prot · GR0994 · 2004-04-13 00:00:00 — Det är också en principiell diskussion om att myndigheter måste ta ett helhetsansvar och väga in samhällsekonomiska aspekter. Statsrådet har pekat på att det regleras i verksförordningen. Men om man tittar på hur häktesfrågan har hanterats verkar det inte som om det är tillräckligt. I olika omgångar har ganska allvarlig kritik framförts, att endast ser till sin egen verksamhet och inte förmår ta ett helhetsgrepp. Vi är två från Jämtlandsbänken som har interpellerat. Vi är tre som deltar i debatten. Jag vet att samtliga partiers representanter här i från är överens om att det här är en angelägen fråga. Vi är överens om att vi har starka argument för att få häktesplatser till . Vi har pekat på rent humanitära skäl, att häktade i och med den här lösningen får sämre möjligheter till kontakt med sina anhöriga, sämre möjligheter till kontakt med polis som ska utreda ärendet och sämre möjligheter till kontakt med advokater. Det hör också ihop med rättssäkerheten. Det blir sämre förutsättningar för att få en hög kvalitet på utredningar om inte utredare och det som ska utredas finns på samma plats. Poliser i får använda arbetstid till att pendla mellan och i stället för att ägna sig åt operativt polisarbete. Det är också en fråga om rättssäkerhet. Sist men inte minst finns det ekonomiska skäl. Där har i och tidigare revisorer visat att det här inte är samhällsekonomiskt lönsamt. Kriminalvården gör en viss vinst, men polisen får ökade kostnader och samhället totalt får ökade kostnader. Det är också viktigt, menar vi, att de förslag och initiativ som kommer från regionen får betydelse. Man har visat hur man kan samordna verksamhet med Frösö LVM-hem. Det innebär en kostnadsbesparing men också en kvalitetshöjning, eftersom man kan samordna verksamheter. Man har på ett mycket trovärdigt sätt visat att den lösning som vi förordar, med häktesplatser i , innebär en besparing med 4 miljoner. De 4 miljonerna ska kombineras med rättssäkerhet, effektivitetsskäl, humanitära skäl och så vidare. Argumenten har vi. Vi har också engagemanget och viljan. Vi vill nu få ett klart besked från ansvarigt statsråd, eftersom det behövs något initiativ som går utöver . Vi vill kunna känna oss trygga i att det beslut som kommer att fattas grundar sig på ett samhällsekonomiskt helhetsperspektiv. 53 (): Anledningen till att jag ger mig in i den här debatten är att jag vill försöka vara lite konstruktiv i frågan. När beslutet togs om att lägga ned häktet i och göra till häktesort för trodde många att det skulle gå bra. Det fanns protester mot beslutet. Men det är vanligt att det är så när statliga verk och myndigheter regionaliserar eller flyttar av andra skäl. brukar verksamheten sätta sig, protesterna klingar av och folk accepterar att det har blivit annorlunda och att verksamheten fungerar på ett nytt sätt. När det gäller häktet i har det inte blivit så. Trots att det har gått häktet flyttades till fortsätter protesterna , år . Riksdagsledamöter, regionala och lokala politiker kommer och går, men protesterna och kritiken mot nedläggningen av häktet består. Det tyder på att beslutet var illa genomtänkt. När man har tur och retur mellan häktet och domstolen som ska pröva den häktades sak blir det tungt och dyrt för de berörda. Det blir tungt för alla som ska transporteras för försvarare som ska träffa sina klienter, för anhöriga när det handlar om långa häktningstider. Det blir dyrt och tidsödande. Det borde inte behöva ta en hel dag för flera personer att transporteras till en kort domstolsförhandling. När vi nu är i färd med att skapa en ny domstolsorganisation med färre och större domstolar öppnas nya möjligheter också för en ny och rationell häktesorganisation som har en koppling till domstolsorterna, kanske med polisen som huvudman i de områden av landet där det inte finns närhet till fängelser, kriminalvårdsanstalter eller andra kombinationer. sitter många människor fast i en transportorganisation i stället för att arbeta med andra viktiga saker inom kriminalvården. Vi behöver ett häkte i . Jag vill uppmana ministern att föra den diskussionen med kriminalvårdens ansvariga. Gör rationella och koncentrerade kriminalvårdsanläggningar för dem som är dömda. Däremot bör häktesorganisationen decentraliseras och i större utsträckning knytas till domstolarna . 