prot · GS0917 · 2004-10-20 00:00:00 — Komvux har förvandlats och förvanskats från en andra chans i livet för dem som inte klarat gymnasiet till en mer eller mindre ordinarie fortsättning på gymnasieskolan. har alltså skapat två parallella utbildningssystem i ett officiellt som finns i högtidstalen och där eleverna går grundskola, gymnasieskola, universitet, och ett reellt där en allt större andel går grundskola, missar målen, går individuellt program och tar extra år redan på gymnasiet, går direkt till komvux för att höja och komplettera betygen. Sedan går man inte till högskola och universitet utan till förberedande utbildningar, i collegeform med mera, och sedan kanske vidare. Propositionen är också så förändrad jämfört med utredningen att man med fog kan tala om ett massivt nederlag för personligen. Han har tvingats backa från förslaget om en total omorganisation av gymnasieskolan med breda sektorer och färdiga block. Det tycker vi är bra. En total omstöpning skulle bara öka problemen i gymnasieskolan. Redan att kalla detta för en proposition är faktiskt att kraftfullt övervärdera dess innehåll. Det finns oerhört få konkreta förslag, , däremot väldigt många krav på utredningar och att någon annan ska klara ut vad regeringen och samarbetspartierna egentligen menar. Man är egentligen inte överens om så värst mycket. I synen på kärnämnen har vi här i kammaren hört hur har börjat backa. I synen på betygen har börjat backa och vi har inte ens kommit fram till voteringen än! Låt mig ta några exempel. Lärlingsutbildningen inget färdigt förslag. Regeringen ska låta närmare utreda och lämna förslag på utformning och reglering. Ämnesbetyg inget färdigt förslag. Regeringen ska ge i uppdrag att se över kursplaner och de genomförandeinsatser som krävs. Man är för någonting som man inte ens vet vad det innebär och inte ens vet hur det ska se ut. Man har gjort upp om någonting man inte är för. Arbetsplatsförlagt lärande inget färdigt förslag. Regeringen är därför inte nu beredd att förändra regleringen. Yrkesutbildning inget färdigt förslag. Regeringen avser att tillsätta en delegation. Högskolebehörighet inget färdigt förslag. Slutlig ställning ska tas när utredningsförslag kommer och så vidare. Än värre, fru talman, är att regeringen är utan förslag för att stärka utbildningen för praktiskt intresserade elever. Kärnämnena, de ämnen som alla elever ska läsa oavsett program eller inriktning, kvarstår och byggs ut. Man säger att inlärningsprocessen ska kunna se olika ut men att kunskapsstoffet som ska nås så långt är detsamma. Det är fullständigt orimligt att en blivande läkare och elever som går lärlingsutbildning i kärnämnen ska ställas inför så omfattande gemensamma teorikrav! Regeringen hävdar att alla ska nå grundläggande behörighet. Denna syftar i och för sig inte, enligt ministern och samarbetspartierna, till att alla ska gå högskolan, men man ska ha behörigheten i alla fall. Följden blir att många misslyckas, känner att kraven är felställda och lämnar skolan. Majoriteten av de elever som inte går klart finns på de här programmen. Att då som regeringen bara lägga till och addera kärnämnen urholkar det verkliga kunskapsinnehållet i gymnasieskolan, inte det som finns i Socialdemokraternas högtidstal. Det leder till ytlighet för teoretiskt inriktade elever och till utslagning för yrkeselever. Vi behöver färre kärnämnen och mer anpassning efter studieinriktning. Vi har inte en obligatorisk gymnasieskola, vill jag säga till Socialdemokraterna. När ni säger att alla elever ska nå de här målen är det alltså falskt! Alla elever går inte ens vidare till gymnasieskolan. Konsekvensen av ert resonemang borde vara att ni återkom med förslag till lagreglering av en obligatorisk gymnasieskola, men det har vi inte sett någonting av. Det leder till ytlighet för de teoretiskt intresserade eleverna på följande sätt: Går man naturvetenskapligt program och läser kemi, matte, fysik och biologi ska man ändå läsa 50 poäng översiktlig naturkunskap, därför