prot · GS0944 · 2004-12-06 00:00:00 — Det är naturligtvis ett misslyckande att folk har fått möjlighet att bo bra. Det är naturligtvis ett stort misslyckande att arbetarklassens barn fick ett eget rum så att de kunde sköta sina studier och därmed också öka sina möjligheter i samhället. Det är ett stort misslyckande alltihop om vi ska tro . talar om myglarna på bostadsmarknaden. Ja, tar du bort regelverken, tar du bort bostadsförmedlingarna, tar du bort bostadsanvisningslagen, tar du bort förutsättningarna att överklaga att du inte har fått en bostad, då ökar möjligheten för myglarna. Vi är överens. Vi ska bekämpa myglarna på bostadsmarknaden. Det kan vi göra tillsammans men inte genom att göra myglarnas sätt att skaffa sig bostäder till det regelverk som finns. Det är inte att komma till rätta med myglarna. Det är att komma till rätta med problemet på ett helt annat sätt, nämligen att det blir fullt lagligt att vara myglare. Det är den politiken som talar sig varm för: Lämna över allting till marknaden! Låt plånboken bestämma vem som ska få bo och inte bo! Har vi tur kommer sedan den här marknaden att producera en och annan bostad också till dem som inte är särskilt lönsamma att ha i sitt hägn. , du är urtypen för en patriark på högerkanten! Det är kul med sådana också. 145 () replik: Om det är att vara urtypen för en patriark på högerkanten att vilja bygga bostäder som folk vill ha är jag gärna en patriark på högerkanten. Jag vet att inte är det. Han vill nämligen ha regleringar, och regleringar är förutsättningen för att det ska gå att mygla. Det är då man kan utnyttja sina kontakter för att gå vid sidan om reglerna. Det är då man kan skaffa sig datjor bortåt . Det är då man kan betala svart för att slippa de regler som finns. Jag tror att försöker slå blå dunster i ögonen på folk när han vill förneka att det är just reglerna som är orsaken till att myglarna har sådana framgångar. Jag tycker inte att det var tråkigt att föräldrar kunde skaffa sig en större lägenhet, lika lite som jag tycker att det är tråkigt att föräldrar kunde köpa sitt hus, vilket han i sina memoarer uppskattar mycket då det gav familjen en större säkerhet att vara mindre beroende av godtyckligheten i ett hyresförhållande. Jag hoppas att föräldrar också hade den möjligheten. Det skulle ha gett familjen större säkerhet att kunna äga och disponera sin bostad själv. Det är någonting jag önskar alla. Jag beklagar att inte är kvar. Egnahemsfolket är vårt folk, sade han. Han stödde också den tanken, liksom . Men den moderna socialdemokratin hoppar av detta. 146 () replik: Blå dunster är väl ungefär det sista jag försöker slå i ögonen på folk, men det är en annan sak. Jag för en röd politik. Nej, jag har ingenting emot egnahemsbyggandet. Jag tycker att det är alldeles utmärkt att folk kan bygga sin egen villa eller till och med köpa en villa byggd av någon annan ägd av banken, vanligtvis, för tid och evighet. Jag har ingenting emot det. Jag har heller ingenting emot bostadsrätten, som är den form jag själv valt att bosätta mig i. Framför allt har jag absolut ingenting emot hyresrätten och alla de människor som behöver hyresrätt, precis som mina föräldrar gjorde under hela sin livstid eller nästan hela; i slutet köpte de en bostadsrätt. Men jag har väldigt mycket emot en bostadsmarknad där det är plånbokens storlek som helt avgör din förutsättning att bo. Det är det som företräder. Det är den tanken har. Det är plånboken och marknaden som ska styra hela bostadssektorn. Det finns alltid förlorare på en marknad. Det finns de som det inte är lönt att bygga för därför att de inte har något marknadsvärde, och det finns ett marknadsvärde som gör att en del människor aldrig kommer att kunna bli delaktiga. Dessutom har vi behov av hyresrätter inte minst för att kunna ha en arbetsmarknad som är flexibel, där folk har möjlighet att röra på sig. Jag ska bara ta upp en punkt till. Det finns en myt i diskussionen om vad som byggdes i glesbygden, nämligen att man byggde för skojs skull eller därför att man hade vissa förhoppningar om att det skulle flytta dit folk. Det mesta av det som har byggts har byggts därför att man på bruksorterna hade behov av industriarbetare. Man hade behov av skogsarbetare. Så byggde man bostäder åt de här människorna. Problemet är att en omstrukturering, som det i sig inte är något större fel i, innebar att dessa arbetstillfällen