54 Justitieminister (): Vi har naturligtvis ett ansvar för att se till att myndigheterna samverkar. Det har vi också givit dem i uppdrag. Vi har ett ansvar för att alla de pengar som läggs på rättsväsendet används på bästa sätt. Det kan man göra genom att se till att det lokaliseras på rätt sätt men också genom att till exempel en häktningsförhandling kan hållas på en annan ort även om åtalet sedan prövas av en annan tingsrätt. Det finns flera olika varianter. Men och det vill jag understryka det är inte justitieministern eller någon annan person som sitter enväldigt i och bestämmer var häkten och domstolar ska ligga. Detta är någonting som myndigheterna själva ska besluta om, när det gäller häkten. Jag har inte på något sätt någonting emot att det ska vara ett häkte i . Men jag har kraftiga invändningar mot att jag eller regeringen skulle sitta med en karta och peka ut var det ska finnas häkten. Myndigheterna har i uppdrag att vara ekonomiskt effektiva. Utifrån det är det till slut som beslutar om det ska vara ett häkte i eller inte. 55 (): Det är välgörande att ministern säger just det, att han med utgångspunkt från egen bakgrund som advokat med mera anser att det är en rimlighet att det finns ett häkte i men att det förstås är myndigheten som i slutändan avgör och fattar besluten. Det är klart att det har en oerhörd betydelse att ministern uttalar just det här, att det är lämpligt, mot bakgrund av de förutsättningar som finns, att häktet kan tänkas bli lokaliserat till igen som det har varit tidigare. Vi ska betänka att antalet häktningar inte har minskat; de har ökat. Kostnaderna är i storleksordningen 56 miljoner . Det är alltså ökningen av kostnader på grund av förflyttningar. Det är klart att det finns en rimlighet i vad vi tycker och det ministern uttalar just i den här debatten. 56 (): Även jag vill ta fasta på det positiva uttalande som kommer från ministern. Även vi förstår dilemmat, att ministern inte bara kan kliva in i en myndighet. är det inte så enkelt som att man kan säga att det glasklart är myndighetens eget ansvar. revisorer har gjort två rapporter om häktesnedläggningen i , en innan och en efter. Det är ganska skarp kritik som förs fram där. Jag menar att det resonemang man för där också är relevant . Där skriver man att det fanns skilda uppfattningar, att kriminalvården i och de lokala myndigheterna hade en uppfattning och centralt hade en annan uppfattning. Man konstaterar att det blev en vinst för kriminalvården men att nedläggningen har medfört ökade kostnader för polisen. Det har blivit ökade kostnader för hyror, arrestbevakning och resor som har gett mindre utrymme för operativt polisarbete. Man konstaterar att häktade från Östersundsområdet inte lika ofta får besök av sina anhöriga som andra häktade. Man konstaterar att de har sämre möjligheter att träffa sin advokat än andra häktade. Man konstaterar också att det finns risk för att utredningskvaliteten har försämrats efter nedläggningen. Det stora och mycket tunga konstaterandet som revisorer gjorde visar att även regeringen har ett ansvar. Man konstaterar: Det underlag som låg till grund för regeringens beslut att lägga ned häktet i var ofullständigt och missvisande då det inte täckte de samhällsekonomiska konsekvenserna. Det är mycket skarp kritik. Vi menar att läget är exakt detsamma. Det är här som ministerns ansvar och även ansvar träder in att bidra till att det underlag som den här gången ligger till grund för beslut faktiskt tar in de samhällsekonomiska konsekvenserna. Hur man än vrider och vänder på fakta kan man konstatera att argumenten för häktesplatser med lokalisering till är mycket starka. 