prot · GR09104 · 2004-04-28 00:00:00 — Men eftersom jag vet att närmare kommer att utveckla grunderna till motionen, avstår jag från att utveckla vårt ställningstagande vidare. Slutligen, herr talman, yrkar jag bifall till den gemensamma reservationen nr 1 under punkt 2. 180 (): Hos våra kronofogdemyndigheter finns det tyvärr alldeles för många personer registrerade för skulder. Den senaste uppgiften som jag har fått fram är att det är över 450 000 personer som är registrerade. Av dem är det en hel del som har mycket stora problem. Vi talar om överskuldsättning, och vi talar om evighetsgäldenärer. Båda begreppen visar klart att det är stora problem, som de flesta av oss känner mycket väl till. Det är olika slags skulder. Jag ska räkna upp några av de mer frekventa: skatter, TV-avgifter, underhållsbidrag, underhållsstöd, böter, lån i banker och finansbolag, studiemedel, felparkeringar, rättshjälpskostnader, rättegångskostnader och läkemedel, som har kommit till , och så vidare. Vi känner väl till problemet, och vi fick en mycket bra rapport från som heter just Överskuldsättning. Den är en bra kartläggning, och där finns många bra förslag att arbeta vidare med. Till detta kommer att under denna sommar kommer med ett betänkande som förhoppningsvis innebär en hel del förenklingar och möjligheter att använda skuldsaneringen i fortsättningen. Vad vi vill med reservationen är att ta fram frågorna kring preskription och få en större översyn av reglerna kring preskription. har vi beträffande skatter, underhållsbidrag och böter en definitiv preskriptionstid . går det alltså inte att verkställa något indrivningsarbete, utan skulderna faller bort. I andra fall är preskriptionsreglerna för konsumentfordringar och för övriga fordringar . Men skillnaden mellan dessa fordringar eller skulder och skatter och underhållsbidrag är att det inte är någon definitiv preskription, utan man kan avbryta preskriptionen genom att fordringsägaren ställer nya krav på betalning. På så vis kan man avbryta preskriptionen inom varje treårsperiod eller tioårsperiod och hålla fordringarna levande i princip så länge som gäldenären är i livet. Det här är i dagens läge inte några som helst bekymmer med den datateknik som finns. Jag fick två brev från inkassobyråer i min hand. Det ena är från en inkassobyrå som avslutat ett uppdrag och som meddelade sin uppdragsgivare detta. Den orsak man angav till att man avslutat uppdraget var att gäldenären var avliden. Det var alltså inget mer man kunde göra då, självfallet. Det andra brevet handlar om en kapitalskuld på , där räntan är uppe i . Jag vill faktiskt ta tiden i anspråk till att läsa upp det som inkassobyrån skriver till konsumenten, för det här är en konsumentfordran. Jag citerar: Vi har fått i uppdrag att inkassera rubricerade fordran. Därför kan vi nu ge Er möjlighet att få avbetala Er skuld utan att någon ytterligare ränta tillkommer. Det enda du behöver göra är att inbetala önskat månadsbelopp till oss dock minst 300:- eller av fordran, eller kontakta din handläggare och föreslå hur du önskar betala. Skulden kommer således aldrig att avskrivas om inte en överenskommelse träffas med oss som reglerar Er skuld. Detta är ett tydligt bevis på att det här är fråga om livsvariga skulder. Vi menar att detta inte är ett rimligt förhållande. Dessa personer, som ofta lever under ganska små ekonomiska omständigheter, måste få bli fria från sina skulder. Vi tror att ett lämpligt sätt är att lagstifta om att även dessa vanliga civilrättsliga konsumentfordringar får ett definitivt slut genom att man inför en definitiv preskriptionstid. Det är möjligt att ett alternativ är att göra som i , där man har infört en tidsgräns efter vilkens utlöpande kronofogdemyndigheterna inte medverkar med något ytterligare indrivningsarbete. Det är i praktiken ett slags preskription, trots att fordringen formellt sett lever vidare. Vi är medvetna om att en ändring av preskriptionsreglerna påverkar kreditlivet. Det kan påverka på många punkter i samhället, och en sådan måste därför göras först efter en mycket noggrann utredning. Jag tror också att man måste ta i betraktande många olika preskriptionsregler i lagstiftningen som jag här över huvud taget inte har berört. Vi vill nu att man gör en utredning om möjligheterna att införa en definitiv preskription så att de människor som lever som evighetsgäldenärer hos kronofogdemyndigheterna ska få en chans att komma bort från sina skulder. Jag yrkar bifall till reservation nr 1. 