prot · GR09128 · 2004-06-15 00:00:00 — Jag har inte sett den här frågan i första hand som ett inslag i arbetsmarknadspolitiken. Outgrundliga äro också regeringens arbetsformer och arbetsplanering, och jag har fått ett svar som tar upp andra aspekter än den infallsvinkel som jag hade när jag framställde interpellationen. Med utgångspunkt från ett förhållande i frågade jag om hur man skulle kunna få en mera levande miljö. har jag fått ett svar som handlar om vad kan göra, och det svaret är säkert alldeles utmärkt. Det var dock inte precis vad jag hade tänkt mig. Om jag ska koppla samman dessa frågor tror jag att man måste skilja mellan kommersiella arbeten och kommersiell kultur. Sedan finns det andra sorters arbeten och kulturer som inte är särskilt kommersiella. De är också ganska värdefulla. Jag tror att , som förtjänstfullt har anmält sig till den här debatten, senare kommer att belysa detta. Hon har tidigare här tagit upp hantverkets situation i landet. Det berör ju både kulturen och vilken möjlighet från arbetsmarknadssynpunkt som den här typen av människor har att få arbete. Det finns många olika sorters kultur som behöver goda lokaler. Det kan gälla teater, teatergrupper, bygdespel och allt möjligt sådant. I dessa tider när många människor söker sig ut till den fantastiska kulturen är det väsentligt att det finns en levande kultur och goda kulturmiljöer. I bokstavlig bemärkelse får vi inte ha en kultur i ruiner. Det måste vara en upplevelse att besöka de olika byggnaderna om jag nu återkommer till det som är statsrådets och regeringens infallsvinkel. Statsrådet säger i slutet av svaret att det inte bedöms som nödvändigt med några ytterligare initiativ från regeringens sida. På den punkten är jag av en helt annan åsikt. Jag tror att det behövs en väldig mängd åtgärder för att åstadkomma det jag efterfrågar. Folk som reser i vårt fantastiska land och det går över alla partigränser ska uppleva en levande kultur och goda byggnationsmiljöer. Det är en helt annan sak hur man ska minska arbetslösheten. Efter det att brann ned hade jag ett förtjänstfullt samarbete med kommun och i för att bygga Cedergrenska tornet i . Det var just inriktat på det som statsrådet tar upp, nämligen att man ska ta med sig de yrkeskunskaper som hade vunnits vid återuppbyggnaden av till någon annan plats. Då gjorde vi tillsammans en god insats. Jag skulle vilja att statsrådet tog med sig dessa synpunkter till statsrådet . Det behövs många ytterligare åtgärder på den här punkten. 73 (): Jag är glad över att har tagit upp den här frågan. Jag har själv i olika interpellationsdebatter, frågor och artiklar tagit upp frågan om de stora behov som finns på museerna när det gäller både magasinering av föremål och underhåll av byggnaderna. Det märkliga är ju att frågorna skyfflas runt. När jag ställde en fråga om bristande underhåll till kulturminister skickade hon den vidare till finansminister som svarade goddag yxskaft. När ställer en fråga till kulturministern hamnar den hos arbetsmarknadsministern som svarar att det inte behövs några ytterligare åtgärder. Det är också ett goddag yxskaft, åtminstone som jag har tolkat den fråga som ställde. Detta lär inte heller tillfredsställa museifolket de som ändå är berörda av interpellationen och i synnerhet inte som ytterligare statliga museer förväntas ta in publiken gratis . Det låter ju bra, men ingenting här i världen är gratis. För museerna kommer detta att innebära ett stort och hårt tryck och ytterligare kostnader. Den utlovade kompensationen lär inte räcka för att täcka de uteblivna intäkterna. Dessutom kommer andra välbehövliga satsningar inom kulturområdet inte att kunna bli av. Alltfler museer riskerar kanske till och med att behöva stängas. Då innebär det en ännu större frustration för museifolket att vänta. är detta kulturfrågor, men eftersom ministern är här hoppas jag att ministern tar med sig det här tillbaka till regeringen. är ministern här, och vi får