kan innebära stora omställningar för en del organisationer. Det är viktigt att ett nytt system främjar och inte skadar handikapprörelsen. Utskottet anser därför att regeringen bör avvakta med att genomföra förändringarna till dess att regeringen haft möjlighet att analysera den utvärdering av bidragssystemet som presenterar . Ett av de stora problemen inom handikappolitik och handikappanpassning av samhället är att handikappfrågorna ofta ses som ett samhällsområde för sig i stället för att finnas med i all verksamhet och all planering av samhället. Handikappfrågor är inte bara en socialutskottsfråga. Det är lika mycket en arbetsmarknads-, socialförsäkrings- och utbildningsfråga för att inte tala om trafik- och bostadspolitikens områden. Perspektivet måste vidgas. Handikappanpassningen måste redan från början finnas med i samhällsplaneringen. Budgeten innebär också satsningar inom psykiatrin. Psykiatrisamordnaren gör en genomgång av den svenska psykiatrins struktur och funktionssätt. avsätts som tidigare här har sagts ytterligare 500 miljoner som i huvudsak ska satsas på vård, sysselsättning och boende för personer med psykisk sjukdom eller psykiskt funktionshinder. sker kraftiga generella ekonomiska satsningar på kommuner och landsting. Syftet med satsningarna är att kommuner och landsting ska kunna behålla och utveckla verksamheten inom bland annat vård och omsorg. En särskild specialdestinerad satsning görs därutöver för införandet av den nationella vårdgarantin. Sjukvården är i snabb utveckling. Nya behandlingsmetoder och effektivare mediciner gör det möjligt att behandla alltfler sjukdomstillstånd allt högre upp i åldrarna. På många områden görs oerhört många fler ingrepp än . Till exempel utförs det nu ungefär 80 000 starroperationer jämfört med ca 30 000 . Men köer och väntetider måste minimeras, och här kan vårdgarantin spela en roll. Vårdgarantin ska innebära garanterad vård efter beslut om behandling, och den kommer att innebära en ökad trygghet för patienter i sjukvården. Det är viktigt att det finns en samsyn med landstingen om garantins utformning och finansiering. Med detta yrkar jag bifall till förslaget i utskottets betänkande och avslag på samtliga reservationer. 32 vice talman () replik: I mitt inledningsanförande ställde jag en fråga om de långa vårdköer som vi kan konstatera finns. är det tydligen en vårdgaranti på gång, vilket vi naturligtvis är glada över även om vi tycker att den kommer alltför sent. Men vi är väldigt oroliga för att förslaget om stopplagen, som eventuellt ska komma före eller , kommer att öka på köerna. Vi vet att en del av de sjukhus som eventuellt måste sluta med sin verksamhet har varit väldigt bra på att hjälpa till att korta köerna. Jag ställde frågan tidigare och jag ställer den nu till : Hur ser ni på det här? Kommer det inte att innebära att det blir ännu längre köer än vad vi har ? 33 () replik: Jag har lite svårt att se att det skulle skapa nya köer för att man vill gardera sig för att de sjukhus som vi verkligen behöver i allmänhetens tjänst inte säljs ut till privata ägare för att skapa privata vinstintressen. Jag tror inte att det är ett problem. De eventuella entreprenörer som vill bedriva sjukvård har förhoppningsvis inte det egna vinstintresset som största och första mål. 34 vice talman () replik: Det är svårt att veta hur man ska förstå det där. På något sätt får jag det inte att gå ihop att man ska förbjuda vård som kan bedrivas i när vi har ett stort behov av sjukvård. Det är också litet konstigt att man får bedriva sjukvård men att det inte får ge något överskott, inte ge någon vinst. skulle jag önska att en del av landstingens sjukhus hade lite överskott, vilket jag inte tror att de har haft någonsin, och det kommer de väl inte att få heller. Jag anser att vi behöver många olika former här i för att klara både dagens och kommande sjukvårdsbehov. Sedan tycker jag att det är lite konstigt att tala om privata sjukhus. Vad det handlar om i första hand är att sjukhus ska kunna läggas ut på entreprenad. Jag tror inte, med det befolkningsunderlag som vi har i , att en massa företag kommer hit och bygger upp sjukhus eller vill ta över sjukhus att drivas i rent privat syfte. Det underlaget finns inte i . Den möjlighet man har är att lägga ut vård på entreprenad för att kunna få in nya idéer och möjligheter att arbeta, och jag tror att nästan kan hålla med mig om att en del landsting är lite gammalmodiga och har lite svårt att tänka nytt och tänka framåt. 