181 (): I långa stycken delar majoritetens syn i det här lilla betänkandet om insolvensrättsliga frågor. Vi står dock tillsammans med och bakom en av de tre reservationerna. Den handlar om preskription. Föregående talare har redan nämnt en hel del som jag kan instämma i. Jag ska därför göra mitt anförande extra kort. En fordran preskriberas, som vi har hört, efter dess tillkomst, om inte preskriptionen avbryts . För fordran gentemot en konsument är preskriptionstiden i regel . Preskriptionen kan avbrytas av fordringsägaren, vilket får till följd att preskriptionstiden förlängs med ytterligare tio respektive . Eftersom avbrytanden kan ske om och om igen kan resultatet bli att det i praktiken aldrig inträder någon preskription. Dylika förhållanden, herr talman, stämmer dåligt överens med det faktum att utsatta personer i vissa fall ska kunna få hjälp med skuldsanering för att ur ekonomisk synvinkel kunna börja ett nytt liv. Därför bör, som vi förespråkar i vår reservation, definitiva preskriptionstider införas i lagstiftningen efter det att regeringen noggrant utrett frågan. Ett system med definitiva preskriptionstider skulle avsevärt förbättra dagens skuldsaneringsmöjligheter. Föga överraskande avstyrker utskottets majoritet , och yrkande om införande av regler om definitiv preskription. Man gör det mot bakgrund av att regeringen bereder en promemoria från som handlar om omfattning, orsaker och förslag till åtgärder när det gäller överskuldsättning. Det förekommer dock inga uppgifter om vad beredningsarbetet ska utmynna i. Inte heller lär någon uttalad ambition gällande tidsaspekten ha redovisats från . Besked lär väl komma vad det lider. Förhoppningsvis blir det ingen repris på den remarkabelt långa handläggningstid som översynen av fastighetsmäklarlagen har fastnat i och som utskottet debatterade för . Avslutningsvis yrkar jag bifall till reservation nr 1. 182 (): Först vill jag bara konstatera att frågan om förmånsrättslagen och de nya regler som beslutat om kommer att bli föremål för både uppföljning och utvärdering, och det är någonting som utskottet är väldigt enigt om. Jag vill därför bara påpeka att detta är en angelägen fråga och att hela utskottet har enats om hur viktigt uppföljnings- och utvärderingsarbetet är. Det råder alltså ingen tvekan om detta. Också i frågan om preskription står jag bakom utskottets betänkande vad gäller det arbete som pågår. Annars tycker jag att det självklart finns en poäng i det som reservanterna här lyfter fram om en fast preskriptionstid. Vi vill ändå vänta på det resultat som kommer ut av det beredningsarbete som pågår. har avgivit två reservationer vid det här betänkandet. Den ena är reservation nr 2 om dröjsmålsränta och den andra är reservation nr 3, som handlar om skeppsvrak. För en normalkonsument har avdragseffekten förändrats från till , och det betyder att dröjsmålsräntan som påtryckningsmedel har fått en helt annan tyngd. Detsamma gäller för juridiska personer, som tidigare beskattades till och beskattas till . Det är i princip endast enskilda näringsidkare och i vissa fall handelsbolag som har en skattesituation som i det här avseendet är någorlunda oförändrad. Den dröjsmålsränta som gäller medför att det är klart lönsamt för kreditgivare, frivilligt eller ofrivilligt, att en skuld löper med dröjsmålsränta. Det handlar här om att det är orättvist framför allt för dem som har mindre i plånboken. Av den anledningen vill vi från att regeringen ska lägga fram förslag till om ändring av