försöka att utnyttja tiden så gott det går. Eftersom har tagit upp frågor kring renovering och underhåll kan jag påminna om och det tror jag att ministern redan vet att 100 000 hantverkare beräknas gå i pension . De representerar 300 olika yrken. Risken är nu stor att deras kunnande inte hinner föras över till nästa generation. ber jag att ministern inte säger att detta är en fråga för utbildningsminister , utan att det är en fråga för hela regeringen och för oss alla. Bristen på hantverkare är ett hot mot vårt kulturarv, som också är inne på i sin interpellation. När det handlar om till exempel förebyggande socialt arbete för barn och ungdomar, som jag har en del erfarenhet av, vet jag att det går att spara lidande och pengar om man tidigt uppmärksammar tecken på missbruk och kriminalitet. Det går att vända en negativ spiral. Detsamma gäller vårt kulturarv. Är vi inte uppmärksamma och har kunniga hantverkare som kan vårda kulturföremål, byggnader och miljöer riskerar de att fara illa som kostnaderna ökar. Vill man sedan rädda dessa blir det oändligt mycket dyrare än vad det hade behövt att bli. 74 Statsrådet (): Det är få gånger som jag har varit så nöjd med ett interpellationssvar som den här gången. Jag trodde att jag hade förstått frågan och för en gångs skull levererat ett ordentligt klarläggande svar på den fråga som jag hade uppfattat. sade också att frågan kanske var formulerad på ett sådant sätt att det fanns risk för missförstånd. Nåväl, jag föreslår att ni gör ett nytt försök och placerar frågan där den hör hemma. Även om alla frågor är regeringens frågor känner jag mig verkligen inte kompetent nog för att debattera kulturaspekten på detta. Möjligen blev jag som gammal målare lite inspirerad att ta upp tråden när det gäller byggnationsmiljöer. Där skulle vi kanske hitta gemensamma infallsvinklar. Jag avstår emellertid från det. är orolig för återväxten i byggnadsarbetarkåren och hantverkskåren, och det finns väl fog för det. Jag håller med om att det krävs att det blir balans i den framtida rekryteringen. För att åstadkomma detta krävs det att man , medan efterfrågan är låg, kan hålla i gång byggnadsarbetarkåren så bra som möjligt. Det är ju det som arbetsmarknadspolitiken syftar till. Då kommer jag in på det svar som jag har lämnat som handlar om möjligheten att kombinera både anställningsstöd och investeringsstöd för just byggnationer. Det har ett dubbelt syfte just därför att byggbranschen är väldigt konjunkturkänslig och det är viktigt att byggbranschen kan övervintra i lågkonjunkturer, så att vi inte ständigt står med ett personalproblem när efterfrågan börjar öka. Det finns, och har alltid funnits, en sådan tendens. Vi har byggarbetsnämnder inom de lokala länsarbetsnämnderna just för att ha extra uppsikt över utvecklingen i byggnadsarbetarbranschen. När det gäller utbildningsdimensioneringen inom byggbranschen får jag nog ändå hänvisa till utbildningsministern. 75 (): Jag tackar också för detta inlägg. Jag vill inte kritisera innehållet i svaret som jag egentligen inte har några synpunkter på. Det är säkert alldeles utmärkt, och jag är glad över att statsrådet själv är så nöjd med svaret. Men det var inte själva infallsvinkeln som jag hade. Jag tror för min del att det är väldigt viktigt att man har kvalificerad personal. Jag är glad att statsrådet är en utmärkt målare. Själv märker jag alltid att penslarna tenderar att stelna väldigt kvickt när jag målar. Jag är alltså ingen god målare. För att anknyta till Norrtäljefallet, Stiftelsen som jag tog upp här, noterade jag i det reportage som ligger till grund för interpellationen att där klagade museipersonalen över att de måste tjänstgöra som både elektriker och målare i det här läget, och de är inte riktigt kvalificerade för det. Jag skulle därför vilja uppmana statsrådet med sina goda kunskaper just i måleriyrket att någon dag åka upp och titta på detta förhållande att de skulle behöva mer kvalificerad hjälp just på