prot · GR09127 · 2004-06-14 00:00:00 — Med information och vägledning samt ökade möjligheter att få kunskap om vad olika yrken innebär kan elevernas intresse för olika utbildningar påverkas. Vidare ger regeringens förslag om så kallad frisökning eleverna ökad valfrihet och ökad tillgänglighet till attraktiva yrkesutbildningar. Genom de nämnda förändringarna av gymnasieskolan med bland annat en gymnasial lärlingsutbildning och en ökad samverkan mellan skola och arbetsliv finns goda möjligheter för att hantverksutbildningarna kommer att erhålla det elevintresse som är önskvärt. 54 (): Jag vill börja med att tacka ministern för svaret och för att vi får ha detta samtal i ett angeläget ämne. Som nyvald i handlade min allra första skriftliga fråga om framtiden för hantverksyrkena, och ingen annan av de frågor som jag ställt har väckt sådan respons. Det var många som efteråt hörde av sig med synpunkter. Varför då denna reaktion? Jo, för att frågan berör vardagen för flera av oss. Tänk er in i följande situation: strömavbrott, sträng vinterkyla, rörledningarna fryser sönder i sommarstugan. Du ringer efter en VVS-montör och får beskedet att han inte kan komma förrän . Eller tänk dig att du köpt ett gammalt hus med kakelugnar och stuckaturer i taket och behöver hjälp med reparationer. Du slår i telefonkatalogen och finner att närmaste kakelugnsmakare och stuckatör finns alldeles för långt borta. Frågan är om de över huvud taget finns . De har kanske gått i pension och inga nya har tillkommit. Vid en europeisk jämförelse visar det sig att det utbildas för få hantverkare i . Vi talade om detta . En företagare uttryckte det så att synen i är att de som misslyckats med skolan kan bli hantverkare. Vi måste tvätta bort den stämpeln. Om man inte har något på insidan av pannbenet kan man inte heller göra så mycket med händerna. Hur ska vi kunna få en uppvärdering av handens kunskaper? Ministern anger i sitt svar att ungdomars intresse för olika yrkesområden inte kan kommenderas fram. Jag blir orolig när jag hör om studievägledaren som säger till ynglingen som vill bli billackerare att med de betyg han har borde han gå samhällsprogrammet. Anser ministern verkligen att skolan gör tillräckligt för att propagera för utbildning i de yrken där vi har brist på arbetskraft? Jag tyckte att det allra mest positiva i ministerns svar var orden om gymnasieutbildning närmare arbetslivet. Är vi möjligen på väg att närma oss övriga där företagsförlagd utbildning är det naturliga inom många praktiska yrken? Kommer vi att få samverkansmodeller skolaföretag, som också passar för de små och medelstora företagen? Eller kommer bara stora företag i fråga? Om även småföretagen är aktuella inställer sig frågan: Vem ska betala? En småföretagare som tar emot elever måste kompenseras. Han måste kanske själv vara handledare och upplåta verktyg och maskiner. Den utbildningsinsatsen kompenseras inte av den arbetsinsats som eleven utför i företaget. Utbildning kostar antingen den äger rum i skolan eller i företagen. Från har vi fört fram tanken på ett system som bygger på en lärlingspeng. Då kunde vi få hög kvalitet på lärlingsutbildningen som intresset bland både elever och företagare skulle stärkas. En annan intressant fråga är utbildningen av handledare. har vi brist på utbildade handledare, och jag tror att handledarutbildningens kvalitet också varierar. Det borde finnas en grundutbildning med återkommande handledarträffar, där både nya och erfarna är ledare. Jag efterlyser ministerns syn på lärlingspeng och handledarutbildning. 