prot · GR09132 · 2004-06-19 00:00:00 — Hade vi kunnat få det som en bilaga så hade vi tyckt att det var oerhört värdefullt. Vi drev den frågan tills vi insåg att vi inte hade tillräckligt gehör för det. Då var vi tvungna att släppa den, tyvärr. När det gäller frågan om en kommissionär per land och minskningen som det är sagt ska genomföras 2014 tycker att det är för . Men utgångspunkten är att vi nu har tagit ställning till att vi tror att det är en bra lösning att ha en mindre kommission. Egentligen borde den tillämpas så snart det över huvud taget är möjligt. Så fort fördraget träder i kraft borde den förändringen göras. Här har vi dock enats om att hellre sätta ett datum längre fram, så att alla vet när förändringen ska kunna genomföras. Jag uppfattade inte frågan om de nya länderna och begränsningen till 25. Det finns alltså ingen begränsning till 25 medlemsstater utan vi får se hur EU växer. Det är två länder som är på gång och ett tredje är snart färdigt att börja förhandla. finns där också, som en möjlighet att börja förhandla. Vi vet inte var gränsen går. Någon gräns för EU:s storlek vad gäller antalet medlemsländer finns inte. 17 (): Tack för svaret, utrikesministern. Naturligtvis finns det ingen gräns för EU. Fler kan gå med som medlemmar. Det jag menar är: Om till exempel och går med i EU, kommer de då att få en kommissionär? Kommer antalet kommissionärer att växa ? Det är ju också relaterat till hur många kommissionärer vi har efter 2014. Jag delar och oro för att vi kommer att få se en maktförskjutning. Jag kommer inte att ställa frågor kring det, men det är viktigt att vi gör en analys av det när vi får se det färdiga fördraget. Jag vill avsluta med att fråga kring . Jag tror inte att utrikesministern har berättat hur många platser det kommer att bli i och om det finns chans att får fler platser där efter 2009. 18 Utrikesminister (): förstår jag frågan om kommissionärer. Det var skälet till att vi bytte från att ange att det skulle vara 18 kommissionärer till att i stället säga två tredjedelar av antalet medlemsländer. När EU växer bör naturligtvis också det kunna påverka kommissionens storlek. Det var därför det i slutändan blev två tredjedelar. Som jag sade i mitt inledningsanförande beslutades det att antalet platser i ska höjas till 750 och att det minsta antal platser ett land ska ha är 6. Ett maximital har också satts upp. Med den proportionalitet som ska finnas i fördelningen måste man nu räkna om de olika platserna för länderna. Det finns naturligtvis en möjlighet för oss att bevaka våra intressen och se om vi inte kan få ytterligare en plats i . 19 (): Den fråga som väljare, inte minst här i , kommer att ställa är naturligtvis om det EU vi nu får är effektivare och kommer att bli bättre på att leverera resultat, särskilt i ljuset av att EU-skeptiska partier har gått framåt. Vi vet att det finns ett ifrågasättande i det, och det är en oerhört viktig aspekt. Jag tror att det entydigt kommer att växa fram en känsla av att det som kommer här är det svar som många har efterfrågat, som ska lägga grunden till ett effektivare EU än det vi har haft. Det visar också att hela det upplägg som har föregått detta fördrag, med ett konvent som har arbetat nogsamt och , öppet och brett på ett sätt som har inbjudit till debatt, har varit framgångsrikt och lagt en god grund. Vi påminns än en gång om att det har varit mer framgångsrikt än när statschefer och regeringschefer stänger in sig och på slutet ska tillföra några små element. Det som möjligen inte är riktigt lika bra är det som på slutet har kommit in, som en del små skönhetsfläckar som trots allt tynger slutresultatet något. har haft en märklig sits i detta. Det har åskådliggjorts av att regeringen, i den fråga som inte löstes, sade sig vara villig att rösta på alla som kandiderade till positionen som ordförande för kommande kommission. Den har egentligen inte drivit några tydliga uppfattningar. Den kritik vi framför mot hur socialdemokratin betraktar hela som