prot · GR0958 · 2004-01-27 00:00:00 — I fråga om marknadsföring och annat finns det inga som är mer utrerade än just de här utländska spelbolagen. Jag har väldigt svårt att förstå varför måste vara agent för spelbolag vilkas intresse är vinst, vinst och vinst. Sedan säger man att man dessutom vill se till att spelarna får mer pengar. Vad blir det kvar till idrottsrörelsen då? är grundlurad av de här internationella spelbolagen. Jag vet inte om man ska beklaga eller gratulera spelbolagen till att de har fått en framträdande agent i riksdag. Men det är ändå en egendomlighet, , att först säga att vi har monopol och sedan tala om den konkurrens som man ändå tror att de svenska aktörerna ska kunna vara mäktiga att vara framgångsrika i. Jag tror också att de är väldigt duktiga och att de är mäktiga att klara den här konkurrensen. Det gör de . Men vi har inget intresse av att främja sådana intressen som i första hand kommer att skada inte bara idrottsrörelsen utan också lotterikonsumenterna och det svenska folket genom att vi då inte kan ha den typ av socialt reglerad marknad som vi har och som vi, liksom andra EU-länder, har rätt att ha. har rätt att ha det. har rätt att ha det. har rätt att ha det. har rätt att ha det. Vi kommer att fortsätta arbeta för detta. Överläggningen var härmed avslutad. 17 § Svar på interpellation 2003/04:211 om regler för förvärvsarbete efter 115 Finansminister (): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att öka incitamenten till arbete efter uppnådd pensionsålder. Jag vill inledningsvis framhålla att det finns skattemässiga fördelar för arbetsgivare att anställa personer . De skatter och avgifter som utgår på lön för arbetstagare är lägre än för övriga. På lön för arbetstagare under utgår socialavgifter och allmän löneavgift på totalt . På lön för arbetstagare utgår i stället särskild löneskatt på och ålderspensionsavgift på , det vill säga ett totalt uttag på . Uttag av ålderspensionsavgift sker till följd av att löneinkomsten är pensionsgrundande. och anger i sin debattartikel i att den särskilda löneskatten för äldre bör vara . De anger dock inte hur de har kommit fram till just . Därför är det svårt att uttala sig om rimligheten i deras bedömning. Nivån på den särskilda löneskatten är bestämd så att den ungefär ska motsvara vad som kan anses som skattedelen av socialavgifterna, det vill säga den del av avgifterna som inte kan anses utgöra betalning för löntagarens socialförsäkringar. Det finns flera orsaker till att det uppstår en skattedel i socialavgifterna. Avgifterna finansierar exempelvis förmåner för värnpliktiga, föräldralediga, studerande etcetera som inte förvärvsarbetar. Därtill kommer finansiering av förmåner för äldre för vilka nya rättigheter inte kan tjänas in och andelar av avgiften som inte ger någon ny rättighet på grund av att den betalas in på inkomst som överskrider aktuellt tak eller underskrider aktuellt golv i socialförsäkringarna. Regeringen är medveten om att står inför stora utmaningar i och med att andelen äldre ökar och andelen minskar. Det är därför viktigt att de äldres kompetens och arbetsvilja tas till vara bättre. Flera utredningar har visat på betydelsen av ekonomiska drivkrafter för de äldres intresse att stanna kvar i arbetslivet. I Finansplanen aviserade därför regeringen att den ska se över möjligheterna till förändringar i regler för att öka de äldres drivkrafter och möjligheter att fortsätta förvärvsarbeta. Ett sådant arbete har redan påbörjats inom . Jag är därför inte beredd att lämna några förslag på förändringar innan detta arbete är slutfört. 