den här dröjsmålsräntan. Enligt vår uppfattning framstår det som uppenbart att dröjsmålsräntan är för hög. Med anledning av detta yrkar jag bifall till reservation nr 2. Avslutningsvis vill jag bara, för att vara kortfattad i den här debatten, tala om att den reservation som gäller frågan om skeppsvrak går ut på att det i andra länder finns lagstiftning som vi inte har här i och som innebär att man där betraktar alla övergivna eller ägarlösa vrak som tillhörande staten. Det är en åtgärd bland annat för att förhindra plundring av dem. Ett införande av en sådan lagstiftning i skulle ge möjlighet att från sida argumentera för vrakens kulturhistoriska värde, trots att de har förlist för mindre än . Reservationen går ut på att stödja en motion från . Jag står självklart bakom reservationen men yrkar inte bifall till den. I övrigt står jag bakom förslagen i betänkandet. 183 (): Tack för ordet! Det känns alltid lika uppmuntrande och inspirerande att få ta till orda här från talarstolen, både med tanke på allt det kloka som redan är sagt och kanske ännu mer med någon bäring på det småtokiga som kanske också har sagts. Jag tackar alltså mina värderade kolleger för den inspirationsdosen. Jag ska nu orda något om det som utskottet inte är helt enigt om och säga något om varför majoriteten i utskottet har gjort det ställningstagande som har skett. har själv talat om sin motion, där han föreslår att man som ett alternativ till skuldsaneringslagen ska införa ett system med så kallad definitiv preskription och att den frågan bör utredas. Utskottet har inte biträtt motionärens förslag av bland annat följande skäl. Precis som själv var inne på har en promemoria från remissbehandlats, och den bereds inom . behöver således inte ta initiativ till en utredning då arbetet redan pågår. I promemorian kommer man från in på frågan om just definitiv preskription. Man skriver själv att man menar att det är en drastisk åtgärd och resonerar också kring en alternativ modell som går ut på att man i stället skulle kunna införa en tidsgräns efter vilken staten inte längre bistår borgenärerna med att driva in sina fordringar. Enligt skulle ett sådant system innebära ett mindre ingrepp i borgenärernas rätt att få behålla sin giltiga fordran, men skulle på samma sätt som definitiv preskription skapa incitament för att borgenärerna på ett tidigare stadium kommer fram till frivilliga överenskommelser med dem som är skuldsatta. Till yttermera visso skulle jag vilja poängtera att det pågår en utvärdering av skuldsaneringslagen. Vad framför och vad utvärderingen av skuldsaneringslagen ger vid handen måste beaktas innan uttalar sig för en utredning om definitiv preskription som ett alternativ till skuldsaneringslagen. ser jag en kraftfull skuldsaneringslag där man genom aktiva åtgärder kan hjälpa överskuldsatta personer hellre än en passiv regel om definitiv preskription som gör att människor ska sitta och vänta på att skulderna avskrivs. vill att regeringen ska återkomma med förslag om anpassning av dröjsmålsräntan. Där skulle jag vilja säga att dröjsmålsräntan fyller en viktig funktion, nämligen att avskräcka från att hamna i dröjsmål med betalning. Av det följer sannolikt att dröjsmålsräntan måste vara högre än det allmänna ränteläget så att det inte blir fördelaktigare att dröja med sin betalning än det skulle vara att ta ett lån. En sänkning av dröjsmålsräntan skulle kunna få till effekt att betalningsmoralen urholkas och att företag som säljer varor eller tjänster mot faktura kan riskera cash flow- och likviditetsproblem. behöver fler och växande sunda företag. En försämring av dröjsmålsräntan och en därpå eventuellt sviktande betalningsmoral riskerar att försvåra för företagen, och det är inte vi beredda att medverka till. vill också att regeringen ska återkomma till med ett förslag om att övergivna eller ägarlösa skeppsvrak ska tillfalla staten genom en ändring i lagen om ensamrätt till bärgning. Skälen man framför hänger uteslutande samman med