eget inre arbete, vilket jag tror är särskilt farligt i ljuset av det valresultat vi har fått, besannas som denna. Det blir att utrikesministern nämner det som passar och annat nämns inte alls. Vi ser alla att det har varit stora diskussioner om stabilitetspakten på ett sätt som är mycket oroande, som borde ha haft svenskt stöd men har saknat det. Här har funnits frågor och initiativ om hur små länder ska förhålla sig till stora, i en blandning av oro för en vald ordförande, för hur stor kommissionen ska vara och hur rösträttsreglerna utformades. Det är möjligt att man har landat rätt; jag är inte alldeles säker på det. Men det är väldigt tydligt att inte har varit med och diskuterat. Det väcker frågor, kanske för oss alla men framför allt för Socialdemokraterna. Den som inte vet vart man vill har också väldigt svårt att påverka. 20 Utrikesminister (): Jag beklagar om känner det som om han inte har varit med i diskussionerna om alla de väsentliga frågorna och också de mindre väsentliga i framväxandet av detta fördrag. Jag kan försäkra att har varit med. Jag vill också påstå att , , också har varit med framför allt genom medverkan men också ibland i större samling. Jag beklagar att tydligen inte har varit med i de sammanhangen. Jag vet inte vad syftar på att jag inte nämnt som inte passar att nämna. Jag tycker att jag har nämnt det som jag bedömer som de väsentligaste resultaten. Det finns naturligtvis inte möjlighet för mig att i detalj redovisa allt. Det som sade inledningsvis är väsentligt, nämligen om det blir möjligt för EU att leverera mer av det som medborgarna vill ha. Svaret på det är att det varit ambitionen med de förändringar som sker av och beslutandeformer. Genom införandet av möjligheten till kvalificerade majoritetsbeslut är det möjligt att inte låta den som vill minst och är långsammast avgöra vad man vill åstadkomma. Det tror jag kommer att ha avgörande betydelse för till exempel bekämpandet av den gränsöverskridande brottsligheten. 21 (): Jag tror att det finns en risk att Socialdemokraterna tror att det går att ersätta bredd i förankring i parlamentet, och att det faktum att många kan uppträda som statsråd för en majoritet här i , med samtal med i slutet av förhandlingar. Jag har hört att detta har varit mycket bra, och det har vi även hört berömmas tidigare. Men det är inte samma sak, , som att vara på plats och i slutet av förhandlingar kunna vara med och påverka. nämnde vad som varit viktigt från hennes utgångspunkter. Jag hävdar dock att det som hände kring stabilitetspakten, diskussioner om små länders roll, den så kallade passerellen, ett skojigt ord som vi lärt oss det vill säga det som jag tyckte var så bra grund för det konstitutionella fördraget, nämligen att EU inte är något annat än vad medlemsstaterna ger det möjlighet att vara tyvärr ger möjligheter att med kvalificerad majoritet förflytta staket något, och det finns inslag kvar av detta även efter . Mycket av detta hörde jag inte utrikesministern ta upp. Jag tror att det blir viktigt för hur svenska folket kommer att uppfatta och uppskatta det fördrag som trots allt är i hamn, vilket naturligtvis är det viktigaste. 22 Utrikesminister (): Jag vet inte vad menar med att inte ha funnits på plats, inte ha varit med och påverkat beslutet. har inte varit på plats på slutet. Han har inte personligen varit med och påverkat, men hans parti har i allra högsta grad varit med under hela processen inte minst i slutet av den. Om vi tar , när förhandlingarna gått in på sitt yttersta, när man måste vara säker på att bevaka att det inte händer något som strider mot svenska intressen och det vi uppnått under många månaders arbete, ser vi att även parti varit närvarande i allra högsta grad. Jag beklagar verkligen att tydligen befinner sig i en situation där han på något sätt känner sig utesluten. Vi kanske borde diskutera närmare på vilket sätt ledare ska bli mer involverad i vårt dagliga arbete. 