116 (): Jag tackar för svaret på min interpellation. Jag tycker trots allt att det finns en positiv underton i svaret, men jag hade givetvis önskat något mer aktivt i svaret. Herrarna har i sin artikel beskrivit reglerna på det här området som en straffskatt från regeringens sida, vilket givetvis inte stimulerar äldre att arbeta efter uppnådd pensionsålder. Jag tar för givet att en professor och före detta expert i Äldreberedningen och en känd såväl statssekreterare, landshövding som VD för har en viss insikt i problematiken och med fog påpekar missförhållanden som uppenbarligen finns. Det är just den här kategorin människor som vi gärna ser ger extra av sitt liv i samhällets tjänst och alltså delar med sig av sina kunskaper. Jag ska inte gå in på deras beräkningsgrund utan endast konstatera att incitamenten för äldre att fortsätta att arbeta efter uppenbarligen är dåliga. Än mer allvarligt är det när vi kan konstatera att den reella pensionsåldern i inte är utan snarare . Det är bra att regeringen är medveten om att står inför stora utmaningar och att man är väl medveten om problemen med att andelen äldre ökar och att andelen minskar. Arbetet med att skapa incitament så att människor vill jobba längre borde därför ha högsta prioritet. Tillväxten är problemet i samhället . Låt mig ta ett exempel. Vi kan konstatera att av landets företag tillhör gruppen små företag, alltså de som har färre än 50 anställda. De representerar också på den privata sysselsättningsmarknaden. Förmodligen är det inom dessa företag som tillväxten måste skapas. De är fast etablerade i landet. De flyttar inte gärna ut från landet med sina arbetstillfällen. Och det är givetvis här som vi måste satsa och skapa den långsiktigt hållbara tillväxten i landet. Men det finns problem här. Och jag tänker då inte på problem i form av normer och bestämmelser, som i och för sig kan skapa en särskild debatt, utan det handlar om deras förmåga att anställa högutbildade människor. Dessa företag har inte en sådan ekonomi att de kan anställa högutbildade personer som uppfyller kravet att vara i produktion direkt som de börjar sitt arbete. kan sätta in dessa personer i trainee-utbildningar och liknande och verkligen finansiera deras inskolning på arbetsmarknaden. I de små och medelstora företagen skulle den här kategorin människor utan tvekan utgöra mentorer som skulle få detta att fungera på ett bra sätt, alltså en direkt möjlighet att hjälpa företagen att rekrytera högutbildad personal, en direkt möjlighet att skapa flera arbetstillfällen och en direkt möjlighet att skapa tillväxt. Som grädde på moset skulle det innebära en direkt satsning på en företagsamhet som med största säkerhet också stannar kvar i landet. Gruppen 65+ är alltså en nyckelgrupp i tillväxtarbetet. För att denna nyckelgrupp ska bli en realitet fordras förändringar av skattesystemet. Otvivelaktigt måste incitamenten förbättras. Frågan är om vi har råd att låta bli att använda den här gruppen människor. Om dessa människor ska ställa upp måste vi naturligtvis ge dem stimulans. De gör ju den här insatsen så att säga på övertid. 117 Finansminister (): Jag delar helt uppfattning att det är väldigt viktigt att vi kan få den här gruppen mer aktiv på arbetsmarknaden . Som jag sade i mitt svar har vi påbörjat ett arbete i . Jag avser att återkomma när vi har färdiga och konkreta förslag på området. 118 (): Jag har förstått att finansministern är stressad, och jag ska inte förlänga debatten. Jag ska bara konstatera att jag ser fram mot det resultat som kommer av den här översynen och att jag kommer att återkomma i debatten då. Jag hoppas verkligen att vi kan komma fram till ett resultat som stimulerar tillväxten, framför allt för de företag som utan tvekan, som jag ser det, kommer att stå för tillväxten . Överläggningen var härmed avslutad. 