prot · GR0998 · 2004-04-20 00:00:00 — Av redovisningen framgår att det dels finns kommunalrättsliga problem med att kommunerna erbjuder service i hemmet utan behovsprövning, dels att behovsprövningen är förutsättningen för att tjänster ska vara befriade från moms. Slutbetänkandet remissbehandlas , och remisstiden går ut . Regeringen har inlett diskussioner med företrädare för och om möjligheterna att utveckla bland annat kvaliteten och tillgängligheten i vård och omsorg för äldre. Förutsättningarna för kommunerna att erbjuda hemtjänst utan den traditionella biståndsbedömningen är ett område som tas upp i dessa diskussioner. Ett viktigt underlag i detta arbete är materialet från Senior . Jag avser inte att vidta några ytterligare åtgärder i denna fråga innan remissbehandlingen och diskussionerna med är avslutade. 70 (): Jag vill tacka ministern för svaret. Jag är glad över att ministern tar upp frågan om hemservice till äldre i diskussionerna med och . Jag har naturligtvis respekt för att det inte vidtas åtgärder innan de är klara. Men jag är lite otålig. Det gjordes ett riksintressant försök med hemservice i . Jag tror att många är överens om att det är ett bekymmer att vi å ena sidan har ett växande behov av service åt äldre och å andra sidan har en utveckling där alltmer av uppgifter äts upp av den kvalificerade omvårdnaden. Det var just det som såg när man drog i gång projektet 80-plus i . Låt mig påminna om vad det handlade om. Det handlade om att både ge bra jobb åt människor som varit långtidsarbetslösa och ge god service åt äldre. Man startade i tre kommundelar i med att låta alla som var köpa högst fyra timmars servicetjänster till ett pris av . Det handlade om städning, fönsterputs, matlagning och andra praktiska uppgifter i hemmen. Det förekom ingen biståndsprövning. Försöket var mycket uppskattat. Jag tror att det var uppåt ett par hundra hushåll som utnyttjade tjänsten. Det handlade ofta om tyngre städning. Det är insatser som är viktigare än vad vi tror. av dem som är orkar inte med de reguljära städuppgifterna i hemmet, och långt fler orkar inte med till exempel fönsterputs och en del andra riktigt tunga uppgifter. gav det jobb till två långtidsarbetslösa. Det var två personer som sedan kom ut på den öppna arbetsmarknaden. Avsikten var från början i projektet att kommun, i län och på riksnivå skulle driva projektet tillsammans. blev det och som fick driva det. Skälet till det var att kommunen inte fick gå in med en ekonomisk insats i projektet. Det blev överklagat, och det ansågs ligga utanför den kommunala kompetensen att gå in i projektet på det sättet. Det gick ändå bra. Kommunalarbetarna gjorde en ordentlig insats. gick in med sin insats. Men ska det bli någonting av den här typen av verksamheter måste också kommunerna ha en reell möjlighet att gå in. Jag tror också att det finns anledning att pröva om det inte fordras någon form av skattesubventioner. Vi vet hur hårt trängda kommunerna är av anspråk på andra områden. Det finns stora samhällsekonomiska vinster i att jobba på det sätt som kommunalarbetarna drog upp riktlinjerna för. Jag är väl medveten om att ministern inte sätter ned någon fot . Men det vore spännande att höra om ministern ändå inte är öppen för att föra resonemang både kring frågan om den kommunala kompetensen och kring finansieringsfrågorna på . 71 Socialminister (): För lite skrev jag en debattartikel som publicerades på . Problemet med den typen av artiklar är ofta att man inte själv sätter rubriken. Rubriken sätts ofta av redaktören. Rubriken ledde fram till en missuppfattning av syftet med artikeln, i varje fall i vissa kretsar. Min tanke var just att peka på att man bör ta till vara just erfarenheterna från inte bara utan också andra kommuner som haft motsvarande verksamhet fast inte på samma sätt. Man har erbjudit olika former av utvecklad hemtjänst där man inte behovsprövar. Jag tyckte att det fanns anledning att gå vidare med detta. Jag tror att vi måste organisera verksamheten