prot · GR0967 · 2004-02-11 00:00:00 — Men vad är självbestämmande och utanförstående värt när utmaningarna och möjligheterna sträcker sig vida över gamla nationsgränser? Uppgiften blir snarare att se till att beslutsfattandet i EU är demokratiskt och kontrollerbart och fortsatt avgränsat för att kunna vara starkt. I detta demokratibygge på europeisk nivå spelar nationerna alltjämt den viktigaste rollen. Mycket måste förändras. Med utvidgningen som sker kommer med automatik mycket att omprövas. Det är bra. Men jag tycker att det finns en tendens att ständigt klanka på EU. Med alltför snäva perspektiv och då länder eller deras ledare inte tar samarbetet på allvar utan enkom använder det för kortsiktiga intressen kan organisationen börja vittra samman. börjar inte bara nya försök till att anta det konstitutionella fördraget utan också kampen om EU:s långtidsbudget. Det är förvisso klädsamt att finansminister åtminstone i EU försöker begränsa de offentliga utgifterna. Men jag tycker att det är lite hycklande att gå samman med de två länder som mest har motsatt sig jordbruksreformer och som därmed de facto hindrar en bättre användning av EU:s begränsade resurser. EU börjar här hemma, men jag tycker inte att vi har gjort hemläxan. Europasamarbetet är dåligt förankrat. Vi klagar över det i vår egen riksdag och ser i samhället bevis på att och svenskarna är de ofrivilliga européerna. Jag har uppehållit mig länge vid roll i EU. Jag vill hävda att en av förutsättningarna för en trovärdig utrikes- och säkerhetspolitik är att den är väl förankrad. EU är den viktigaste arenan för det vi diskuterar. Förmågan att tillvarata vårt lands intressen och att solidariskt bidra i världen avgörs i hög grad av ställning i den europeiska unionen. Den ställningen behöver bättre förankras. Det förutsätter mer av klartext och uppriktighet från regeringens sida om vad man faktiskt åstadkommit och vad man vill göra i . Det finns en tendens till anpassningstaktik och ständig vilja att vara på majoritetens vinnande sida som kan motverka vår förmåga att påverka politiska besluts utgång. Min andra utgångspunkt är att ska vara att lita på, att vi är ett land som står upp för värderingar och inte bara har hög moral under kristallkronorna. Det handlar om att människor i vår värld ska veta att vi delar deras öden, att fortsätter att vara aktivt i kampen för demokrati och mänskliga rättigheter och att detta alltmer sätts i fokus i utvecklingssamarbetet och i nödvändiga reformer av internationella organ. Vårt bistånd ska fortsatt vara generöst och syfta till goda resultat. Fattigdomsbekämpning sker bäst genom rivna tullmurar och handelshinder. Till detta återkommer min kollega . har relationer, dels till människor som söker sin tillflykt hit, dels till andra länder, fått sig en törn. I vårt land som har kännetecknats av generösa åtaganden för människor som här vill finna skydd mot förtryck är regeringen beredd att åsidosätta rättssäkerheten. Av bekvämlighetsskäl, för att man inte har lyckats organisera en asylprövningsprocess utan fått långa köer, är man beredd att tumma på enskilda individers rätt till en säker prövning och ökar deras utsatthet. På grund av försumlighet och oförmåga att förändra i svenska bidragssystem, alternativt till eftergifter åt det mäktiga LO, har regeringen nu meddelat, när några månader återstår till den historiska utvidgningen, att vårt land inte tänker leva upp till utställda löften. Det är löften som levererades under ordförandeskapet och upprepades då och i det närmaste hånades för att tidsbegränsa övergångsregler för en av EU:s grundläggande friheter. Sist av alla ger regeringen besked och sviker därmed också den samsyn som funnits mellan de mer öppna och dynamiska länderna som , och . Det är ynkligt och för relationer, inte minst med våra baltiska grannländer, bekymmersamt. Det var tiotusentals balter som under de mörka åren i historia sökte sin tillflykt hit. Det var balter som vi bjöd filtar och kanske till och med