prot · GR09121 · 2004-05-25 00:00:00 — Nationen är skuldfri, säger . Ja, men hur är det med staten, det fögderi som har ansvaret för? Är staten skuldfri? Vad är vi skyldiga? Ja, 1 200 miljarder någonstans. Ökar eller minskar den skulden? Ta ansvar för ditt fögderi, . Var dumma som övergav sin politik? Det är helt och hållet upp till att bestämma. Det är också upp till Socialdemokraterna att bestämma sin egen politik, självklart. Men vi vill varna för den inriktning som vi har med världens högsta skatter och, som jag visade, kommande dramatiska skattehöjningar. Ändå får vi väldigt svårt att klara utgifterna. Vad bör vi göra? Höja skatterna, säger statsministern. Jag säger: Öka skatteintäkterna genom att föra en politik som gör att fler människor kommer i arbete. Det är den politiken som behöver, . 45 () replik: Jag har en liten fråga, som för en del människor är en väldigt stor fråga och som gör mig lite nyfiken. Jag vill först hälsa välkommen till den här partiledardebatten. Vi har faktiskt val . Vad jag hörde nämnde inte det valet, eller åtminstone var det något som i så fall smet förbi väldigt snabbt. Jag tycker att det är synd. Jag tycker att det är viktigt att svenska folket är med och röstar . Jag tycker att det finns många viktiga frågor att ta upp både i och kring det EU som vi ser växa fram. En sak som händer just nu gäller ett krav som har funnits lite grann i luften . En del länder har velat föra in religionsfrågan i konstitutionen. ska nämnas eller åtminstone kristendomen och vara en grund för EU-konstitutionen. Jag tycker att det skulle vara intressant att höra var står i den frågan. Det är sju länder som har lämnat in kravet på att det ska finnas med i vår nya konstitution. Tycker och kd att det är ett bra och viktigt krav? 46 () replik: Efter detta hyser jag inga förhoppningar om att någon ska höra något av det jag säger. Men jag dristar mig ända att svara. var med när vi diskuterade den här frågan. I mitt första inlägg ägnade jag en ganska god bit åt EU-valet. Kolla i protokollet så får du se. Frågan handlade om religionen bör nämnas i konstitutionssammanhang. Det finns en del länder som har föreslagit det. Vi biträder det förslaget att man i det som kallas för preamble, inledningen till konstitutionen, ska berätta på vilka värderingar som det här bygget vilar. Vi kristdemokrater anser, och det tror jag är oomtvistligt bland historiskt kunniga och religionssociologiskt kunniga, att religionen har haft ett oerhört värde för att bygga en värdegrund. I vår del av världen handlar det om kristendomen. Då är det viktigt att skilja på det som är värdegrund och det som är trosfrågor. Det här kan man nämna och beskriva utan att man för den skull har ett uns av tro, eller för den delen någon annan tro. Vi tycker att det är angeläget att värdefrågorna nämns och att det hänsyftas till den religion som har varit grunden för vår del av världen. Därifrån kommer de värderingar som jag tror att vi delar när det gäller mänskliga rättigheter, demokrati och så vidare. Att hänvisa till det kan aldrig vara fel. Tvärtom är det ägnat att väcka en viss förvåning om säger att detta är fel. 47 () replik: lever vi i en värld där olika religioner lever sida vid sida. Ett av de stora problemen är just den ökande konflikten mellan olika delar av världen västvärlden, den kristna världen, den amerikanska inställningen till att religion och politik blandas, som man gör i den amerikanska regeringen liksom man gör i många länder i andra delar av världen. Jag undrar om man inte riskerar, om också EU i sina grundläggande statuter i sin grundlag befäster och skriver in just en religion, att skynda på och öka den här typen av konflikter? Alla kanske inte känner sig hemma med andra religioner och andra förutsättningar med en sådan grundlag. 