prot · GS0913 · 2004-10-13 00:00:00 — Vi hade en folkomröstning där en förkrossande majoritet av det svenska folket sade nej till att ska gå med i . Varför har då inte drivit att vi ska ha ett juridiskt undantag från EMU, precis som och ? Nej, det anses inte nödvändigt. Vi har haft en folkomröstning i där majoriteten röstade nej. Räcker inte en folkomröstning för detta? I stället går man med på att i grundlagen slå fast att euro är EU:s valuta och målet är att alla länder i EU ska ha euro. Så var det med folkomröstningen. Man blir matt. En post som EU-president ska inrättas. EU får också en utrikesminister med en fot i ministerrådet och en i . begränsas antalet EU-kommissionärer till två tredjedelar av antalet medlemsländer. Får då en egen EU-kommissionär? Nej, vi kommer att roteras ut och får nöja oss med att sitta på åskådarbänken. Ett gemensamt EU-försvar genom EU:s säkerhets- och försvarspolitik blir det också. Frågan är inte om det blir ett EU-försvar, utan frågan är när. Det står i stark kontrast till de utfästelser som gjorts tidigare. Riksdagsbeslutet om ett EU-medlemskap angav bibehållen neutralitetspolitik som ett villkor. Någon begäran om undantag, till exempel från säkerhetspolitiska förpliktelser, har aldrig gjorts. Motiveringen för detta var att EU inte planerade något militärt samarbete över huvud taget. kan vi konstatera att detta antagligen var en ren lögn, eller så var svenska regeringsförhandlare helt förda bakom ljuset när det gäller vad EU höll på att utvecklas till. EU:s militarisering tar stormsteg framåt. EU vill ha en egen styrka, en EU-armé. Det finns en solidaritetsklausul som slår fast att även de militära resurser som medlemsstaterna tillhandahåller ska kunna användas vid hot mot EU. Det handlar om gemensamma gränskontroller, en vapenbyrå och gemensam utrikespolitik. Om vi godkänner EU-konstitutionen går det inte längre att hävda att EU inte är en militär allians. I enlighet med konstitutionen ska EU:s 25 medlemsstater ratificera konstitutionen i sina respektive parlament . Vi i anser med bestämdhet att en folkomröstning om detta förslag ska utlysas. Det räcker inte med att ensam fattar beslut i denna fråga. Det finns givetvis många argument för en folkomröstning. Ett av de tyngre argumenten är givetvis att det brister i logik att förvägra folket att ha en åsikt om konstitutionen när själva grundtanken med tillsättandet av EU-konventet 2001 var att arbeta fram ett huvudförslag till göra EU till en medborgarnas union. Syftet med konstitutionen var alltså att ta fram ett förslag som gjorde att EU kom närmare sitt folk. Det var själva huvudsyftet. Därför är det naturligt att en folkomröstning genomförs också i , precis som kommer att ske i åtminstone hälften av EU:s länder. Det kan inte vara så att EU-konstitutionen bara innebär stora förändringar i , , , och . Där är argumentet just att eftersom EU nu förändrar så mycket måste man ha en nationell folkomröstning. Innebär inte samma konstitutionsförslag stora förändringar i ? Givetvis, och därför måste vi också ha en folkomröstning om den nya EU-konstitutionen i , och det . 356 () replik: Jag blir inte riktigt klok på den här diskussionen om folkomröstning. Jag tänker inte debattera den i sak med i det här sammanhanget. Men låt oss säga att vi skulle ha en folkomröstning och det skulle bli ett ja i folkomröstningen. Då förstår alla att vi accepterar konstitutionen som den är. Men jag skulle vilja veta vad vi gör om det blir ett nej. Vad får vi då? Där skulle jag vilja ha ett litet klarläggande från . Sedan skulle jag också vilja att kommenterar en annan sak lite grann. Det finns ju olika skäl till varför man ska ha folkomröstning. och har till exempel sagt att det beror på att det är så stora förändringar att här bör folket få säga sitt. Men har och sagt samma sak, ? Vilken är deras bakgrund till detta? Det handlar kanske inte bara om demokrati i de här sammanhangen. Det handlar kanske om någonting mer också. 