ekonomiskt bidrag. Det är balter som i hög grad har bidragit till ekonomiska utveckling. Jag kan inte förstå hur man använder ett begrepp som sociala turister när man diskuterar behovet av ökad rörlighet. Jag förstår att utrikesministern har hållit en låg profil. Vi båda inser nog vilket arbete som ligger framför oss för att återta förtroendet. Tänk om det varit tvärtom, om regeringen hade förberett! Vilket ledarskap man då hade kunnat visa, och vilka förutsättningar vi hade fått för ett starkt samlat koalitionsbyggande för att tillvarata intressena i vår del av världen. insatser och ansvar i närområdet är för mig en prioriterad fråga i utrikes- och säkerhetspolitiken. Vi ska vara aktiva och engagerade i världen, fortsatt med en diplomatkår och representation i toppklass. Men vår framgång bygger på politiskt ledarskap och på att vi tar initiativ, inte minst i närområdet. Förutsättningarna i vår del av världen förändras. Östersjösamarbetet får helt nya möjligheter med nya medlemmar i . Men det är inte självklart att balter och polacker finner samverkan med ett tvekande och ibland tövande som ett förstahandsval. Vi har inte samma lösningar i vår del, och det nordiska samarbetet är kanske inte så starkt som det borde vara. De baltiska staterna kommer med i Nato, men står utanför. Jag hävdar att alliansen har möjliggjort en säkerhetsmiljö i som i sin tur har kunnat garantera demokratiuppbyggnad och ett närmande till EU i de forna sovjetiska satellitstaterna. Nato har tjänat sina syften väl, inte bara under det utan också i dess efterdyningar. Natos närvaro på har varit en nödvändighet för återuppbyggnad och stabilitet. Inom ramen för EU:s nya försvarspolitik och i partnerskap agerar nu långt inne i Natos strukturer. Visst har tiderna förändrats det var också utrikesministerns tema i vilket borde öppna för en omprövning av förhållande till Nato som en vidareutveckling av säkerhetspolitiska doktrin. Jag tycker att vi bör göra en sådan, på samma sätt som vårt grannland just nu noga diskuterar och bedömer konsekvenserna av en förändrad omvärld. Nato är en viktig del i de transatlantiska relationerna. Vi kan ha synpunkter på president administration, men vi vet vilken roll spelar i världen. EU är den främsta politiska arenan för politik och avtal i bred bemärkelse, men det är inom Nato som gemensamma beslut i säkerhetspolitiska avseenden fattas. Det var vid Natos sammanträdesbord man i kunde visa aktivt och konkret engagemang för återuppbyggnaden i . Jag tycker att vi skulle ha varit med där, deltagandes i planläggning och strategival, och inte bara i ett senare skede med truppinsatser och ekonomiskt återuppbyggnadsbistånd. Det ligger i och i EU:s intresse att Nato förblir starkt, samlat och relevant för alla parter. har närmare relationer med Nato än vad har. Jag tycker att det är bra att har nära relationer med Nato och med EU. Tidigare års entusiasm över utvecklingen i har dock förbytts i ett berättigat ifrågasättande av vart landet under är på väg. Det fortsatta kriget mot och andra brott mot mänskliga rättigheter, grava inskränkningar i pressfriheten och rättsövergrepp mot enskilda präglar rapporteringen. Utbytet och kontakterna, men också uppriktigheten och konstruktiviteten, mellan och likväl som mellan och måste öka. Det partnerskapsavtal som finns mellan och behöver förstärkning, och inför presidentvalet och efter erfarenheterna av dumavalet finns all anledning att engagera sig mer i vad som sker i den . Med nya medlemmar får EU också nya grannar. Ett öppet med mer frihandel och nära ekonomiska och politiska relationer till de nya grannarna ger en viktigare roll. Efter ytterligare en Östersjömiljard i sjön borde vi inom ramen för RysslandEU-samarbetet definiera vilken roll kan spela med en mer aktiv Rysslandspolitik. Nya grannar gör att nya möjligheter öppnas, som närheten till konflikter såsom , , och ökar. Det är uppenbart att vi behöver och måste använda alla de olika instrument som står till buds för