att det är ett kärnämne, när man kunde ägna tiden åt fördjupning. Om man däremot går ett yrkesprogram tvingas man in i teoristudier som man själv inte valt, vilket gör att den yrkesmässiga kunskapen inte kan stärkas på det sätt som den borde. Skenbart stärker alltså vänsteralliansen kunskapskraven, men i verkligheten är detta ett sätt att skicka ut elever utan fullständiga kunskaper från skolan. Vi borde i stället skapa möjlighet till fördjupning inom den inriktning som eleverna faktiskt väljer. Det kan åstadkommas inom ramen för en kursbaserad gymnasieskola. Det finns ingen motsättning mellan kunskap och valfrihet när det fungerar väl. Tvärtom är de ömsesidigt förstärkande. Valfriheten ökar motivationen för lärande. Den möjliggör en egen profil på utbildning och fördjupning av kunskaper. Däremot måste både kurser och huvudmän bli föremål för en större kvalitetssäkring än . Man måste granska skolor oftare och mer ingående än vad som sker. Det är också viktigt att föra ett resonemang, som gjorde här tidigare, om att valfrihet förutsätter både kvalitetsgranskning och att konsekvenserna av de val man gör är tydliga. Det kan åstadkommas genom att man förändrar reglerna för antagning till högre utbildning, vilket regeringen avvisat. Det finns dock inget egenvärde i att ha en officiell politik som säger att alla ska nå en grundläggande behörighet till . Det som är viktigt är att man ska kunna återkomma om man vill gå vidare och att det finns stärkta möjligheter till yrkesutbildning. Slutligen, fru talman, vill jag ta upp situationen för friskolor, vilken måste förbättras. Här säger dessvärre, än en gång, en sak i ord men vågar sedan inte stå för det i förhandlingar med regeringen, än mindre rösta för det när det finns konkreta reservationer och yrkanden i kammaren. Då överger man friskolorna. När jag besöker skolor över hela landet får jag bilden av friskolor som är utsatta därför att kommuner med socialdemokratiska ledningar beter sig orättfärdigt, tycker jag, emot dem. Det finns också problem med regelverken. Man får olika ersättning för elever från olika kommuner. Det finns friskolor med flera tiotals kommuner representerade bland eleverna. Då får skolorna själva beräkna snittet för ersättningen och anpassa sig efter det. Kommuner som sätter en låg ersättning åker snålskjuts på dem med högre. Många betalar ut bidrag , långt in på terminen, vilket skapar likviditetsproblem och rättsosäkerhet. En del använder för att hindra etablering av friskolor och hindra tillväxten. De här problemen kvarstår med samarbetspartiernas förslag. Vi ser också att man lyckats begränsa frisökningen genom att ta bort det som egentligen är mest relevant: möjligheten att söka lokala inriktningar. Vi ser också, vilket tog upp här tidigare, att man fortfarande inte har kommit fram till ett förslag där friskolor kan ges möjlighet att erbjuda det individuella programmet, trots att det är då det är som allra viktigast. Det är fråga om elever som prövat den ordinarie pedagogiken och kanske behöver något alldeles nytt. Vi har friskolor som bedriver industriutbildningar och liknande som skulle kunna göra detta mycket bra. uppger sig här vilja göra allt för att åstadkomma denna förbättring. Men det vill säga, fru talman, allt utom att rösta för det i så att det faktiskt kommer till ett beslut. Den möjligheten har man här , och den möjligheten tänker man också släppa här för att sedan kunna fortsätta att åka runt och tala om hur viktigt detta är. Det är inte imponerande. Sammantaget, fru talman, är detta en proposition som varken utgår från dagens problem eller löser dagens problem i gymnasieskolan. Målsättningen har för Socialdemokraterna, mest varit att komma överens av maktpolitiska skäl, utan klar inriktning. Vi har här hört avbön från både Vänstern och på flera centrala punkter, men man avser alldeles säkert att ändå rösta igenom det man egentligen inte ens stöder. Det är en proposition med betydande inkonsekvenser. Inga kärnämnen ska understiga 100 poäng, tycker man, ibland, och så inför man historia på 50 poäng vilket strider mot den princip man just etablerat. Det är en proposition utan konkreta förslag. Det handlar mest om att saker ska utredas av någon annan och att man sedan ska återkomma. Detta är, sammanfattningsvis, inte den politik svensk gymnasieskola behöver. 