35 () replik: Jag tror att har en poäng i att det är lite svårt för en del landsting att hänga med i utvecklingen. Som jag sade tidigare händer det väldigt mycket på den medicinska fronten. Det är inte alltid så lätt, speciellt inte i de små landstingen, att hinna förändra och utveckla i den takt som skulle behövas inom tekniken och medicinen, så där kan jag delvis dela uppfattning. Däremot anser jag inte att en lag om vårdens ägarformer skulle vara det som är hindret för en bra sjukvård i . Jag tror snarare att det är tvärtom, och jag tror inte att det skapar nya köer. Det är bra för er del att ni i och de andra borgerliga partierna verkar vara väldigt överens i den här frågan, för i andra frågor spretar det åt väldigt många håll. Men just i den här frågan verkar ni vara rörande överens om att stopplagen skulle vara illa för landet. Det tror jag inte alls. Jag tror att det är tvärtom. 36 () replik: Det spretar i den borgerliga politiken, säger . Gör det inte det i Socialdemokraternas, kommunisternas och politik? Jag tycker att vi visar en betydligt större enighet i frågorna än vad ni uppvisar. Frågorna om finansiering av äldreomsorg och handikappstöd till funktionshindrade återkommer vi till längre fram i debatten. Jag skulle vilja uppehålla mig vid just stopplagen, då utifrån kvinnors möjligheter att välja arbetsgivare och påverka lönen. Jag visste inte, , att vi hade så mycket pengar och så stora resurser till sjukvården att vi vill tacka nej till dem som vill bedriva den på ett bra och riktigt sätt. Jag läser i dagens att det pågår en massflykt från vårdapparaten i , och de vårdare som flyr tar ofta patienterna med sig. startades den första kooperativa äldreomsorgen i som har åtföljts av en massa. Där står Socialdemokraterna, precis som och , och varnar för privata initiativ och hur farligt det här kan bli. kan vi läsa att Bismarksgården är den främsta exportprodukten i . Där har de tagit emot 5 000 studiebesök från , och . Jag tror att de till och med har fått pris av PRO. Varför vill och hindra kvinnor från att kunna påverka vårdens innehåll och därmed också kunna få en högre lön? 37 () replik: Jag skulle gärna göra mycket mer för att kvinnor i vården skulle få större möjligheter att påverka sina anställningsvillkor, sin arbetsmiljö och också sin lön. Jag tror inte att frälsningen för de här lågavlönade kvinnorna, som gör ett fantastiskt jobb, är att få jobba åt ett privat företag om det viktigaste är att få ta ut vinst ur företaget. Jag tror att antingen har övertolkat mig eller lyssnat på någon annan som säger att jag är nästan skräckslagen inför privata initiativ. Jag tror visst att det är bra med mångfald och att det är många entreprenörer som kan bidra med nya idéer. Men vad det handlar om är att ha en lagstiftning som gör att vi inte kan sälja ut alla sjukhus så att, om man nu ska hårdra det, alla sjukhus i landet skulle ägas av privata företag som har som mål att få en vinst att dela ut till aktieägarna. De skulle sedan kunna bestämma sig för att de inte vill äga ett sjukhus längre, och har då av sjukhusen sålts ut. Jag tror alltså att övertolkar mig eller har lyssnat på någon annan. Jag vill också poängtera att det är , och Socialdemokraterna som samarbetar. 38 () replik: Jag ska alltså skylla på något av dem då och inte på er allihop? Det här låter intressant. säger här att vi inte ska sälja ut alla sjukhus. Då vill jag fråga: Ska det då bli möjligt för ett antal att få bedriva verksamhet på ett annat sätt? Jag tolkar faktiskt diskussion som en öppning eftersom hon säger att inte alla sjukhus ska få säljas ut. Men det handlar inte om att sälja ut. Politikerna ska väl inte abdikera från sin roll att sätta ramarna, följa upp och utvärdera. Det ska väl politikerna fortsatt göra, vilken drift det än är, så länge driften betalas med offentliga medel. Det är för lättköpta poäng, , att säga: Vi ska inte sälja ut, och folk ska inte tjäna pengar på vården. Vi måste tacka ja till god vårdkvalitet och kostnadseffektiv vård. Vi är inte så duktiga på det. Kan jag få ett klargörande från om vi kan tänka oss att verksamhet får fortsätta? 