55 Utbildningsminister (): Jag välkomnar att uppmärksammat att jag, sedan jag blev utbildningsminister med ansvar för skolfrågor, prioriterat frågan om de yrkesförberedande programmen och deras utveckling. Jag menar att en av de mest centrala frågorna för framtiden är att öka attraktionskraften så att fler ungdomar upplever att det är ett intressant val när de i nian väljer till gymnasieskolan. Det handlar om att höja kvaliteten och att få en tätare samverkan mellan arbetslivet och lärlingslivet. Då gäller det inte bara stora företag. Jag ser mycket gärna att denna utveckling inte minst sker mot de små företagen. Där finns ett gott exempel på hur verkstadsindustri i samverkan närmat sig gymnasieskolan och skapat ett mycket fint samarbete kring några av våra viktigaste yrkesförberedande utbildningar. Man lägger ut delar av utbildningen på just arbetsplatserna. Det tror jag är ett sätt att verkligen både höja kvaliteten och öka relevansen och dessutom attrahera fler elever. fullföljer vi detta med gymnasiepropositionen. Den präglas ju av initiativ för att stärka de yrkesförberedande utbildningarna dels genom obligatorisk samverkan med arbetslivet, dels genom den nya lärlingsutbildningen som syftar till att skapa mer långsiktiga möten mellan gymnasieskolan och yrkeslivet. Jag ser därför gärna att kommunerna redan nu börjar förbereda den typen av utveckling. Jag tror att det för många klassiska hantverksyrken, men också för våra industriyrken och inte minst för vård- och omsorgsyrkena inom offentlig sektor är mycket intressant att få en tätare samverkan mellan arbetsliv och skola. Vi har också tagit initiativ som glatt intressena inom hantverksområdet. Det gäller exempelvis den försöksverksamhet med lärlingsutbildning för vuxna som vi startat för vissa hantverksyrken. är nu huvudman, och i budgetpropositionen gav vi också resurser för att detta skulle komma i gång. Det är alltså ett ytterligare initiativ där vi vill visa på vikten av goda yrkesförberedande program och ett försök att bland eleverna höja statusen, och därmed attraktionskraften, för dessa inriktningar. Här kommer det att behöva göras mycket mer, och jag välkomnar en diskussion även med . Vi kommer att föra en sådan diskussion också i den yrkesutbildningsdelegation som vi bildat. Där ska vi samverka mellan flera olika intressen för att stärka de yrkesförberedande programmens framtid i gymnasieskolan. Det handlar om gymnasieutbildning, men det handlar också vilket vi diskuterade i den förra debatten om eftergymnasiala utbildningsformer. De kompletterande utbildningar och kvalificerade yrkesutbildningar KY som vi har passar mycket väl för flera olika hantverksyrken. Det gäller även de folkhögskolor som arbetar med detta. Det finns alltså god anledning att vara förhoppningsfull om att vi får en mycket starkare utveckling på det här området. Däremot tror jag inte heller här på en statlig skolpeng. Vi har ett kommunalt huvudmannaskap. Det är viktigt, och det är det som vi utgår från. När vi sedan ser över möjligheterna för kommunerna att köpa utbildning på entreprenad öppnar sig större möjligheter för dem att köpa utbildning också av företagen. Det tror jag kommer att passa väl in i den här utvecklingen. 56 (): Framtiden finns inom hantverksyrkena. Det kan vi konstatera. Man kan inte leva av populära yrken när det inte finns jobb inom dem. Vi får hoppas att många ungdomar tänker om när det gäller utbildning. Ett sätt att göra hantverksutbildningarna attraktivare kan vara att inte låta teorilektionerna bli så teoretiska utan i stället anknyta dem till hantverksyrket. Jag föreställer mig att till exempel engelska, svenska och matematik lätt kan kopplas till något hantverk. Hur ser ministern på den möjligheten? Ett annat sätt att rekrytera är att lyfta fram utvecklings- och försörjningsmöjligheterna inom just hantverksyrkena. Då ökar intresset, eftersom ungdomar är rationella. Syokonsulenter och studievägledare har betydelse, men jag tror att de bästa ambassadörerna är de ungdomar som genomgår, eller genomgått, en hantverksutbildning. Tänk om vi kunde få dem som informatörer och inspiratörer! Frisökning är enligt ministern ett sätt att få fler hantverkare. Jag antar att den enskilde eleven därigenom ges möjligheter att söka till ett program i en annan kommun, även om programmet finns i hemkommunen. Det skulle betyda att den som bor i x kommun kan söka till floristutbildning i y kommun där inriktningen