prot · GR09127 · 2004-06-14 00:00:00 — För att stärka de svenska universitetens och högskolornas konkurrenskraft är det också angeläget att lärosätena blir bättre på att samverka och profilera sig inom sina starka områden. För att utveckla svensk högre utbildning är det angeläget att högskolan är öppen mot omvärlden och rymmer såväl svenska som utländska studenter. Vi vill också öka antalet utländska studenter i . Det är inte självklart att de svenska skattebetalarna ska betala detta. är det möjligt för svenska lärosäten att sälja uppdragsutbildning till uppdragsgivare utanför EES-området. Köpare är då en offentlig eller privat organisation. Men för att rekrytera ännu fler utländska studenter till framför allt magister- och forskarutbildningar bör universitet och högskolor kunna erbjuda enskilda studenter från länder utanför EES utbildning mot betalning utan att avgiftsfriheten i övrigt hotas. Härigenom skulle vi kunna attrahera fler utländska studenter och ge de svenska högskolorna ytterligare ett incitament att öka internationaliseringen. Naturligtvis bör det finnas möjligheter att få stipendier, exempelvis genom utbytesprogrammet som är inriktat mot utvecklingsländer för att finansiera studieavgifter för studenter med små ekonomiska resurser. 17 (): Jag får väl börja med att tacka statsrådet för svaret. Det var mycket intressant, och det tyder på en betydande flexibilitet hos statsrådet. då jag fick svar på en nästan identisk interpellation lät det helt annorlunda. Då sade statsrådet: skillnad från är jag inte beredd att verka för en uppdelning av studenterna i EU-medborgare eller EES-medborgare å ena sidan och övriga å den andra sidan samt skärpa reglerna för de . En sådan uppdelning skulle motverka internationaliseringen av högskolan och i första hand drabba studenter från länder med svagare ekonomi. Över huvud taget var det svar som jag fick fullt av indignation, en vämjelse över hur man kunde komma på ett så ohyggligt förslag som att ta betalt för utbildningen för studenter som kommer från länder utanför EES-området. Men är det, som sagt, annat ljud i skällan, och kan statsrådet tänka sig att ta betalt av studenter som kommer från länder utanför EES-området, men detta får inte hota avgiftsfriheten i övrigt. Hur detta kan gå till begriper jag inte riktigt. Antingen tar man betalt och då är det inte avgiftsfritt längre eller också tar man inte betalt. Men detta kanske jag kan få en förklaring till. Vad är det då som har hänt under det här året? Har statsrådet möjligen tagit intryck av mina tankar? I så fall är jag väldigt stolt och tycker att det är mycket roligt att vi även från moderat håll kan komma med idéer som faller i god jordmån. Eller vad är det i övrigt? Det är naturligtvis ingen slump att det ser ut på det här viset. Det är inte heller någon felskrivning. När jag citerar så mycket annat kan jag kan också passa på att citera ur en artikel i . Det är en artikel som handlar om . Under rubriken motstånd till sålda studier står följande: Utbildningsminister fick i går stöd för sitt kontroversiella förslag att högskolor ska få rätt att sälja utbildningar till utländska studenter. Det är mycket intressant att vi har fått se denna omsvängning. Jag skulle gärna vilja få en ordentlig förklaring från statsrådet här. Vad är det som gör att någonting som var fullständigt groteskt och oacceptabelt har blivit fullständigt acceptabelt, så acceptabelt att statsrådet till och med inför sin partikongress kan arbeta aktivt och tydligt för att vi ska ha möjlighet att ta betalt för de studenter som kommer från länder utanför EES-området och som vill ta del av den svenska högre utbildningen? 