försvann, och därmed försvann också hyresgäster från de här bostäderna. Det innebär att ungdomar på de här orterna väljer, med all rätt, att söka sig hemifrån, gå in på eller bara sticka i väg och prova någon annan del av livet. De tomma bostäderna beror på bristen på arbete i glesbygden, inte på att man byggde fel. 147 () replik: En förutsättning för den socialistiska detaljpolitiken är att vi har en brist. Det är nämligen då det ges möjlighet att gå in och detaljstyra efterfrågan, manipulera människor från deras egentliga önskningar och på det viset kunna styra hur människor bor, allt utifrån ideologiska önskemål. Det är det stora sveket mot människorna och det som ger förutsättningarna för mygel, för kringgående av regler och för att ge den som har goda kontakter och nära kunskaper om hur saker och ting fungerar möjlighet att tricksa sig fram på bostadsmarknaden. Det behöver inte nödvändigtvis vara så att man går förbi existerande lagar, men man bryter mot den faktiska moralen, något som uppenbarligen har skett i många fall i fackföreningarna. Detta kräver att det finns regler som det går att bryta emot. Därför är de som vinner på ett regleringssamhälle också de som på det här sättet kan dela ut favörerna. 148 () replik: Tänk vad rätt jag hade när jag visste vad skulle ta upp och att han skulle kritisera vårt initiativ om bemyndigande till regeringen! Utskottet anser att verksamheten vid Byggkostnadsforum skulle underlättas och att det är betydelsefullt att pilotprojekt kan genomföras med längre tidsperspektiv. Det var därför vi föreslog det här initiativet. Anslaget finns, och det handlar alltså om användningen av pengarna. tycker dock inte om detta. Vi ska inte ha något Byggkostnadsforum. Vi ska inte ha en byggsamordnare inte ens om det var Stålmannen som var byggsamordnare, hörde vi. Det är ändå roligt att se vilket engagemang det finns i bostadsfrågorna trots att inte vill ha någon bostadspolitik. Vi tycker i stället att det här förslaget är bra och att det ska kunna användas smidigt. Då ställer jag mig frågan: Vad hade gjort om han också hade tyckt att detta var ett bra förslag och att vi behöver Byggkostnadsforum för att få i gång byggverksamheten? Hur hade han gjort om han tyckt att denna verksamhet behövdes? 149 () replik: ska noga notera att det jag kritiserade var regeringen och regeringens sätt att hantera detta. Jag menar att regeringen hänsynslöst har trampat på utskottet. Inte minst dess socialdemokrater har verkligen fått trycka näsan i mattan därför att regeringen har slarvat. Privat tycker jag att det är illa handlat mot utskottets ledamöter. Jag har förståelse för om känner sig illa behandlad av regeringen. Om det inte hade funnits ett bra förslag i samband med den här propositionen skulle jag naturligtvis ha tagit upp detta med departementet på ett tidigt stadium och sagt att det här måste ni ändra på. Kanske hade jag lämnat en motion i anslutning till propositionen för att på det sättet rätta till det som regeringen inte lyckades åstadkomma på ett bra sätt. Det är alltså en kvalitet på regeringsarbetet som jag tycker är illa. Det gör att det är väldigt tveksamt vad regeringen kan åstadkomma framöver i alla sina planerarambitioner om det ska gå till på det här sättet. Det är inte första gången faktiskt. Det finns tidigare exempel på underlåtenhetssynder från departementets sida i det här avseendet, och det tycker jag är mycket oroväckande. Särskilt när man har sådana ambitioner att planera i detalj hur människorna ska ha det i vårt land kan man väl inte slarva på det här viset och lämna sina kamrater i att stå här och skämmas. 150 () replik: När stod i talarstolen sade han att vi skulle skämmas i utskottet. säger han att det inte är oss han kritiserar utan regeringen. Men jag känner inte att regeringen har trampat på utskottet utan att vi har kommit fram till en praktisk lösning, och jag skäms inte för det. Jag tycker att man ska kunna använda de initiativ som är möjliga och rätta till saker om man behöver göra en mer praktisk hantering. Men det var det. vill jag bara passa på att till utskottskansliet och ledamöterna i bostadsutskottet samt även till talmannen och kammarkansliet säga tack och önska er allihop en god jul. 151 () replik: Hela vänsterkartellen ska skämmas när man har en sådan ledning som inte kan sköta sig bättre. Det är därför ni ska skämmas allihop. Men orsaken till det