357 () replik: Vad innebär ett nej i en folkomröstning om den nya EU-konstitutionen? Det innebär naturligtvis att konstitutionen då ska omförhandlas. Det är så det står i konstitutionsförslaget, och det är också det vi menar. I så fall finns det ju grunder till varför svenska folket eller ett annat folk säger nej. Då ska man omförhandla. Det viktigaste är att vi vill ha ett bättre konstitutionsförslag än det stats- och regeringscheferna förhandlade fram. Den gröna tråden i all argumentation för en folkomröstning är att detta innebär så stora förändringar att man vill ha folkets godkännande för att fortsätta på EU-spåret. är en av de svenska socialdemokraternas stora favoritinspiratörer. Man kan ju hoppas att statsminister får lite inspiration från och också utlyser en folkomröstning här i . 358 () replik: Först vill jag kommentera det sista. Man kan ju alltid diskutera vem som är inspiratör till vem. Jag har aldrig uppfattat som någon stor inspiratör. Det måste jag faktiskt erkänna. Det får var och en svara på. Om han är det för statsministern så är det väl så. Min fråga handlade egentligen om vad det var för skäl som man angav. Man försöker framställa de länder som har sagt att de ska ha folkomröstning som så mycket mer demokratiska än vad de som säger nej till folkomröstning är. Det är också lite svårt att veta vad man ska förhandla om, om man får ett nej. Vad är det man säger nej till i det här konstitutionsförslaget? Handlar det om det gemensamma förslaget? Handlar det om kärnkraftspolitiken? Handlar det om det demokratiska inflytandet? Vad är det människor säger nej till? Hur ska regering och riksdag veta vad man ska säga efter en folkomröstning? Vad ska vi säga härifrån kammaren om det blir ett nej i en folkomröstning om vi skulle hålla en sådan? Vad ska vi säga åt regeringen att göra? 359 () replik: Det brukar vara en folkomröstningsdebatt före en folkomröstning. Det är väl ganska klart vilka frågor som kommer upp i en sådan debatt och vilka frågor man eventuellt måste omförhandla efteråt. Jag ser inte det som ett stort problem. Den stora huvudfrågan är om det är detta EU som vi vill ha framöver. Jag tror inte det. Jag tror att svenska folket vill att EU:s makt ska begränsas. Det var enligt alla undersökningar det stora argumentet för varför svenska folket röstade nej till EMU. Man tycker att EU:s makt ska begränsas. Då är det en ganska klar fingervisning om på vilket sätt man ska omförhandla. Man kan också ta ett exempel från . Där sade man i en folkomröstning nej till en fördragsändring. Det slutade senare med att danska folket fick undantag från vissa områden i EU:s samarbete. Det är kanske en sådan variant vi ska välja om svenska folket i en folkomröstning skulle säga nej till det här nya konstitutionsförslaget. Det kan man bara spekulera i, men det är en möjlighet. 360 (m): Inför denna något glest besatta kammare denna kväll är alltså stunden kommen att debattera arbetsmarknaden. Man kan beskriva arbetsmarknaden på många sätt. Den ena av två bilder är att av den arbetsföra befolkningen inte går till jobbet . Det rör sig om drygt en miljon människor som av olika skäl inte går till jobbet. Det kan handla om öppen arbetslöshet, att de är sysselsatta i olika former av åtgärder, att de är förtidspensionerade, att de är sjukskrivna eller att de önskar jobba mera. De bidrar inte till sin egen eller andras försörjning. Det är i stor utsträckning en personlig tragedi för dessa människor, och det är en stor tragedi för den svenska ekonomin totalt. Den andra bilden är en diskussion om ifall arbetskraften kommer att räcka till . I ett åldrande och kommer, säger man, arbetskraften inte att räcka till. Det är klart att de här två olika bilderna förvånar en hel del. Båda två är viktiga på sitt sätt, och bägge reser en kraftfull utmaning för den regering som styr riket. Man kan alltid diskutera hur den nuvarande styr riket, men regeringsformen bjuder ändå regeringen att styra riket på något sätt. Det är oppositionens både skyldighet och