23 i (m): Ett sätt vore kanske att byta regering och låta andra få ta ansvar för roll i . Jag tycker att det här är en olycklig ordväxling. Det vi märker i mediekommentarer och annat är att låtit , och i vissa fall vara mycket pådrivande. Det har framkommit , och vi har från vår sida haft en känsla av att regeringen flutit med och inte valt att ta en del strider. I synen på kommissionsordförande har det varit extra tydligt att man inte velat sätta ned foten. Vi är kritiska, eftersom vi vill se ett mer aktivt och tydligt . Jag vill också se en mer engagerad och trovärdig debatt, och jag måste faktiskt ge rätt. I asyl- och migrationsfrågor har vi överstatlighet. Kan vi då inte säga det? Kan vi inte säga att vi med stor öppenhet fattar beslut tillsammans för att kunna göra saker och ting bättre än om varje enskilt land skulle agera ensamt? Det betyder att vi har bindande procedurer för en del beslut. Jag har en känsla av att regeringen kapslar in konflikter och inte vill ha öppna och trovärdiga debatter. Detta skadar EU-frågorna. Ett av resultaten är att framför allt regeringspartiet lidit svidande nederlag de två senaste gångerna man mött väljarna. Också jag är glad över att vi fått ett nytt fördrag, att EU ska kunna leverera och att vi får en beslutsmässighet vad gäller områden kring säkerhet och trygghet mot brott. Men jag kan också konstatera att passereller, förklaringar och nationella nödbromsar gör att det här fördraget trots allt inte är helt överblickbart, och vi kommer nog även att få se en del fördragsöversyner. Det vore mig förmätet att rätta utrikesministern, men i föredragningen talades det om att vi fortfarande har enhällighet på områden som rör utbildning, det sociala området och hälsoområdet. Det är självklart så att vi har absolut, nationell kompetens på de områdena. Det utrikesministern syftade på var att man nu tillsammans med låtit EU bli mer protektionistiskt när det gäller handelsavtal med tredjeland, där man kräver enhällighet i beslut som handlar om just utbildning, det sociala området och hälsofrågor. Det är något som vi kritiserar. Vi tycker att EU ska vara öppet och inte gå en protektionistisk väg. Här har vi alltså en helt annan uppfattning än regeringen, och vi beklagar att det blev så i fördraget. 24 Utrikesminister (): Till skillnad från har ju varit närvarande och aktiv i de pågående förhandlingarna. Därför blir jag lite förvånad när hon kan säga att vi låtit andra vara pådrivande och bara flutit med på slutet. Eftersom varit med och bestämt vilket mandat regeringen skulle ha i förhandlingarna och när vi inte uppnått det som varit vårt behov och ansett att frågan varit avslutad har vi naturligtvis inte drivit den vidare. Det har inte heller eller tyckt att vi skulle göra. Här gällde det i stället att driva förhandlingar på ett sådant sätt att de till slut kunde landa i en överenskommelse. Det är något egendomligt som håller på att ske när man målar upp en bild som om skulle lagt sig på slutet. Tvärtom har de länder som på slutet fortfarande hade frågor utestående, och där de i de tidigare överläggningarna inte lyckats få gehör för sina synpunkter, naturligtvis varit tvungna att ända till slutet försöka uppnå någonting. Men resultatet har givetvis varit mycket begränsat, eftersom man inte kan ändra på väsentliga saker i slutet när alla andra varit med och kompromissat och jämkat ihop det hela. Jag vill protestera mot den bild som försöker måla upp av hur förhandlingssituationen varit, särskilt som hon själv så aktivt deltagit i att lägga grunden för regeringens agerande. 