18 Utbildningsminister (): Det finns en avgörande komplikation i att göra som jag gör, argumentera för att vi bör kunna få möjlighet att ta ut avgifter från studenter från länder utanför EES-området, och det är det debattklimat som finns i . Det handlar om att och ett antal andra företrädare för den svenska högern vill införa avgifter för svenska studenter. Det är detta som oroar , flera lokala kårer och en del andra också i mitt parti för att man kopplar ihop dessa två frågor. Detta har också varit ett av mina huvudargument för att avvisa möjligheten att ta ut avgifter. Men jag har efterhand blivit övertygad eftersom jag själv är en benhård förespråkare för avgiftsfria studier för svenska studenter. Jag har själv drivit frågan om att knäcka den sociala snedrekryteringen som min profilfråga den öppna högskolan som faktiskt börjar ge resultat. Jag har upptäckt att det finns ett enormt starkt stöd i vårt samhälle för att värna avgiftsfriheten. bedömer jag det därför snarare som att om man från högerhåll vågar driva frågan om avgifter för svenska studenter kommer det att bli en mycket stark valfråga för oss. Då känns den flanken tryggad och säkrad. har vi en utveckling då vi ser alltfler studenter som kommer från , från och från rader av länder med stark ekonomisk utveckling där förhållandevis välmående familjer och förhållandevis rika familjer sänder ut sina ungdomar för att få en högre utbildning någonstans i världen. De kommer till , de kommer till , och de kommer till rader av länder , och de kommer också i större utsträckning till . Och det är klart att det är någonting väldigt positivt. Vi vill att våra högskolor ska internationaliseras. Men det är klart att om den här studentgruppen ökar stort i antal kommer det inte att vara rimligt att finansiera det med svenska skattemedel. Därför öppnade regeringen för att sälja uppdragsutbildning till utländska studenter från länder utanför EES-området. Det gällde redan vid vårt förra debattillfälle. Men vi har också sett att det bör vara möjligt att öppna för enskilda avgifter utan att avgiftsfriheten för de svenska studenterna hotas, det som ser som ett av skälen till att införa avgifter för utländska studenter för att sedan kunna rulla in dem över de svenska studenterna. Sedan har vi ett par andra omständigheter som är viktiga för oss. För är utbytet med de baltiska länderna centralt. Det var det som debatten handlade om mellan och mig den litauiske fattige studentens möjlighet att komma till och studera. är det säkrat. är medlem i Europeiska unionen. Studenter därifrån studerar i på samma villkor som en svensk student. Dessutom börjar nu EU bygga upp utbytesprogram med länder utanför EU-området som har en sådan konstruktion att om en fattig student får ett stipendium till ett svenskt eller ett brittiskt universitet via det nya ingår i stipendiet kostnaden för utbildningen. Den kan vi med dagens regelverk inte ta emot, utan den ersättningen stannar hos studenten och kommer inte våra universitet till del eftersom de inte får ta ut avgifter av enskilda studenter som kommer från länder utanför EES-området. Det är i sig ett praktiskt skäl för att öppna för dessa universitet och högskolor att ta den ersättningen. Det är nämligen redan våra skattebetalare som har betalat det stipendium som ska gå till utbildningens kostnad. Goda skäl talar alltså för att öppna upp för denna möjlighet. Men goda skäl talar också för att man ska vara mycket strikt och att man ska ha en mycket klar och tydlig debatt om att det aldrig får innebära att vi tar ut avgifter från svenska studenter. Det är ju uppfattning att vi ska göra. 19 (): Frågan om avgifter för svenska studenter berörs inte i denna interpellation. När jag ställer en sådan fråga ska jag gärna diskutera den. Men jag avstår från en debatt om den just nu av precis samma skäl som jag avstod från den debatten förra gången som vi debatterade den här frågan. Företrädare för svensk höger det dryper av konservatism och något mörkt. Det är mörkermän med dunkla krafter som förgiftar tillvaron. Men om statsrådet i den här frågan säger att jag företräder den svenska högern är jag i ganska gott sällskap, därför att den uppfattning som jag på den här punkten ger uttryck för delas av företrädare för den engelska vänstern . Vad som är höger i ett land är uppenbarligen