stabilitetsbyggande för gemensam säkerhet. När EU-utvidgning är fullbordad återstår och samt stötestenen , som jag tycker ska värderas på egna meriter utifrån uppställda kriterier. Den utveckling som skett i landet bekräftas bland annat på UD:s hemsida, där man så föredömligt redovisar sina årliga MR-rapporter. På har medlemskapsansökningar till EU formulerats från och snart även . Relationerna med både det vi kallar wider Europe och nya kandidatländer förutsätter genomtänkta strategier och handlingsförmåga. kan här spela samma hängivna och konstruktiva roll som vi förmått göra vad gäller utvidgningen mot Öst- och . Jag hoppas att vi tar oss an den uppgiften. Det stärker säkerheten och framtidsförutsättningarna för oss alla som bor här i , i vårt gemensamma . Men för att vi ska vara framgångsrika krävs det att det förs en tydlig politik med stark närvaro i EU, att den politiken är förankrad här i och att vårt land fortsätter att stå stolt och starkt i sina värderingar i det globala samarbetet. 3 (): Jag tänker ta upp , europeisk säkerhetspolitik och frågan om övergångsregler för arbetskraftsinvandring från de nya EU-länderna. I andra debattomgången kommer min partikollega att diskutera och ställa frågor om kungens och utrikesministerns resande och uttalanden i och . Jag hoppas att utrikesministern har möjlighet att stanna kvar till dess. Låt mig dock börja med att ta upp situation. Tredje världen präglas av fattigdom, men inte på samma sätt som förr också av total, massiv hopplöshet. Det går framåt på många håll. Framför allt i stiger levnadsnivån ganska snabbt i jätteländer som och . I är däremot situationen betydligt dystrare, bland annat på grund av hiv/aids. Interna reformer i är A och O. Bistånd är också viktigt i många fall. Jag noterar i regeringsförklaringen att regeringen inte heller vill binda sig för att återgå till enprocentsmålet, utan regeringen vill bara binda sig för att binda sig för att ange en bindning så att man inte blir uppbunden . Så är det. Bland reformerna är frihandel och export till världsmarknaden ofta avgörande. Men för att reformerna ska fungera väl bör de rika länderna montera ned sina handelshinder; där är och jag helt överens. Det är inte bara EU:s exportsubventioner på jordbruksprodukter som dumpar priserna för tredje världens export, utan alla jordbruksstöd och gränshinder bör tas bort. Det gynnar även konsumenterna och miljön i . har präglats bland annat av efterbörd. Hade inte och alliansen gått in i hade suttit kvar som diktator, fånglägren hade varit kvar, tortyren fortsatt och massgravar fyllts på med nya kroppar. När invasionen pågick 2003 ansåg inget parti i denna riksdag att koalitionen skulle packa ihop och resa hem med ett undantag: . Hade fått råda hade suttit kvar vid makten, tortyren hade fortsatt, och i lägren hade fångar försmäktat och försvunnit. vann kriget men inte freden. Det är självklart att vi alla hoppas på en stabilisering i . Det är önskvärt att FN och andra internationella organisationer kommer in för att stödja återuppbyggnaden. Det är också välkommet om kan få en legitim regim . Låt mig i det sammanhanget ta upp två frågor: dels försök till ny Mellanösternpolitik, kallad Greater Middle East, dels konflikten IsraelPalestina. Från att efter ha fokuserat på krig mot terrorismen förefaller ha börjat en förskjutning till krig också mot terrorismens orsaker. En sådan förskjutning är bra och något som öppet och tydligt borde bejaka. Men utrikesministern är stum på den här punkten. De angivna ambitionerna för Greater Middle East-initiativ är enorma: att inom en eller två generationer skapa demokrati, välstånd och säkerhet från i väst till i öst. Resonemanget är enkelt: Ökad spridning av demokrati minskar grogrunden och riskerna för terrorism och leder därmed till ökad säkerhet för bland annat , men också oss andra, på lång sikt. Målet får inte begränsas till kortsiktig politisk stabilitet. är bilden av regionen mörk: politiskt instabil och odemokratisk, en