25 i (m): Det stämmer att vi haft väldigt bra förhandlingsdiskussioner. Jag konstaterar bara det som är den gängse bilden i , att andra länder driver på. När vi själva diskuterat en nationell nödbroms för socialt skydd för migrerande arbetstagare är det som drivit den frågan medan passat. När tagit strid för att stabilitetspakten måste vara trovärdig och långsiktig, den stabilitetspakt som också omfattas av, har utrikesministern sagt att den frågan driver . Vi har inte varit med och gett stöd till dem som tagit initiativ till viktiga ställningstaganden som också berör vårt land. Det är det som jag kritiserar. Jag anser att man här skulle varit mer pådrivande, men regeringen har inte riktigt vetat vad den vill. Därför har vi också, antar jag, i den stora viljan att nå ett slutfördrag valt att passa i en del frågor. Det här handlar inte om att söka en onödig konflikt, utan om att i kammaren beskriva hur arbetet gått till, och att vi är olika partier som har olika uppfattningar om hur det arbetet skulle ha bedrivits. En annan regering hade kanske haft ett något annorlunda förhandlingsupplägg och tagit strid i en del andra frågor. 26 Utrikesminister (): vet att stabilitetspakten diskuterats av finansministrarna. har där haft en mycket bestämd uppfattning och lyckats uppnå att man blivit enig om en viss ordning i det hela. Att sedan inte kan acceptera det som de andra kommit fram till utan fortfarande har vissa krav kvar tycker jag inte på något sätt visar att de haft möjlighet att uppnå någonting mer än vi i de överläggningar, förhandlingar, beslut och kompromissanden som man kommit fram till. När det gäller behov, deras röda linje att skydda skattereglerna, har de i slutändan fått något som vi stridit emot. Det har varit en av de saker som vi ägnat tid åt, nämligen att försöka övertyga om att vi faktiskt vill effektivisera arbetet när det gäller bekämpandet av brottsligheten, som var en av de frågor det gällde. Men på vilket sätt skulle ha varit mer aktivt, eller inte lagt sig platt, när det är vi som stridit för den effektiva utvecklingen av EU? Det är en mycket egendomligt bild som målar upp, och den är inte riktigt hederlig. 27 (): För att EU ska bli tydligare och mer demokratiskt accepterat är det viktigt att EU blir smalare men vassare, det vill säga blir duktigare på kärnfrågorna och de stora gränsöverskridande frågorna men också lyfter tillbaka det som bättre behandlas i parlamentet. Jag kan se att förslaget är delvis bra. Men det återstår väldigt mycket att göra till exempel när det gäller utrikespolitik och miljöfrågor. Jag uppskattar också diskussionen om Lissabonprocesserna, och ett europeiskt kommer alldeles självklart att göra stor nytta. Jag har två frågor. Det gäller synen på , inträde och förhandlingsstarten. För den internationella säkerheten vore det oerhört bra om fick ett datum och om vi ansträngde oss mer för att driva på frågan om inträde i EU. Jag skulle också vilja att utrikesministern utvecklar frågan om att stärka den internationella rättsordningen och beskriver lite grann vad det står för. 28 Utrikesminister (): När det gäller kommer det att ske en avrapportering från kommissionen om hur långt har kommit i sitt reformarbete. Kravet från EU är att man ska uppfylla det som kallas Köpenhamnskriterierna. Det får vi ta ställning till i det decembermöte som är aviserat. Vi får där göra bedömningen hur läget är med och då ta ställning till om det är möjligt att fastställa ett datum för inledande av medlemsförhandlingar. Jag hoppas verkligen att vi kommer att kunna göra det. Jag tror också att det är oerhört värdefullt att kunna utveckla vidare samarbetet med med sikte på ett medlemskap. Men det är helt och hållet egen förmåga att anpassa sig till EU:s krav som får vara avgörande när vi kan inleda förhandlingarna. När det gäller att stärka den internationella rättsordningen är det en fråga som sammanhänger med den utveckling vi har i världen. Världen är lite mer komplicerad när det gäller hantering av våld och konflikter. är det inte bara fråga om att det är krig mellan stater. har vi också en terrorism som är gränsöverskridande. Den är inte knuten direkt till en stat, utan det är andra typer av organisationer som står för ett våld som kan vara mycket omfattande. Hur vi hanterar och bekämpar detta är naturligtvis av avgörande betydelse. Från svensk sida anser vi att det är viktigt att den kamp, det krig, eller vad vi vill kalla det, som vi för mot terrorismen sker inom ramen för ett regelverk som vi alla är överens om. Det handlar alltså om en utveckling av folkrätten, förtydligande av de konventioner som finns med en anpassning till den nya situationen. 