kulturhistoriska överväganden, och det finns inte några transportsrättsliga argument för varför lagen ska ändras. Sanningen är ju den att man har försökt få det här förslaget bifallet hos kulturutskottet, men misslyckats. Därför försöker man nu igen, hos oss, med en annan lagändring utan att redovisa några nya skäl. har behandlat motioner om skydd för skeppsvrak, och utskottet har funnit att är den myndighet som borde bedöma om hundraårsgränsen borde bibehållas eller om lagskyddet för skeppsvrak bör vidgas. Sådana diskussioner har också enligt uppgift inletts. Låt oss låta kulturutskottet göra vad som på dem ankommer, så gör vi vårt. Talesättet skomakare, bliv vid din läst känns inte helt avigt i det här sammanhanget. med flera har varit inne och pratat om förmånsrättsreglerna, och jag vill ta tillfället i akt och påminna lite om varför vi införde dem. sätts av företag på obestånd i konkurs. räddas genom rekonstruktion. Något borde uppenbarligen göras så att rekonstruktion framstår som mer önskvärd än konkurs. Det var därför fattade beslut om nya förmånsrättsregler och en ändring av företagshypoteket. och lagutskottet har framhållit att det är angeläget att regeringen redan nu förbereder åtgärder för att underlätta mindre företags kapitalförsörjning om konsekvensanalyserna skulle visa att förändringen av företagshypoteket haft negativa effekter. För det fall utvärderingen visar att reformen medfört negativa effekter förutsätter utskotten att regeringen återkommer med förslag på åtgärder. Jag ser det här som en positiv möjlighet att få ökat fokus på hela riskkapitalförsörjningen och en möjlighet att snabba på nödvändiga förbättringar runtom i landet. Socialdemokraterna vill genom en aktiv skuldsaneringslag se till att överskuldsatta människor får hjälp att ta sig ur skuldfällan. Vi vill ha ett starkt näringsliv i utveckling som ger sysselsättning och nya innovationer, ett näringsliv som ska känna att man inom rimliga gränser har rätt till sina fordringar och som genom en effektiv dröjsmålsränta får betalt . Och vi tycker att kulturutskottet ska få bli vid sin läst och hantera frågan om skydd för skeppsvrak. Jag yrkar bifall till förslaget i utskottets betänkande. 184 (): Jag vill börja med frågan om preskription enligt en motion från som jag tycker är väldigt bra och tar upp viktiga frågor som bör behandlas och som redan behandlas. Det är därför jag ställer mig bakom utskottets skrivning. Vi kan inte bifalla den motionen , därför att det pågår redan ett seriöst och omfattande arbete just om de här frågorna, och det är väldigt mycket svåra frågor, precis som själv sade i sitt anförande. Jag tror att du nämnde att 400 000 personer har skulder , och en del av dem har ju också problem med överskuldsättning. Jag kan alltså dela din uppfattning, men jag ställer mig ändå bakom utskottets förslag om att vi avvaktar det arbete som sker i med utgångspunkt i remiss. Det jag vill koncentrera mig på i det här anförandet gäller naturligtvis den motion om skeppsvrak som jag har varit med och skrivit från sida och som har reserverat sig till förmån för på den punkten. Där är det väldigt viktigt att framhålla just att värna det kulturarv som finns i de svenska vattnen. Den vrakplundring som äger rum är mycket oroande och oroväckande ur kulturhistorisk synvinkel. De vrak som är särskilt utsatta är ofta förlista för mindre än , vilket innebär att de saknar skydd enligt kulturminneslagen . Därmed står också lagen om ensamrätt till bärgning i direkt motsats till möjligheten att bevara och skydda ett vrak. I andra länder finns denna lagstiftning som innebär att alla vrak som kan betraktas som övergivna och ägarlösa tillhör staten, detta för att förhindra plundring av dessa vrak. Därför tror jag att det är väldigt viktigt att vi inför en sådan lagstiftning i också för att ge möjlighet att från antikvariatssidan argumentera för det kulturhistoriska värdet i vraken, trots att de förlist för mindre än . majoritet anför som svar på denna motion att