prot · GS0947 · 2004-12-09 00:00:00 — Ställs det i den vinkeln brukar det oftast vara lite lättare att komma fram till vilken inställning man har till att också donera organ. Jag och min bror ska fortsätta den diskussionen. I övrigt yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet. 184 (): Jag ska inte alls bli långrandig. Det mesta är redan sagt i den här frågan, och jag har inte så mycket att tillägga. Jag yrkar för räkning också bifall till förslaget i betänkandet och har inte i det här fallet några invändningar. Jag tänkte bara göra några kommentarer. Som redan har sagts har transplantationer blivit en löpande verksamhet som bidrar till att öka möjligheterna för vården. Det är just den del som handlar om donationer som är ett problem. Jag har faktiskt inte tänkt så mycket på det här förrän det här ärendet kom upp. Men då kom jag på att om jag letade ordentligt skulle jag faktiskt hitta ett sådant där kort som jag för väldigt länge sedan har fyllt i. Jag minns inte hur länge sedan det var, eller längre än så. Jag tittade på det och såg att det fanns tre svarsalternativ. Då tänkte jag: Skulle jag svara som jag gjorde då, för länge sedan? Är det så självklart? Det var rätt kul att se att jag tänkt på det här för länge sedan, jag vet inte när. Därför tänkte jag att, visst, det är mycket diskussion om hur man informerar om det här och hur man på olika sätt ska lagra informationen, men det är också viktigt att man har något system för att ibland, kanske inte kontinuerligt, bli påmind om att man har avlagt sin åsikt i frågan . Jag har dragit mig till minnes några diskussioner som jag har haft kring det här. Det är kommentarer som jag minns. När jag pratade om det här var det en kvinna jag vet inte om det är skillnad mellan män och kvinnor som sade till mig: Jag vill inte att någon ska kunna se genom mina ögon. Det är en tanke. Det finns olika synpunkter. En annan frågeställning som jag minns att jag har diskuterat är: Kan jag lita på vården? Då är det viktigt att vi har ett förslag där man inför de här kontaktansvariga sjuksköterskorna som förbereder, så att man får en möjlighet att känna att man har en trygg diskussion kring det här. Jag vill ju att man ska kunna känna sig trygg med att det här inte påverkar mitt värde som patient. Det är nämligen en frågeställning som jag har stött på. Törs jag lita på att vården i ett visst läge inte ser mig mer som en organbank än som en individ som till varje pris ska räddas vidare med alla sina funktioner? Det är en svår fråga egentligen. Sedan var det någon som nämnde körkortet. Det står i handlingarna att det finns ett EU-direktiv. Eftersom jag tillhör , som ju tycker att EU lägger sig i för mycket, vill jag bara passa på att påpeka att om det nu skulle vara så att det tredje körkortsdirektivet i EU pekar ut körkortet som ett lämpligt ställe att placera den här informationen tycker inte jag att EU ska peka på sådana saker. Den detaljnivån, hur vi vill göra med sådan information, tycker jag att vi faktiskt ska bestämma över själva. Akta er för det bara! Det ska vara en egen diskussion. Mer än så tänkte jag egentligen inte säga, utan jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 10 §.) Föredrogs näringsutskottets betänkande 2004/05:NU1 Utgiftsområde 24 Näringsliv (prop. 2004/05:1 delvis). 185 (): Förra gången jag startade en debatt i näringsutskottet var jag ensam i kammaren. finns det flera från kommittén, och det gör att debatten måste bli mycket mer spänstig än den var sist. Målet för politikområdet näringsliv är att främja hållbar ekonomisk tillväxt och en ökad sysselsättning genom fler och växande företag. Så står det i betänkandet som ska ta ställning till, och så stod det också. Och kanske kommer det att stå så även . Det är bra att regeringen formulerat en målsättning som denna, men frågan är hur trovärdig den är. Regeringen har sagt sig vilja värna näringslivet, ett bra företagsklimat, men trots mycket prat, många fagra löften och minsann en tillväxtkongress