29 (): Vi såg när de forna diktaturerna , och införlivades i EU att själva införlivandeprocessen betyder oerhört mycket för utvecklandet av de demokratiska institutionerna och de mänskliga rättigheterna i de länderna. På samma sätt är det många MR-organisationer i som påpekar att just själva förhandlingsarbetet kommer att hjälpa väldigt mycket på den vägen medan konservativa grupper i parlamentet och vissa stater inom EU uppehåller sig vid att det är egen förmåga i förhållande till Köpenhamnskriterierna som ska hanteras. Därmed försvårar man och fördröjer den här utvecklingen i . Det är oerhört olyckligt. När det gäller det som kallas att stärka den internationella rättsordningen kan vi konstatera att mycket gick hastigt till efter . Man respekterade inte alltid de mänskliga rättigheter som en rättvis rättegång innebär. 30 Utrikesminister (): Det är en av de aspekter på frågeställningen att se över den internationella rättsordning som har aktualiserats. Men det finns också fler. När det gäller är det riktigt att själva förhandlandet har en avgörande betydelse för möjligheter för ett kandidatland att utveckla sig. Likadant är man inte färdig i alla avseenden den dag man blir medlem i EU. Även tiden från när beslutet om medlemskapet har fattats fram till själva inträdet är en oerhört viktig period och även därefter. Det kan vi se på våra nya medlemsländer. De har gjort en fantastisk resa vad gäller att utveckla sina samhällen i demokratisk riktning. Men de har givetvis fortfarande en hel del att göra för att nå upp till de krav som de själva har ställt på standard. Jag är inte riktigt säker på att jag håller med om att vi skulle försvåra på något vis för . Det finns redan nu ett mycket utvecklat samarbete med för att stödja i dess egna strävanden att reformera sitt samhälle så att man når upp till den nivå som Köpenhamnskriterierna innebär. Det får inte innebära något försvårande. Ambitionen är den motsatta, nämligen att stötta i det arbetet. 31 (): Det är en stor sak att vi nu har ett konstitutionellt fördrag som har att godkännas av medlemsländerna. Det innebär att vi är på väg att formulera samarbetsordningen för den europeiska kontinenten. Det är 25 stater i EU . , , och är på gång. Det finns även ytterligare länder med medlemskapsperspektiv. Vi kan se framväxten av ett samarbetsmönster för praktiskt taget hela vår kontinent, kanske väster om . Det är en stor sak att vi på det sättet kan förmå oss att komma överens mellan länder. Det gäller framför allt när vi betänker hur den europeiska kontinenten traditionellt har sett ut med krig och förtryck. är den kontinent på jorden som har haft mest av både krig och förtryck. Det sätt på vilket fördraget har tagits fram är också anmärkningsvärt. Folkvalda representanter för 28 länder har i ett konvent haft möjlighet att tillsammans under normala parlamentariska former diskutera och ta fram spelreglerna. Många av de deltagarna kom från länder som för sedan var under förtryck. De hade ingen erfarenhet av samarbetet men bar med sig in idén om frihet och demokrati. En del av dem hade för övrigt betalat ett högt personligt pris för detta i form av att ha varit fängslade under diktaturen. Det här sättet att ta fram det är ett anmärkningsvärt stort steg i historia om vi betänker hur tidigare spelregler har bestämts i från westfaliska freden och framåt. Det har inte precis varit folkligt förankrade processer. Jag tycker också att vi i riksdag har anledning att fundera en smula. Vi har kanske mer än något annat parlament haft tydliga parlamentariska riktlinjer för hur vi vill se det. I det arbete som det gemensamma konstitutions- och utrikesutskottet gjorde har vi i detalj efter detalj, i fråga efter fråga, i den svenska valda ombud för folk, som det heter så högtidligt gått igenom detta och givit våra riktlinjer. har vi ett resultat som i stora delar överensstämmer med detta. Det finns undantag och frågor där vi har haft bakslag. Det har vi att behandla i riksdag. Jag tycker likväl att det på alla tre planen är anmärkningsvärt vilken stor sak detta ändå är. 32 Utrikesminister (): Min enda kommentar är att det är ett nöje att lyssna på . 