det inte anförs något i motionen som påkallar någon åtgärd från sida. Jag delar inte alls den åsikten. skulle mycket väl kunna uttrycka en politisk vilja att förhindra vrakplundring och därmed förändra lagstiftningen i . Slutligen, : Bara för att man har förlorat en omröstning i betyder det inte att man aldrig någonsin ska återkomma. Vi hävdar fortfarande att vi utifrån ett kulturhistoriskt perspektiv tycker att den här lagen ska förändras, och vi kommer förmodligen att lägga fram den här motionen igen, även om majoriteten verkar vilja avstyrka den. För tids vinnande yrkar jag dock inte bifall till reservationen, utan jag håller mig till mitt anförande. 185 (): I det här utskottsbetänkandet behandlar utskottet sju motioner från allmänna motionstiden som alla kretsar kring insolvensfrågor. En av dem har jag själv skrivit, och den handlar om den nya förmånsrättslagen och 2-reglerna. Det är två riskmoment som jag nu upplever som mycket tydligt skönjbara på den svenska kreditmarknaden, som kan drabba nyföretagsamhet och som kan drabba företag, framför allt verksamma i glesbygd och på mindre orter. Det ena av de två riskmomenten har utskottet behandlat på ett mycket vederhäftigt sätt genom att man själv pekar på att fjolårets beslut om ny förmånsrättslag kan komma att innebära sådana risker för kapitalförsörjning och annat att det krävs en mycket tidig och grundlig utvärdering. Det säger utskottet. Det är alldeles utomordentligt. Det är på grundval av det som jag en gång sade ja till att ändå tillstyrka den nya förmånsrättslagen trots att så många varningsflaggor har rests. Det gjorde jag trots att rader av konkursförvaltare med stor erfarenhet säger att det inte automatiskt leder till bättre rekonstruktionsmöjligheter, trots att revisorer av skilda slag har varnat för att det kan leda till ett kapitaldränage för väldigt många företag och trots att banksektorn själv varnade för att den nya förmånsrättslagen skulle skapa mindre riskbenägenhet från bankens sida att låna ut pengar och högre kapitaltäckningskrav och större säkerhetsmassa. Eftersom erfarenheterna från var så övertydliga åtminstone om jag har förstått det hela rätt i de samtal jag haft både med utskottets företrädare och med justitieministern själv kan det vara värt att pröva. Så resonerade jag då. Jag är för den skull inte helt övertygad. Därför är det bra att utskottet säger att det nu krävs en mycket tidig och grundlig prövning, en utvärdering och ett analysarbete. Det har också justitieministern stått här och sagt alldeles i talarstolen. Det jag är förvånad över är att utskottet inte med ett ord berör det andra hotet, nämligen de så kallade 2-reglerna. Jag måste ställa en fråga till utskottet, oavsett vem det nu är som ska svara på den frågan. Varför har man över huvud taget tagit upp motionen om man inte väger in den andra stora riskfaktorn? 2-reglerna ersätter nu 1-reglerna. Det är den finansiella sektorns egna regler för hur man ska betrakta krediter och förlustrisker. Man har genomlevt den stora ekonomiska krisen i de allra flesta västliga länder i och i världen och , där inte minst nuvarande tjänstgörande talman satt i regeringen och fick slita en hel del, såvitt jag kommer ihåg. har man ändå sanerat sina egna balansräkningar så pass att man menat att man kan sänka förlustavsättningskvoten för utlåning från till . Men då kräver man i stället högre säkerheter och högre egeninsatser från den lånande parten, med de risker som finns för svensk företagsamhet som generellt sett är ganska lågt kapitaliserad. Vi har en mindre sparkvot i och i de skandinaviska länderna än vad man har i vår omvärld på grund av att vi har ett annat skattesystem. Vi har valt att fördela vår välfärd på ett helt annat sätt. Därför krävs det nu endera en mycket bred analys av de nya förslagen eller också kräver i varje fall jag att staten ser över sina verktyg för hur kapitalförsörjning ska kunna säkerställas för de ickeväxande bygderna i . Jag har tagit del av två av varandra oberoende