206 () replik: Jag har egentligen ingen ambition att gå i replik mot Tolgfors. har det dock upprepats gång på gång, tidigare av den andre moderate företrädaren i debatten , att inte skulle ställa upp på detta med ämnesbetyg. Det är en total förvanskning. Tydligen är det så i en utbildningspolitisk debatt att om man försöker vara intellektuellt ärlig så utnyttjas det till max och framställs som någonting helt annat än vad det är. Vi ställer oss helt bakom ämnesbetygen. Vi har dem faktiskt också i vårt utbildningspolitiska program. Det är alltså ingenting som är nypåkommet på något sätt. Däremot sade jag att det kan finnas vissa svårigheter, men det är precis de svårigheterna som ska övervinnas i och med att kursplaneöversynen sätter i gång. Då ska man klara av detta. bedömer att man kommer att göra det, och det litar vi på. Ämnesbetygen har väldigt stora fördelar. De motverkar fragmentiseringen till förmån för helheten. Det är väldigt viktigt. Det är alltså fråga om djupförståelse när det gäller kunskaper i stället för ytkunskaper. Det är väldigt viktigt för att kunna utveckla gymnasieskolan ytterligare. Det var bara det jag ville säga. 207 () replik: Vi hörde alla tidigare hur pratade om alla de svårigheter som finns och som inte är lösta innan ska fatta beslut, innan propositionen läggs fram, utan man skickar det vidare till någon annan att lösa någon annan gång, och sedan får vi se vad det blir. får ta på sin politiska heder att hon faktiskt inte vet vad det är hon fattar beslut om. Hon har själv pekat på svårigheter. De är inte lösta. Hon har inte kunnat svara på de frågor som har ställt om hur det här ska se ut. Det finns betydande problem med den förändring som Danestig står för. Det är till och med så att de glidande ämnesbetygen, som det faktiskt är fråga om, riskerar att stöpa om gymnasieskolan bakvägen. Här ska man nu börja ändra ämnesindelningar och kursplaner. En del kurser ska byta namn, andra ska förlängas och somliga ska slås samman. Hur ska det här gå till? En elev vill läsa upp ett betyg på komvux efter . Då ska hela gymnasietidens inlärning tas upp till ny bedömning. Man kommer aldrig att kunna lämna någonting bakom sig därför att allting lever. Någon annan tog här i kammaren upp problemet hur man ska motivera elever att gå vidare i ett ämne om de kan stanna och få behålla ett högt betyg. Varför ska de då ta risken att fördjupa sig och kanske få ett sänkt betyg? Det är en mekanism som uppmuntrar till ytlighet i skolan. Man kan per definition heller inte tentera upp ett betyg i en underliggande kurs om man har misslyckats, utan allting får tas . Och det är inte den sorts gymnasieskola vi vill se, fru talman, där man skickar problem vidare och där rättsosäkerheten för elever ökar. Låt mig också ställa frågan hur detta ska fungera ihop med täta lärarbyten. Den lärare som sätter det sista betyget ska också kunna omfatta och överblicka elevens hela studietid. Då kanske man är inne på sin tredje eller fjärde lärare. Hur ska detta kunna fungera? 208 () replik: Jag måste säga att ger uttryck för en mycket statisk kunskapssyn. Kunskap är naturligtvis någonting som lever och utvecklas på väldigt många olika sätt. Det är det som är kärnan i hela kunskapsinhämtningen. Det är viktigt att elever i stället för de fragment som de lämnar bakom sig utvecklar kunskapen . Det ena ska ju bygga på det andra. Det är klart att lärare måste kunna kommunicera med varandra. Det är inte vattentäta skott emellan. Det finns naturligtvis ett underlag. Vi har ju en individuell studieplan för varje elev. Det finns alla möjligheter att göra de här bedömningarna. Och kommunikation om elevernas framsteg