18 § Svar på interpellation 2003/04:203 om självmord bland sverigefinnar 119 Statsrådet (): har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder för att förebygga och minska antalet självmord bland sverigefinnarna och för att uppmärksamma sverigefinnarnas hälsosituation och behov ur ett folkhälsoperspektiv. Efter vad jag förstår syftar i första hand på de finländare som till största delen invandrade till . fattade beslut om ett övergripande nationellt folkhälsomål. Målet är att skapa samhälleliga förutsättningar för en god hälsa på lika villkor för hela befolkningen. Den största folkhälsopolitiska utmaningen är att motverka hälsoskillnader mellan olika sociala grupper i samhället. Det är inte acceptabelt att det fortfarande i vårt land råder stor social ojämlikhet när det gäller människors hälsa. Det är en ojämlikhet som i första hand bottnar i skilda sociala förutsättningar och livsvillkor. Den ojämlika hälsofördelningen märks bland annat i de skillnader som råder mellan olika etniska grupper. I flera invandrargrupper i är till exempel hjärt- och kärlsjukdomar och psykisk ohälsa betydligt vanligare än bland svenskfödda. Orsakerna till dessa skillnader är flera. handlar det om skilda levnadsmönster. Ofta handlar det om socioekonomiska skillnader och om förhållanden som har med situationen som invandrare att göra. När det gäller självmord så ser situationen olika ut i olika grupper. Självmord förekommer bland annat i högre grad bland invandrare som kommer från länder med höga självmordstal. Det finns inga snabba och enkla lösningar för att kraftigt minska ojämlikheten i hälsa. I stället fordras ett långsiktigt och systematiskt arbete, där man ständigt beaktar hur olika samhällsåtgärder påverkar ojämlikheten i hälsa. pekade på vikten av en bred ansats i folkhälsopolitiken. Många politikområden måste involveras i ett långsiktigt folkhälsoarbete. Olika gruppers specifika behov, villkor och förutsättningar måste synliggöras ur ett hälsoperspektiv. Den nationella uppföljningen av folkhälsoarbetet måste ske på ett mer strukturerat sätt . har därför fått i uppdrag att ta fram en folkhälsopolitisk rapport . Rapporten ska innehålla en redovisning av insatser som vidtagits, en bedömning av resultat och rekommendationer om åtgärder. Rapporten blir en viktig del i underlaget inför framtida ställningstaganden och beslut om folkhälsopolitiska åtgärder, åtgärder som särskilt ska komma de grupper till del som löper den största risken för ohälsa. Självmordsprevention och folkhälsoarbete hör nära samman. Det konkreta folkhälsoarbetet och det konkreta självmordspreventiva arbetet bedrivs huvudsakligen på regional och lokal nivå, av landsting, kommuner och av ideella organisationer. Det är viktigt att de mest utsatta grupperna uppmärksammas i detta arbete. De sverigefinska organisationerna bör involveras i det lokala folkhälsoarbetet. De finska invandrarnas situation bör även uppmärksammas i hälso- och sjukvården, i , i äldreomsorgen och i missbruksvården. anför att den sverigefinska minoriteten är osynliggjord i det svenska samhället. Sedan beslut om de nationella minoriteterna i har sverigefinnarna ett särskilt stöd genom den svenska minoritetspolitiken. Regeringens insatser för att stärka sverigefinnarnas möjligheter till inflytande och för att stödja det finska språket syftar bland annat till att synliggöra den sverigefinska minoriteten. I de kommuner i , där finska språket har en särskild ställning, har sverigefinnar rätt att använda finska språket i kommunikationen med myndigheter och domstolar. De har också rätt att få förskoleverksamhet och äldreomsorg på det egna språket. Regeringen har beslutat utreda möjligheten att utvidga denna rätt till att gälla även i delar av Stockholms- och . Dessutom har läroplanerna för den svenska skolan ändrats så att det tydligt framgår att särskild kunskap ska ges om de nationella minoriteterna och om minoritetsspråken. Min övertygelse är att de åtgärder som vidtas på nationell nivå inom bland annat folkhälsopolitiken och minoritetspolitiken kommer att leda till bättre samhälleliga förutsättningar för en god hälsa oavsett den etniska grupptillhörigheten. måste vi med allvar beakta rapporterna om de finska invandrarnas hälsosituation och överväga adekvata åtgärder. Jag är mycket positiv till en diskussion om detta. 