57 Justitieminister (): Jag vill för att det inte ska bli något missförstånd säga att jag inte har någonting emot att det blir ett häkte i . Det ska inte heller tas till intäkt för att jag på något sätt lägger mig i och beslutar om var det ska ligga. Det är inte jag som ska ha några personliga och egna åsikter om det. Det görs en samlad bedömning av samhällsekonomiska skäl, rättssäkerhetsskäl och humanitära skäl. finns det ett underlag, och det kan kompletteras ytterligare. Sedan får vi se vad det blir för beslut av myndigheten. Överläggningen var härmed avslutad. Kammaren beslutade på förslag av talmannen att ajournera förhandlingarna till . 13 § Svar på interpellationerna 2003/04:372 om domstolarna och rättsväsendet i och 398 om läns tingsrätter 58 Justitieminister (): har frågat om jag har gjort någon analys av om handläggningstiden vid brottsutredningar kommer att förkortas med en reducering av antalet domstolar. Han har också frågat om jag har dragit slutsatsen att underlaget ger klart stöd för att det ur ett ekonomiskt perspektiv är mer effektivt med dömande i större tingsrätter än i mindre. Han har slutligen frågat om jag har gjort någon analys av behovet av specialisering inom domstolsväsendet. har frågat på vilket sätt behovet av lokal förankring har beaktats vid tingsrättssammanläggningarna i län. Hon har även frågat om jag avser att verka för att regeringen ska ändra sin ståndpunkt om antalet tingsrätter i län. Jag vill inledningsvis betona att reformeringen av tingsrättsorganisationen inte görs för att spara pengar utan för att skapa en mindre sårbar organisation som även uppfyller högt ställda krav på rättssäkerhet och effektivitet. Vad beträffar tingsrätternas storlek är det inte så att större tingsrätter i sig leder till kortare handläggningstider. De större tingsrätterna har dock bättre möjligheter att organisera arbetet på ett sätt som gör att handläggningstiderna kan minska detta genom att införa nya och mer effektiva beredningsorganisationer. Det är också viktigt att domstolarna har en sådan storlek att den dömande verksamheten inte påverkas negativt vid exempelvis föräldraledigheter eller sjukfrånvaro. Dessutom bör framhållas att en av målsättningarna med reformarbetet är att öka den geografiska samordningen med rättsväsendets övriga myndigheter. En bättre samordning medför att dessa inte behöver lägga lika mycket tid på resor till och från domstolarna utan i stället kan använda till sina huvuduppgifter. När det gäller specialisering är det min uppfattning att det bör ske en mer långtgående specialisering för att domstolarna även ska kunna uppfylla samhällets höga krav på rättskipningen. Det är en tydlig trend att specialiseringen ökar hos dem som agerar i domstolarna. Både åklagare och advokater är specialiserade i betydligt högre grad . Det finns självfallet ett behov av specialistkompetens även bland domarna. Jag kan i sammanhanget nämna att och presenterade en förstudie om specialisering inom domstolsväsendet. Av rapporten framgår att såväl domarna själva som bland annat företrädare för advokat- och åklagarkårerna med flera delar regeringens uppfattning att en ökad grad av specialisering bland domarna är nödvändig. Vad slutligen gäller tingsrätterna i län redovisade regeringen i budgetpropositionen sin bedömning av hur dessa bör vara organiserade. Den avvägning mellan olika intressen som därvid gjordes ledde till slutsatsen att verksamheten bäst främjades om tingsrätterna i länet lades samman till en tingsrätt med kansliort i och tingsställen i och . Genom inrättandet av de särskilda tingsställena kommer allmänheten även i fortsättningen att ha god tillgänglighet till tingsrätten. ställde sig bakom den bedömning som regeringen redovisat. beslutade regeringen därför att tingsrättsorganisationen i län skulle förändras i enlighet härmed. Det beslutet står fast. 59 (): Jag får tacka justitieministern på svaret. Men jag tycker ändå inte att det är så speciellt klarläggande mot bakgrund av mina frågor. Det