målarfronten. Jag vet inte exakt vilka åtgärder som behövs på Roslagsmuseet, men det är uppenbart att det behövs mer kvalificerade åtgärder där än vad de själva klarar. Jag tror också att det är väldigt viktigt, för att återknyta till detta med den levande kulturen, att vi ser att en del i det offentliga rummet det finns visserligen en del privata museer och så vidare är alla våra museer. För att försöka återknyta till statsrådets område är det viktigt att se till att detta är goda miljöer, att byggnaderna är i gott skick och så vidare. Det spelar en roll för det som det offentliga och vi alla som politiker, tjänstemän och statsråd och så vidare har ansvar för, att se till att det inte uppfattas som att det är en andraklassens miljö. Jag tror dessvärre, fru talman, att det finns flera stiftelser och museer runtom i landet som lider samma nöd som man gör i det exempel som har skildrats för mig, att de inte har råd med det underhåll av sina byggnader som de skulle önska och som just ur kulturvårdssynpunkt känns väldigt angeläget. Här kommer man in på en annan fråga, nämligen hur det ser ut i kommunernas ekonomier. Tyvärr är alla kommuners ekonomier väldigt pressade, utan undantag. Då är det lätt att just kulturen blir en sådan, för att anknyta till måleriyrket, strykpost som gör att man inte anser sig ha riktigt råd utan förväntar sig och hoppas på något annat. Jag ska inte begära fler repliker, för jag förstår att statsrådet inte önskar detta. Men jag tror att sista meningen i statsrådets svar förtjänar att läsas ytterligare en gång, och jag hoppas att han kan ta tillbaka denna. Den utgångspunkt som jag har, och som jag upptäckte att statsrådet dessbättre tog till sig, är att det kanske inte är så nödvändigt med några nya initiativ just inom . Men för att få en levande och blomstrande kultur med ett offentligt rum som är attraktivt för många människor i detta land behövs det många ytterligare åtgärder för de många engagerade museimännens och museikvinnornas arbete i detta land. 76 (): Jag blev så inspirerad av allt tal här om blomstrande kulturliv och kom att tänka på allt som man ska hinna med att göra när vi delvis är lediga i alla fall. Ett viktigt skäl till att vi har den här bristen på skickliga hantverkare är att samarbetet inte är tillräckligt utvecklat mellan näringslivet, arbetsförmedlingarna och i viss mån skolorna. Här kan arbetsmarknadsministern faktiskt göra en hel del. talar i sin interpellation om bristen på uppfinningsrikedom, samarbete och entreprenörskap, och det ligger säkert mycket i detta. Då blev jag lite förvånad över en del i ministerns svar. Det står så här: Utgångspunkten för bidrag inom arbetsmarknadspolitiken ska dock vara individens behov och inte behovet av finansiering av olika verksamheter. Men någonstans måste det ändå hänga ihop, för individens behov är ändå kopplat till de andra behov som finns ute i verksamheterna, och här finns det ett sådant uppenbart behov av och en stor marknad, kan man säga, för hantverksyrken. När det gäller samordning finns det ett behov av att renodla de här systemen, för väldigt mycket inom AMS domäner handlar faktiskt om någon form av förtäckt kulturstöd. Det skulle vara rätt skönt om man kunde få klarare linjer, ett mer genomskinligt system. Brist på hantverkare finns förvisso även på andra håll i , men skillnaden är att engagemanget är mycket större där än vad det är här. Så har i alla fall jag uppfattat det vid de kontakter som jag haft med hantverksorganisationerna. Det går att söka pengar. Det finns ett projekt via mål 3, Europeiska socialfonden, där jag tror att också delvis är inblandat. Så det finns ett embryo på gång, men det går med myrsteg. Myror är förvisso flitiga, men de går inte särskilt fort. Här skulle man kunna göra väldigt mycket mer. En brist här är, vill jag säga eftersom vi har arbetsmarknadsministern här att länsarbetsnämnderna har kraftiga besparingar och att man på grund av detta inte kommer i gång med de här utbildningarna som det faktiskt är ett stort behov av. Vi får väl, fru talman, ställa vårt hopp till arbetskraftsinvandringen och vara tacksamma för att regeringen inte lyckades bygga de murar mot de nya EU-länderna som var på gång. Jag kan också säga att i är smederna k-märkta. 