snabbt växande befolkning i länder som alltmer har hamnat på efterkälken ekonomiskt och som har svårt att hävda sig i den internationella konkurrensen, ingen eller föga delaktighet för invånarna i sina länders styre, särbehandling av kvinnor och få fria medier. Risken är påtaglig att frustrerade människor och regimer skaffar sig massförstörelsevapen och använder sig av terrormord. Det ska motverkas genom mindre fokus på militära medel och ökat fokus på demokrati, mänskliga rättigheter, utbildning, sociala förhållanden och frihandel. Taget på allvar går programmet Greater Middle East naturligtvis inte att genomföra utan samverkan och delat ansvar med andra länder, framför allt i . Att det här ambitiösa amerikanska programmet inte bara blir en PR-grej är följaktligen ett starkt intresse för oss i och för . EU-länderna borde välkomna och stödja initiativet. Om alla européer, i likhet med i sin deklaration, ignorerar det här initiativet ökar naturligtvis sannolikheten för att de höga ambitionerna rinner ut i sanden och att det till slut bara blir en PR-grej. Finns det ett svar, fru utrikesminister, på frågan vad regeringen egentligen tycker om detta initiativ? Låt mig påminna om att i mångt och mycket har civiliserats av . Under hela var södra ett blomstrande muslimskt rike som skapade ett uppsving utan tidigare motstycke i historien inom vetenskap, filosofi, kultur och konst och som sakta men säkert berikade det övriga . Det rådde religiös tolerans mellan islam, kristendom och judendom. När vi i gick i djurhudar, drack mjöd och plundrade våra grannländer var kalifatet i inte bara ett kulturellt centrum utan också ett materiellt centrum: 500 000 invånare, gatubelysning och 300 offentliga badinrättningar. kan vara något annat än det som vi ofta ser . Konflikten IsraelPalestina underblåser andra konflikter i . Utan en lösning av den konflikten blir det svårt att lyckas bland annat med Greater Middle East-initiativet. De två processerna måste drivas parallellt. Vi stöder naturligtvis såväl färdplanen som Genèveinitiativet för fred. bör alltid tydligt fördöma självmordsbombarna, utsända av till exempel Islamiska och Hamas. Det finns ingen ursäkt för sådana illdåd och massakrer på helt oskyldiga israeler. Lika lite som det går att lösa krisen i utan att försvinner går det att lösa konflikten IsraelPalestina utan att försvinner. Han har fallit alltför många i ryggen som har försökt att skapa fred. Antisemitismen ökar i . Hundratals attacker har genomförts mot judar och judiska institutioner. Detta måste nu aktivt motverkas. Vilka initiativ inom EU tänker regeringen ta mot den växande antisemitismen i ? EU-länderna har fattat en rad beslut som både vidgat och fördjupat vårt samarbete inom försvars- och säkerhetspolitiken. har tack och lov bejakat detta. Som land uppträder vi mer solidariskt än tidigare, ikläder oss nya bindningar och växer ihop militärt med andra. Vårt land är i praktiken i en säkerhetspolitisk om än inte försvarspolitisk allians med både EU-länderna och Nato. Svenska regeringar hade en dålig vana med hymlande och dubbla budskap: en officiell säkerhetspolitik för folket och en annan, faktiskt förd politik. Regeringen glider nu sakta men säkert åter in i hymlandet och de dubbla budskapens dåliga tradition. Jag vill varna för en spirande nygammal förljugenhet om säkerhetspolitik som vi ser växa fram på grund av regeringens ovilja till aktiv opinionsbildning i Europafrågorna. I pågår för fullt en politisk dragkamp mellan två konkurrerande system för säkerhetsgarantier, EU-försvar eller Natoförsvar. Vilket ska det vara? Regeringen har faktiskt svarat på den frågan. Den vill inte ha ett EU-försvar. I en debatt i denna kammare frågade retoriskt: Vill vi regeringen ha ett europeiskt försvar? Han svarade själv: Nej, det har vi aldrig velat ha. Eftersom regeringen sålunda säger sig vara emot ett europeiskt försvar och ogillar en dubblering av systemen med försvarsgarantier i blir Nato, genom uteslutningsmetoden, den