är ju inte första gången som den kommande domstolsorganisationen varit uppe till debatt här i kammaren. Att frågan ständigt återkommer visar på vikten av att den framtida organisationen ger bättre förutsättningar för en rättssäker och god handläggning, så att vår tilltro till rättsväsendet inte försämras. Jag är alltså orolig för att en minskning av antalet tingsrätter i bland annat ger sämre möjligheter för såväl polis som rättsväsendet att skapa trygghet för medborgarna. Statsministern lovade ju också under detta att den inre tryggheten skulle skapas. Jag undrar därför: Blir förutsättningarna nu bättre för detta? Tas det ett samlat grepp om tingsrättsorganisationen och den pågående reformeringen så att medborgarperspektivet med tyngdpunkt på lokal förankring och tillgänglighet förbättras? Jag kan inte läsa ut detta ur justitieministerns svar. I utredningen konstateras att av befolkningen besöker en tingsrätt . Det låter inte mycket, men i innebär det att antalet besökare är drygt 34 000 personer. Medborgarperspektivet, den lokala förankringen och tillgängligheten lyser trots detta med sin frånvaro i statsrådets svar. I stället förskjuts perspektivet till de kommande tingsrätternas inre organisation. Då menar tydligen statsrådet att verksamhetsmålen kan förbättras. Men den av gjorda utredningen för visar att de största domstolarna i , och uppfyller verksamhetsmålen sämre än de mindre domstolarna. Den kostnadsbild som utredningen ger uttryck för ger inte heller stöd för att det är mer ekonomiskt effektivt med dömande vid större tingsrätter. innebär ett färre antal domstolar i betydande fördyringar på grund av ökade kostnader för advokater och ökade inställelsekostnader för andra aktörer. Vid oförändrade resurser i övrigt skulle dessa pengar kunna användas för till exempel fler domartjänster vid domstolen och därmed till en bättre måluppfyllelse i form av ett rättssäkert och effektivt domstolsagerande. Såvitt jag förstår saknar utredning en kostnadsanalys. Det tycker jag är anmärkningsvärt med tanke på de mål som regeringen har uppsatt för dömandet och som borde vara styrande för verksamhet. Som jag hör av justitieministerns svar menar ministern att en samordning framöver med rättsväsendets övriga myndigheter skulle ge mindre kostnader. Men jag vill fortfarande hävda att en sådan kostnadsanalys saknas i utredningen och förefaller vara ett rent önsketänkande från statsrådets sida. Är verkligen inställelsekostnader, restid, ersättning för förlorad arbetsinkomst beräknade för till exempel vittnen och övriga som kan ha rätt till sådan ersättning? Är de advokatkostnader beräknade som speglar den ökade restiden? Har statsrådet en analys av detta? Om nu justitieministern och Socialdemokraterna menar något med satsningen på rättsvårdande myndigheter borde planer på att lägga ned ytterligare tingsrätter i inte genomföras. 60 (): Jag får väl också tacka för svaret. Det ingår att man ska ha en viss strategi, men jag måste ändå ställa samma fråga till som jag tror att min partikamrat har gjort ganska : Av vilket skäl kan regeringen inte fatta ett helhetsbeslut om tingsrättsorganisationen? Är det av feghet som man väljer att besluta om ett län i taget? Protesterna blir då inte så stora om man inte själv berörs. Jag tycker att det vore rättfärdigt att berätta det här. Det finns hundratusentals människor ute i landet som inte förstår vad det är som pågår och som känner stor oro och otrygghet. Jag kommer från län. Där är det från norr till söder. Med endast en tingsrättsorganisation kommer det att bli oerhört långa restider och höga kostnader. Man kan utan vidare säga att det väldigt handlar om fyra timmars restid. Det innebär att man kan arbeta effektivt i . Och sedan påstår regeringen att anledningen till att man lägger fram det här förslaget är att man ska få en effektivare organisation! Jag måste då fråga: Vad menar regeringen med detta? Kan det bli effektivare om man arbetar i i stället för åtta? Inte menar väl regeringen att