på det sättet att vi prövar vilket behov av stöd från kommunen som medborgaren har. Men det ska också finnas en möjlighet för mig som äldre att efterfråga en service av god kvalitet där jag kan lita på att det finns någon som tar ansvar för att det fungerar och där jag kan sätta min tillit till verksamheten. Vi behöver hitta ett sätt att komplettera den äldreomsorg som finns inom det nuvarande systemet med en möjlighet för mig som äldre att efterfråga en hemtjänst eller hemservice som kommunen kan organisera och överlåta till andra att driva men ändå ta ett ansvar för. I vilken mån detta ska vara subventionerat och på vilket sätt man ska bedöma insatsen eller biståndet är en fråga som är viktig att diskutera. Senior 2005 har ju funderat på detta och redovisar olika förslag. Dessutom finns det en rad reservationer i utredningen kring alternativa modeller. Jag tycker att det är viktigt att vi gör någonting åt detta. Jag är öppen för att diskutera frågan och dra nytta av det som hände i och det som har skett i andra kommuner. Det gäller att försöka skapa ett system där man kompletterar den äldreomsorg som är biståndsbedömd med en service som kommunen kan arrangera och ställa till förfogande för mig som äldre där man också betalar ett subventionerat pris eller ett självkostnadspris. Om det ska subventioneras får vi problem med nuvarande regler i kommunallagen. Om det däremot bara handlar om att erbjuda det till självkostnadspris behöver man inte bekymra sig om kollisioner med kommunallagen. Men mer i detalj hur det ska gå till vill jag att vi ska diskutera tillsammans med kommunerna. Jag hoppas att kunna redovisa en modell när våra diskussioner med är avklarade och när vi har fått in remissyttranden över utredningen. 72 (): Jag tycker att det är alldeles utmärkt att ministern tog upp debatten. Det är bra att vi får föra en lågmäld diskussion om de här frågorna . Jag tror att det är viktiga frågor. Det handlar både om hur vi ska kunna erbjuda hemservice åt äldre och vilka sysselsättningstillfällen det kan ge. Den första frågan handlar naturligtvis om att organisera och erbjuda ett utbud av tjänster. Men jag tror inte att man får blunda för att det också bör föras en diskussion om subventioner. Priserna för de här tjänsterna är inte låga på den vita marknaden. Det handlar om ca . Det är inga problem för dem som är i yrkesaktiv ålder och där båda arbetar. Man avgör själv vilka tjänster man vill köpa. Men det är väldigt tufft för den utsatta pensionären. Man har kanske bara en pension i hushållet och är mer eller mindre tvungen att använda den här typen av tjänster för att orka med. Jag tycker inte heller att vi ska blunda för att vi faktiskt äger ett allvarligt sysselsättningsproblem. Det behövs arbetsintensiva jobb som inte kräver så kvalificerad grundutbildning som de flesta jobben på arbetsmarknaden gör . De borgerliga vill lösa detta med en generell avdragsrätt för arbetsintensiva tjänster i hemmen. Jag tror inte på det. Jag tror att vi låser in alltför stora delar av arbetskraften i jobb där man inte kommer vidare. Där har man inte samma skäl att gå in med en subvention som man har när det gäller de äldre. Jag tror också att det finns väldigt speciella skäl att avlasta just . Jag har varit ute en hel del i och sett att den fungerar väldigt väl, men själva servicedelen fungerar inte så bra. Städningen kommer ofta på mellanhand. Man har gjort upp om städning hos en åldring, men dagen därpå är det någon som kommer hem från lasarettet och då måste personal gå dit i stället för att utföra de här mer regelmässiga sysslorna. Om man kunde föra över dem till en annan organisation skulle det bli betydligt tryggare. I tog man för den här typen av tjänster. Då fanns det uppenbart en efterfrågan. Det är mycket möjligt att man kan gå en bit till och att är lågt, men dessa är sannolikt högt. Vi vet också att det är väldigt svårt att få kommunerna att orka med att ta mellanskillnaden. Så stort är trycket på kommunerna. Den som kanske har