prot · GS0913 · 2004-10-13 00:00:00 — Jag hade faktiskt ändå förväntat mig att statsministern hade så mycket demokratisk känsla att han åtminstone ville låta människor ta ställning till frågan i ett riksdagsval, eftersom den här frågan är helt ny och inte fanns när vi hade förra riksdagsvalet . Det stärker inte Socialdemokraternas demokratikänsla i den här frågan. 67 Statsminister (): Låt mig allra först till säga: Sluta kalla dig för kommunist. Det är en hopplös diskussion som du för. Begreppet är för alla oss förknippat med förtryck. Det har blod på sig. Det finns ingen som helst anledning för en modern politiker som säger sig var demokrat att förknippas med det begreppet. Gör som andra som trodde eller ansåg sig vara kommunister: att du har tänkt om, att du har släppt det, och gå vidare, gärna till något annat parti om det är så att det skulle passa. Men det kanske inte behövs. Sedan diskussionen om att skulle vara ett regeringsparti. Det har det aldrig varit. Det vill det heller inte bli. Det framgår av dagens artikel och har framgått av tydliga besked tidigare, så den diskussionen kan vi också lämna åt sidan. Däremot har vi ett samarbete om ett 121-punktsprogram, som vi håller på att genomföra fullt ut, som rymmer våra vallöften och som gör att vi kommer att kunna möta väljarna val i en styrkeposition. Det samarbetet, om 121-punktsprogrammet, tänker vi slå vakt om. Jag ska göra några reflexioner med anledning av dagens debatt. Först, fru talman, är det en märklig diskrepans, skillnad, som finns i beskrivningen av verkligheten i . När man lyssnar till de borgerliga hör man en grupp av politiker som är näst intill gråten förtvivlad över den verklighet som vi har i vårt land. Det är möjligt att de tror på det där själva, och det är möjligt att man måste bygga upp den typen av känsla om man befinner sig i opposition och inte har haft någon chans att påverka politiken. Då kanske man måste se verkligheten på så sätt för att orka med. Det är psykologiskt begripligt. Men det är ju inte sant. Då kan man kanske också lägga till: Tänk så hemskt det skulle vara att sitta i opposition och tro att landet ser ut på så sätt som man beskriver det och sedan höra den ena internationella bedömaren efter den andra komma och säga att toppar den ligan, att ligger först i den modernitetsbedömningen, att är det land som lyckats bäst med detta. Det är ju det här vi har hört . Och tänk så jobbigt det tycks vara på den borgerliga kanten att insikten börjar sprida sig att politiken av mandatperioden kommer att genomföras i en uppåtgående konjunktur. För oss som står bakom regeringspolitiken är det med glädje vi tar till oss detta. Det kommer att betyda att arbetslösheten faller. Det kommer att betyda att våra resurser för att göra mer jämlikt och rättvist växer. Vi är glada för varje rapport som vi får. Vi känner oss alltmer optimistiska. Men det tycks fungera på motsatt sätt på den borgerliga kanten. Om det ändock är så att ni är lite dystra för egen del omkring maktskiftesalliansen eller maktalliansen för systemskiftet och ni börjar misstro denna, var ändock glada för landets skull. Det går bra för , allt bättre. Senast nu när vi har stått i talarstolen har rapporter flutit in. Det är , av oss alla högt älskat och respekterat, som i en bedömning av löneutvecklingen nu säger att tillväxten i nog blir och att arbetslösheten kommer att falla 2006 till . Jag vet inte om de har rätt. Jag tror att det är sannolikt att det kan bli på så sätt. Jag vet inte, men om det blir på så sätt som nu talar om, skulle jag rekommendera systemskiftesalliansen att byta anslag, därför att det är inte elände som utmärker vårt land. Det är framgångar i av stenhård internationell konkurrens, i då väldigt många länder gärna skulle vilja byta med och den utveckling som vi har. Det behöver inte betyda att oppositionen blir mindre kraftfull eller mindre hård, men det skulle uppfattas som mer i linje med vad objektiva bedömningar säger om vårt land. Och diskussionen, den politiska