har inte mycket hänt. Faktum är att de svårigheter som företagarna möter i sitt arbete är väsentligt precis lika stora som de var förr kanske till och med större. I förrgår röstade kammaren igenom ett förslag på att arbetsgivare skulle ha ett utökat ansvar för de anställdas sjukfrånvaro. Man tog bort den bortre parentesen och lät den 15-procentiga medfinansieringen kvarstå . Pratar man med företagare är knappast detta ett beslut som företagarna tycker gör deras tillvaro och verksamhet enklare utan snarare tvärtom. Missnöjet hos företagarna är mycket stort på den punkten. Regelbördan den som regeringen har sagt sig vilja åtgärda ? Den frågan har varit aktuell . Hur förhåller det sig med den saken? Det är inte så bra. offentliggjordes en granskning från om arbete med att förenkla regelbördan. Det var ingen nådig läsning som framkom där. Man hade förstås lovat en hel del, men man hade inte gjort någonting. konstaterade i sin rapport att för lite kraft läggs på att förenkla befintliga regler, att det brister i kunskapen om var regelbördan uppstår, att man kan mäta mer regelbördor om man så skulle vilja och att en samlad bild av regelförenklingsarbetet saknas. Granskarna säger vidare att antalet lagar som ändrats med regelförändring som det primära syftet är litet. Visserligen gjordes en ambitionshöjning 2002, men den var tillfällig. Var det allt man lyckades åstadkomma minus de åren när regeringsmakten i stället innehades av den borgerliga koalitionen? har minsann tagit sig samman, och på bord finns nu en skrivelse med ett handlingsprogram från regeringen med inte mindre än 291 förbättringspunkter. Ambitionsnivån är hög, men mot bakgrund av den tidigare saktfärdigheten är mina förväntningar mycket lågt ställda på detta arbete. Frågan är om regeringen ens har menat allvar med skrivelsen. Ingen av de presenterade planerna är färdiga, och alla befinner sig i olika utredningsfaser. Det finns därför ingen garanti för att de över huvud taget kommer att genomföras. Av de fem förbättringspunkter som föreslog i sin granskning har regeringen hörsammat bara tre. Det är en ganska nonchalant hållning. De andra två har man valt att över huvud taget inte beakta. Som vanligt blir det mycket skrik men lite ull. Vi moderater har varit tydliga på området. Vi har krävt en bättre näringslivspolitik , men förgäves. Vi menar att mycket mer skulle kunna göras. Medan vi klagar på detta möts vi ofta av argumentet att en internationell granskning visar att det svenska företagsklimatet minsann ligger som nr 2 av 20 granskade länder eller nr 3 eller ibland till och med nr 1. Vad klagar ni på? Visst kan det vara så att i vissa rangordningar ligger högt, men i vissa ligger lågt. Men det är inte den frågan som är den intressanta att granska. Det intressanta att ta ställning till här är följande: Är det svenska näringslivet så bra att det ger oss den sysselsättning och den välfärd som vi säger oss vilja ha? På den frågan måste svaret bli nej. Vi har fortfarande en stor arbetslöshet. Regeringen har inte lyckats få ned arbetslösheten till de nivåer man har önskat. Därtill finns det en dold arbetslöshet som sällan redovisas i statistiken. Vad gäller välfärdsutvecklingen har det sagts , men jag kan säga det en gång till med risk för att bli tjatig: Vi har gått från tredje plats i välfärdsligan till 17:e. har det vänt, och vi har kanske segat oss upp till 15:e plats. Vi kan mycket bättre. Det är lätt att klaga på tillväxten. Det är lätt att peka på en massa omständigheter som inte är bra. Frågan är då vad vi ska göra i stället. Det är inte så alldeles enkelt. Hur tillväxt skapas är nog en fråga som inte har fått och givits något bra svar. Men det är några saker vi vet. Det kan jag ta fasta på. Vi vet först och främst att de stora företagens dominans är bruten. Det är inte längre hos de stora företagen som välfärd och sysselsättning primärt skapas. Det är enligt den allmänna bedömningen i de små och medelstora företagen. Det är framför allt de som