den största samhällsekonomiska glädjen av att vi kan öppna den här typen av arbetsmarknad är nog staten. Det är rimligt att staten tar ut en skatt på den här typen av tjänster, men det behöver kanske inte vara lika höga skatter som vi tar ut . Man kanske kan ha någon form av subvention, till exempel det som seniorutredningen var inne på, nämligen att man avstår från att ta ut moms. Det är en komplicerad fråga vi diskuterar. Jag tycker att det är värdefullt att vi har fått gå in i diskussionen. Jag ser fram emot de överläggningar som ministern har med de båda förbunden. Överläggningen var härmed avslutad. 13 § Svar på interpellation 2003/04:425 om hjärnskador 73 Socialminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser vidta för att informera om och förebygga hjärnskador samt för att förbättra rehabiliteringen för dem som drabbats av hjärnskador. I hälso- och sjukvårdslagen, HSL, klargörs vikten av förebyggande arbete. Med hälso- och sjukvård avses åtgärder för att medicinskt förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador. Vidare stadgas hälso- och sjukvårdens ansvar för habilitering och rehabilitering. Habilitering och rehabilitering samt tillhandahållande av hjälpmedel ska planeras i samverkan med den enskilde och av planen ska planerade och beslutade insatser framgå. ställde sig bakom de riktlinjer för prioriteringar inom hälso- och sjukvården som regeringen föreslagit i propositionen Prioriteringar inom hälso- och sjukvården (prop. 1996/97:60). Prioriteringsgrupperingen utgörs av etiska principer omsatta på sjukdomstillstånd och patientgrupper med olika behov. I prioriteringsgrupp ett ingår bland annat vård av svåra kroniska sjukdomar och vård av människor med nedsatt autonomi och i prioriteringsgrupp två återfinns prevention och rehabilitering/habilitering. Genom beslut klargörs att den som har det största behovet av hälso- och sjukvård ska ges företräde till vården. Det är i detta sammanhang viktigt att lyfta fram vinsterna av en fungerande samverkan. Genom en lagändring som trädde i kraft har kommuner och landsting getts befogenhet att i gemensam nämnd bland annat fullgöra uppgifter reglerade i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), socialtjänstlagen (2001:453) och lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. skärptes kraven på gemensam planering vid utskrivning från slutenvården genom ändringar i lagen (1990:1404) om kommunernas betalningsansvar för viss hälso- och sjukvård. I propositionen Finansiell samordning inom rehabiliteringsområdet (prop. 2002/03:132) framhålls de vinster, för såväl individ som samhälle, som kan skapas av arbete i multidisciplinära team. Genom att i samverkan bygga upp en struktur av anpassade funktioner, såsom rehabiliteringsteam, skapas förutsättningar för tidiga utredningar och rehabiliteringsåtgärder. I detta sammanhang vill jag också framhålla att avstämningsmöten fyller en viktig funktion. Genom gemensamma möten, där den enskilde, , den ansvarige läkaren, arbetsgivaren och företagshälsovården deltar, skapas förutsättningar att klarlägga det medicinska tillståndet, arbetsförmågan samt behovet av och möjligheterna till rehabilitering. är nationell expert- och tillsynsmyndighet för verksamhet som rör hälso- och sjukvård. Styrelsen har till exempel tagit fram nationella riktlinjer för strokesjukvården samt granskat hur hälso- och sjukvården tillämpat dessa. har också fått i uppdrag att kartlägga tillgången till habilitering och rehabilitering för vuxna med funktionshinder. Rapporten har just inkommit till och är föremål för beredning. I detta sammanhang vill jag också framhålla att , , fyller en viktig funktion i egenskap av utvärderare av sjukvårdens metoder. Internationella utvärderingar visar att inom flera områden bedriver medicinsk forskning på högsta internationella nivå. Den medicinska forskningen förstärktes genom ett resurstillskott till med . Staten träffade ett nytt avtal, , med sex landsting om samarbete kring grundutbildningen