debatten, skulle bli mer begriplig för dem som följer vårt samtal. Vi har en exportindustri i som noterar enorma framgångar. Vi har överskott i den svenska exporten som är av samma slag som når i sin oljeexport. Vi drar ihop överskottet i bilindustrin, i pappers- och massaindustrin, i telekomindustrin, i läkemedelsindustrin. I en lång rad andra, inte minst verkstadsföretag, drar vi ihop dessa överskott på en världsmarknad som ständigt förändras, som ständigt utmärks av nya förutsättningar, som ständigt är av sådant slag att de jobb som finns kanske inte finns . Trots detta tryck har vi ett läge i vårt land, vårt fina land, som är av det slaget att vi tycks klara den konkurrensen bättre än några andra. Varför är det på det viset? Det är väl en bra fråga att ställa sig. Varför har högre ekonomisk tillväxt än andra länder i ? Varför har den svenska exportindustrin gigantiska produktivitetsförbättringar när andra står och stampar eller går bakåt? Varför ligger vi längst framme i forskning och utveckling när andra har problem? Kan det vara så, och jag tror att det är förklaringen, att den trygghet som finns i vårt samhälle är till för alla? Vi vet ju att just denna förändring som exportindustrin är utsatt för slår väldigt hårt. I morse läste vi om några av de sista textilarbetarna i . Deras arbetstillfällen flyttar till . Trots det kommer exportsiffror att visa gigantiska överskott, fortsätta att växa. Det kallar man för strukturförändring eller omändring. Trots att arbetsplatser försvinner, finns i det svenska samhället inte bara en känsla utan också en upplevd verklighet av att om jag kommer illa ut så står jag inte ensam. Kalla det för bidragsberoende om ni vill. Det är ett von oben-perspektiv som den har som aldrig har växt upp i en familj som har drabbats av arbetslöshet. Men vi som har den bakgrunden och har känt den in på bara kroppen vet att när a-kassans ersättning kom i stället för lönen så var det ett praktiskt uttryck för att inte vardagen rasade ihop. är mindre hårt och det är mindre påtagligt än för 30 eller , men det är fortfarande en verklighet för många. Tänk vilken morgon att vakna upp till för en textilarbetare i att se att nu är det slut, nu försvinner jobben. Och tänk om det hade varit så, fru talman, att vi hade haft en moderatregering som hade lyckats med det som de nu vill, att ta ned a-kassan till . Bland textilarbetare, byggnadsarbetare, kommunalarbetare, kanske också bland ingenjörer, tekniker, försäljare finns människor som i så fall skulle klara sig på eller kanske av sin lön. De har en villa. De har lån på villan. De kan glädja sig över att räntorna har fallit tack vare en framgångsrik regeringspolitik, men de sitter med stora lån. De har två eller kanske tre barn som går i skolan. De vill ha en ny cykel eller någonting annat som andra ungar får. Att känna den malande oron som då betyder: Jag kommer inte att klara vardagen därför att när arbetslösheten slår till, ja, då kommer också min privata ekonomiska situation att slås sönder. Det skapar en kraft i samhället. Om vi skulle ha en sådan politik skulle det skapa en rörelse bland vanliga människor av det slaget att man skulle säga: Stopp till förändring! Vi motsätter oss det nya. Se upp med sådant som kan föra jobben utanför vårt land. Det är farligt. Vi utvecklar inte. Vi håller emot. Vi säger nej. Vi står i vägen. Den politik som oron, osäkerheten och rädslan föder är det största hotet mot en förändring och förnyelse. Bidragsberoende, säger man. Nej, jag säger tvärtom: en förutsättning för att gå från det gamla till det nya. Om det har varit så att vi har upplevt att förändringarna har varit våldsamma och snabba, så var klara över en sak, kära ledamöter av denna kammare: De kommande tio åren kommer att bjuda på ännu mer av förändring, konkurrens och utsatthet. Är det en svensk modell att möta de kommande tio åren med att skapa en underklass, en permanent underklass, som lever på en nivå som inte någon av oss i denna kammare kan tänka oss att