och möjligheter att utvecklas är väl ändå väldigt viktig, både mellan lärare och elever och lärare sinsemellan. Jag tycker att målar upp en väldigt negativ och oprofessionell bild av lärarkåren, måste jag säga. Det är lite förvånande. brukar ju annars säga att politiker inte ska lägga sig i så väldigt mycket. har vi överlåtit till experterna på att lösa de här frågorna utan att gå in i detalj och styra. Då är det plötsligt , som i vanliga fall brukar klanka på att politiker lägger näsan i blöt överallt, som kritiserar det här på ett väldigt förvånande sätt. 209 () replik: Det är möjligt att politiker inte ska lägga sig i. Men när vi säger det syftar det på skolans vardag. Däremot kan jag säga att det är ett grundläggande kvalitetskrav på riksdag att man faktiskt vet vad man fattar beslut om, och det gör inte majoriteten som kommer att rösta om detta vid voteringen nästa gång. Det har inte från något parti i den här kammaren kunnat ut hur de glidande ämnesbetygen ska fungera i praktiken. Däremot har flera fått medge att här faktiskt finns problem och att här faktiskt finns risker, men man tänker inte lösa dem. Vi lägger ut det på så får vi se vad det blir. Tyck och tryck, kallas sådan politik. Alla kurser bygger inte på varandra i alla ämnen. För detta har redogjort. Det har ställts frågor till Danestig och andra om till exempel datakunskapen. De har ställts till åtminstone tre ledamöter från majoriteten. Ingen har ens försökt närma sig att svara på dem. Danestig fick också av mig frågan om detta inte riskerar att leda till ytlighet, vilket medgav tidigare. Varför ska elever gå vidare och fördjupa sig om de har fått ett högt och bra betyg som de är nöjda med? Varför ta risken att lära lite till om betyget kan sänkas? Ni skapar en mekanism för ytlighet i gymnasieskolan. Slutligen, fru talman, är det inte på något sätt gymnasieskolans lärarkår som jag misstror eller tror är oprofessionell. Det är snarare skolpolitik som jag riktar kritik mot, och för den är Danestig dessvärre medansvarig. 210 (): I Bertolt pjäs om finns en mycket talande scen. har upptäckt en manick med vilken man kan se på långt håll. Han vill demonstrera sin uppfinning inför dem som har monopol på kunskapen i renässansens . Och det är inkvisitionen och prästerna som står där. Han vill visa dem vad han har åstadkommit, men de vill inte titta, för det stämmer inte med teorierna. Där står han med sin kikare, och de säger: Den grejen existerar inte. talar inte om den. När jag lyssnade på utbildningsministern, som jag hoppas kanske läser protokollet , fick jag en klar känsla av att känna igen och inkvisitionen, därför att hela beskrivningen var oerhört långt ifrån vardagen. Borgerligheten svartmålar skolan. Borgerligheten vill inte ha kunskap. Låt oss titta lite grann på de senaste månadernas diskussion om skolan. kom en undersökning som var gjord av LO:s utredare. Där stod det att dubbelt så många elever hoppar av yrkesutbildningarna som de som lämnar de krävande teoretiska linjerna. Samma rapport redovisade att yrkesgymnasiernas elever stöter på större svårigheter att få jobb än ungdomar som gått studieförberedande program. Det är LO som säger det, inte borgerligheten. LO:s utredare undrade också varför de här nya yrkesförberedande studierna på gymnasiet ger svagare yrkesfärdigheter än tidigare utbildningar gett. De har också ställt frågan varför man strävar efter allmän behörighet till högskoleutbildning. Det är LO:s utredare som har ställt frågan liksom frågan om inte dessa krav på behörighet till högskolan leder just till försvagning av yrkesfärdigheter. Det är inte första gången som kritik mot det nuvarande yrkesförberedande gymnasiet kommer från det hållet. I den mycket skakande utredning som heter Unga utanför, som är gjord av en före detta socialdemokratisk partisekreterare, , uttrycks klart och tydligt samma tanke: Vi måste fråga oss om det verkligen är rimligt att alla ska behöva studera i en enda följd så att de får behörighet för högskolestudier. När