33 (): Att kan skiljas åt efter att beslut fattats om den europeiska utvidgningen tycker jag i varje fall för mitt vidkommande är det största jag har fått uppleva under mina många politiska år. Jag vill tacka för en redig och klar redovisning från utrikesministerns sida. Det har här talats om hur vi ska föra ut detta till folket. Jag tror inte att det är svårt att få människor att förstå att 25 stater måste ha gemensamma regler. Om det inte hade varit en debatt om hur de skulle se ut tycker jag att man skulle ha kunnat anklaga regeringarna för tjänstefel. Det är självklart att 25 regeringars åsikter inte kan vara trädda på ett snöre. All denna publicitet om att det krisar och kärvar är den mest naturliga sak i världen. är det i hamn. Personligen, vad det nu kan betyda, känner i varje fall jag själv en mycket stor tacksamhet. Det har sagts så här under valrörelsen : Säg nej till fördraget! Vi har väl då egentligen aldrig fått veta vad man skulle säga ja till. Det är ju en förutsättning att man då har något att säga ja till. Jag vet att Säg nej till fördraget! ofta har rymt någonting annat bakom som inte alls har haft med fördraget att göra. Man skulle också kunna säga, herr talman, att debatten här visar att den här församlingen, utan att ha läst fördragets slutprodukt, är väldigt kompetent att debattera. Därför kanske det inte är helt orimligt att det avgörs här i kammaren. Utan att riva upp någon ny debatt kunde jag väl ändå få fråga om det fanns någon delegation, något land, som krävde nej till fördraget, som resolut sade: Vi vill inte ha med det här att göra. Att man hade olika åsikter och att alla inte kan vara nöjda med resultatet tycker jag är för väl. 34 Utrikesminister (): Nej, tvärtom. Det var oerhört tydligt som jag har medverkat. Jag var med från början när regeringskonferensen startade . Det har varit oerhört tydligt att alla de 25 länderna dessutom är ju , och med i diskussionerna har varit inriktade på att vi måste få ett nytt fördrag. Det går naturligtvis längre tillbaka i tiden. Processen påbörjades ju egentligen . Via och konventet har insikten bara ökat om nödvändigheten att få ett nytt fördrag. Det har med utvidgningen att göra. Om EU ska växa, om EU ska leva upp till de ambitioner man har att spela en roll för utvecklingen av våra samhällen och för ett bättre liv för våra medborgare måste vi göra någonting åt den komplicerade, tröga organisationen. Det fanns en stark vilja. Det är det som har lett till att man har kunnat kompromissa, även i frågor som har varit betydelsefulla i olika avseenden, till och med det som tar upp, med deras red lines. Det är mycket viktiga saker. Även de har kompromissat. Skälet till det är att de också vill ha ett nytt fördrag. Om man inte vill ha ett nytt fördrag betyder det att man egentligen inte vill ha EU. Man vill inte ha detta samarbete mellan länder. 35 (): Jag har bara en kort kommentar. Det kan vara värdefullt att föra ut till svenska folket, till medborgarna, att alla regeringar i ville ha en konstitution. Det blir lite märkligt om vi fortsättningsvis ska behöva höra: Säg nej till författningen! 36 (): Vi har avslutat ett val till . Vi har alla anledning att vara mycket bekymrade över det låga valdeltagandet. Det var inte lågt valdeltagande bara här i . Det är ett mönster som vi kan se i unionen sammantaget, tyvärr också att det i unionen sammantaget sjunker . Det är allvarligt när folkvalda församlingar brister i förankring och legitimitet. Tyvärr kan vi även se exempel här hemma hos oss att de folkvalda går i otakt med väljarna. Vi såg det till exempel när det gällde EMU-frågan. De folkvalda hade helt klart en annan uppfattning än väljarna och befolkningen.