själva existera på? Är det det som är budskapet? Är det det som är den moderna politiska ansatsen? Men det är det som föreslås i det alternativ som är huvudalternativet till den budget som regeringen lagt fram. Sedan kan folkpartister säga: Det där vill vi inte ha. Kristdemokrater kan säga: Det där vill vi inte ha. Vad centerpartisterna tycker om detta vet jag inte. Men det är nog så att ensamma är väsentligt större än de andra borgerliga partierna tillsammans. De utgör huvudalternativet. Och hela deras ekonomiska politik, kära ledamöter, är uppbyggd på att man kan göra de här stora reduktionerna i a-kassan, i sjukförsäkringen, i förtidspensionerna och i föräldraförsäkringen för att få råd med de skattesänkningar som ska syfta till att släppa fram en ny arbetsmarknad som framför allt vänder sig till människor med låga löner, en ny arbetsmarknad i servicesektorn. En sådan politik vill vi inte ha. En sådan politik vill inte svenska folket ha. Förväxla inte vårt försvar av generösa ersättningsnivåer i socialförsäkringarna med att vi skulle försvara något slags bidragsberoende. Så är det ju inte, och så har det aldrig varit. Den sociala försäkringen syftar till att i tider av kris eller bekymmer för den enskilde vara bryggan från det gamla till det nya. Det är försäkringens funktion. Det är ett modernt koncept, och det är troligen en av förklaringarna till att vi kan stå här i kammaren och inkassera den ena positiva rapporten efter den andra om svensk ekonomi och våra framgångar. Var glada, och var stolta, men bli för skull inte nöjda! präglas fortfarande, naturligtvis, av stora orättvisor och stora motsättningar men mindre än i andra länder, och det kan vi glädja oss åt. Men nog finns det mycket kvar att göra för ivriga reformister på arbetsplatserna, inte minst! Varför kan man inte ha en diskussion om hur arbetsplatserna ska utvecklas? Varför är det så att man får en känsla av att människor smiter ifrån jobben och att de blir sjuka därför att de fuskar med systemen? Ja, det finns säkert sådana inslag det har jag aldrig dolt men inte är det huvudförklaringen. Det är väl troligen så här: Att långpendla, att förhandla, att produktutveckla, att försöka att ständigt komma , att förändra och utveckla någonting nytt det sliter också på människor. En del av oss är inte så starka att vi orkar med det. En del av oss säger: måste jag ha en paus. Jag orkar inte. Jag går ut. Och det måste man ha rätt till i ett gott samhälle, annars kommer skadorna att bli stora, både på den enskilde och på samhället. En diskussion om arbetsplatsens utveckling, en diskussion om arbetsorganisation, inflytande, arbetsmiljö, företagshälsovård, allt sådant som gör att människor som är pressade också upplever att de orkar med och klarar sig: Det behöver vi! utnyttjar vi det styrkeläge som befinner sig i till att vara stolta men inte nöjda och till att se framåt och förstå att det vi har framför oss kommer att vara en politisk diskussion, kanske rentav en strid mellan två synsätt: mellan det vi står för, det vill säga att den enskilde ska ha sin säkerhet vid omställningar i samhället, och det som växer fram som huvudalternativet på den borgerliga kanten, det vill säga att man ska pressa tillbaka dessa ersättningar därför att det föraktfullt benämns bidragsberoende. Så ser skiljelinjen ut, fru talman, och om detta kan vi gott ha inte bara en debatt utan också en stor politisk strid. Det är det värt, och vi socialdemokrater tänker ta den. 68 () replik: Problemet, , när man förbereder anföranden innan debatten har varit är att man inte tar med vad de man ska debattera med faktiskt säger. Jag har inte stått och svartmålat . Jag pratade till exempel länge om den skola jag tycker mig se väldigt goda resultat i. Där rasade så att säga hela argumentering. Jag är mycket stolt över . Jag ser stora möjligheter för detta land. Jag känner den goda arbetsmoral som har byggt upp detta land. Och egentligen är det så att om den socialdemokratiske partiledaren stått här och talat