120 (): Jag vill tacka statsrådet för svaret. Det gläder mig att är mycket positiv till en diskussion om sverigefinnarnas hälsosituation och vill överväga adekvata åtgärder. Frågan är då vad det är för åtgärder som behövs. Ministern hänvisar till uppdrag att ta fram en folkhälsopolitisk rapport . Jag gissar att man har påbörjat arbetet, och jag vill fråga om sverigefinnarna som grupp kommer att redovisas speciellt i rapporten. Kommer vi i rapporten att kunna läsa förslag som skulle gagna sverigefinnarna så att hälsoskillnaderna minskar? Vi vet att självmordsstatistiken bland sverigefinnarna är hög. Speciellt hög är den bland sverigefinska män. Den forskare jag hänvisar till i min interpellation menar att den höga självmordsfrekvensen kan bero på den sverigefinska befolkningens låga sociala status och isolering. Han menar också att tillgången till läkemedel som minskat självmorden bland den svenska majoritetsbefolkningen inte kommer att påverka sverigefinnarnas självmordsfrekvens. Det handlar i stället om att få psykoterapi på sitt modersmål. Något som också inverkar är att det finns ett mönster hos sverigefinnarna att inte söka hjälp. Det tror jag beror på bristen på finskspråkiga psykoterapeuter. Jag skulle gärna vilja höra vad ministern anser om dessa synpunkter. De åtgärder som ministern redovisar för att stärka sverigefinnarnas möjligheter till inflytande och för att stödja det finska språket är bra. Men jag kan inte låta bli att beklaga mig över den okunskap som fortfarande finns, både hos allmänheten och myndigheterna, om nationella minoriteter och om gruppernas rättigheter. Den långa traditionen av assimileringspolitik har lämnat sina spår. Det är fortfarande långt kvar till att de nationella minoriteternas särställning är känd och accepterad av alla. Men när vi kommer dithän kan vi, enligt min mening, förebygga också psykisk ohälsa bland nationella minoriteter. Än så länge är dock grupperna osynliggjorda, och det gagnar inte hälsan. Jag undrar om ministern delar min uppfattning i denna fråga. 121 Statsrådet (): Jag tror att vi är helt överens om att det här är en fråga som oroar. Det räcker egentligen att läsa statistiken om självmordsfrekvensen i den här gruppen. Då ser man att självmordstalet bland sverigefinnarna ligger på i genomsnitt 50 per 100 000 . För del ligger den på ungefär hälften. Självmordstalet för den här gruppen är alltså dubbelt så högt som för svenskar i allmänhet. Det är också högre än självmordstalet i , vilket också är uppseendeväckande. har, historiskt och generellt sett, ett ganska högt självmordstal om man ser det globalt. Det är faktiskt ett av de högsta i världen, vilket inte är fallet för även om myten ibland säger det. ligger ungefär i mitten globalt sett. Man får söka svaret till självmordsfrekvensen och de förhöjda siffrorna i några olika faktorer. En sådan faktor är den rent socioekonomiska. Sverigefinnarna i allmänhet har en mer utsatt socioekonomisk situation, med låga inkomster. De är också utsatta för osäkra arbetsvillkor och har generellt sett en svagare ställning. På samma sätt som i den svenska befolkningen förr finns ett tydligt klassmönster. Jag tror att det förklarar en del av talen. Sedan tillkommer också detta att vara i ett annat land än det där man är född eller har växt upp. Man lever på en plats där man inte känner sig hemma och drar sig kanske för att söka hjälp, därför att man är rädd att inte få adekvat hjälp den hjälp man behöver och har rätt till. Där finns också något. Obenägenheten att söka hjälp till följd av utanförskapet, de socioekonomiska faktorerna i botten och osynliggörandet av den här gruppen från det omgivande samhället kan förklara en del. Man måste gå fram på många olika vägar. Till att börja med handlar det naturligtvis om insatser inom hälso- och sjukvården. Hälso- och sjukvården lokalt och regionalt måste bli mycket bättre på att uppmärksamma problematiken och bemöta patienter och grupper på ett riktigt sätt. Jag tror att det finns mycket att göra, precis som har pekat på. Det handlar också om att anstränga sig för att stå till tjänst med den typen av hjälp på det egna språket. Det är också alldeles avgörande. Här finns mycket att göra i dialog med de sverigefinländska organisationerna. Man behöver jobba med att förändra obenägenheten att söka hjälp och stöd. Det gör man nog bäst i dialog med företrädarna för gruppen. frågar om den sverigefinska minoriteten kommer att uppmärksammas särskilt i den rapport som vi ska ta fram. är det ju inte jag som skriver rapporten. Men jag tycker absolut att man bör göra det, när rapporten landar 2005. Som sagt, siffrorna för den här gruppen när det gäller självmordsstatistiken sticker ut. De bör hanteras med stort allvar i det arbetet. 