är regeringen. Med detta önskar jag också gärna god jul. 152 (): Jag står naturligtvis bakom alla reservationer i betänkandet, men jag yrkar också bifall till reservation nr 13, så delar och jag det yrkandet. Min partikollega har tidigare i debatten gett en bra bild av den liberala bostadspolitik står för. Jag ska endast försöka komplettera den bilden, men det blir naturligtvis en del överlappningar. Det kan inte hjälpas. Vi har som huvudtes i att bostadspolitiken ska utgå från de enskilda bostadskonsumenternas behov och att deras val av bostad står i centrum. Vi gör det i och för sig lite enkelt för oss. Vi behöver inte värdera olika upplåtelseformers värde och användning. Vi låter bostadskonsumenten ta det beslutet. Det innebär naturligtvis att vi måste skapa regelverk från statens sida som gör att det blir möjligt att verkligen göra de här valen. Vi anser att dagens politik, som har nämnts av de borgerliga ledamöterna, faktiskt har stora inslag av förbjudande, hindrande och stoppande. Det har det getts exempel på. Det är subventionssystemet, allmännyttiga bostadsbolag, nej till ägarlägenheter och svårigheten att omvandla till bostadsrätter. Det sistnämnda är kanske det tydligaste exemplet, när enskilda bostadskonsumenter verkligen vill ta ansvar för sitt boende, få kontroll över kostnader och så vidare. Det är helt klart att bostadspolitiken måste byta inriktning mot att tillåta, ta bort hinder och göra enskildas valmöjligheter verkliga. På något vis har mycket handlat om hur vi ska administrera bristen. Men jag skulle vilja höja blicken lite grann. Lösningen är naturligtvis att man bygger mer så att man kan täcka efterfrågan. Det har tagits upp många synpunkter på detta i debatten, men jag vill lyfta fram några saker som vi i tycker är viktiga områden. Det är att grundläggande strukturer måste förändras för att ge förutsättningar för ökat byggande. Jag vill börja med konkurrens på byggmarknaden. Ytterligare konkurrens inom byggandet krävs både för att öka byggandet och för att pressa ned byggkostnaden. har tillsammans med övriga tre borgerliga partier utvecklat denna fråga i reservation nr 13. Vi anser att roll ska stärkas genom att resurser koncentreras där och att verkets uppdrag att övervaka konkurrensen inom byggsektorn görs tydligare än . Till exempel bör resurser inom området överföras till . Då jämställs den här marknaden med andra branscher på ett helt annat sätt. En viktig del är att göra det lättare för utländska aktörer att komma in på den svenska marknaden. För att om fri rörlighet för varor och tjänster ska kunna fungera fullt ut måste även informella hinder tas bort, som krånglig byråkrati och en stelbent arbetsmarknad. har i sin bostadsmotion också tagit upp problemet med svartarbete inom byggbranschen, som ur konkurrenssynpunkt naturligtvis missgynnar seriösa företag. När vi talat om det som behövs har vi använt oss av uttrycket Operation byggsanering, som en jämförelse med det begrepp man använde när det gällde krogsanering, som man har haft relativt stor framgång med i den branschen. Nästa punkt som det naturligtvis finns en del enighet om är infrastruktur som förutsättning för byggande. Reservation 16, som också är en gemensam borgerlig reservation, handlar om detta. har i en motion lyft fram problematiken att beslut om att bygga bostäder och att bygga infrastruktur ofta ligger i olika beslutsförsamlingar. Regering och riksdag bekostar infrastrukturen på många områden medan kommunerna ska besluta om byggandet. Exemplet från landshövdingen i belyser detta mycket väl. Det är bara att konstatera, som också har nämnts förut, att infrastruktursatsningar är en grundförutsättning för ökat byggande inom många områden. Vi såg vilken vikt detta har vid besöket i , som har nämnts . Vi var även på norra och såg hur man byggde ut. Det visade sig att infrastrukturen sviktade ganska snabbt om man inte hade med den i ett tidigt skede i planeringen. Från sida har vi i andra sammanhang lagt fram förslag om alternativ finansiering vid infrastrukturutbyggnad. Det förutsätter att staten ändå tar ansvar för dessa investeringar och att de inte ersätts av kommunernas ansvar, som utskottsmajoriteten tar upp. Det är klart att kommunerna i vissa lägen har ett ansvar. Men det kan aldrig ersätta statens övergripande ansvar för de stora infrastruktursatsningarna. Sedan kommer jag till en tredje punkt som heter