organisation som den socialdemokratiska regeringen anser bör vara ryggraden i försvar, även om självt inte är med i Nato. Men hur kommer då regeringen att driva denna för viktiga och riktiga ståndpunkt? Vilka åtgärder kommer regeringen att vidta för att påverka den europeiska politiska processen för att motverka ett europeiskt försvar? Passivitet övertygar ju ingen. Lägg märke till när säger att den nuvarande alliansfria politiken tjänar och tjänat oss väl att den politiken haft som europeiskt ingångsvärde närvaro och Natos välutvecklade säkerhetssystem. Att inte hamnade i Sovjetsfären beror mera på kartans utseende, Natos faktiska skydd av , som är väl kartlagt, och ren tur. Men, bortsett från kartan, de här förutsättningarna gäller inte nödvändigtvis . är för ett svenskt Natomedlemskap . Jag kan återkomma till skälen . Så till frågan om övergångsreglerna. Låt mig börja med en grundläggande insikt som tål att upprepas: Arbete skapar välstånd. Ju mer arbete som utförs i , desto högre välstånd blir det i . De flesta analyser av befolkningsutvecklingen kommer fram till att kommer att få brist på arbetskraft på grund av en allt äldre befolkning och att arbetskraftsinvandring kommer att behövas. Många i arbetarrörelsen vill ha regler mot att människor kommer hit för att arbeta. Det är inte fokus. Vi vill ha regler mot att människor missbrukar bidragssystemen. Det är en väldig skillnad. Att arbeta i är något gott och eftersträvansvärt, vare sig det utförs av en svensk eller en invandrare. LO vill bestämma villkoren för arbete i . Det kallas med en förskönande omskrivning för ordning och reda på arbetsmarknaden. Senast såg vi hur LO med statsrådet i spetsen fick igenom krav på utvidgad facklig makt över företag där det över huvud taget inte finns några fackliga medlemmar. Det är feltänkt. Om lönearbete försvåras leder det till ett fortsatt omfattande svartarbete med tillhörande kriminell verksamhet. Dessutom kommer fler nya EU-medborgare att välja att arbeta i som egenföretagare. Jag ser i och för sig inget problem med det. Vi i välkomnar företagare. Men det krånglar till livet för dem som hellre skulle vilja jobba som anställda. Det finns ett krav på att man ska arbeta minst för att få tillgång till bidragssystemen inom EU. Vi i vill ändra denna regel. Vi har därför drivit den här frågan i . En sådan lösning har flera fördelar. Det blir en permanent lösning. Det blir ingen diskriminering av de nya EU-ländernas medborgare. Vi skulle få en regel som gäller alla; vill man bosätta sig i ett annat EU-land, ja, då ska man också kunna försörja sig där. , som är en av våra Europaparlamentariker, driver denna fråga i parlamentet. Han har haft en viss framgång. kommer hans ändringsförslag till utskottsvotering. Men det hade säkert gått mycket lättare för , , om , regeringen och utrikesministern också hade varit engagerade för ett resultat i parlamentsbehandlingen. Och vad i all världen gör de socialdemokratiska Europaparlamentarikerna i denna fråga? Varför är socialdemokratin så passiv i ? Så sent som var till exempel statssekreterare helt passiv vid mötet när tiotimmarsdirektivet var uppe. Det är för mig obegripligt eftersom man i Statsrådsberedningen , tidigare , börjat fundera över denna fråga. Eller är det så att det bakom alltihop finns en bakslug politisk beräkning av ? På svensk arbetsmarknad finns det väl ungefär fem miljoner människor. Att få ett antal tusen fler arbetande personer kan knappast vara annat än en tillgång, eftersom mer arbete skapar ökat välstånd. Det som skulle kunna bli ett problem däremot vore om utsattes för en massinvasion av bidragssökande som genom tiotimmarsregelns låga nivå skulle kunna kvalificera sig för bidrag. Men låt oss då fokusera på det problemet. vill ta bort orimliga rättigheter till bidrag, men inte rätten till arbete. Tack för att ni har velat lyssna! 