48 () replik: Problemet är brist på värderingar som slår vakt om människovärde. Problemet är brist på värderingar som leder fram till en sund demokratisyn. Problemet är brist på värderingar som leder till ett ansvarstagande människor emellan, inte att det finns för mycket av dem. behöver inte bekymra sig för företrädare för andra religioner. De är tvärtom oftast de första att hylla tankarna på att vi ska beskriva de värderingar som vi har byggt vårt samhälle på, för det skapar också ett öppet och tryggt samhälle där de kan leva med sin tro och sina uppfattningar. 49 (): demonstrerade miljoner människor över hela världen mot planer på ett angreppskrig mot . Motståndet växte efter , och lögner som skulle rättfärdiga ett krig. Krigsförespråkarna i upprepade lögnerna som argument för krigföring. har överväldigande bevis presenterats som visar att Bush och Blair ljög och att de försökte föra världsopinionen bakom ljuset. Vad säger och om krigspolitik ? fortsätter också att hålla den krigströtta israeliska ekonomin under armarna så att ockupationen, förnedringen och övervåld på palestinskt territorium kan fortsätta med oförminskad styrka. har vi nåtts av fruktansvärda bilder från där israelisk militär har rivit mängder av hus med schaktmaskiner och sprängladdningar. Ett femtiotal palestinier dödades och hundratals människor blev hemlösa. justitieminister jämförde rivningarna i med den förföljelse som hans mormor utsattes för i Nazityskland. Enligt en undersökning av EU:s är den gemensamma uppfattningen hos en klar majoritet av EU:s medborgare att krav på världsdominans tillsammans med aggression mot det palestinska folket utgör det största hotet mot världsfreden. hot mot länder som vägrar att foga sig i diktaten från blir allt tydligare, och även här i har haft inflytande över beslut fattade av . avvisades två egyptier trots att de riskerade att utsättas för tortyr och omänsklig behandling av egyptiska myndigheter. Dessa avvisningar skedde efter begäran av och verkställdes med hjälp av amerikansk säkerhetstjänst. Detta är fullständigt häpnadsväckande. I strid med grundlag och internationella konventioner har upplåtit sitt territorium för supermaktens agenter som agerade i ett utvisningsärende som lett till att de avvisade utsatts för tortyr, dömts i militärrättegång och förvägrats humana villkor och rättssäkerhet. Justitieminister kände först inte till fallet när han tillfrågades. Därefter ändrade han sig och medgav att han hade fått information. Sedan avslöjades det att till och med diskuterat lagändringar med anledning av denna avvisning som verkställdes av amerikansk säkerhetstjänst. säger justitieministern att vi måste vänja oss vid att andra länders säkerhetstjänster agerar i . Det måste vi inte alls. Vi är fortfarande ett självständigt land som har att fatta egna beslut om vilka som får agera på svensk mark. Men då krävs det en regering som vågar stå upp mot supermakten, en regering som inte faller i fällan att bekämpa terrorismen med odemokratiska metoder som undergräver rättssamhället. Den europeiska unionen har också lydigt följt i spåren i det så kallade kriget mot terrorismen. Nya lagar har antagits med anmärkningsvärd snabbhet, så kallade terrorlistor har upprättats och människor har utsatts för bestraffningar utan rättegång och dom. EU framstår alltmer som en statsbildning i vardande. Sedan blev medlem har mängder av beslut flyttats till EU-nivå, men inte ett enda exempel finns på det motsatta, att beslutanderätt har återförts från EU till nationella parlament. vill en del införa en grundlag för EU. De EU-positiva partierna vill besluta om den utan att väljarna lägger sig i. ska bestämma, säger man. Det vet ju alla hur representativ är för svenska folkets uppfattning om EU. Det visade sig ju senast i samband med folkomröstningen om EMU. Om riksdagsledamöterna hade fått besluta i frågan skulle ha röstat ja och ha röstat nej. Men fick folket bestämma, och då röstade nej och ja. Trots att åtta länder redan har beslutat om folkomröstningar vågar ja-partierna inte möta väljarna för att övertyga dem om EU-konstitutionens välsignelse, och egentligen är det inte så underligt. Grundlagsförslaget innebär att fler frågor