sysslar med tjänsteproduktion som kommer att skapa välfärden framöver. Har man väl insett detta kan man åtminstone utifrån detta gå vidare och fråga sig vad man ska göra för att underlätta för den här typen av företag. Tror vi att tillväxt skapas av små och medelstora företag måste dessa ges goda förutsättningar. Så är inte fallet . De små företagen beskattas hårdare än globalt verksamma bolag. De som driver småföretag omfattas inte av samma trygghetssystem som anställda har. De som driver småföretag tar väldigt mycket större risker än anställda. Personer som driver småföretag ska dessutom med egna medel ansvara för de anställdas väl och ve. Inte minst detta upplevs som oerhört betungande. Tror vi att tillväxt skapas genom kunskap måste kunskap belönas. Så är inte fallet . I åtskilliga studier har man visat att utbildningspremien är låg. Kunskapsförmedlingen bedrivs fortfarande i i form av planekonomisk verksamhet. Regeringen bestämmer hur många som ska utbildas, var de ska utbildas, till vad de ska utbildas och hur mycket det ska kosta. Särskilt intresserad är regeringen av att utöka den tekniska utbildningen. Blir det bara mer teknikkunnande ökar tillväxten och välfärden. Så är det inte. Ska vi tro på en studie från Invest in är det inte brist på teknologi som ger problemen i utan bristen på affärskompetens som ska ta vara på det tekniska kunnandet. Det behövs alltså mer affärskompetens. Tror vi att det är i tjänstesektorn som tillväxten skapas måste den ges goda förutsättningar. Så är det inte . Tjänstesektorn har en extremt hög beskattning. Den slår igenom särskilt hårt när det har att göra med företag som grundar sig på humanmånkapitalet. Regeringen har goda ambitioner, men de omsätts inte i konkret handlande. Kanske kan vi få svar från den nye näringsministern varför så är fallet. I den moderata reservationen har vi pekat på en rad angelägna reformer på olika områden som vi vill genomföra för att vi ska kunna få till stånd ett bättre klimat för de företag som ska skapa välfärd för oss . Regeringen väljer att satsa på de statliga bolagen. I betänkandet finns en rad förslag till hur man ska förbättra tillvaron för dessa. Det trick man vill använda sig av är det särskilda kontot i Riksgälden. Där ska vinstgivande företag avsätta pengar som sedan ska användas för att hålla de mindre vinstrika företagen under armarna. Förebilden för detta tänkande är koncernerna, moderbolag och dotterbolag, och pengarna ska pytsas lite grann fram och tillbaka. Vi moderater motsätter oss bestämt en sådan lösning. Vi menar att staten över huvud taget inte ska ägna sig åt kommersiell verksamhet. I den mån staten ska driva företag ska det vara under alldeles speciella omständigheter med speciella motiveringar för detta. De statliga företagen debatterades i kammaren. Det finns ingen anledning att här upprepa de argument som framfördes då. Men mot bakgrund av de skandaler som ständigt drabbar de statliga företagen finns det anledning att återkomma till denna fråga. Tillväxt kan inte planeras fram och kan inte kommenderas fram. Det är ett kvitto på att de förutsättningar som gives företagare och företag är tillräckligt bra för att individer ska vilja ta på sig dessa ansträngningar och dessa risker. Det är genom att skapa ett sådant klimat som vi kan bryta utvecklingen i , eller alternativt, om man så vill, få ytterligare skjuts på denna. Vi har lyckats med detta förr, och vi kommer att lyckas igen bara vi gör rätt. Med dessa ord ställer jag mig bakom samtliga moderata reservationer i betänkandet, men för tids vinnande nöjer jag mig med att yrka bifall till reservation 1 under punkt 1. 