under många av de år som har funnits före detta så hade precis samma resonemang förts, fast landat i att det var arbete som var grund för denna frihet, denna självständighet och denna trygghet i samhället. är allt detta ord som används om bidragsförsörjning, att vara utanför arbetsmarknaden och att inte kunna stå på egna ben. Dessutom säger att vi har en trygghet som omfattar alla. Vet ni att många tycker att det är en förolämpning att höra detta? Det bygger ju på att man har kvalificerat sig in i de svenska trygghetssystemen. Känner inte till utanförskapet och alla de människor som inte alls lever av a-kassa och standardsäkrade ersättningsnivåer och som har en helt annan situation? Men de räknas inte. Känner inte till den miljon människor som står utanför arbetsmarknaden när han beskriver att alla uppgifter nu är lösta? Det enda har sagt till den här kammaren är att han tänker surfa på konjunkturvågen för att vinna valet . Inget mer finns kvar att göra. Hela detta långa anförande handlade inte om någon arbetsuppgift som fanns kvar för att lösa annat än just detta: Konjunkturen kommer att greja valet . Och du får ursäkta: Vi är lite ivrigare än så! Vi vill lite mer med . Vi vill påverka lite mer för människor så att de faktiskt ska kunna påverka sin egen situation. 69 Statsminister () replik: Den som lyssnade på fick klart för sig vad det var som var problemet i den svenska ekonomin. Alltför många levde på bidrag. Lösningen på detta var att se till så att bidragen blev sämre. Den som blir arbetslös ska få lägre ersättning. Den som är sjuk ska få lägre ersättning. Den som är förtidspensionär ska tappa en stor del av sin inkomst, och den som är föräldraledig ska på samma sätt tappa sin inkomst. Det var lösningen. Jag har visat att just dessa möjligheter för människor att hantera övergångar har gjort att vi har orkat arbeta. Det är så det hänger ihop. är troligen ett av de länder i världen som har högst sysselsättningsgrad. Här jobbar både män och kvinnor. Att vi orkar kombinera ansvar för familj och hem med arbete är ju inte så lite en bra föräldraförsäkrings förtjänst. Det vill nu försämra. När jag har satt in en stöt har det på varje sådan här punkt visat sig att inte ens har en politik som stöds av de borgerliga. Men hela deras politik bygger ju på att man ska göra de här neddragningarna för arbetslösa, för sjukpensionärer, för dem som har föräldraledigt och för de sjuka. Om det inte får stöd, , vad har ni då för ekonomisk politik? Det är ju det här som ska bekosta era skattesänkningar. Du tycks ju stå ensam i den borgerliga maktalliansen. Vad har du för strategi? Eller tror du att de andra kommer att ändra på sig? Det är ju däromkring ni bygger hela ert alternativ. Upp till bevis! Svara på hur du tänker, och motivera politiken! 70 () replik: , det är inte jag som i dagens debatt har uppmanat vänner, som jag förutsätter stöd från för att kunna bilda regering, att sluta kalla sig för kommunister. Det blev lite oklart om det innebar att tiden hade runnit ut för eller om vi ska få se tiden an. Det var rätt klart att i alla fall tänker fortsätta att kalla sig kommunist. Sänkta ersättningsnivåer är inte vår ekonomiska politik. Vi har tittat på välfärdsbokslut över det som du står och skryter över. Han säger att det är många som har fått stå tillbaka. Vi har tittat på de ensamstående mammorna, och vi har utformat skattesänkningar som tiodubblar skattesänkningarna för dessa grupper, som ger möjlighet att påverka den egna situationen i en omfattning som ni inte kommer i närheten av. Det är därför som era egna overheadbilder, som och presenterar, visar att så stora och breda grupper av inkomsttagare vinner på politik. Vi har sänkt skatten på det som man förlorar på den sist intjänade hundralappen för ensamstående mammor med stor bidragsförsörjning, från ned till . Det är frihet, det är makten över det egna livet att kunna påverka sin egen situation genom eget arbete. Mot det står resonemangen om bidragsförsörjningen. Ser inte att stelnar? Ser inte hur de som själva är bidragsförsörjda ofta får barn som fastnar i bidragsförsörjning och utanförskap? Ser inte att vi har skapat ett samhälle där man kan gå från bidragsförsörjning till eget arbete, och där vi gör allt vi kan för att möjliggöra det? Det är ju den stafettpinnen som moderater, borgerlighet och har tagit över. Valrörelsen ska gärna få handla om detta. 