rättighet att kritisera det styret. Utvecklingen innebär ju att allt färre försörjer alltfler. I grunden kan man bara konstatera att den utvecklingen måste brytas, för om den skulle fortsätta kommer den att lägga en orimlig börda på de grupper som tvingas att försörja alltfler. Vi märker , herr talman, ganska rejäla tendenser där människor jobbar kolossalt mycket och tvingas till övertider för att klara den produktion som vi måste leva av totalt sett, och det skapar i sin tur problem framöver. Utvecklingen måste brytas. Annars hotas i grunden fundamentet till välfärdssamhället, oaktat vilken mix av offentlig och privat verksamhet som vi vill ha i vårt system. Oaktat det måste vi få en bättre försörjningsbas. Vad finner man att regeringen ägnar sig åt när man tittar i budgetpropositionen och lyssnar på den debatt som har förts här , framför allt partiledardebatten? Jo, regeringen väljer inför det faktum att över en miljon människor går utan jobb och åtföljande utmaningar att i stort sett stormskälla på Moderata samlingspartiet och i någon mån på de andra borgerliga partierna exempelvis för att vi minskar ersättningsnivåerna . Det är tydligen regeringens stora uppgift att mobilisera kring detta. Inget eller nästan ingenting alls om utmaningen hur man ska få många hundra tusen av den 1,1 miljon människor som står utanför in igen. Ingenting om hur man ska klara en åldrande befolkning och arbetskraftsförsörjning framöver. Det är helt klart att vi bedriver en politik. Vi sänker ersättningen , från . Den kompletteras sedan ofta med andra åtgärder. Men vi sänker ersättningen , och det gör vi därför att vi vill se den arbetsmarknadspolitik som vi föreslår kraftfullt förbättrad jämfört med dagens. Vi vill ha en effektivare insats för den som blir arbetslös. Man ska snabbare om uttrycket tillåts komma upp på banan igen och komma tillbaka. Vi moderater ser det som en mycket angelägen utmaning att ungefär som man gjorde på ABB, där man hade ett projekt som hette T 50 och som skulle minska ledtiderna till hälften halvera de genomsnittliga arbetslöshetstiderna under den kommande mandatperioden . Det skulle innebära dramatiska förändringar i ekonomin och dramatiska välfärdsvinster för individen, ekonomiskt och socialt: att komma tillbaka, att göra en insats, att få tillbaka en utveckling där fler människor försörjer färre. Det är vår politik. Mot detta sätter Socialdemokraterna bara en sifferexercis om bidragsnivåer. Tala om brist på kreativitet! Socialdemokraterna lägger ofta stort ansvar på arbetsmarknadspolitiken i olika frågor. Från moderat sida säger vi att i grunden inte någon arbetsmarknadspolitik kommer att kunna klara situationen, oavsett om det är en borgerlig eller en socialdemokratisk regering, om man inte bedriver en vettig ekonomisk politik, skattepolitik och trafikpolitik som sammantaget skapar bättre förutsättningar för företagande och innovationskraft. Det finns ju faktiskt regioner som har en otrolig dynamik. Utöver i finns det faktiskt också många andra, men Gnosjöandan och Smålandsandan brukar ges som ett gott exempel på en kombination av något så hemskt som egennytta, att tjäna lite pengar själv på att förverkliga sina idéer, och något som är fantastiskt bra, nämligen allmännytta. Där finns kombinationen av egennytta som är bra för mig själv och min familj och vad som är bra för hela samhället. Regeringen har egentligen ingenting att komma med. Den har exempelvis ingen politik för det livslånga lärandet. Jag tror att alla är överens, inte minst de fackliga organisationerna TCO och , att det finns mycket att göra för att få 4550-åringarna att kunna fortsätta. Regeringens svar är att nonchalera beslut om att inrätta individuella kompetenskonton, i strid mot allting: mot bättre vetande, mot riksdagsbeslut och mot de fackliga organisationernas önskemål. Det finns många andra punkter att ta upp, men sammantaget, när det gäller utmaningarna om att försöka få in de många hundratusen i jobb, att se till att arbetskraften