vänster i ett annat land. Men det var en liten parentes. Jag tänkte att jag i stället skulle uppehålla mig vid en annan skrivning i det här svaret som är ganska intressant. Det står: Regeringens grundläggande uppfattning är att utbildning bör betraktas som en social rättighet. Det är intressant. Om det är en social rättighet får man börja med att resonera kring: Vad innebär denna rättighet, på vilka villkor och för vem? Det är inte en rättighet för alla att utbilda sig till läkare. Det är inte ekonomin som avgör om man kan utbilda sig till läkare eller till någonting annat utan snarare studieresultaten. Men man kan inte säga att det är en rättighet om inte alla har möjlighet att åtnjuta detta. Denna rättighet, den sociala rättigheten till utbildning, gäller inte alls alla utbildningar. Den som vill bli exempelvis pilot får betala själv, och den som vill bli arkitekt får utbildningen betald. Den som vill läsa till psykolog på ett svenskt universitet får utbildningen betald, men den som vill ägna sig åt att bli terapeut enligt några andra psykologiska metoder får betala den själv. Detta är alltså en rättighet som innebär ordentliga inskränkningar. Hur kan man då tala om en rättighet? Men det finns andra bitar i detta. Om vi talar om en rättighet finns det också en skyldighet. Och i det här fallet är det så att min rättighet eller din rättighet eller alla andras rättighet att få en utbildning motsvarar min rättighet, din rättighet och alla andras skyldighet att erbjuda en utbildning, närmare bestämt är det skattekollektivets skyldighet att via sina skatter finansiera utbildningen. Man kan tycka vad man vill om detta. Däremot är jag nog beredd att säga att jag inte är säker på att det svenska skattekollektivet ska ha skyldighet att finansiera utbildning för studenter, för ungdomar, som kommer från länder utanför EES-området. Skälet till att jag säger är att utanför EES-området finns inte den typ av program som finns inom EES. Det är därför som det är intressant. Jag kan inte se att det svenska skattekollektivet ska ha denna skyldighet. Är det så att statsrådet anser det kan det här bli väldigt dyrt för det svenska skattekollektivet. Vi är vana vid att tala om rättigheter. Detta finns i för mänskliga rättigheter, i för mänskliga rättigheter och i den svenska grundlagen. Men parallellt med detta har man också försökt att skapa ett resonemang kring mänskliga skyldigheter. Tyvärr har man inte kommit så långt på den vägen. Slutligen skulle jag gärna vilja höra hur statsrådet ser på det här med skyldigheten. Är det så att det är skattekollektivets skyldighet att utan inskränkningar stå till tjänst när det gäller att finansiera den här typen av utbildning? 20 Utbildningsminister (): Regeringens ideologiska hållning till avgiftsfria studier är väldigt väl beskriven i vår proposition om den öppna högskolan, som är grunden för hela den expansion av högre utbildning som vi har gjort sedan Socialdemokraterna kom till regeringsmakten en kraftig expansion som har kostat i nya resurser till högskoleutbildning och studiemedel. Skattebetalarna har ställt upp på detta. Det har man gjort därför att man tyckt att det är rimligt att vi alla solidariskt ställer upp och finansierar högre utbildning avgiftsfritt för våra studenter. Vi tror att det är bra inte bara för dem utan för oss alla. Om vill sätta i fråga utbildning som en social rättighet närmar sig precis det som det är väldigt viktigt att reda ut. Vill , ledamot i riksdag, införa avgifter för svenska studenter när de läser på högskolan? Den åsikten har givit till känna i många olika sammanhang. Det vore bra om du också gjorde det här i . Jag har dessutom sett att en av Svenskt Näringslivs främsta representanter, en av ekonomerna på deras huvudkontor, i debattartiklar ger till känna att tydligen också vill införa avgifter för svenska studenter när det gäller högre utbildning. Det är i så fall en stor omsvängning och en omsvängning som kommer att möta en stenhård debatt. Jag är