ska avgöras av EU och fler beslut ska fattas med majoritet i stället för med enhällighet. Det militära samarbetet ska utökas och kommer att leda till ett gemensamt försvar. ska automatiskt gå före nationell lag, inklusive grundlag. EU ska kunna ändra sitt fördrag utan medlemsländernas medgivande. De stora ländernas makt ska förstärkas. EU ska få en president, en utrikesminister, en nationalsång, ett motto, en flagga och ha en valuta, euro. Det här tror är ett påhitt av . Antingen har han inte läst grundlagsförslaget eller också ljuger han medvetet om vad det innehåller. Påhitt är för övrigt ett uttryck som ofta använder. Han påstår också att vår kritik mot Folkpartietts ofinansierade skattesänkningar är ett påhitt, i så fall ett påhitt även från . Enligt är den underfinansiering som finns i förslag ungefär densamma som den kritik som riktade mot tidigare skattepolitik. I yttrande står det: Ytterligare ett problem med underfinansieringen är att den riskerar att medföra att en eventuell borgerlig regering blir handlingsförlamad. Skälet till att underfinansierar sin budget är att partiet har accepterat skattepolitik, men inte ändrat sin utgiftspolitik. , skriver , försöker att stå på två ideologiska ben , vilket resulterat i att man gått ned i budgetspagat av sällan skådat slag. Vem som hittar på, , det får väl andra avgöra. I valet till har vi chans att välja in företrädare som är motståndare till att EU utvecklas till en superstat. kan vi välja företrädare som tar upp kampen mot den nyliberala ekonomiska politik som bedrivs, företrädare som kommer att arbeta för att kampen mot arbetslösheten sätts överst på dagordningen, företrädare som vill verka för att stärka de fackliga rättigheterna så att företagens utrymme att dumpa löner och arbetsvillkor minskar, företrädare som tar upp kampen mot storföretag som vill kunna fortsätta att förgifta vår miljö med kemikalier och utsläpp, företrädare som bekämpar korruptionen, fusket och bedrägeriet inom EU-byråkratin, företrädare som inte bara talar om att bekämpa sexslaveri och människohandel med polisiära insatser, utan som också pekar på de bakomliggande problemen som skapar förutsättningarna för sexslaveriet, nämligen fattigdomen i de länder som kvinnorna kommer ifrån och efterfrågan i EU-länderna. Den legala porr- och prostitutionsindustrins expansion kan inte ses skild från sexslavhandeln. Det handlar om en normaliseringsprocess där utnyttjande av kvinnor blir rumsrent. EU:s normpolitik leder till att det blir svårare att bekämpa arbetslösheten. Vi har EU-anpassats också i synen på vad som är en acceptabel arbetslöshet. Återverkningarna syns i arbetslöshetsstatistiken. Det finns olika förslag till att skapa fler jobb. De borgerliga partierna vill försämra villkoren för arbetslösa. De vill lägga ansvaret för arbetslösheten på den enskilde som har förlorat jobbet i stället för på politiker och arbetsgivare. Det är en rå och cynisk politik. Vi står för en annan politik. I den vårbudget som ska besluta om satsar vi mer pengar på att bekämpa arbetslösheten och skapa nya jobb som mer pengar tillförs välfärdssektorn i kommuner och landsting. Det är naturligtvis inte tillräckligt, men det är en helt annan väg än den som anvisas av högern. I arbetslöshetens kölvatten ser vi också hur otryggheten på arbetsplatserna ökar. Lagen om anställningsskydd förmår inte längre skydda anställda från godtyckliga uppsägningar. I stället för turordningsregeln sist in, först ut har företagen tagit chansen att själva avgöra vilken personal som ska få behålla jobben vid nedskärningar. De som drabbas är oftast de sjuka, de arbetsskadade, de fackligt aktiva och andra som företaget inte vill behålla. Arbetsrätten är en väsentlig del av den svenska demokratin. I det gamla där löntagarna var maktlösa på jobbet var man också i underordnad ställning i samhället. Klassamhället genomsyrade varje vrå av en människas liv. Därför har utvecklingen av arbetsrätten och de fackliga rättigheterna varit en viktig del av kampen för demokrati. 