122 (): Jag tackar för uppgiften att sverigefinnarnas situation kommer att redovisas i rapporten på ett eller annat sätt. Vi vet redan mycket om statistik, som redovisade. Man måste titta närmare på frågan: Var finns de personer som lider av psykisk ohälsa? Det finns ju så gott som alltid med en bild av psykisk ohälsa när vi talar om självmord. De finns kanske företrädesvis i storstäderna eller i landsorten vi vet inte. Det behövs mer konkretisering i den statistik som vi redan känner till. Jag tror också att socioekonomiska faktorer har stor betydelse. Vi har också detta med självkänslan, som jag tror sviktar hos den sverigefinska befolkningen. Tack vare lagstiftningen om nationella minoriteter har många av oss sverigefinnar fått större självförtroende och känner till rättigheter. Vi känner till regeringens och beslut om att bevara modersmålet och förstärka möjligheterna att använda det. Där finns en brist i lagstiftningen. talar jag först och främst om förvaltningsområden. De omfattar än så länge fem nordliga kommuner, men vi vet att är högaktuell. Det gäller då en eventuell utvidgning av förvaltningsområdena. Det finns inte möjlighet att inom hälso- och sjukvården använda finska språket. Jag vet att det hos vissa representanter inom hälso- och sjukvården till och med finns en ovilja att skaffa tolk. Speciellt inom psykiatrin är det viktigt att kunna uttrycka sina känslor, och det kan man inte alltid göra på det förvärvade språket. Där är modersmålet det enda rätta sättet att kommunicera på. Det finns alltså fortfarande en okunskap just när det gäller sverigefinnar. Jag har mött otaliga representanter för den gruppen som berättat hur de blivit bemötta med orden du som har bott här , du måste väl ha lärt dig svenska så att du inte behöver tolk. Min konkreta fråga till är: Vad anser statsrådet om att bestämmelsen i lagstiftningen, att man ska kunna använda sitt eget språk i kontakten med myndigheterna, också skulle omfatta hälso- och sjukvården? 123 Statsrådet (): Det här är, som sagt, ingen enkel fråga. Flera olika faktor spelar in. I min tidigare replik nämnde jag att en del av förklaringen förmodligen ligger i att man också i har en generellt sett högre självmordsbenägenhet. När man sedan invandrat till har den självmordsbenägenheten ökat ytterligare. Detta talar för att det finns orsaker i det finska samhället varifrån man ursprungligen kommer, och när man kommer till förstärks dessa ytterligare. Jag sade, vilket också studie visar, att det kan finnas kombinationer av olika orsaker. Det kan handla om låg social status i det svenska samhället, ibland finns en obenägenhet att söka hjälp, man blir inte behandlad på ett sådant sätt som man har rätt att kräva, man blir kanske behandlad på ett nedlåtande sätt och över huvud taget känner man säkert ibland njugghet i kontakterna med myndigheterna. När det gäller språkfrågan inom hälso- och sjukvården kan man rent allmänt säga att hälso- och sjukvården har att tillgodose patientens behov av trygghet och, som det heter, främja goda kontakter mellan patienter och personal. I detta ingår, tycker jag, att det vore rimligt att också hälso- och sjukvården i de områden där det bor många finsktalande vidtog åtgärder för att kunna erbjuda så bra hjälp som möjligt för de finsktalande. Ska vi då införa en särskild rättighet inom hälso- och sjukvården som innebär att man där ska kunna tala finska? I så fall måste vi tänka över vilka argument detta egentligen vilar på. Att finska språket har en