71 Statsminister () replik: säger: Ser inte att stelnar? Nej, det gör jag inte. Det är det som är poängen i mitt resonemang och som understöds av all internationell statistik som vi får, senast i dagens konjunkturbedömningar. Vi står starkare rustade än andra länder. Man kan naturligtvis ta åt sig äran av en högkonjunktur självklart. Men det genomskådas. Man kan inte beskyllas för en lågkonjunktur självklart. Men hur man hanterade lågkonjunkturen för att förbereda högkonjunkturen, det är en regerings ansvar. Och där står vi starka. när konjunkturen vänder uppåt har bäst förutsättningar att ta till sig det nya. Och jag har väldigt svårt, , att förstå varför exempelvis en långtidsarbetslös kvinna med i inkomst ska få sin levnadsstandard sänkt med och hur det ska kunna få fart på . Jag har också svårt att förstå varför en förtidspensionär med i inkomst ska få en tusenlapps reduktion . Så ser ju förslagen ut. Det är hårt, det är kallt, och det gör skillnad på folk. Man känner igen den gamla högern. Vi har haft den här striden förut. Och det är möjligt att vi nu möter en höger som är lite mer klädd i velour än förut. Men det är lika fullt samma gamla höger. Och striden ska tas, mina vänner, var så säkra på den saken. 72 () replik: Jag har hört , men jag tror att detta var rekord i självgodhet. Hela anförandet handlade bara om att vi är bäst i världen, att ingenting ska förändras och att det är fel på oppositionen. Alla påståenden som jag framför bygger på statistiska faktum. Jag antar att det gäller också. Men ta bara detta enkla han säger om att vi ligger i topp när det gäller sysselsättning. Ja, men sysselsättningsstatistiken mäter också dem som är hemma och är sjuka. Om man väger in det ligger vi inte alls i topp. är 645 000 människor av våra landsmän antingen förtidspensionerade eller långtidssjuka. Det är korrekt statistik. Vi har redan många av de problem som utmålar som ett hot med oppositionens politik. Men den intressanta frågan är att om grepp för att lösa dessa problem är så fel, vilka är då era egna recept? Det är trots allt sanning att vi har över en miljon människor som på ett eller annat sätt är bidragsberoende. En del av dem ska definitivt ha sina bidrag därför att de har rätt till dem. Men vi vet ju att många av dem inget hellre skulle vilja än att gå ifrån sina bidrag. De vill inte ha heller. De vill ha . De vill ha en lön och kunna leva på sin lön. Men vad har ni för grepp för att få slut på överutnyttjandet, för att få fart på rehabiliteringen och för att få fram fler arbeten? Ni kan inte bara hoppas på konjunkturen. Den har inte hjälpt er . Ni måste ha något annat besked att komma med. 73 Statsminister () replik: Först beträffande förtidspensionärerna. När det som nu sade sägs i debatten får man ett intryck av att det är några hundratusen 30-åringar som är förtidspensionärer. Så är det ju inte. Tittar man på förtidspensionärernas skara är de omkring eller däröver. Det är det vanligaste. Det är ofta en kvinna som har arbetat i vården och slitit ut sig axlar, armar, rygg. Det är en byggnadsarbetare som inte har känseln kvar i händerna. Det är så förtidspensionären ser ut. I ålder och uppåt är de vanligaste förtidspensionärerna, och det är inte ungt längre, sorgligt nog. Det kan jag konstatera som är i samma ålder. Kom därför ihåg hur det där ser ut. Vi skulle gärna se att de arbetade längre. Men det handlar mer om arbetsplatsernas utseende än om hur pensionssystemen är utformade. Och det är vårt svar. Utveckla arbetsplatserna, se människan i sin professionella situation. Där ska vi lägga vår kraft. När är på väg fram här tycker jag att