4 (): Den svenska utrikespolitiken uppvisar stora brister, brister som präglas av vår historia. Utrikespolitiken måste förändras om vi ska kunna bidra till en bättre värld. Vi står inte upp tydligt för en utrikespolitik som baseras på våra grundläggande värden och värderingar. Vi saknar utrikespolitisk konsekvens och civilkurage. Därmed förlorar vi trovärdighet och inflytande inom områden som är angelägna för vårt eget land och för vårt eget folk. Den socialdemokratiska regeringen har präglat utrikespolitiken i alltför många decennier. Socialdemokratin har bedrivit utrikespolitik med samma tankemönster som om det handlat om allmänt fackliga intressen, att sätta egennyttan först och lämna andra parter därhän. Historiskt har detta lett till kortsiktig utrikespolitik för att skapa arbetsro för dagen i vårt hörn av världen. Låt mig bara ta upp några exempel. Den socialdemokratiska regeringen kritiserade aldrig fullt ut kommunismens människofientliga politik under det i . Inte ens efter det kommunistiska systemets sönderfall 1989 har man kritiserat kommunismens brist på demokrati och på öppenhet utan man har lagt locket på. Regeringen mobiliserade heller aldrig någon kamp mot nationalsocialismens elitistiska människosyn under . Man låg lågt. Den kritiserade däremot högljutt kamp mot kommunismen i . Vilken politik och vilka värderingar var då vägledande för den socialdemokratiska regeringen? Vi kan aldrig lämna vår historia bakom oss helt den kommer alltid att förfölja oss in men vi kan och bör förändra vår utrikespolitiska profil. Vi måste komma bort från bilden av ett som lägger locket på, ett som är värderingsmässigt alltför svagt, ett som gärna står vid sidan om och kritiserar samt ett som flaggar för neutralitet och alliansfrihet i en värld som kräver ställningstaganden och mer deltagande . Det är skillnad på då och . Våra fäder och mödrar hade att försvara vårt land mot fiender som kunde tränga över rikets gränser för att inta och förgöra vårt samhälle och våra medborgare. Det krävde sin tids ställningstaganden, och det kan och bör vi visa förståelse för. Men världen har radikalt förändrats på bara , och därför är den gamla utrikespolitiken obsolet. Den nya världsbilden visar en helt annan karaktär oavsett om vi gillar det eller inte. Ekonomin har blivit internationell och gränsöverskridande. Handeln är global. Näringslivet är nästan mer internationellt än vad politiken är . Miljökonsekvenserna är internationellt gränsöverskridande. Turismen är internationell. Informationen i TV, Internet, radio och telefon är helt gränsöverskridande. Vi kan ha direktkontakt med vem vi vill och när vi vill. Denna internationalisering och globalisering innebär att själva motivet och målet för utrikespolitiken förflyttas från att ta till vara geografiska intressen här i vårt nordiska landskap till att bli en allierad partner på en världsarena. För ett litet land som innebär partnerskap i utrikespolitiken att vi får lov att ansluta oss till andra större intressesfärer. Som ensam är man svag och utsatt. Men är då en partner som bygger allianser? Jo, är en etablerad partner både i EU och i FN. Det når ganska långt, men det räcker inte. Det uppstår ständigt nya konflikter med motstående intressen där vi måste ta ställning. Det är då vi kristdemokrater anser att svensk utrikespolitik ska ta ställning utifrån grundläggande värderingar såsom demokrati, öppenhet, mänskliga rättigheter och rättsstatens principer. Vi anser att ska stå upp för dessa värden och värderingar då vi tar ställning till partnerskap och när vi blir engagerade i olika konflikthärdar. Vi anser att endast ska ge stöd till demokratiska regeringar och ta politiskt avstånd från odemokratiska regimer. bör stötta länder och partner som agerar för att stärka dessa viktiga värden globalt. Låt mig peka på några ställningstaganden av den i aktuella konflikter. I gömmer sig regeringen bakom geografiska och kulturella orättvisor i stället för att låta grundläggande värderingar styra hållningen till parterna. borde här stå upp för öppenhet, demokrati, flerpartisystem och fria medier i den konflikten.