alldeles övertygad om att de partier som står för en avgiftsfri svensk högskola kommer att få ett mycket starkt stöd. Då kommer vi in på diskussionen om vad som är en social rättighet. Jag är alldeles övertygad om att svenska medborgare menar att det ska vara avgiftsfritt för våra studenter när de läser på högre utbildning. Alternativet är att vi får en mycket kraftigt ökad social snedrekrytering. Vad Labour gjort i menar jag är högerpolitik. Att införa avgifter, som dessutom höjs året därefter, är inte en klok politik när det gäller att se till att alla får möjlighet till högre utbildning. De lever i en annan verklighet. Där finns inte möjligheten att ta ut den typ av skatter som vi kan ta ut här än så . Det är ingen bra politik, och detta kommer att innebära men för den brittiska utvecklingen när det gäller universitets- och högskolestudier. Vill ha avgifter? Jag vill inte det. Däremot är det rimligt att se till att också svenska universitet när vi nu får alltfler studenter från , och andra viktiga delar av världen studenter som reser ut i världen för att köpa sig en utbildning kan ta ut kostnader för den. Annars blir resultatet, som någon av SFS:s företrädare sagt till mig, att man får hålla tillbaka antalet utländska studenter. Det vill inte jag göra. Jag tror att det är väldigt bra för våra universitet och högskolor att vi kan öka antalet utländska studenter. Men då kommer vi in på nästa viktiga del: Vi måste se till att höja biståndet och använda biståndsmedel till att erbjuda studenter från tredje världen att komma till och studera och svenska studenter att studera i tredje världen. För bara bildade vi här ett nytt program, , som stärkt utbytet mellan och och mellan och och flera olika för viktiga länder där vi har den här ömsesidigheten i samarbetet. Jag bedömer att den typen av utbytesprogram blir ännu viktigare när vi får möjlighet att ta ut avgifter från rika studenter från olika delar av världen. Det kommer vi med säkerhet att kunna erbjuda framöver. Studenter från fattiga länder kommer inte hit om de inte ingår i ett utbytesprogram. De behöver resurser och möjligheter att komma hit få möjlighet att bo här för att kunna studera här. Då räcker det inte med bara avgiftsfriheten. Den stora ideologiska skillnaden mellan mig och gäller avgiftsfriheten för svenska studenter. Där vill jag ha ett svar också i den här diskussionen. 21 (): Vi kan väl enas om att utbildningsminister och jag är överens om vissa saker. Vi är överens om att det svenska skattekollektivet inte har skyldighet att finansiera högre utbildning för ungdomar som kommer från länder utanför EES-området. Det tycker jag är bra och ett stort steg framåt . Det är vi alltså överens om. När det sedan gäller avgiftsfinansiering för svenska studenter och för studenter inom EES-området envisas med sin fråga gång på gång. Men min interpellation handlar inte om den. Mitt partis linje är absolut glasklar i den här frågan: Man vill inte avgiftsfinansiera högre utbildning. Vad jag tycker i hemmet, i köket, är en sak som jag vet, och det vet också eftersom har läst vad jag skrivit. Men det är inte partiets linje. Ska jag företräda partiets linje så är den glasklar: Man vill inte ha avgifter. Vem vill då ha avgifter? Ja, uppenbarligen vill ha avgifter, och universiteten vill ha avgifter. Jag läste ett utdrag ur en intervju med en professor nere i som säger: Får vi inga avgifter får väl studenterna räkna med att det blir en ganska medioker utbildning. Problemet är faktiskt att universiteten i har mycket stora problem. De har problem med att klara den internationella konkurrensen. Detta är just den andra sida av myntet som vi talar om. Vi talar ju om att öppna upp för utländska ungdomar att komma hit och för svenska ungdomar att åka någon annanstans. Jag tycker att det är en mycket bra linje att följa. Men för att vi ska vara konkurrenskraftiga och attraktiva även för engelska, tyska, amerikanska och franska ungdomar måste vi också ha utbildning och forskning som håller god internationell klass. Hitintills har jag inte mött en enda företrädare för universiteten som sagt att resurserna är tillräckliga för att medge en sådan god konkurrensmiljö. 