passar bättre än den som x kan erbjuda. Har jag uppfattat det rätt? Det skulle även betyda att ingen kommun längre kan vägra att betala för den som vill söka sig till Karolinaskolan i . Där finns enda gymnasium för dem med funktionshindren ADHD och DAMP. Denna gymnasieskola har ett unikt naturbruksprogram med trädgårdsinriktning. Problemet är att vägrar vissa kommuner och i även vissa kommundelar att betala kostnaden för elever som vill söka sig just till Karolinaskolan. Det är bekymmersamt. Alla goda krafter måste samverka för att lösa problemet med bristen på hantverkare. Eftersom jag representerar i vill jag passa på att lyfta fram en god kraft i detta sammanhang, nämligen stiftelsen . Det är en ideell stiftelse med syfte att verka för god tillgång på hantverkare. Stiftelsen har kommit med ett förslag om en treårig försöksverksamhet med lärlingsutbildning i nära samarbete med , som har kommit långt på området. I Skånemotion förde jag förslaget vidare, men det blev avslag från utbildningsutskottets majoritet. Jag antar att ministern känner till förslaget och har reflekterat över om det ändå kan realiseras . Tanken är då att som i erbjuda någon form av lärlingsanställning där lön och utbildningskostnader delas mellan skolan och arbetsplatsen, på företaget eller hos hantverkaren. Jag tycker att detta verkar vara en intressant modell, och jag vill gärna höra om ministern kan tänka sig att ge detta uppdrag till stiftelsen . 57 Utbildningsminister (): Jag tycker att det låter på som om han har flera goda uppslag för hur man kan utveckla yrkesförberedande utbildningar och hantverksprogram. Flera av dem ligger väl i linje också med regeringens initiativ och tänkande. Ta det exempel som tog upp kärnämnena, de teoretiska ämnena, som vi båda är så angelägna om att alla elever ska få med sig. Det gäller till exempel engelskan, som alla behöver för att kunna leva ett gott liv och utvecklas i sitt yrke. När man lär sig engelska skulle det kunna färgas av att man är intresserad av en yrkesinriktning. Precis det tar vi upp som en av de elva punkterna i propositionen om den nya gymnasieskolan. Vi vill att man ska arbeta så. Det hela ska mer präglas av den yrkesinriktning som man har för att fånga det intresse som eleverna har för sitt framtida yrke. Därmed för man också in vikten av att kunna engelska, och de ord och de speciella förutsättningar som engelskan har i just den yrkesinriktningen. Det bör också gälla matematiken och fler ämnen. Jag tror att detta är ett framgångsrikt sätt, och det ser vi också tydligt i de kommuner som har varit framgångsrika. Då förbättras också resultaten. Jag tror att frisökning, det vill säga att man får söka gymnasieutbildningar också i andra kommuner, är ett bra sätt att stimulera utveckling av gymnasieskolan. Framför allt tror jag att de yrkesförberedande programmen behöver mer av regional samverkan. Om vi ska få uthålliga satsningar av bra kvalitet med goda resurser så behöver man i en region komma överens om vad man ska satsa på och hur man ska fördela ansvaret så att man erbjuder eleverna i regionen bra valmöjligheter. Då är det ofta vanskligt för en liten bräcklig kommun att satsa på något område där man inte är säker på att man får elevernas efterfrågan och intresse. Det behöver man kunna göra tillsammans, och det ser jag gärna framöver. har vi diskuterat utbildning, som för mig är en angelägen fråga. Men vi måste också se att det handlar om en arbetsmarknad. Det är inte självklart att det bara är en utbildningsfråga. Låt mig ge ett exempel på ett yrke där vi har brist , och där det sannerligen inte har varit problem med utbildningen. Det handlar om bussförare. Enligt finns det cirka tio gånger fler människor med busskörkort än yrkesverksamma bussförare. Ändå råder det brist. Det har naturligtvis att göra med arbetsvillkoren och en arbetsmarknad som behöver förändras för att locka människor också med specialistutbildningar att söka sig till de yrkena. Det måste vi ha med oss i en sådan här diskussion. Precis som säger följer ungdomar med i vad som händer i vårt samhälle. De ser vilka yrken som uppskattas och belönas och var man får ett gott och fint yrkesverksamt liv. Därför blir det så viktigt att branschen små och stora företag engagerar sig i att informera och stimulera ungdomar till att vilja läsa på de här viktiga utbildningarna. 