1906 beslutade att införa högre lön för manliga lärare. För detta beslut hade man tre argument: män har dyrare vanor, män måste anlita mer hjälp i hushållet, och män måste kunna försörja en familj. , , är det förhoppningsvis inte någon riksdagsledamot som anser att ska fatta beslut om att män ska tjäna mer än kvinnor, men dessvärre behövs det inga sådana beslut. Trots jämställdhetslagar och vackra löften minskar inte lönegapet mellan kvinnor och män. Den grundläggande orsaken till det är den ojämlika fördelningen mellan det betalda och det obetalda arbetet samt den könssegregerade arbetsmarknaden. Kvinnor och män arbetar i genomsnitt lika många timmar , men vi män får betalt för av vårt arbete medan kvinnor endast får betalt för av sitt. Kvinnor förlorar ekonomiskt på att gå in i relationer med män. De kvinnor som inte lever med män tjänar mer än sammanboende och gifta kvinnor. Orsaken är framför allt att sammanboende kvinnor deltidsarbetar i mycket högre utsträckning. Då påstår en del att det beror på att kvinnor tar större ansvar för barnen. Men det är lika sant att säga att kvinnor går ned på deltid även för att ta hand om männen. För även sammanboende kvinnor utan barn tjänar betydligt mindre än vad ensamstående kvinnor gör. Det är beklämmande att det ska se ut så här 2004. Det visar att de värderingar som låg bakom beslut om att höja de manliga lärarnas löner lever kvar. Det här måste få ett slut. Vi måste med kraft bekämpa den ordning som exploaterar kvinnors arbete och som upprätthåller kvinnors underordning. Patriarkatet är inte bara orättvist och odemokratiskt. Det står i vägen för samhällsutvecklingen. Därför måste vi fördela det betalda och det obetalda arbetet rättvist och se till att vi har en lönebildning som bekämpar orättvisorna. Stat och kommun måste ges tillräckliga resurser för att kunna betala anständiga löner. Vi kan inte längre bygga vår välfärd på att kvinnor ska arbeta i offentlig sektor till låga löner. Det krävs en nationell kraftsamling mot lönediskrimineringen av kvinnor. vill medverka till en sådan kraftsamling. Vi vill skapa ett samhälle där jämlikhet, rättvisa och solidaritet råder. 50 (): Av naturliga skäl har EU diskuterats mycket här . Jag tänker också ta upp den frågan, men jag ska börja med det som händer i . Oavsett vart jag reser i vårt land så möter jag en oro omkring vad som håller på att hända i vårt land: Vart är vi på väg? Det är föräldrar som är oroliga över barnomsorgen, föräldrar som är oroliga över skolan. Det är också människor som är oroliga över äldreomsorgen och ser hur personal får springa benen av sig för att orka med de äldre . Det är också många frågor som handlar om varför de som vill jobba inte får den möjligheten i . Hur kan ett samhälle tolerera att mer än en kvarts miljon människor just nu är sjukskrivna i ? Och hur kan det komma sig att vi har nästan lika många arbetslösa? Lägger vi till den halva miljon människor som har skickats ut i förtidspension, i alltför många fall för att snygga till statistiken, ser vi att det är över en miljon människor som förnekas möjligheten att bidra med sin kunskap och sin förmåga. Oron för välfärden sträcker sig ännu längre än så. Enligt SCB:s undersökningar växer mer än vart sjätte barn upp i en fattig familj där man måste vända på varenda krona och där man inte vet om pengarna räcker månaden ut. Som en liten flicka sade till : Det är inget kul att inte veta om man har pengar till maten till sitt marsvin. Framför oss tonar det fram en bild av ett samhälle där de sociala klyftorna blir allt större, där åtagandena i form av bidrag och utgifter har blivit så stora att de börjar konkurrera med det som vi egentligen vill prioritera: lärare i skolan, sjuksköterskor i vården och vårdbiträden i omsorgen. Jag tycker att man måste ställa sig frågan: Är den generella välfärden verkligen generell ? Och vad menar vi med generell välfärd? verkar den enda måttstocken vara att kolla vem som har de högsta offentliga