av läkare, medicinsk forskning och utveckling av hälso- och sjukvården. Detta avtal medför att ersättningen till de aktuella landstingen för kliniskt inriktad medicinsk forskning höjs med . Jag vill också lyfta fram att flera forskningsfinansiärer har beslutat att göra en gemensam satsning för att stärka position inom neurovetenskap. Satsningen Swedish Brain omfattar totalt och syftar till att knyta ihop grundforskning och tillämpad vårdforskning för att kunna ställa tidigare diagnoser och erbjuda bättre behandling av neurorelaterade sjukdomar. Avslutningsvis kan konstateras att landstingens ansvar inom prevention och rehabilitering har tydliggjorts på flera sätt och att regeringen, i olika sammanhang, har markerat vikten av utveckling inom dessa områden. Med utgångspunkt i detta förutsätter jag att landstingen nu aktivt arbetar vidare i enlighet med de riktlinjer för prioriteringar som beslutat om. Jag avser att följa detta arbete med största intresse. 74 (): Jag vill börja med att tacka ministern för ett intressant och utförligt svar. Jag ser den här interpellationsdebatten som en naturlig fortsättning på vårt samtal , då vi diskuterade vården av yngre och medelålders dementa. Jag kan berätta att jag i går fick veta att det förhoppningsvis håller på att lossna lite på den fronten när det gäller kommunernas vilja att placera de boende. Jag nämnde ett fall där man hade nio platser men endast en placering. finns det två där. Men vårdgivaren måste få flera boende . Annars finns inte ekonomiska förutsättningar att fortsätta. Jag vill därför passa på att återigen vädja till ministern att i olika sammanhang bevaka att yngre och medelålders dementa slipper att vårdas tillsammans med 80- och 90-åringar. Men demens är bara en del av det som kan drabba vår hjärna. Jag vill nu återgå till dagens interpellationsfråga. Det gäller först hur viktigt det är att informera och förebygga. Ministern berör i sitt svar vikten av förebyggande arbete, som klargörs i hälso- och sjukvårdslagen. Det vore intressant att få veta lite mer om detta förebyggande arbete. Handlar det om att förebygga hjärnskador genom bedrivande av folkhälsoarbete, där det visas hur det vi äter och dricker och hur droger och fysisk inaktivitet kan bidra till hjärnskador? Hur ser ministern vidare på hjälmtvång för cyklister? Hjälmen skulle rädda livet på 35 cyklister , och tusentals cyklister skulle slippa men för livet i form av inlärningsproblem, talsvårigheter, domningar och koncentrationssvårigheter, allt orsakat av omkullkörning på cykel när cyklisten inte har haft hjälm på huvudet. Så över till forskningen. Svensk forskning om hjärnan och dess sjukdomar har gott anseende i hela världen. Det är ändå paradoxalt nog så att staten satsar för lite på forskning. Framstående svenska hjärnforskare tvingas ofta åka runt i och för att be om pengar till fortsatt forskning. Man räknar med att i en genomsnittlig svensk forskargrupp måste en av fyra forskare använda hela sin arbetstid bara åt att söka bidrag. Den neurovetenskapliga forskningen får i per invånare och år. I är motsvarande summa . Botemedel för våra vanligaste hjärnåkommor finns inom räckhåll. Det är inte fråga om gåtan kan lösas utan om när. Fanns det större resurser skulle vi kunna underlätta för dem som exempelvis drabbas av Parkinson och Alzheimer. Demenssjukdomarna är något av en tickande bomb. Vår åldersstruktur i kombination med att vi lever allt längre väcker ekonomisk oro. kostar demenssjukdomarna mer än all cancer och alla hjärt-kärl-sjukdomar i . Anser verkligen ministern att vi satsar tillräckligt på forskning, och vilka är de forskningsfinansiärer som beslutade om en gemensam neurovetenskaplig forskningsinsats? 