man ska resa på sin fritid? Det förutsätter jag att man inte gör. Det är viktigt för människor att det finns en trygghet. Väldigt många känner trygghet om det finns en tingsrätt. Många anser att närhet är jätteviktigt. Jag har förstått åtminstone har det stått så i ett antal propositionen att också regeringen tycker att närhet är viktigt. Jag får inte det här att gå ihop riktigt. kanske justitieministern och regeringen inte ens är medvetna om att vi nästan har Norrlandsavstånd i län. Det är väldigt få som tror på dessa tingsställen. Man tror ju att det är en övergångsfas och ingenting annat. Om man bor i som ligger norr om och ska åka ned till för en rättegång medierna kan inte bevaka rättegången, och närheten när det gäller nämndeman och så vidare finns inte är det inte särskilt avskräckande, för det är ju ganska anonymt. Jag tror att det är sådana saker det handlar om när vi ska skapa en trygg miljö för människor och att just närheten betyder mycket. En annan fråga är vittnena, som redan nu är svåra att få till en rättegång . Med de belopp som betalas ut till vittnen , som jag tror är max om jag inte missminner mig, kommer det att vara billigare att betala ett vite. Jag tänker på en småbarnsförälder som ska färdas i ena riktningen och två i den andra. Det är ju oerhörda avstånd. Även domarna och personalen är mycket skeptiska till det här. På vilket sätt kan det här bli effektivare? 61 (): I budgetpropositionen fanns det ett förslag som innebar att de tre tingsrätterna i län skulle slås ihop till en med kansliort i och att det skulle bli tingsställen i och . Det här är ett förslag som kommer att få långtgående konsekvenser både för medborgarna som är bosatta i den norra delen av länet och för tingsrätternas egen verksamhet. Som argument framfördes både effektivitets- och kompetensskäl för att skapa slagkraftigare domstolsenheter som är bättre anpassade till framtidens krav, och det har jag naturligtvis inget emot. Det är bra att det finns en vilja att reformera domstolsorganisationen och skapa ett effektivare rättsväsende. Det är dock nödvändigt att regeringen noga följer de genomförda förändringarna så att de förväntade positiva effekterna uppnås. Det finns faktorer som gör att förändringarna i organisationen kan leda till försämringar i stället. I län innebär förslaget att resvägarna för domare med personal blir . Då förutsätter jag att man behåller tingsstället i och åker från . Det kan innebära att man får en arbetssituation där man har restider som motsvarar en arbetsvecka . Detta i sin tur kan enligt min mening resultera i att intresset för att arbeta i domstolen minskar och att effektiviteten och antalet dömda mål sjunker. har sett över hela organisationen och tycker att det är tillräckligt med en kansliort för hela län. Jag är tveksam till det. Jag tycker att man ska titta på placeringen av kansliort eller kansliorter utifrån hur länet ser ut och minimera de avståndsnackdelar som kan bli resultatet. Det är också angeläget att den förändring som ska ske följs upp av regeringen. Om de positiva effekterna som förändringen syftar till inte uppnås måste regeringen vara beredd att ompröva beslutet. 62 Justitieminister (): Jag vill erinra om det som jag brukar säga i de här debatterna, att det är regeringen som lägger fram förslag och att vi gör det enbart om vi har stöd. Det är alltså som beslutar om detta. Det tycker jag är viktigt med tanke på att detta är en så djupt demokratisk fråga. Så är det också med de förändringar som har gjorts i län. Dem har ställt sig bakom. Självklart ska de, som säger, följas noggrant. har förändringarna ännu inte trätt i kraft så det kan ju inte göras förrän det har skett, men självklart ska det göras framöver. När det sedan gäller förändringar i varje region är anledningen att varje region har sina speciella förutsättningar, och just för att det här är så viktiga frågor kan man inte bara göra förändringar över hela landet och tro att förutsättningarna är samma i län som i eller i för