utgifterna och de största nya åtagandena. Därför har vi hamnat i en situation där vi, som många sagt , på nytt lånar till välfärden, om än dolt genom att snylta på framtidens pensionspengar, men dock. Är det generell välfärd att det finns flera tusen hemlösa bara i , att 30 000 akademiker med invandrarbakgrund inte får jobb som motsvarar deras utbildning, att bara varannan pojke med invandrarbakgrund går ut gymnasiet ? För mig är inte detta generell välfärd. På många håll runtom i kan vi också se den regionala klyvningen väldigt tydligt. Och den går hand i hand med den sociala. Förtidspensionerna ökar på många håll runtom i och sjukskrivningar blir en buffert att ta till när man inte har någon arbetsmarknad att hänvisa till. Det visar också utfrågningen i socialförsäkringsutskottet . Runtom i vårt land knyter människor näven i fickan när de trots fagert tal förnekas möjligheten att faktiskt ta tag i sin egen situation, när det som beskrivs som investeringar i motorvägar i storstadsregioner plötsligt blir till regionalpolitik om det sker i eller . Den egna hembygden döms ut som samhällsekonomiskt olönsam. Det är ganska stora områden som räknas som samhällsekonomiskt olönsamma. Människorna i de här områdena har bett om lika villkor och en ärlig chans, inte mer stöd och bidrag. Runtom i landet är det också många som ställer frågan: Vi som betalar så mycket skatt, vart tar pengarna vägen egentligen? Och så säger de: Vi betalar gärna skatt, bara vi vet att det går till välfärden. Men vi undrar vart pengarna tar vägen. De förtjänar ett svar, liksom de förtjänar ett svar på frågan vem som bär ansvaret. För det är klart att vi inte är nöjda. Någon måste ändå bära ansvaret för allt detta. Jag riktar mig till statsministern: är ansvaret för att det ser ut på det här sättet? Och vem bär ansvaret för den tilltagande sociala och regionala klyvningen i vårt land? Det är mot den här bakgrunden man också ska se människors tveksamhet inför EU, som en misstro mot makten i allmänhet men också mot makten på avstånd i synnerhet. För när är långt borta, då är ännu längre bort. På många sätt har de ökade klyftorna i kommit att sättas i samband med inträde i EU. Det kanske är förklarligt därför att de inträffade men också därför att det har varit bekvämt för nationella politiker att skylla nödvändiga och besvärliga beslut på EU. Men det betyder inte att sambandet är sant. Därför är det viktigaste projektet inte att undervisa människor om varför EU är bra utan att öka människors makt över den egna vardagen. Har man makt över den egna vardagen blir det inte så otäckt att utöva en del makt tillsammans med andra, som vi gör i EU. Men det är klart, om jag inte har kontroll över min vardag, om jag inte kan påverka mina barns skola eller om jag som småföretagare måste följa än den ena än den andra märkliga regeln från något statligt verk då blir makten både avlägsen och skrämmande. Jag tror på , för jag tror att vi kan göra saker annorlunda att vi inte behöver 300 statliga myndigheter som reglerar våra liv i stort och smått, att vi inte behöver maxtaxor på dagis och i äldreomsorg för det kan vi sköta själva lokalt. Därför vill jag också att makten ska börja lokalt, i min vardag, vid köksbordet, hos min familj och i umgänget med mina grannar. Och när beslut behöver fattas politiskt vill jag att det ska ske så nära mig som möjligt, så jag kan få vara med och påverka och också utkräva ansvar. Därför vill jag också flytta makt från staten till regioner och kommuner och vidare till människorna själva. Det är dags att myndigförklara medborgarna, i synnerhet när vi lever i när vi är mer välutbildade . Om vi konsekvent decentraliserar makten i , om vi bygger vårt land efter federalismens principer om maktdelning, då blir det heller inte så skrämmande att vi fattar vissa beslut tillsammans i EU. Men det ska vara om rätt frågor. Miljön och brottsligheten måste vi ta hand om tillsammans i , men snuset, Systemet och jakten på morkulla sköter vi själva bäst i . Och när det gäller dagis och omsorg klarar vi det hemma i kommunen. Rätt beslut ska fattas på rätt nivå. Det ger också förutsättningar för att förbättra välfärden i vårt samhälle. Den verkliga tryggheten ligger ju inte i de högsta bidragen, som dessutom kan ändras från tid till annan, utan i förmågan att kunna försörja sig själv, att kunna ha en ekonomisk buffert och att kunna leva i ett samhälle där man tar ansvar för varandra. Det är också svaret på hur den generella välfärden måste se ut. Om vi ska klara av att ställa upp för dem som behöver samhället bäst, om samhället ska finnas där när vi råkar illa ut, då måste vi våga prioritera bort nya utgifter och nya bidrag till dem som redan har. Därför vill jag använda den lokala makten för att formulera ett nytt välfärdsprogram för , där vi gemensamt diskuterar vad vi vill prioritera och där vi tar ett gemensamt ansvar för finansieringen, men där vi också tillåter en mångfald av olika välfärdslösningar i offentlig regi, i kooperativ, i samfälligheter, i företag, i skolan, i vården och i omsorgen. Att lägga makten över välfärden lokalt hos dem som berörs är det ena benet i en förnyad välfärdspolitik. Det andra benet måste vara att skapa resurser för välfärden. Vår välfärd har alltid byggt på ett livskraftigt näringsliv, på att människor vill starta och driva företag, på att det skapas jobb och pengar genom människors eget arbete. Det förtjänar att upprepas om och om igen: Vår välfärd bygger på att människor vill förverkliga sina egna idéer i sina egna företag. Om vi är överens om det borde det också vara möjligt att komma överens om att skapa världens bästa klimat för småföretagare där utgångspunkten är att de vill driva företag, inte jobba som byråkrater, och där vi tror att de flesta faktiskt är ärliga och inte vill lura staten på pengar. Lyssna på företagarna här utanför ! De vill bidra till tillväxten, bidra till att skapa jobb och därmed också bidra till välfärden. Mitt är ett land där var och en får möjlighet att ta ansvar för sig själv och för andra. Att få behålla mer av den egna inkomsten är ett sätt att öka makten över vardagen. Därför vill jag sänka skatterna för dem med låga och vanliga inkomster. Vårdbiträden, handelsanställda, hantverkare ska kunna leva på sin egen lön och inte hänvisas till allehanda bidrag. Var och en ska ha makten över sin framtid och sina resurser och inte behöva be om allmosor med mössan i hand. Dessa möjligheter att ta ansvar måste gälla var och en i vårt land. Vi måste ge möjligheter, men även ställa krav på att de människor som kan också ska få försörja sig själva. ska vara ett land där man kan förverkliga drömmar oavsett hudfärg, oavsett kön och oavsett var man bor. ska vara ett land som vi inte bara vill vara stolta över, utan som vi med rätta är stolta över i alla delar, och där alla medborgare är med och bidrar. När vi känner oss trygga med att vi rustar vårt land för framtiden, att vi formulerar en hållbar välfärd för 2000-talet, känns heller inte så skrämmande. Då kan vi, precis som sagt, se att även andra länder i är moderna välfärdsländer och att vi kan lära av dem och de av oss. Vi kan se att vi har något att bidra med i och att vi behöver varandra. Även om de flesta besluten kan fattas hemma vid köksbordet, i kommunen eller i regionen finns det också frågor som vi måste samarbeta kring. I många fall är till och med för litet för att på egen hand ta tag i problemen. På mindre än tre timmars flygavstånd från oss ligger Bosnien, och man behöver knappt ens sluta ögonen för att framför sig se de fasansfulla bilderna av etnisk rensning i Bosnien och Kosovo. Jag vill inte att detta ska hända igen. Jag vill inte att på nytt ska behöva se människor dö i väntan på att vi politiker beslutar oss för att förhindra det. Jag vet att många med mig vill att ska kunna hantera konflikter på sin egen kontinent, att EU:s medlemmar ska kunna förhindra och stoppa konflikter och att vi inte ständigt ska behöva vara beroende av för vår säkerhet.