58 (): Skickliga hantverkare lade en gång grunden till den svenska industrin och byggde upp det välfärdssamhälle som vi nu lever i. Jag tror att både ministern och jag är medvetna om att framtiden för våra hantverksyrken finns i verkstäder och på andra arbetsplatser och om hur viktigt det är med samarbete mellan skola och företag. Det behövs en attitydförändring i samhället så att vi uppvärderar handens kunskaper. I detta mitt sista inlägg i debatten vill jag berätta en liten solskenshistoria om hur vi fick en ny hantverkare. Vår familj hade en pojke fosterhemsplacerad hos oss. hade vi besök av rörmokaren eller VVS-teknikern. Fosterpojken såg hur mannen böjde rör och grejade med villapannan. Sedan sade han: Jag vill jobba med sådant där när jag blir stor! Jag svarade att det kan du gärna göra, för det är ett framtidsyrke och det finns en utbildning i . Men det fanns ett hinder; hans biologiska mamma tyckte att han skulle ha ett fint yrke och i stället utbilda sig till läkare eller lärare. Pojken var envis, och vi som fosterföräldrar stöttade honom. Han blev rörmokare, eller som vi säger : VVS-tekniker. Han var stolt över sitt yrke och trivdes bra med det. Kunde vi få fler att tänka som han gjorde så vore det ett sätt att råda bot på en del av ungdomsarbetslösheten och även ett steg på vägen att motverka den brist på 100 000 hantverkare som hotar . Överläggningen var härmed avslutad. 15 § Svar på interpellation 2003/04:529 om likvärdiga betyg 59 Utbildningsminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att stärka likvärdigheten i det svenska betygssystemet. Rättvisa och likvärdiga betyg är en grundbult i ett rättssäkert skolsystem. En rättvis betygssättning innebär att det betyg en elev fått i ett visst ämne eller en viss kurs ska visa elevens kunskaper och färdigheter enligt de mål och betygskriterier som anges i kursplanen. En likvärdig betygssättning innebär att måttstocken för att bedöma eleverna är densamma. När det nuvarande betygssystemet infördes utformades nationella betygskriterier för betygen Godkänd och Väl godkänd. För att stärka likvärdigheten i bedömningen infördes betygskriterier även för betyget Mycket väl godkänd från som de reviderade kursplanerna för och gymnasieskolan trädde i kraft. Grundläggande för en rättssäker och likvärdig betygssättning är att de som sätter betygen och som utfärdar betygsdokumenten, det vill säga lärare och rektorer, har tillräckliga kunskaper för att kunna tillämpa kursplaner, betygskriterier och andra bestämmelser på avsett sätt. har publicerat en rapport om statens insatser för likvärdiga betyg i . I rapporten konstateras att det finns brister när det gäller likvärdigheten i betygssättningen mellan skolor. rekommenderar bland annat att huvudmannens ansvar tydliggörs och att ytterligare insatser görs för att få till stånd en ökad professionell samverkan. gav regeringen kvalitetsgranskningsnämnd i uppdrag att granska hur betygssättning och bedömning genomfördes i den kommunala skolan och i fristående skolor. Dessa granskningar, liksom rapporter från inspektioner, visar att det finns brister i vissa skolors och i vissa kommuners sätt att hantera betygen. Regeringen gav av dessa skäl i uppdrag att arbeta med kompetensutveckling på de områden som belystes i inspektörernas rapport. Bland annat gav verket 2001 ut ett kommentarmaterial, Bedömning och betygssättning, som fått stor spridning. Uppdraget överfördes till Myndigheten för skolutveckling vid delningen av myndigheterna och ska slutredovisas . Åtgärder som genomförts är bland annat att presentera goda exempel på systematiskt arbete med betygsfrågorna. Den rapport om nationella