77 Statsrådet (): Det kanske är dags att vi avrundar den här debatten, annars kommer den snart att handla om allting annat utom det som var avsett i interpellationen. Först vill jag bara säga ett par saker till . Eftersom det blev som det blev med både frågan och svaret, ska jag inte svara för kulturministerns del när det gäller slutsatsen i mitt svar, utan det får hon själv göra vid något annat tillfälle. Därmed hoppas jag att vi har klarat ut det. tar upp frågan om samarbetet mellan skola, arbete och arbetsförmedling, och jag vill säga att det är få områden där samarbetet fungerar så bra som just inom byggbranschen när det gäller kopplingen näringen, skolan, arbetsmarknadens parter och arbetsförmedlingen. Det finns en lång och väl utvecklad samarbetsform. Jag har tillbringat ett halvt liv i måleribranschen. Som facklig företrädare där var jag på gymnasieskolorna inom mitt område i mina län minst en gång . Till exempel tog vi tillsammans med arbetsgivarna ansvar för att varje elev fick en sommarplacering för att kunna praktisera yrket och för att kunna lära mer men också för att få kontakt med verkligheten. Det kanske inte är världens bästa exempel på när detta inte fungerar, utan det är väl snarare ett bra exempel på när just detta fungerar. När det sedan gäller detta med individens behov och behovet av renovering förstår nog alla att jag inte avsåg att arbetsförmedlingen kan skicka pengar därför att det finns ett renoveringsbehov i en offentlig byggnad, utan det måste finnas en arbetslös person som har behov av att få utföra det arbetet. Det torde vara alldeles kristallklart. Frågorna om finansiering i övrigt får ni väl återkomma med till kulturministern. Överläggningen var härmed avslutad. 12 § Svar på interpellation 2003/04:515 om ett brett perspektiv på ohälsan 78 Statsrådet (): har frågat mig när jag avser att anlägga ett bredare perspektiv på ohälsans orsaker och vilka åtgärder jag i så fall tänker vidta på olika politikområden för att minska ohälsans kostnader och effekter på människors livskvalitet. Min och regeringens uppfattning är att arbetsplatsen är av central betydelse. som hänvisar till ansåg att en viktig förklaring till den ökande ohälsan var den utveckling som arbetsmiljön genomgått . Arbetsplatsens centrala betydelse består också i att det är från arbete man sjukskrivs och att sjukskrivningen upphör när man börjar arbeta igen. Arbetsgivarna har stora möjligheter både att förebygga sjukfrånvaro och att aktivt bidra till att sjukskrivna kan komma tillbaka i arbete. Det borde ligga i arbetsgivarnas intresse att medverka till detta oavsett vad orsaken till sjukfrånvaron är. Ekonomiska drivkrafter syftar till att göra det lönsamt för arbetsgivare att vidta åtgärder särskilt för att minska den långvariga sjukfrånvaron. Jag vill dock framhålla att regeringens strategi för ökad hälsa i arbetslivet bygger på insikten att det krävs insatser på ett flertal olika områden för att komma till rätta med den komplexa problembilden bakom ohälsan. presenterade regeringen ett program i elva punkter. Strategin är inriktad på två huvudområden. Det ena är åtgärder för att förebygga ohälsa i arbetslivet och det andra åtgärder för att ge sjukskrivna möjlighet till snabb återgång till arbete. Vidare ska utgiftsutvecklingen inom sjukförsäkringen hejdas och göras långsiktigt samhällsekonomiskt stabil. I det förebyggande arbetsmiljöarbetet är det lokala arbetet på arbetsplatserna i samverkan mellan arbetsmarknadens parter av grundläggande betydelse. Inom ramen för strategin har åtgärder vidtagits för att framför allt stärka det lokala arbetsmiljöarbetet. Åtgärderna har avsett företagshälsovården och de regionala