framöver ska vara välutbildad så att den räcker till, har Socialdemokraterna egentligen ingenting av politik, bara ett exercerande för att diskutera Moderata samlingspartiets ersättningsnivåer. Det är säkert mycket bra ur facklig mobiliseringssynpunkt men ger väldigt lite för de människor som står utanför arbetsmarknaden och vill in. 361 () replik: När jag lyssnar till är det inte utan att jag blir lite förvånad över hans aggressiva ton. Den beror kanske på att han lyssnat på partiledardebatten . Man förstår den kanske lite bättre när man lyssnat på debatten om varför man hamnade där man hamnade i diskussionen. Vad statsministern gjorde i partiledardebatten var egentligen att locka ut på banan i debatten om ersättningsnivåer och de frågor som nu tagit upp. Vi kan konstatera att kl. 9.46 dog alliansen när det gäller sammanhållningen om de ersättningsnivåer som ska gälla. Det är i det här läget bara att konstatera att har en betydligt mera human hållning till den situation som många löntagare skulle ställas inför vid arbetslöshet och annat. Jag vill fråga om han inte tar till aggressiva övertoner i den här debatten. 362 (m) replik: Jag blir upprörd när jag ser de problem som finns ute i samhället med den miljon människor som står utanför arbetsmarknaden och med allt tal om hur vi ska klara att få befolkningen att kunna hålla på till eller kanske ännu längre. 40-talisterna vill ju gärna jobba ganska mycket längre, om de bara får göra det på sitt sätt. Som svar på de utmaningarna, som är helt centrala om vi ska kunna klara välfärden, ägnar sig Socialdemokraterna som jag uppfattar det åt en ganska meningslös exercis. Man kan ha olika uppfattningar om ersättningsnivåerna, men de kan ju näppeligen vara det centrala. Man kan sedan alltid diskutera när den ena eller den andra saken dör. Jag vet inte om man har vare sig behörighet eller kompetens att utfärda en dödsattest för den borgerliga alliansen. Jag tror att man ska observera patienten lite längre. Vi i Moderata samlingspartiet är övertygade om att vi gemensamt kan forma en politik som ger de människor som står utanför arbetsmarknaden och som vill göra någonting utifrån sin förmåga en långt bättre chans än den som den nuvarande regeringspolitiken erbjuder. 363 () replik: Vad gäller eventuellt utfärdande av en dödsattest är det bara att konstatera att medierna, som har skrivit upp alliansens möjligheter att vara ett slagkraftigt alternativ vid kommande val, precis som jag gjorde i debatten konstaterade att det var så stora skiljelinjer mellan de två partier som förde debatten att det knappast är trovärdigt att de ska kunna samregera i just den då aktuella frågan. När sedan markerar att ingenting sker tycker jag att han far med osanning. Det kan inte vara så att det inte har nått fram till att det pågår en väldigt offensiv debatt om ohälsosituationen. Trygghetsfrågorna har, precis som statsministern framhöll i dagens partiledardebatt, en stor betydelse. Det pågår en hel del i det sammanhanget, så jag tycker att det är lite osakligt av att påstå att det inte sker något ute i samhället. 364 (m) replik: Det är väl alldeles uppenbart att det som sägs under en enstaka debattdag är något av en dagslända. Låt oss nu se under framöver och våren hur de fyra borgerliga partierna här gemensamt kommer att formulera och utveckla sitt alternativ. Den slutgiltiga bedömningen får givetvis ske på valdagen om . Jag är vidare mycket väl medveten om den diskussion som pågår om ohälsan. Vi kan vara helt överens om att det säkerligen pågår ett antal intressanta projekt, men resultatet när det gäller antalet förtidspensioneringar och frånvaron från jobbet inom inte minst den offentliga sektorn talar ett skrämmande språk, herr talman. Och det är väl ingen som är emot trygghet, men tryggheten ligger ju också i att man har jobb som är rimligt säkra, att man kan lämna ett jobb som man vantrivts i och söka ett annat jobb och så vidare. Jag är alldeles övertygad om att vi kommer att redovisa många bra förslag för att ge de människor som står utanför en chans att komma tillbaka. 