prov och betyg som hänvisar till i sin interpellation togs fram på uppdrag av regeringen av . Frågan om ifall det finns behov av ett utökat provuppdrag bereds i . ges 14 obligatoriska nationella prov i gymnasieskolan. Via provbank erbjuds ytterligare 14 frivilliga prov. Vidare pågår utvecklingsarbete med ytterligare 13 provbanksprov. De nationella proven ger alla elever en möjlighet att visa sina kunskaper på ett väl genomarbetat prov, lika för alla. Ett grundläggande syfte är att ge läraren stöd i sin betygssättning. Ett enskilt prov kan dock inte täcka allt som läraren har att bedöma. Även elevernas prestationer under lektioner och vid andra bedömningssituationer ska ligga till grund för betyget. Att låta resultatet på ett enstaka nationellt prov bilda hela underlaget för betygssättning är inte att göra en allsidig bedömning av en elevs kunskaper. Regeringen har föreslagit att ett system med ämnesbetyg införs i gymnasieskolan från (prop. 2003/04:140 Kunskap och kvalitet elva steg för utveckling av gymnasieskolan). Viktiga utgångspunkter har varit den kritik som framkommit bland annat i kvalitetsgranskningen. De genomförandeinsatser som ett system med ämnesbetyg kräver kommer att ge ytterligare möjligheter till sådana professionella samtal som föreslår om utbildningens kärna, lärande och kunskapsutveckling samt om kunskapsbedömning och betygssättning. Rättssäkerheten i ett system är beroende av att det tillämpas korrekt. nya roll med en förstärkt utbildningsinspektion är viktig. Som ett led i sitt arbete har också verket tagit fram en utmärkt handlingsplan för att stärka en rättvis och likvärdig betygssättning. Där ingår bland annat att ta fram kommentarmaterial som stöd för lärares bedömning och betygssättning och ett material för det lokala arbetet med styrdokumentet samt information som förtydligar lärarnas och skolledarnas myndighetsutövande roll vid utfärdande av betyg. kommer också att stärka de nationella provens betygsstödjande roll genom anvisningar som ökar möjligheten till jämförelser av provresultat mellan elever och skolor. Vid sina inspektioner kontrollerar verket nu hur skolan kvalitetssäkrar betygssättningen. Inspektionerna kommer också att utgöra underlag för fördjupade utredningar, till exempel för att granska underlag för betygssättning. Uppföljningssystemet ska på ett mer systematiskt sätt ge underlag för att snabbt återkoppla avvikelser till berörd skola. En nationellt likvärdig skola är själva kärnan i vår strategi för att stärka den svenska skolans kvalitet. Kvalitetsredovisningen har en central roll för att följa upp och utvärdera skolans resultat. Kraven på kvalitetsredovisning bör tydliggöras. Regeringen kommer att ge i uppdrag att ta fram och fastställa föreskrifter för kvalitetsredovisning inom skolväsendet. Hur såväl skolan som kommunen kvalitetssäkrar betygssättningen och bedömningen bör enligt min uppfattning framgå av kvalitetsredovisningen. Sammantaget anser jag därför att regeringen och myndigheterna på skolområdet vidtar omfattande åtgärder för att stärka likvärdigheten i det svenska betygssystemet. 60 (): Jag ska be att få tacka utbildningsministern för svaret. Jag hör att utbildningsministern har samma uppfattning som jag om att rättvisa och likvärdiga betyg är en grundbult i ett rättssäkert skolsystem. Dessutom vill jag gärna betona att rättvisa betyg är viktiga för att man ska kunna garantera eleven den kunskapsrätt som han eller hon har. Varje elev som skickas vidare genom skolan med på pappret godkända betyg men inte i verkligheten luras på sin rätt till stöd. När jag skrev min interpellation hade lämnat en redovisning som visade många brister. Jag uppskattar att ministern har tagit initiativ till redovisningen, men den visade många brister när det gäller betygssystemet. Det fanns endast fullständiga provresultat för två tredjedelar av grundskoleeleverna. I gymnasiet var bortfallet ännu större. En fjärdedel av eleverna hade slutbetyg som avvek från de nationella proven. efter att