en stor del inte ens genomgår och alltfler slutar gymnasiet tycks det fruktlöst att hålla fast vid en likvärdig formell utbildning för alla. Jag menar att hela den beskrivningen av skollivet som här levererades av utbildningsministern och av representanten för stödpartierna lider av blindhet. Man vill inte se de fakta som gör att LO och drar i larmsignalerna. Man vill inte se att man offrar stora grupper av unga människor på dogmernas altare. Det är dogmerna om en likvärdig, likformig, enhetlig, egentligen utbildning. Vi sänker inte kunskapskraven. Vi respekterar all sorts kunskap. Hon talade tidigare om den så kallade tysta kunskapen, som egentligen inte alls är tyst. Hon sade att vi inte ens har begrepp för att kunna hantera den kunskapen. Det stämmer inte. Det finns en svensk filosof som är mycket duktig på att analysera just den så kallade tysta kunskapen, den praktiska, konkreta kunskapen. Den som sitter i kroppen. Det kan vara konst, och det kan vara hantverk. Det kan vara sjuksköterskans kunskap om patienten. Men den är inte teoretisk. Den filosofen heter , och han rekommenderas varmt. I hans böcker, till exempel i , kan man hitta mycket bra begrepp för att hantera de problemen. När vi slåss för en yrkesutbildning och en lärlingsutbildning som är på riktigt och inte på låtsas, när vi slåss för tydlighet i utbildningsarbetet, visar vi vår djupa respekt för den här kunskapen, det vill säga kunskapen som sitter i kroppen, i händerna, i känslorna, i förnimmelserna och som inte alls är detsamma som den teoretiska kunskapen. Sättet som man i gymnasieskolan blandar ihop och slätar över leder till tråkighet. Då är ingenting tydligt. Hur vill ni ha lust, passion för kunskap i skolan om ni inte låter kunskapens art komma fram i arbetet? Jag fattar inte. Jag fattar absolut inte de fantastiskt förskönande beskrivningar av skollivet som utbildningsministern levererade här. Tala om Orwellskt språk! Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 9 § Omhändertagande av fordonsnycklar m.m. Föredrogs justitieutskottets betänkande 2004/05:JuU3 Omhändertagande av fordonsnycklar m.m. (prop. 2003/04:159). 211 (): I det här betänkandet föreslås det att det genom nya bestämmelser i polislagen införs möjlighet att tillfälligt omhänderta egendom, i första hand fordonsnycklar, men i undantagsfall kan också själva fordonet omhändertas. Förslaget är begränsat till att ett sådant omhändertagande ska kunna beslutas i syfte att förhindra trafiknykterhetsbrott. Om det är nödvändigt ska polisen kunna kroppsvisitera den person som beslutet avser och genomsöka det fordon som kan komma till användning vid brottet i syfte att söka efter i första hand fordonsnycklar. Omhändertagandet ska upphöra timmar efter det att egendomen omhändertas. Egendom som inte hämtas ut när omhändertagandet har upphört ska efter ett särskilt förfarande kunna förstöras eller säljas för statens räkning. Ändringarna föreslås träda i kraft . Med detta överlämnar jag debatten. 212 (): Det vi ska debattera nu är angeläget. Vi vet alla att det i går hände en dödsolycka där en rattfyllerist var inblandad. Fem människor dog när en lastbilschaufför vände på motorvägen i . Det här är viktigt. Trafikdöden måste tas på stort allvar. Det krävs en mängd åtgärder för att minska antalet dödade och allvarligt skadade i trafiken. Det är oroväckande när antalet anmälda rattfylleribrott uppgår till mer än 15 000, och det är ändå toppen av ett . Vi vet också att polisens personella resurser är begränsade och att trafikövervakning och kontroller inte hinner göras i den utsträckning som skulle behövas. Fler kontroller behövs både för nykterhet och körkort. Till exempel hade det kanske varit bra om man kunde kolla alla bilar som kör av en färja även om jag vet att det i stort sett är omöjligt. Det är säkert inte bara jag av kammarens ledamöter som inte ens minns när jag sist blev stoppad av polisen och fick blåsa för att kolla om jag var trafiknykter eller inte. Trots att jag