365 (): I denna sena timme blir det mer och mer uppenbart att tiden är ur led. Att arbetsmarknadspolitiken är ur led behöver man knappast närma sig midnatt för att vara smärtsamt medveten om. Det finns mycket vi kan diskutera här att vi har mer än en miljon människor i arbetsför ålder som försörjs av sjukpenning, förtidspension, arbetslöshetsersättning eller socialbidrag till exempel, eller att antalet människor i arbetsför ålder som inte försörjer sig på eget arbete är större under rådande högkonjunktur än under lågkonjunkturen 1994. Vi är fyra arbetande som försörjer sex icke arbetande i smaka på den! Vi kan också diskutera att vi i haft minustillväxt i sysselsättningen när i princip alla andra länder har haft en ökning , , och , som utskottsordföranden faktiskt kan se från sin egen hemtrapp, . Sedan skulle vi också kunna diskutera det fantastiska sveket mot oss alla vad gäller det individuella kompetenssparandet, men det tror jag vi får anledning att komma tillbaka till. Det är svårt att rangordna vad som är mest problematiskt, men för var och en av de individer som drabbas av regeringens havererade arbetsmarknadspolitik är resultatet en personlig katastrof. I dagens debatt vill jag ändå fokusera på några varför. Ser man till den politik som förs av regeringen jag måste kanske förtydliga detta för några av debattörerna i kammaren finns det en röd tråd mellan dessa varför: Varför ökar lönegapet mellan kvinnor och män i trots att vi har världens mest jämställda regering? Varför äger kvinnorna bara hälften av sin rättmätiga del av kapitalet i ? Varför är det så vanligt att vara företagare om man är man än om man är kvinna? Först tar jag lite fakta. Inför 2001 utlovade statsministern att de osakliga löneskillnaderna skulle vara lösta. Vi vet att har gått, och vi vet också vad det löftet var värt. Tar man hänsyn till skillnader i ålder, utbildning, arbetstid, sektor, yrkesgrupp och så vidare blir kvinnornas lön i genomsnitt av männens, enligt SCB. Utan denna vägning är skillnaden . I höstens budgetproposition redogörs för skillnaden i inkomstförluster i samband med föräldraskapet. Där visar räkneexempel att inkomstförlusten efter skatt uppgår till för mamman och för pappan. av de kvinnliga arbetstagarna arbetar inom statliga och kommunala monopol. av männen arbetar inom den privata sektorn. Majoriteten av arbeten i hemmen utförs av kvinnorna. För att citera budgetpropositionen: En hög grad av obetalt arbete sätter en gräns för omfattningen av betalt arbete. Det är ganska logiskt. I ljuset, eller snarare mörkret, av detta är det helt ofattbart att regeringen kör på i samma gamla hjulspår som vanligt konsekvent, utan nya förslag. Varför utgörs regeringens åtgärdsförslag av antingen lite eller mycket kvoteringar? I hemmen är det för föräldraledigheten; i näringslivet är det för ledarskapet. Varför diskuterar man inte i stället betydelsen av att vara anställd i offentlig sektors låglöneproletariat och frågar sig hur många kronor det faktiskt kostar att vara kvinna i av regeringen fastlåsta yrkesroller? Varför vill man inte inse att bristen på jämställdhet vad gäller kapital är oändligt mycket större än de orättvisa men ändå det rör sig om i löner och hur detta i sin tur påverkar möjligheten till övrigt ägande och företagande? Det är uppenbart att socialdemokrater och övriga vänsterpartister har ett rent fördelningsperspektiv i sitt jämställdhetstänkande. Ju mer transfereringar till kvinnor som kompensation för bristande jämställdhet i lön och i arbetstid, desto jämställdare, enligt regeringen. Men detta är ju bara ett statistiskt kompensationstänkande. Det saknar fullständigt fokus på jämställdheten vad gäller möjligheter och jämställdheten vad gäller livschanser. Forskning visar att lönerna för sjuksköterskor och läkare höjdes när monopolen inom vården luckrades upp. När kvinnor har fler än en arbetsgivare att välja på ökar deras