186 (): Först vill jag passa på att hälsa den nye näringsministern välkommen till den första näringspolitiska debatten här i och kammaren. är den femte näringsministern för min del sedan jag blev riksdagsledamot 1994. Det började med och fortsatte med . Sedan kom , som efterträddes av . Och är det som ska företräda regeringen i dessa viktiga frågor. Fem ministrar ger en genomsnittlig tid som dessa herrar har varit näringsministrar . Med en sådan omsättning hinner de knappt bli varma i kläderna förrän de ska ersättas av någon ny. byter näringsministrar likt en väloljad svängdörr Välkommen, Adjö. kommer närmast från jobbet som utbildningsminister. Det kunde ha varit bra, men hans track record på den posten är inget som han bör skylta med i en CV om han söker jobb på den öppna arbetsmarknaden. genomfördes den största utvärderingen av grundskoleelevernas kunskaper . Det visade sig att de hade blivit sämre i de flesta viktiga ämnen, inklusive läsning. Den undersökning som presenterades i TV visar att nästan åtta av tio yngre elever säger att det är lugnt i klassrummet på lektionerna bara ibland eller mer sällan. Det finns andra undersökningar, men jag behöver inte nämna dem. Nåväl: Nytt jobb och ny minister, men jag förutser tyvärr samma gamla politik en politik som sakta men säkert ser till att skrämma bort människor som vill satsa , starta eget och bidra till den viktiga välfärden i . Vi har en regering som begraver småföretagarna under ett berg av regler, vilket kostar svenska företag ungefär 50 miljarder . har , 1999 och 2002, krävt att regeringen ska höja ambitionen och öka takten i regelförenklingsarbetet. För ett litet tag sedan kom om hur det går. För att uttrycka det milt, fru talman, så går det inte alls. Det är en svidande kritik av Simplexgruppen och arbete som ger vid handen. Till långa lista säger jag: Lycka till! Det ska bli intressant att utvärdera arbetet . Vi har dessvärre en regering som inte förstår allvaret i att snedvrida konkurrensen på marknaden genom såväl statliga som kommunala bolag. Att statliga Vasaskog nu ska ge sig in i turistbranschen är det senaste exemplet på en snedvriden konkurrenspolitik. Genom det särskilda kontot i Riksgälden åsidosätter man budgetlagen. Ett carte för regeringen att subventionera statliga bolag som de vill åsidosätter dessutom självklara rätt att säga sin mening om skattepengarna satsas på ett ansvarsfullt sätt eller ej. Vi har en regering som inte vill kriminalisera kartellbrott utan hellre inför ett slags angiverisystem med betalda tjallare i statens tjänst. Vi har en regering som helt har tappat kontrollen över de statliga företagen. Senast i raden är skandalerna inom Systembolaget och Vin & Sprit, SJ:s affärer, med mera. Bristerna och skandalerna är många. Vi i har länge krävt en kommission för att se över hur de statliga företagen sköts och styrs. Vi har en regering som med sin energipolitik, eller rättare sagt brist på densamma, allvarligt hotar såväl miljön som konkurrenskraften i . Regeringen stänger av rena, säkra svenska kärnkraftverk av politiska skäl, och som ersättning tvingas man importera el producerad av smutsig olja, gas och kol. Samtliga dessa bidrar till miljöförstöringen på ett plågsamt uppenbart sätt och urholkar den svenska industrins konkurrenskraft. behöver en näringspolitik eller industripolitik som tar hänsyn till den verklighet som vi lever i. Vi behöver uppmuntra företagsamheten och entreprenörsandan så att de företag som lägger ned eller flyttar kan ersättas av annan verksamhet eller produktion. Nyföretagandet måste uppmuntras. Just nu ger 20 företagare helt enkelt upp. Vi behöver ha en politik som underlättar att realisera patent och uppfinningar här i . säljs de flesta utomlands och ger jobb och välstånd på andra håll i världen än i . Vi behöver en resolut politik, som tar tag i problemet med kartellbildning. Karteller är en sorts stöld från oss konsumenter och borde självfallet kriminaliseras. Jag kunde räkna upp otaliga exempel på det som vi i har föreslagit för att förbättra företagsklimatet, men jag nöjer mig med att hänvisa till alla de motioner vi lagt här i . Jag ska med stort intresse följa näringsminister nr 5 i hans nya uppdrag. Jag önskar honom innerligt lycka till, men tyvärr skulle jag inte satsa en endaste sekin på att han kommer att lyckas. För att ha en chans att lyckas behöver han dessvärre byta parti. Det är uppenbart att vi behöver mycket mer än en ny näringsminister: behöver en helt ny regering med en annan politisk agenda. Jag yrkar bifall till reservation nr 11. 