22 Utbildningsminister (): Jag begär inte och tror inte heller att vi någonsin i någon verksamhet kommer i den situationen att man säger: Nej, några ytterligare resurser vill vi inte ha. Det är klart; det ligger i sakens natur. Men se på vad satsar på högskoleutbildning och jämför det med resten av världen! Då ligger tillsammans med och högst i kostnad per student. Det syns rent fysiskt. Det är bara att besöka våra föreläsningssalar och seminarier och jämföra med vad vi ser i södra till exempel. När det gäller kostnader och ersättning per student håller vi en mycket hög kvalitet. När jag blev utbildningsminister noterade jag en svaghet i den politik som hade bedrivits i kvalitetskontrollen av högre utbildning. har vi skapat kanske allra tuffaste kvalitetsutvärdering av svensk högre utbildning. bedriver ett mycket ambitiöst utvärderingsarbete där professorer tillsammans med studenter och ibland också arbetsmarknaden utvärderar de olika utbildningarna. I nästan alla av dem har vi också internationell expertis närvarande. Resultatet i är mycket tydligt: Svensk högre utbildning står sig mycket väl i den internationella konkurrensen. Också det är ett tecken på att internationaliseringen för oss är någonting som vi ska vara glada över. Vi ser också att attraktionskraften i svensk högre utbildning finns där. till EU-programmen är det fler som kommer till än svenska studenter som reser ut. Vi ser ett ökat intresse från och för att komma hit och utbilda sig här i . Detta är mycket positivt. Men det är klart att vi måste ha en rimlig möjlighet att ta ut kostnaderna för det. Annars blir vi tvungna att begränsa det intresset. Det vore olyckligt för universitetens utveckling. Min bedömning är att i universitetsvärlden finns det ingen ledande opinion för avgifter. De vet vad som inträffat i alla länder där avgifter införts. Då dras nämligen också det statliga stödet in, för man upptäcker andra sätt att finansiera detta. Det vore en mycket dålig politik. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2003/04:444 om utbildning av entreprenörer 23 Utbildningsminister (): har frågat mig hur jag avser att agera för att skapa förutsättningar för och utbildning av nya entreprenörer. Dagens unga ska svara för framtidens tillväxt och skapande av en hållbar samhällsutveckling. Det är viktigt att vårt utbildningssystem lägger grunden för detta på alla nivåer. Företagsamma personer behövs som företagare, som anställda, i organisationslivet och i samhället i övrigt. Jag vill gärna lyfta fram några av de möjligheter till entreprenörskapsinriktad utbildning som redan existerar inom vårt utbildningssystem . Sedan finns det utrymme för ytterligare förbättringar på området, vilket jag återkommer till. När det gäller utbildning av nya entreprenörer kan det för grund- och gymnasieskolans del handla om såväl att uppmuntra ungas kreativitet, initiativkraft och problemlösningsförmåga generellt som att ge mer specifika kunskaper i företagande. Som jag ser det lägger våra läroplaner för det obligatoriska skolväsendet och de frivilliga skolformerna en god grund för båda dessa varianter. Skolan ska bidra till elevernas utveckling till aktiva och självständiga individer som känner tillit till sin egen förmåga. Utbildningen ska utveckla elevernas förmåga att lösa problem, ta egna initiativ och eget ansvar, såväl självständigt som tillsammans med andra. Detta är färdigheter som skolan ska utveckla hos alla elever, som en grund för deras framtida aktiva arbets-, fritids- och samhällsliv. Till detta kommer den mer specialiserade entreprenörskapsutbildningen, som erbjuds på många skolor och som mer tydligt inriktas på att förbereda för ett framtida företagande. I gymnasieskolan finns kursen Projekt och företagande, vars mål är att stimulera intresset för och ge