skyddsombudens verksamhet, stöd till försöksverksamhet inom den offentliga sektorn samt hälsobokslut, bland annat i form av krav på redovisning av sjukfrånvaro i årsredovisningen. Inom ramen för åtgärder för att få sjukskrivna att återgå till arbetet är en rättvis och hållbar sjukförsäkring för den som drabbas av skada eller sjukdom utomordentligt betydelsefull. Den som blir sjuk ska kunna lita på ekonomiskt stöd från en allmän försäkring och bra stöd för att kunna återgå i arbete. Inom ramen för regeringens strategi har förändringar i sjukförsäkringen genomförts för att öka precisionen vid sjukskrivning. Bland annat genomförs en omfattande utbildning av läkare. Inom rehabiliteringsområdet har en förnyelse av den arbetslivsinriktade rehabiliteringen inletts och samarbetet mellan olika sektorer och aktörer har förstärkts. Dessutom pågår en förändring av socialförsäkringsadministrationen. Även inom andra politikområden görs insatser med betydelse för sjukfrånvaron. antog propositionen Mål för folkhälsan, som lägger grunden för folkhälsoarbetet framöver. Målet är att skapa samhälleliga förutsättningar för en god hälsa på lika villkor för hela befolkningen. Hälsans förutsättningar återfinns inom en mängd olika politikområden. Insatser som bidrar till ökad social trygghet, bättre villkor för barnfamiljer och ökad jämställdhet är bara några exempel på insatser som har betydelse för folkhälsan och därmed också för sjukfrånvaron. Andra exempel är det fattade beslutet om rökfria serveringsmiljöer. Regeringen kommer att även presentera en alkoholpolitisk proposition. Jag vill med detta framhålla att regeringen har det breda perspektiv på sjukfrånvaron som frågan kräver och som efterlyser. 79 (): Jag vill tacka statsrådet för svaret. Det var ett långt och utförligt svar. För att möjligen anspela något lite på föregående debatt kanske det ändå inte riktigt är svaret på det som jag ställde frågan om. Men det ska jag återkomma till i debatten här. Den här debatten återkommer ju gång på gång. Det kan te sig lite förutsägbart, men det är ändå inte förvånande. Hur och andra statsråd än upprepar slutmeningen i det här svaret, nämligen att regeringen har det breda perspektiv på sjukfrånvaron som frågar kräver, så talar verkligheten ändå ett annat språk. Orsaken till den skenande utvecklingen , med fördubblade ohälsokostnader, tycker jag inte har föranlett någon mer övergripande analys från regeringens sida, i varje fall ingen som har gjorts synlig. Statsrådet säger: Min och regeringens uppfattning är att arbetsplatsen är av central betydelse. Ja, vem tycker inte det? Så är det förvisso. Det är min och uppfattning också. Arbetet är en central del av våra liv. Där utsätts vi för påfrestningar, och ibland för direkta skador som föranleder sjukskrivning. Det finns mer att göra för att förbättra miljön, både den fysiska och den psykiska, på svenska arbetsplatser. Men det har också hänt en hel del positivt på det området. Och ingen tror väl ändå att svenska arbetsplatser är sämst i ? Att arbetsmiljön dessutom skulle ha försämrats så dramatiskt att det orsakat fördubblade sjukskrivningstal vem tror det? Kanske inte ens regeringen. Varannan långtidssjukskriven säger ju själv enligt en enkät som RFV har gjort att hans eller hennes situation beror på andra faktorer än arbetet. Svenskarna har totalt sett inte blivit sjukare. Snarare har folkhälsan ökat enligt , som vi ju båda har citerat här. visar att diagnosen utbrändhet är minst lika vanlig hos arbetslösa som hos förvärvsarbetande, och det finns en rad studier från enskilda företag som pekar på att en övervägande andel av sjukfallen orsakas av omständigheter utanför själva arbetet. Vi ser stora regionala skillnader i sjukskrivningstal. Kopplingen till arbetslösheten, även den regionalt betonad, pekar på att det här också handlar om attityder till försäkringen. Men framför allt pekar den samlade verklighetsbilden på att kampen mot ohälsan kräver ett bredare