75 (): Jag blev intresserad av den här debatten när jag läste socialministerns svar. Det gäller närmast den tredje frågan om förbättrad rehabilitering av dem som drabbas av hjärnskador. I svaret pekar socialministern mycket riktigt på vinsterna av en fungerande samverkan, och så är det. Det är många olika kompetenser som måste till för att en rehabilitering ska fungera. Men socialministern skriver som om den gemensamma nämnden skulle lösa hela problemet med samverkan. Min fråga till socialministern är då: Finns det vid dags dato några landsting eller kommuner som inrättat sådana gemensamma nämnder som led i rehabiliteringen? Har man förstått signalen, eller vad har hänt? Finns det några gemensamma nämnder? Den andra fråga där jag också skulle vilja höra lite om socialministerns synsätt gäller de avstämningsmöten som är lagstadgade för rehabilitering. Försäkringskassorna ska anordna dessa avstämningsmöten med alla berörda, där de olika arbetsgivarna och ansvarig läkare i företagshälsovården ska träffas vid längre sjukskrivningar, om jag minns rätt . Det är klart att det finns hjärnskadade som är i behov av rehabilitering, som har en arbetsgivare och som skulle kunna återgå i arbete. Min andra fråga handlar om att jag saknar ett tidigt ansvar från arbetsförmedlingen, för det kan finnas rehabilitering som skulle kunna lyckas bättre om man tidigt fick titta på annan arbetsgivares möjligheter. Det kan man inte göra . Har socialministern för avsikt att väcka den frågan med arbetslivsminister ? Jag har ställt frågan också till honom, men jag minns faktiskt inte riktigt hans svar. Jag hoppas ändå på ett svar här från socialministern. En tredje fråga berör det förhållandet att det saknas en professur i rehabiliteringsmedicin vid . Jag har ställt frågan till socialministern men fick från utbildningsminister svaret att detta är ansvar. Må så vara, men det behövs kanske lite mer ekonomiska medel för universitet. Den signal som det ger att man inte har en professur i rehabiliteringsmedicin i en av våra rikaste landsändar är väl ändå inte speciellt positiv. En sådan professur vore värdefull för rehabiliteringen, utbildningen och kunskaperna. Kommer socialministern att verka för att vi kan få en professur i rehabiliteringsmedicin vid ? 76 Socialminister (): Till vill jag säga att jag menar att det förebyggande arbetet på det här området i högsta grad handlar om vad vi kan kalla för folkhälsoarbete. Här handlar det just om att ta ett ansvar för att upplysa om betydelsen av att välja rätt kost, att undvika överkonsumtion av alkohol och naturligtvis också av andra droger. Jag tror att det är jätteviktigt. Det handlar också om att diskutera möjligheten till ökad motion och fysisk aktivitet. Det är viktigt att detta påpekas, för den svenska sjukvården har ett ansvar också för folkhälsoarbetet. Vi ska inte separera sjukvårdens allmänna ansvar ifrån diskussionen om folkhälsa. Sjukvården, inte minst primärvården, har ett ansvar för att uppmärksamma folkhälsoarbetet och för att i dialog med patienterna ge stöd för bättre kost, ökad fysisk aktivitet och så vidare. Sedan har jag faktiskt ingen uppfattning om hjälmtvång för cyklister. Jag har inte reflekterat över vad det skulle innebära, så jag vill gärna avstå från att svara på den frågan. Satsas det tillräckligt på forskning? Nej, i någon mening kan man väl säga att så naturligtvis inte är fallet. Vi skulle behöva satsa mycket mer på forskning. Jag vill påpeka att det har tagits en rad initiativ för att öka forskningen och på att ansvaret för finansiering av forskningen inte bara är ett statligt ansvar. Det är inte bara staten som finansierar forskning utan det finns en rad intressenter som är med om att finansiera forskningen, vilket är viktigt att påpeka. Vi kan säkert göra mer för att öka forskningen, men min poäng var att det har tagits en rad initiativ för att öka resurserna, som jag nämnde. Låt mig sedan kommentera några frågor som faktiskt inte är mitt ansvarsområde, men jag ska först ta det som är mitt ansvarsområde, nämligen de gemensamma nämnderna, eftersom det var en proposition som vi lade fram. Jag vet att det finns diskussioner i flera landsting och ihop med flera kommuner att pröva möjligheten att upprätta gemensamma nämnder. Ingen har å ena sidan ännu beslutat om