den delen, utan de är olika. Just med tanke på frågornas vikt är det viktigt att man noga följer varje förändring. Som jag också sagt är inte skälen ekonomiska, utan det är rena verksamhetsskäl. Om det är något plus eller något minus vågar jag inte säga, och det tror jag inte att någon kan säga säkert. Men med tanke på att kostnaderna för rättsväsendet nu är över 26 miljarder kan var och en förstå att det, även om det skulle vara vissa ekonomiska vinster, inte är någonting som kan vara drivande. För min egen del tror jag att det varken är plus eller minus i vart fall är det försumbart utan det är rena verksamhetsskäl. Vad som spelar in är naturligtvis i första hand hur man kan få en så bra verksamhet som möjligt, men även närheten har betydelse. Det är dock i genomsnitt en gång i livet som man besöker en domstol. Vissa besöker den betydligt oftare, men de som är där väldigt ofta brukar komma dit genom samhällets försorg på annat sätt. Självklart måste man också vid den slutliga bedömningen lägga in vad det kan få för konsekvenser för andra av de inblandade, till exempel vittnen, advokater och domare. Vittnen får i och för sig betalt för sina resekostnader. De får skattefritt, och sedan får de betalt för sina resekostnader oavsett hur höga de är. Och det är ju inte alltför ofta man vittnar trots allt. Sammantaget vill jag säga att det är verksamheten, rättssäkerheten, som är det allra viktigaste, men det är också viktigt att man tar hänsyn till de geografiska förhållandena inom varje län. Så kommer vi också att fortsätta arbeta framöver. Sedan är det viktigt att rättsväsendets olika delar samarbetar. Vi har också gett i uppdrag till de olika myndigheterna att se till helheten och att man också ska samarbeta. Det är också något som vi noga följer och kommer att följa framöver. 63 (): Jag är medveten om att det viktigaste egentligen inte är kostnaden, utan det är bra dömande, tillgängligheten, medborgarperspektivet och den lokala förankringen. Det är just det som jag är orolig för att man missar. Ändå är det väl bra om man har någon uppfattning om hur kostnaderna kan förändras i de här sammanhangen. Jag skulle vilja fortsätta med att ta upp frågan om specialiseringen av domstolsväsendet. Utredningen har alltså inte gett stöd, som jag kan se, för att dömande i större tingsrätt är mer effektivt. Då borde slutsatsen ha varit att ifrågasätta de stora domstolarnas organisation och att kanske fråga sig om verksamheten inte borde decentraliseras i stället för att koncentreras. Utredningen säger till exempel att inte borde bli större, men drar inte konsekvensen fullt ut och avfärdar ytterligare domstolsnedläggningar i exempelvis , utan man tillför ytterligare några verksamheter, som jag förstår det. Man pratar om att domstolarna måste kunna specialisera sig och att det kräver större domstolar. Då uppstår det intressanta att inte ens i tredje största domstol, , finns sådan specialisering . Då måste man fråga sig, och jag tycker att också statsrådet borde ställa sig den frågan: Varför har inte de största domstolarna redan genomfört en specialisering om behovet finns? Det kanske är nuvarande regelverk som inte tillåter det. Jag vet inte, men jag kanske kan få svar på det. Man borde väl lösa det i stället för att förlita sig på att stora domstolar med automatik specialiserar sig. Det är mot bakgrund av detta viktigt, med sikte mot framtiden, att fastslå att det som är väsentligt för domstolarna är att effektivt och rättssäkert kunna avgöra vardagsmålen. I de relativt få mål som jag inhämtat och som kräver specialkompetens hos domstolarna borde man kunna skaffa sig detta, kanske genom adjungering av domare för speciella mål. Den tydliga trend som statsrådet ger i svaret borde alltså kunna lösas genom en adjungering av specialkompetenta domare till redan befintliga domstolar. Det är, som jag ser det, en utveckling av verksamhetsfunktionen som ska eftersträvas, inte större tingsrättsfastigheter. Kanske borde regelverket ses över även här.