inflytande och man trivs bättre. Och där det finns alternativ och valmöjligheter inom vård och omsorg, där finns också kvinnligt företagande. Man visar också att tjänstesektorn är den sektor som kommer att stå för tillväxten. Men stopplagar och annat från regeringen visar tydligt att detta inte är den väg regeringen vill gå för tillväxt. Man frågar sig jag frågar mig definitivt: Vad har man för annat alternativ till detta? Egentligen borde det inte heller behövas forskning för att visa att när det blir möjligt för fler familjer att köpa hjälp till hemmet vitt så får man fria timmar att göra annat, vare sig det gäller att läsa en god bok, att busa med barnen eller att arbeta mer. Och går jag inte ens in på det faktum att vi med skattesubventioner av denna sektor får en helt ny sektor med friska, fina skattepengar som vi tillsammans kan fördela i stället för att som fördela lån. Inte heller behövs det så mycket annat än god vilja för att förstå att en jämnare fördelning av föräldraledigheten skulle uppnås utan lagstiftning om fler hade råd att låta pappa vara hemma, om mamma hade ett bättre jobb att gå till därav förslag om jämställdhetsbonus och, igen, fler karriärmöjligheter för kvinnor. Om man verkligen tror på ett jämställt , ett bättre , krävs det att man ser sambandet mellan dessa och mina tidigare frågor om det ökade lönegapet, om kvinnors ägande, om den lilla andelen kvinnliga företagare, om arbetets struktur och om hemarbetets fördelning. Då behövs det handling för att ge var och en av oss de verktyg vi skulle vilja ha så att vi själva kan bestämma vart vi vill ta vägen. Det frihetsperspektivet, herr talman, är liberal feminism till skillnad från socialistisk. 366 (): Det går bra för , sade statsministern , och socialdemokrater har upprepat detta. Ja, just nu går det bra för . Vi leder med 40 mot i fotboll. Väljer man att titta på vissa bilder av går det bra. man omkring med bilen i villakvarter ser det också ut att gå bra för . Alltså: Vilket perspektiv har vi när vi betraktar ? man till andra delar av till många av storstädernas förorter, till glesbygd, till industriorter med nedläggningshotade industrier, till områden där många förtidspensionerade och sjukskrivna bor går det inte bra för . Den bilden väljer jag att se. Jag är djupt bekymrad över det som inte fungerar i , medan Socialdemokraterna verkar vara glada över det som fungerar. Det beror på vilka ambitioner man har. var en toppnation i tennis för . har vi halkat efter. Vi gör fortfarande bra matcher och tar en och annan seger i någon turnering, men har hamnat lite grann i mellanligan i tennisens värld. Så är det också med svensk ekonomi. Vi har halkat efter. Vi har rasat ned och harvar på som ett ganska medelmåttigt land. Har vi ambitionen att vi ska vara sådär kanske vi kan vara hyfsat nöjda. Men vi kristdemokrater har högre ambition än så med . förtjänar att vara i topp ekonomiskt, socialt, ur alla aspekter. Den insikten präglar också vår politik på arbetsmarknadens område. Den dystra bilden är ju att drygt en miljon människor lever på sociala ersättningar a-kassa, socialbidrag, sjukförsäkring och förtidspension. Vi har en öppen arbetslöshet på som är i olika åtgärder. Detta har vi som och skryter om att nu är inne i en högkonjunktur. Räknar vi med samma sätt att mäta som EU:s statistikkontor gör har vi inte en öppen arbetslöshet på , utan då har vi en öppen arbetslöshet på . Vi räknar nämligen på ett speciellt sätt i som döljer en del av den öppna arbetslösheten. Vi är långt ifrån alla de mål som Socialdemokraterna satt upp för den ekonomiska politiken. Antalet arbetade timmar är inte högre än , trots att vi har fler människor i vårt land. Frågorna till arbetsmarknadsutskottets ordförande blir: Är du nöjd med situationen i ? Är du glad över läget i ? Vi behöver få fler i arbete. Vi kristdemokrater har, liksom andra partier i alliansen, pekat på vikten av att införa ett förvärvsavdrag för att öka incitamenten att gå till arbete från bidrag.