187 (): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 1. Först vill jag hälsa näringsminister välkommen till ett av viktigaste jobb. Alla som bor i är beroende av att näringsministern gör ett bra jobb. Landets företagare kommer självklart att nogsamt följa näringsministerns arbete. Men även alla arbetslösa, som väntar på att svenska företag ska börja anställa igen, är också beroende av att näringsministern lyckas med sitt jobb. Bara har sysselsättningen minskat med ytterligare 20 000 personer, enligt uppgifter från AMS. Som jag ser det finns det tre stora hot mot svenskt näringsliv. Det första hotet är att för få personer vill vara företagare. Global Entrepreneurship Monitor, GEM, är en av de mest omfattande internationella studierna. GEM visar att av den vuxna befolkningen i är involverad i entreprenöriella aktiviteter, det vill säga antingen i färd med att starta nytt företag eller driver ett företag som är yngre än . Motsvarande siffra för är och för . är alltså betydligt sämre än våra närmaste grannländer. Dessutom visar GEM att av befolkningen har en affärsidé som de verkligen tror på och skulle vilja sjösätta, men det är alltså bara en tredjedel av dessa som verkligen gör det. Steget att starta eget är alltså så stort att två tredjedelar lägger planerna åt sidan. Steget att starta eget måste bli mindre. Om det är regelkrångel som skrämmer måste regelverket bli enklare. Om det är skatter och avgifter som skrämmer måste skatter och avgifter bli lägre. Om det är otrygghet man känner måste vi göra det tryggare för människor att starta eget. Det andra allvarliga hotet mot vår välfärd är att 180 000 företag står inför ägarskifte eller nedläggning när 40-talisterna bland företagarna nu börjar gå i pension. Man uppskattar att 45 000 av dessa kommer att läggas ned direkt, utifrån en undersökning som Företagarna har gjort. Till detta kommer att lika många kommer att läggas ned på grund av att man inte har råd med ägarskifte. Man uppger att detta är en kombination av arvs- och gåvoskatterna och 3:12-reglerna, som orsakar att av dessa företag kommer att försvinna. försvinner arvs- och gåvoskatten, men det känns ändå inte tryggt. Det krävs fler förändringar i näringspolitiken för att fler ska tycka att det är mödan värt att driva familjeföretaget vidare. Det tredje hotet som jag ser är utflyttningen av företag och kapital från . , , rapporterar att nästan en miljon människor arbetade i svenskägda koncerner utomlands . Det var en ökning med 77 500 jämfört med året innan och en fördubbling jämfört med . sjönk antalet anställda i i samma koncerner med 45 000 personer till 545 000. Inget tyder på att trenden har vänt , tvärtom. Exempel på företag som lagt tjänste-, IT- och forskningsjobb i låglöneländer är , , SAS, Tele 2, Sonera och . I en enkät om framtida jobbplaceringar som ITPS skickade ut till företagsledare bland de 400 största företagen i framkom att hälften av alla handels- och verkstadsföretag planerar att öka antalet anställda i utlandet som de svarar för nästan hälften av neddragningarna här hemma. Varför flyttas då kapital ut från ? En viktig anledning är förmögenhetsskatten. har länge drivit kravet att förmögenhetsskatten måste avskaffas. Inte ens en bråkdel av de 500 miljarder svenskägda kronor som tror finns utomlands på oredovisade konton kommer att komma tillbaka till så länge förmögenhetsskatten finns kvar. Dessa pengar, som enligt andra bedömare kan uppgå till ett så stort belopp, behövs som riskkapital i vårt land. meddelade den socialdemokratiske finansministern i att man avskaffar förmögenhetsskatten. Han hävdade att skatten internationellt sett är relikt. I är det tvärtom. När finansministern kommenterade det finska tilltaget gick han på bevarandelinjen. Inom har högst 7 länder av 30 fortfarande