affärsbankers interna säljmaterial till sin personal. Jag ska inte nämna vilka banker det är. Men båda talar entydigt i samma riktning. Det ska vara fokus på lönsamma och säkra segment, dit förresten privatpersoner hör snarare än företag. Det ska vara fokus på tillväxtområden. Det är klart att är det stora tillväxtområdet, men det gäller även universitetsorter. Det ska vara fokus på förmögna privatpersoner, om ni nu känner någon sådan. Det ska vara fokus på de företag som kan prestera ökande ägarinsatser eller ikläda sig särskilda säkerhetsavtal. Det sista vill jag varna för. De särskilda säkerhetsavtalen är ofta förknippade med personlig borgen från företagarens sida. Om två av varandra oberoende stora affärsbanker, varav den ena har ett ganska brett folkligt stöd i sparrörelsen, talar samma språk i samma läge i på grund av ny förmånsrättslag och 2-regler tycker jag att det är tillräckligt allvarligt för att inte utnyttja den här platsen i kammaren för att varna för det som kan komma. Därför, mina vänner i utskottet, önskar jag att ni skärper skrivningarna till justitieministerns kommitté eller utvärdering så att även den här dimensionen av riskscenariot kommer med. Det här tror jag kan komma att bli något av det mest allvarliga som svensk småföretagsamhet varit ställd inför. 186 () replik: Jag ser inget motsatsförhållande i den utvärdering som utskottet talar om som en effekt av beslutet om nya förmånsrättsregler och det nya hot som beskriver och talar om. Det utskottet har sagt i sitt betänkande om de nya förmånsrättsreglerna är att vi vill att regeringen ska återkomma med en utvärdering för att se om kreditförsörjningen för små och medelstora företag i glesbygdsområden har påverkats negativt av förmånsrättsreglerna. Om det har dykt upp nya faktorer eller hotbilder under resans gång kommer också de att kunna fångas upp i det utvärderings- och analysarbete som pågår. Jag förutsätter att regeringen också i de fallen återkommer med förslag till åtgärder. Jag ska gärna ta med mig det som har sagt om den andra hotbilden och se till att vi bevakar även de frågorna när vi diskuterar utvärderings- och analysarbetet vidare. 187 () replik: Jag är inte ute efter att finna en motsättning här. Jag är ute efter att finna ett svar på frågan varför den delen av en motion som ni ändå tagit er mödan att behandla inte kommenterades med ett ord. Det var det, herr talman, som jag tog upp. Det är alldeles utomordentligt att kamraterna i utskottet bär med sig även det andra riskscenariot till justitieministern. Jag ska belysa det riskscenariot en gång till. Jag belyste bara den ena sidan av saken. Med en lägre förlustavsättning för bankerna vid kreditgivning kräver man högre egeninsatser och högre solvensgrad. Det är ganska naturligt. Pendangerna ska ju balansera. Vad värre är har finansmarknaderna i världen själva kommit överens om en högre konsolideringsgrad, en högre kapitaltäckningsgrad för de egna företagen. Det leder med obönhörlig kraft till att en lång rad mindre brandstodsbolag, mindre länsförsäkringsbolag, mindre försäkringsbolag av alla möjliga slag och mindre banker kanske inte klarar sig utan måste fusionera. Jag säger inte att det är fel. Jag säger bara att detta leder till en koncentration. Jag är inte säker på att den koncentrationen gynnar svensk landsbygd. Det är den dimensionen jag vill ha fram. Det finns två riskmoment i 2-reglerna som jag betraktar som nästan mer äventyrliga än den nya förmånsrättslagen. Nya förmånsrättslagen har ändå satts i sjön nästan på prov, interimistiskt, som jag upplever det. Det är hängslen, livrem och allt vad det nu kan vara. Men 2-reglerna som inte är beslutade i den här kammaren och bara kommer som en osynlig järnhand i den finansiella sektorn är av allvarligare natur. 188 () replik: Vi har haft uppe information i utskottet om 2-regeln vid något enstaka tillfälle, vill jag dra mig till minnes. Såvitt jag förstod är 2 en möjlighet eller en frivillig överenskommelse inom finansmarknaden.