det, men å andra sidan gäller lagen från , och det förs diskussioner på olika områden om möjligheten att pröva en gemensam nämnd. Jag tror att vi kommer att få se det på flera olika områden där man nu har möjlighet att ha gemensamma nämnder, sannolikt också på det här området. Men än så länge finns det inga beslut fattade. Sedan kommer jag då till de frågor som jag faktiskt inte har ansvar för. Vid de avstämningsmöten som ska hållas kan man, om jag förstår frågeställning rätt, också ha möjlighet att pröva huruvida man ska byta arbetsgivare. Det var det som var frågan att aktivt arbeta för att göra det. Jag tycker att det vore rimligt att man fick den möjligheten, men eftersom det inte riktigt är mitt område skulle jag vilja be att än en gång fråga arbetslivsministern och begära ett mer precist svar. Detsamma gäller också frågan om en professur i rehabiliteringsmedicin. Visst tycker jag, som , att det skulle vara förnämligt med en sådan professur, men vi kanske gemensamt ska fråga vilka förutsättningar som utbildningsministern har att stödja oss i den strävan. 77 (): Det var en helt vanlig dag på jobbet, men då mitt liv skulle förändras . Jag drabbades av stroke. Ja, så kan det låta när någon av de 19 000 som får stroke ska berätta om de kan berätta. Talförmågan kan ju också försvinna. Förutom allt mänskligt lidande blir den totala årskostnaden för varje sådan årskull 10 miljarder. svenska studier har visat att man skulle kunna undvika 3 600 fall av förstagångsstroke i genom bättre uppföljning av personer med förhöjt blodtryck. Varför sker då inte denna uppföljning, som förutom att minska fysiskt och psykiskt lidande skulle spara mycket pengar? Är det möjligen en brist på helhetssyn? Blodtryckskontroller och blodtryckssänkande mediciner drabbar landstingsbudgeten, medan det är kommunerna som tjänar mest på att färre får stroke. efter stroke krävs sjukhusvård, men resten av livet är det framför allt hemtjänst och boende som kostar. Så hur ska vi få denna helhetssyn på strokesjukvården? Vad gäller rehabilitering noterar jag att ministern i sitt svar tar upp hur viktigt det är med samverkan inom rehabiliteringsområdet. Det är också viktigt med tidiga rehabiliteringsinsatser vid hjärnskador. Rehabilitering är en färskvara. Det är viktigt med samverkan mellan läkare, sjukgymnaster, arbetsterapeuter och den grupp jag särskilt nämner i interpellationen, neuropsykologerna. Hur ska vi kunna avhjälpa bristen på denna viktiga resurs för att de drabbade ska få ett bättre liv? Rätt miljö och rätt kompetens är andra faktorer som hjälper till för att underlätta för att komma tillbaka till arbetslivet. I detta sammanhang skulle jag vilja ha ministerns syn på de sjukhusnedläggningar som sker . Är inte centralisering till större enheter också en nackdel när det gäller rehabilitering av hjärnskadade? Många människor står redan i kö för rehabilitering. Finns det då inte risk för att köerna kommer att bli ännu längre om vi får ett mindre antal sjukhus? Eftersom mitt huvudområde här i är kulturen skulle jag vilja passa på att lyfta fram kulturens och idrottens betydelse inom vård och rehabilitering. Jag träffade en kvinna vars dotter drabbades av stroke när hon var . Tack vare ridsporten och målandet hade hon kunnat återvända till en del av det liv som hon haft tidigare. anser att kultur och idrott är viktiga bestämningsfaktorer för hälso- och sjukvård, och vi vill ha mera forskning om kulturens roll i rehabiliteringsprocessen. Vi vill också ha mera satsningar på kultur inom vården. Kulturupplevelser verkar nämligen läkande. Patienterna kan lämna smärtan och sjukdomen. Konstupplevelser och musikupplevelser ger bättre livskvalitet. Jag undrar: Vad har ministern för syn på kulturens betydelse för vård och rehabilitering av hjärnskadade? 78 (): Jag tackar socialministern för svaret. Lite funderingar får man ju ha: Varför har inte intresset varit större från kommuner och landsting än att man nu börjar eventuellt förbereda att bilda gemensamma nämnder?