kör både bil och motorcykel mer än 1 har jag inte gjort detta . Mörkertalet för rattonykterhetsbrott är stort. Vissa forskare uppskattar att det är mer än 200 gånger så många än de som faktiskt blir tagna på bar gärning. Enligt är minst var femte dödsolycka och nära hälften av alla singelolyckor med dödlig utgång orsakade av alkohol eller droger. Således är polisens kontroller viktiga. De är de främsta brottsförebyggande insatserna som kan göras. Tyvärr och jag menar verkligen tyvärr är det alltför många människor som mest ser till risken att åka fast och bli av med körkortet som avhållande från att köra när de har druckit alkohol. Det är tyvärr för många risken för skammen och för de praktiska problem som det kan innebära att bli fast för polisen som gör att de väljer att inte ta bilen hem. Det är oroväckande. I stället skulle det förstås vara betydligt bättre om de såg till den stora fara de utgör i trafiken när de har druckit alkohol. Vi moderater menar att risken för upptäckt måste öka. Det är också viktigt att åtgärderna om man kör rattfull är kännbara. Jag tror att den tidigare generella påföljden med en månads fängelse var en viktig signal från samhället att det inte är acceptabelt. Det är tyvärr inte bara rattfyllon som är farliga i trafiken. Vi moderater menar att om målet att bryta de höga olyckstalen och minska antalet trafikdödade ska bli verklighet måste vi också se på de förare som kör utan körkort. Har man inget körkort kan man inte köra bil. I varje fall måste man presumera att det är så. Man har kanske inte gått en trafikutbildning, och man har inte gjort ett prov hos . Man är per definition en farlig förare i trafiken. Det kan inte accepteras. Därför vill vi moderater gå längre än regeringen i den här aktuella propositionen. Vi vill nämligen att polisen ska ha laglig rätt att även omhänderta bilnycklar och förhindra fortsatt farlig körning för dem som saknar körkort. Vi ser allvarligt på olovlig körning, och vi har i vår motion föreslagit att även olovlig körning ska innebära att polisen kan ta nycklar tillfälligt från den personen som kör fordonet. Jag har en fråga som jag gärna vill ha ett svar på: Anser Socialdemokraterna att personerna utan körkort är en mindre risk än de som kör rattfulla? Vi moderater menar att det här området är så allvarligt att personer inom sjuk- och hälsovården ska ha rätt att anmäla om en patient är påverkad av alkohol. Den rätten har dessa yrkesgrupper inte på grund av sekretesslagstiftningen. Där väger den enskildes integritet tyngre än möjligheten att minska trafikdöden. Jag har ett exempel från verkligheten . En tandläkare hade en patient i tandläkarstolen som var uppenbart påverkad av alkohol. Det kan ha berott på tandläkarskräck vad vet jag. Men efter behandlingen gick patienten ut och satte sig i en bil och körde i väg. Det var då tandläkaren och personalen uppmärksammade detta. De här personalkategorierna hade alltså inte någon laglig rätt att ringa till polisen och tala om att en patient satte sig i sin bil och körde från platsen. Vi tycker inte att det är tillräckligt bra. Avslutningsvis ska jag säga några ord om regeringens handläggningstider på . uppmärksammades JO på att polisen på många platser och orter i hade som praxis att ta bilnycklar eller andra väsentliga delar till en bil för att förhindra fortsatt färd av farliga personer som var fulla eller drogpåverkade. Man kunde ta till exempel rotor, tändkablar och så vidare, helt utan lagligt stöd, vilket JO var väldigt kritisk till, med rätta. Men dessa poliser arbetade praktiskt och tyckte att det var viktigt att förhindra att livsfarliga personer gav sig ut i trafiken. Det var som JO riktade kritik vid ett flertal tillfällen. Jag tror att man slutade med det där sedan. Den här frågan kom att behandlas i , SOU 1995:47. Utredningen påbörjades , och den lade sina förslag på regeringens bord . I utredningen föreslog man precis det som regeringen nu återkommer med i en proposition. Men har det gått nio långa år.