kunskaper om entreprenörskap, företagande och projekt som arbetsform. Det obligatoriska projektarbetet är också ett inslag i gymnasieskolan som syftar till att främja elevernas förmåga till planering, genomförande och uppföljning av ett eget projekt. Omkring 10 000 gymnasieelever på nära hälften av landets alla gymnasieskolor driver ett övningsföretag inom ramen för Ung Företagsamhet. Ung Företagsamhet är en ideell organisation som erbjuder ett utbildningskoncept till skolor som innebär att eleverna i praktiken får prova på att planera, driva och avveckla ett företag. Denna erfarenhet ger eleverna värdefulla kunskaper och insikter inför ett möjligt framtida arbetsliv som entreprenör och företagare. För yngre elever finns andra utbildningsmaterial som stimulerar företagsamhet och kreativitet mer generellt. I propositionen Kunskap och kvalitet elva steg för utveckling av gymnasieskolan (prop. 2003/04:140) har regeringen framhållit vikten av ett entreprenörskapsperspektiv i gymnasieskolan. ska i sin kommande kursplansöversyn se hur detta och andra viktiga perspektiv kan göras tydliga i gymnasieskolans kurser. I propositionen framhåller regeringen också att gymnasieskolans grundläggande yrkesutbildning ska utveckla både generella nyckelkompetenser och specialistkunskaper av en sådan omfattning att elevens kompetens svarar mot arbetslivets krav för anställning eller verksamhet i eget företag. Regeringen har tillsatt en yrkesutbildningsdelegation med uppgift att arbeta för höjd kvalitet i yrkesutbildningen och en ökad samverkan mellan skola och arbetsliv. Även inom vuxenutbildningen finns utbildningsformer där entreprenörskapsfrämjande utbildning med fördel kan genomföras, till exempel inom den kvalificerade yrkesutbildningen. Genom att utbildningarna utformas i nära samarbete med det lokala arbetslivet finns goda möjligheter att skräddarsy utbildningarnas inriktning så att de svarar mot lokala behov. finns entreprenörskapsinriktad KY, kvalificerad yrkesutbildning, till exempel inom turism, gastronomi, vård och omsorg samt upplevelseindustri. Universitet och högskolor erbjuder också en lång rad kortare och längre kurser med inriktning mot entreprenörskap och företagande. De så kallade Drivhusen, som finns på nio universitet och högskolor runtom i landet, kan ge studenterna hjälp och stöd för att förverkliga sina idéer och starta ett eget företag. Entreprenörskapsinriktad utbildning bör kunna utvecklas ytterligare i regional samverkan, med utgångspunkt i de kompetens- och utvecklingsbehov som föreligger. Det svenska decentraliserade utbildningssystemet erbjuder goda möjligheter till regional och lokal anpassning, vilket till exempel kan användas till att utforma entreprenörskapsfrämjande utbildningar och inriktningar såväl inom gymnasieskolan och den kvalificerade yrkesutbildningen som inom högskolan. Regeringen uppmuntrar till detta och framhåller vikten av att i utbildning på alla nivåer främja ett företagsamt förhållningssätt och ta till vara och utveckla kreativiteten hos elever och studenter. 24 (): Jag vill förstås tacka för det positiva svar som jag har fått på min fråga. Det visar att statsrådet och regeringen tar frågan på allvar och jobbar med den. Jag kommer från en del av som traditionellt sett har haft ett ensidigt näringsliv, med ett fåtal storbolag som ägt och drivit såväl skogsindustri som järnhantering. Detta har präglat människor, så just eget företagande och egen kraft är inte den första tanke man har haft genom tiderna. En sådan tradition gör man sig inte av med på en kafferast. Det krävs och kommer att krävas åtskilliga insatser för att eget företagande ska kännas som någonting som man kan överväga efter genomgången utbildning av något slag. Det krävs självtillit, självförtroende, kunskap, mod, idéer och kapital. Jag är övertygad om att både yngre och äldre i arbetskraften bär på idéer och kunskaper, medan de andra delarna, självtilliten, självförtroendet och modet, kan det vara sämre ställt med.