jag hade skrivit interpellationen lämnade sin granskning av grundskolebetygen. Tyvärr stärker den granskningen den negativa bilden. Vi som är bekymrade över hur betygen sätts i verkar ha ännu mera rätt än vad vi kunde befara. säger att betygssättningen i inte är likvärdig. Staten har inte skapat tillräckliga förutsättningar för skolornas arbete med betygssättningens likvärdighet. Enligt har varken regeringen eller tydliggjort huvudmännens och rektorernas ansvar. Det finns brister i statens stöd till skolorna. Det är också brister i uppföljning och kontroll. Det här är verkligen väldigt illa. Naturligtvis ska betyg stå för samma saker, oavsett var i en kommun eller var i landet en elev går i skolan. Hela diskussionen om betyg och nationella prov som jag har varit i riksdag har varit väldigt svajig från regeringens och skolmyndighetens sida. ville till exempel avskaffa betygsgränserna på de nationella proven men backade efter massiv kritik. Först för tre eller backade regeringen och gick med på att nationella prov skulle genomföras på i hela landet. Det var ju bra även om det fortfarande, som alla vet, finns problem med att proven ligger ute på nätet långt före provtillfället. Den socialdemokratiska partikongressen fattade ett principbeslut om att avskaffa betygen som urvalsinstrument. Efter alla de här turerna med oklarhet om hur regeringen ser på sakerna är det naturligtvis glädjande att utbildningsministern säger att han tar problemet med en pålitlig betygssättning på allvar. Men återstår det att se handling bakom orden. föreslår till exempel att nationella prov genomförs i fler ämnen. Det tycker vi i är ett bra förslag. Även lärare i ämnen som samhällskunskap, fysik och så vidare skulle behöva ett större stöd för sin betygssättning. Jag skulle gärna höra utbildningsministern kommentera hur han ser på fler nationella prov. har, som jag nämnde i min interpellation, föreslagit att vi även i skulle pröva något som många andra länder har, nämligen ett system med externa examinatorer, att en utomstående bedömare får vara med vid betygssättningen. Det tror vi skulle leda till större likvärdighet och många fördelar i bedömningen. 61 Utbildningsminister (): Jag delar syn på brister i betygssättningen. Det har också varit min ingång i skolpolitiken sedan jag fick ansvar för den att stärka den nationella kvalitetsgranskningen. Där ingår också att stärka granskningen av betygssättningen. Jag häpnar när jag tittar på hur det gick till när man införde det nya betygssystemet, det som den borgerliga regeringen arbetade med, inte relativa betyg utan betyg satta efter kunskapsmålen. Man tog inte alls på allvar, tycker jag, de insatser som måste göras nationellt för att få ett sådant betygssystem att fungera. har vi börjat få i gång insatserna sedan vi bildade det nya . De lade en handlingsplan innan kom med sina förslag och som låg väl i linje med . Det är rätt väg att gå, att stärka kommentarmaterialet och att stärka stödet till lärarna att göra sin betygssättning bra. Vi har en vidareutbildning för att stärka lärarnas möjligheter att klara av en betygssättning på rättvis grund och, vilket inte är minst viktigt, vi kommer vid de inspektioner som görs från statens sida via också att följa upp betygssättningen. Det tror jag är ett mycket verksamt instrument att se till att få ökad rättvisa i betygssättningen. Det är naturligtvis lätt för mig att kritisera både och andra för att inte ha drivit den frågan tillräckligt mycket tidigare. gäller det att se till att det blir en verksam förändring. Jag tror också att nationella prov är ett sätt att se till att få ett betygssystem som strävar mot jämförbarhet och likvärdighet. är ju tämligen unikt på det området. Det märker jag när jag träffar mina kolleger inom . Vi har en större ambition än de flesta andra länder att ha nationella prov. I inför man försiktigt någonting liknande . I för man diskussioner om huruvida man skulle kunna tänka sig ha något sådant. Här har vi en lång tradition av det.