särskild ställning beror på att vi i haft en finländsk grupp sedan urminnes tider. Det är det egentliga argumentet för den nationella minoritetsstatusen. Argumentet är alltså inte att det är en grupp med särskilda behov i samhället, och inte heller när det gäller självmorden. Om vi skulle hänga upp resonemanget på det argumentet skulle man med samma argument kunna hävda att man också ska ha rätt att tala polska eller persiska med personalen inom hälso- och sjukvården. När vi tittar på vilka andra grupper som har hög självmordsbenägenhet ser vi att det är polska och iranska kvinnor. Argumentet när det gäller vilken ställning språken ska ha måste man därför vara lite försiktig med. Här har finskan en alldeles särskild ställning, vilket manifesteras i äldreomsorgen och förskoleverksamheten. Jag går ganska långt när det gäller beskrivningen av hur man ska hantera frågan om hälso- och sjukvården. I fråga om den generella rättighet som är ute efter bör man dock fundera över vilken argumentation man i så fall ska hänga upp den på. Det är bra att tar upp frågan eftersom den fäster uppmärksamheten på siffror som är oroande höga. Jag kommer, utöver det jag talade om när jag nämnde den folkhälsopolitiska rapporten, också att särskilt ta med den här frågan till den nationella ledningsgruppen för folkhälsofrågor som alldeles startat. Dess sammansättning av myndighetschefer gör att vi kanske kan bli något bättre på att flytta fram positionerna också i dessa frågor. 124 (): Jag måste återigen påpeka att sverigefinnarna tillhör gruppen nationella minoriteter där vi har en speciell lagstiftning. Den omfattar också bevarandet av finska språket. Sverigefinnarna utgör den största gruppen nationella minoriteter. Därför kan man inte riktigt jämföra dem med andra etniska minoriteter, som inte tillhör de nationella minoriteterna och därmed inte heller omfattas av lagstiftningen. Jag har inte tänkt färdigt detta med att det skulle vara fråga om en särskild rättighet, men det är ett problem inom hälso- och sjukvården. Där kan jag tänka mig att vi mera medvetet inom hälso- och sjukvården skulle återgå till den ordning som fortfarande rådde när den finskspråkiga minoritetsgruppen mera tydligt talade finska. Då var också behovet större, och det fanns inom vissa speciella vårdområden, där språket är avgörande till exempel inom missbrukarvården och psykiatrin team som talade finska. Det fanns även speciella personalgrupper som talade modersmålet. På så sätt är problemen mycket lättare att hantera. Jag tackar för de positiva uppgifter som han gett när det till exempel gäller att ta frågan till ledningsgruppen för folkhälsofrågor. Vi hade en debatt kring detta , så det får väl bli en tradition som upprepas en gång . 125 Statsrådet (): Ja, det här kan vi gärna göra till en tradition. Jag vill också särskilt uppmärksamma frågan om missbrukarvården och det förslag som lade fram. Där finns ett stort behov, vilket jag inte nämnt i mina tidigare repliker. Att inte kunna tala sitt modersmål gör att man har väldigt mycket svårare att komma till sin rätt. Det gäller i alla sammanhang. Både hälso- och sjukvården och missbrukarvården bör bli betydligt bättre på att gå de kraven till mötes. Det som pekade på när det gäller självmordsbenägenheten är ett symtom på att allt inte står rätt till, och där måste vi bli betydligt bättre. Jag vill än en gång tacka för debatten. Överläggningen var härmed avslutad. 19 § Svar på interpellation 2003/04:178 om framtiden för yrkesgrupperna inom förskolan 126 Statsrådet (): har frågat mig vilka planer jag har för de olika yrkesgrupperna i förskolan, när det gäller utbildning, efterfrågan och utvecklingsmöjligheter. Med barnet i centrum har omfattande reformer genomförts i syfte att öka tillgängligheten så att alla barn ska kunna delta i en pedagogisk verksamhet av hög kvalitet. Fler barn har fått tillgång till förskola genom att allmän förskola för fyra- och femåringar har införts, och genom maxtaxan har avgifterna sänkts avsevärt.