han ska tänka lite högt omkring den tid som var när han själv var inne i ett regeringskansli senast. Känner du inte några kalla kårar utefter ryggen när du hör denna uppvisning från den borgerliga maktalliansen och som handlar om ett så uppenbart annorlunda synsätt på den ekonomiska politiken? Ska ni göra det igen förstöra ekonomi? Ska ni sitta i ändlösa diskussioner? Ni har börjat redan här i kammaren med diskussioner om skattepolitiken, om socialförsäkringarna, om energipolitiken. Och jag skulle kunna lägga till ytterligare femsex områden. Känns det igen, ? Hur känns det att påminnas om de folkpartistiska stordåden i ? 74 () replik: Jag tänkte just när vi tillsammans skulle föra kronförsvaret. Då kom , och andra över från till och hade en besparingslista med sig. En av de första punkterna var att sjukersättningen till långtidssjuka skulle sänkas till . Detta är ett exempel på att när man har svåra problem med ekonomin är sjukförsäkringen hotad. Vi är inte för att sänka ersättningarna i sjukförsäkringen. Men om vi inte vårdar dessa system kanske både socialdemokrater och moderater i skön förening, som då, kommer att genomföra sådana sänkningar. Det är därför som vi måste vara redo att ta till metoder för att skydda dessa system. säger att det inte är unga som förtidspensioneras. Jo, den största ökningen av förtidspensioneringarna gäller faktiskt personer . Det visar också vilket fruktansvärt mänskligt problem denna explosion av förtidspensioneringar är. Och ni har inga recept. Vi har kataloger på förslag att flera läkare ska vara inkopplade, att rehabilitering måste fram snabbare, att vi måste hitta system som uppmuntrar dem som redan är förtidspensionerade att gå tillbaka att pröva ett jobb och så vidare. Men ni är bara liknöjda. Ni sitter still i ert regeringskansli och lägger fram en och annan rapport där oppositionen kritiseras. Men vad har ni själva att komma med? Ni står tomhänta, och det är den tragiska sammanfattningen av denna debatt. 75 Statsminister () replik: tittade jag på statistiken över sjukpensioneringarna, förtidspensionerna. Det finns en grupp människor som är förtidspensionärer. Det är möjligt att den gruppen har haft en snabb procentuell tillväxt, men de är några tiotusental personer. Den stora gruppen, de hundra tusen, är i och min ålder och däröver. Den allra största gruppen finns naturligtvis bland dem i åldern . Det är de, , som du ska ge en sämre ersättning. Det är de som står där med händer som inte lyder som ska få en tusenlapp mindre för att ska kunna sänka skatten. Det är ju det du går i god för med din maktallians för ett systemskifte. Så ser det ut. Så har det varit en gång förut. Så ska det inte bli en gång till. Varför tvingades och , dessa tappra människor, gå över bron till från ? Jo, vi hade ränta. Vi hade galopperande konkurser i näringslivet. Vi hade ett läge då livet för vanliga människor slogs sönder. Det var kris i landet. Då tog vi vårt ansvar i stället för den sittande regeringen som då inte orkade därför att man hade gjort sig beroende av Ny demokrati ett annat parti här i som ju inte är så där alldeles imponerande från demokratiska utgångspunkter. Man hade gjort sig beroende av detta därför att man hade haft en ekonomisk politik som var så diametralt motsatt innan man började regera att man inte orkade kompromissa ihop sig. Jag ser konturerna igen. Låt oss undvika detta! Inga fler folkpartister i ! 76 () replik: Jag ber att få anknyta till den senaste diskussionen här och påminna om i vilket läge vårt land var 1991. När den socialdemokratiska regeringen av svenska folket avsattes förlorade vi i vårt land ett tusen arbetsplatser per dag. Det var resultatet av ett förlorat 80-tal, som har beskrivits naturligtvis av men också i en bilaga till budgetpropositionen där regeringen tillstår hur det faktiskt var. Den var kanske inte underställd den politiska prövningen och släpptes därför igenom, men där beskrevs sanningen som ledde till att svenska folket röstade bort Socialdemokraterna.