39 () replik: Jag ska inte föregå någon proposition eller de diskussioner som förs på regeringsnivå, men jag har inte hört någon som har uttalat sig om att det absolut inte får finnas privata initiativ eller privata entreprenörer. Den fråga som jag själv tycker är viktig är just att offentliga medel inte ska gå till aktieutdelning till privata ägare, utan de offentliga pengarna, våra gemensamma pengar, ska användas till vården och för att förbättra vården. När det gäller hur mycket pengar vi har skulle jag återigen vilja betona att vi i samarbetet mellan , och Socialdemokraterna har nya satsningar på kommuner och landsting. sade i inledningsanförandet att vi socialdemokrater försöker förvränga hur mycket pengar ni tillför kommuner och landsting. Men om man bortser från hur vi räknar och hur ni räknar och att vi kommer till olika resultat går det ändå inte att komma ifrån vilka det är som ska betala den eventuella satsningen. Jag undrar också: Om det nu hade varit så att ni, vilket förbjude, hade fått styra det här landet under den här mandatperioden, hur mycket pengar skulle då kommunerna och landstingen ha fått? 40 () replik: Jag tycker att vi i den här debatten ska ha patienterna för ögonen och inte organisationen. Tyvärr måste jag ge den kängan åt Socialdemokraterna att jag ibland tycker att man värnar organisationen framför patienterna, och det är ovärdigt att göra så. Jag ska börja med att ställa en fråga om en patientgrupp som tillhör dem som inte själva kan tala för sig. Det är de demenssjuka eller de med demenssymtom. Vad anser om att fortfarande väldigt få människor som får sådana symtom utreds adekvat i ? Anser att det är värdigt att man inte får en utredning? Jag ställer frågan mot bakgrund av att jag vet att många sådana symtom har andra orsaker, rent kroppsliga orsaker, och att man på det här viset permanentar ett handikapptillstånd som kanske vore onödigt om man kunde få behandling. Jag vill ställa den frågan. Min andra fråga handlar om missbruket. Det är en jättestor fråga, och där har också i sitt budgetalternativ avsatt för narkotikaförebyggande. Hur tror , om regeringen nu föreslår en skattesänkning, att detta gynnar dem som behöver vård för sitt missbruk? Och vad anser om att alltfler vårdenheter för missbrukare måste stänga på grund av att man inte har någon efterfrågan eftersom kommunerna inte har råd att skicka dit personer? hävdar att vi behöver olika vårdnivåer så att alla kan få den hjälp de behöver. 41 () replik: Jag delar uppfattningen att det är individen och patienterna som vi ska värna och inte i första hand organisationen. Därför görs det också på väldigt många håll förändringar inom organisationen. För som jag sade tidigare bygger vår välfärdsmodell på att vi måste kunna förändra efter förutsättningarna utan att lämna det som är det viktiga, principerna om lika rätt till vård för alla. När det gäller demenssjuka tror jag personligen att det behövs mer på utbildningssidan. Det finns säkert andra diagnoser också som det skulle behövas mer kunskap om både hos allmänläkarna och på andra håll så att sjukvården gör de utredningar som man har rätt till och att man får rätt diagnos och därmed rätt behandling. På det området tror jag nog att det finns en del att göra. Det handlar inte alltid om att tillföra mycket mer resurser. Det kan handla just om att ändra utbildningen. 42 () replik: Men vad gör då regeringen för att förändra det här? Man kan ha olika förslag om detta, och har föreslagit en värdighetsgaranti. Det är ju så att det inte bara är våra äldre som har demenssymtom. Även medelålders kan ha det. Min andra fråga, om det nu är patienten vi ska utgå från, gäller att faktiskt har gjort bedömningen att vi behöver fler vårdplatser. Vad drar då för slutsats av att antalet vårdplatser har minskat ? Vad drar för slutsats? Avslutningsvis har jag en fråga när det gäller mångfald och när det gäller , och , som ser fram emot detta. Vad finns det då för anledning, om man har patientens bästa för ögonen, att vara så negativt inställd och till och med hoppa över folkvalda landstingspolitiker och säga: Aja baja, ni får inte göra så! Även om ni uppfyller hälso- och sjukvårdslagen får ni inte göra vad ni tycker är bäst. Skulle vi som riksdagsledamöter vara så pass mycket klokare än vad våra landstingspolitiker är, som också är folkvalda? 43 () replik: Varken jag eller ska väl bedöma vem som är klokast varken bland riksdagsledamöterna eller om man jämför riksdagsledamöter och landstingsråd. Så det avstår jag från. När det gäller psykiatrireformen har jag också läst om uppgifterna att antalet platser har sjunkit. Jag tror i och för sig inte att det är antalet platser som är det absolut viktigaste för en god psykiatribehandling och en god vård inom psykiatrin. Jag läste också i , jag vet inte om det var eller den förra. Där står det mycket tydligt att den kritiserade reformen inte har varit misslyckad. Man tar upp just diskussionen om att antalet vårdplatser verkar vara det som är det viktiga i förhållande till hur behandlingen verkligen utfaller. Den uppfattningen delas inte av , och inte av mig heller. Men jag tror att de pengar som tillförs behöver användas också för att öka antalet vårdplatser.