kvar förmögenhetsskatten. Nästan alla har lägre skattesatser än . Det har lett till att regeringen sett sig tvungen att skapa ett skattefrälse för landets rikaste svenskar som fortfarande bor kvar i . Det är principvidrigt att ha ett frälse som inte behandlas efter samma måttstock som andra skattebetalare. Den skamfläcken skulle utraderas som förutsättningarna för ökad tillväxt skulle förbättras om följde det finska exemplet. Företrädare för regeringen har varit ute i debatten och hävdat att kunskap är vår viktigaste konkurrensfördel. mäter andelen anställda i kunskapsintensiva serviceyrken i de olika EU-länderna. Till dessa yrken räknas telekommunikation, utbildning, kultur, sjukvård, forskning och utveckling. Om man tittar på tillväxten i denna sektor ligger inte alls bra till. Den genomsnittliga jobbtillväxten inom denna sektor är . Sju EU-länder ligger bättre till än . I topp ligger med en tillväxt på . Också i , , , , och växer den kunskapsintensiva servicesektorn snabbare än i . ställning som kunskapsland är allvarligt hotad. har inte någon konkurrensfördel om den nuvarande utvecklingen fortsätter. vill arbeta för de små företagens möjligheter att utvecklas i . har företagare från politiskt håll betraktats som outtröttliga skatteobjekt. Inte sällan har attityden varit att de flesta företagare är potentiella skattesmitare som behöver klämmas åt genom fler och hårdare regler. Detta har lett till ett ständigt växande regelverk och kontrollmaskineri. Jag vill uttrycka min glädje när det gäller arbetet inom alliansen för . Det finns ett tydligt alternativ till den socialdemokratiska näringspolitiken. Socialdemokraterna har pratat om företagsamhet i . Först var det och . Sedan pratade , men inget eller mycket lite har hänt. Det mullrar bland företagarna i , inte minst nu i samband med genomdrivandet av det företagsfientliga förslaget om utökat sjuklöneansvar. lovade företagarna bättre villkor. I går visade vänstermajoriteten vad löftena är värda genom att fatta ett beslut om en ny pålaga, ett kraftigt utökat sjuklöneansvar, som svenska företagare har kritiserat hårt och konsekvent. För bästa kan vi hoppas att är bättre än sina föregångare på att övertyga resten av regeringen om behovet av en bättre näringspolitik. Men inget tyder på att det skulle gå bättre . 188 (): Jag vill också vända mig till dig, , och hälsa dig välkommen till din nya viktiga uppgift. Vi vet att det är många som efterfrågar dina insatser. Näringspolitik och tillväxt är en förutsättning för den svenska välfärden, den välfärd som vi människor i vardagen efterfrågar som vård, skola och omsorg, som vi tycker ska betalas från vår gemensamma kassa och som vi utgår ifrån ska finnas tillgänglig och dessutom i alla delar av landet. För mig och är det därför avgörande att vi nu för en debatt om förutsättningarna för att få fram dessa pengar, dessa resurser som behövs för att sjukvården, skolan och ska fungera för alla människor utan att man har en tjock plånbok att tillgå. Alla pratar om att vi ska fördela välfärden, men väldigt få pratar om var pengarna egentligen kommer ifrån. Det är viktigt att förstå att det inte bara är politiken i sig som skapar tillväxten. Det är alltid människan och hennes drivkrafter som står bakom det vi benämner tillväxt. Politiken kan dock vara ett stort hinder mot människors vilja att våga satsa sitt liv på en företagsidé. Det räcker inte att bara tänka på och förlita sig på de stora företagen när vi ska bygga en stark välfärd, utan vi behöver de företag som vi tror ska bli stora under morgondagen. Svenska framgångar har alltid byggt på enskilda människors idéer och mod att förverkliga sina idéer. Det är människor av kött och blod som till exempel heter . Vi måste skapa bättre möjligheter för företagaren, människan bakom företaget, så att litet kan bli stort. Vi behöver en företagaranda som genomsyrar hela samhället, där eleven lär sig att anställa, där människor vågar förverkliga sina idéer och också tillåts att misslyckas.