perspektiv än det som regeringen presterat. Vi kristdemokrater har fastnat för ett ord som beskriver den här problematiken ganska bra. Ordet är livspusslet. Alla vi som gillar att lägga pussel vet två saker. Det första är att svårighetsgraden ökar med antalet bitar. Så ser livet ut för många människor . Bitarna blir fler och fler. Det andra som man lär sig ganska snabbt när man lägger pussel är att det är bra att börja med ramen. Har man lagt ramen brukar det bli lättare att lägga resten av pusslet. Livsramen kan vara lite olika beroende på var i livet man befinner sig, men för en väldigt stor grupp som också är kraftigt representerad i sjukskrivningsstatistiken, nämligen småbarnsföräldrarna, handlar det om brist på makt över sitt eget liv. Småbarnsföräldrar, främst mammor, är kraftigt överrepresenterade i sjukskrivningsstatistiken. vet jag att familjepolitiken inte ligger på statsrådet bord. Men när han nu försäkrar att regeringen har tänkt på allt när det gäller att få ned sjukskrivningstalen, bokstavligen allt står det i svaret, så undrar jag om familjepolitiken finns med i den bilden. Uppenbarligen har ju just småbarnsföräldrarna svårt att få ihop livspusslet, både vad gäller ramen och antalet bitar. Det är faktiskt så att två tredjedelar av egna väljare enligt en Temoundersökning tycker att regeringens familjepolitik är orättvis och att den därmed naturligtvis också är en grund för att man inte får sitt livspussel att gå ihop. Ligger till exempel familjepolitiken i den här helhetsbilden som statsrådet försäkrar att regeringen har? 80 Statsrådet (): Det är så att den här debatten återkommer, och det är också så att både och jag återkommer i den här debatten om huruvida regeringen har ett brett perspektiv eller inte på ohälsofrågan. Låt mig direkt säga att jag inte tror att vi har tänkt på precis allt. Det vore väl konstigt om vi hade gjort det. Däremot prövar vi oss fram på det ena området efter det andra för att faktiskt försöka fånga in alla tänkbara orsaker och samband som finns till den ökande ohälsan. Det går ju inte att peka ut en enda orsak. tar tydligt upp i interpellationen att jag skulle tro eller tycka att det är arbetsmiljön som har förorsakat fördubblingen av sjukskrivningarna. Jag har aldrig någonsin sagt det. Däremot säger jag att jag tror på alla de forskare och undersökare som säger att ungefär hälften av sjukfrånvaron är arbetsrelaterad. Jag tror för min del att andelen är ungefär densamma. Också när vi hade lägre sjukskrivningstal var nog andelen arbetsrelaterat och relaterat till annat ungefär densamma. Detta är en bild som återkommer. Sjukfrånvaron har fördubblats från praktiskt taget alla utgångspunkter. Det har blivit dubbelt så mycket av allting regionalt och mellan arbetsplatser och sjukdomar. Det är alltså inte som säger, och jag vill vara tydlig när det gäller att jag har en stark tilltro till att man kan göra mycket på arbetsplatserna för att underlätta för människor att komma tillbaka från sjukskrivningen oavsett orsak. Det visar också alla de utmärkta försök och projekt som görs. Jag har rest mycket. Jag vet att det har varit selektivt; jag har blivit inbjuden att titta på projekt på arbetsplatser där man har lyckats särskilt bra. Ändå är min samlade bild efter den typen av besök att det görs mycket. Man börjar bli riktigt duktig på många arbetsplatser på att hantera detta komplex. Det gäller alltså både att förändra arbetsuppgifter för att möjliggöra för människor att komma tillbaka oavsett om de har fått en skada i innebandy eller någonting annat i livet eller om man har fått det på arbetsplatsen. Jag är fylld av optimism när det gäller utvecklingen. Jag tror att vi har korn på en förändring till dramatiskt mycket bättre förhållanden. Det beror inte minst på att man på arbetsplatserna har börjat arbeta riktigt bra med de här frågorna. Jag är inte av samma uppfattning som när det gäller livspusslet, men jag är inte heller tvärsäker på min slutsats.