bostadsfinansieringsfrågor. I utskottstexten kan man läsa att det finns flera skäl att nu börja diskutera formerna för den framtida bostadsfinansieringen. Då kan man ställa en berättigad fråga, fru talman: först nu? Det är egentligen helt onödigt att ställa frågan eftersom jag kan läsa mig till svaret i betänkandet. Det står att läget på bostadsmarknaden har nödvändiggjort tillfälliga insatser såsom investeringsbidrag och investeringsstimulanser vilka gjort att behovet av en mer permanent förändring av statens bostadsfinansieringsinsatser fått stå tillbaka för beslut som kan få snabbt genomslag. Det är inget exakt citat. Från vår sida i anser vi att man har gjort ett stort tankefel. Detta har egentligen inte bidragit till något positivt på bygg- och bostadsmarknaden utan bara skapat osäkerhet om vilka regler som ska gälla från tid till annan. Det intressanta är att den här marknaden gång på gång faktiskt har efterfrågat långsiktiga och stabila regler. Enligt förslag är en grundläggande översyn av statens roll i finansieringssystemet helt nödvändig. Även räntebidragssystemet måste ingå i utredningsuppdraget. Målet är just ett långsiktigt stabilt system i motsats till dagens ryckighet. Vi vill även att enskildas möjligheter att välja upplåtelseform sätts i fokus. Möjligheter för hushåll med lägre inkomst att äga sin bostad bör speciellt uppmärksammas i översynen. Man kan sammanfatta att vi inte tycker att man ska jobba med de stora produktionsstöden utan att man ska sätta den enskilda individens möjligheter i centrum. Det är viktigt att även ha lite internationella utblickar och se vilka erfarenheter som finns i utlandet. Det finns många länder som har lyckats mer eller mindre med detta. Det är kanske svårt att efterapa precis, men det finns erfarenheter att hämta. När det gäller översynen av finansieringssystemet kan man i reservation det framgår med all önskvärd tydlighet se att partiet vill ha en inriktning på fortsatta statliga investeringsstöd av mer permanent typ. När det gäller utskottsmajoriteten är man milt sagt lite diffus i frågan om hur man egentligen vill gå vidare. Är Socialdemokraterna också av den åsikten att det är den inriktningen man jobbar med, det vill säga att investeringsstöd till produktionen ska lösas? Det vore intressant om någon i något sammanhang kunde ha synpunkter kring vad som är den grundläggande idén i den framtida bostadsfinansieringen. Jag önskar alla närvarande god jul ingen glömd. 153 () replik: Jag vill bara kort förklara vad vi säger. Det är ett investeringsstöd för produktion men också mycket tydligt kopplat till boendekostnad. Det är grunden för vårt förslag. Det ska inte utgå något stöd om det inte går att prestera ett bygge med rimliga hyresnivåer. Orsaken till att jag begärde replik har snarare att göra med konkurrensutsättning. Vi är överens om att byggsektorn behöver konkurrensutsättning för att få ned byggkostnaderna. Det som gör mig lite orolig är när man pratar om utländsk arbetskraft. Därför vill jag ställa några tydliga frågor till . Tycker att det är rimligt att byggnadsarbetare som har tillkämpat sig kollektivavtal med rimlig lön för sitt arbete ska konkurreras ut av till exempel lettiska arbetare som jobbar för helt andra timlöner? Är det det som är konkurrens enligt ? Ställer upp på den gamla traditionen att en svensk arbetare eller en som arbetar på svensk arbetsmarknad lyder under de kollektivavtal som finns i det här landet? 154 () replik: Låt oss se på utländska företags möjligheter att komma in på den svenska marknaden. Vi har ett tydligt exempel i . Problemet är att vi inte kan hantera frågan. Vi har hamnat i det läget att ett EU-företag har kommit till och anser sig ha fri rätt att komma hit. Man har en regering bakom sig. Å andra sidan har vi också en regering och fackförening bakom oss. Här måste naturligtvis finnas ett system för detta. Det kan inte vara så att så fort ett utländskt företag kommer hit ska frågan om hur det ska gå till avgöras i arbetsdomstolar. Jag anser naturligtvis att om man jobbar på den svenska arbetsmarknaden ska man ha lön efter svenska avtal. Sedan finns det övergångsregler kring hur länge man är här. är det svårt för ett utländskt företag att över huvud taget förhandla till sig ett läge om minimilöner. Även om företaget går in på en minimilönenivå godkänns inte det heller. Är det rimligt att en svensk byggarbetare blir utkonkurrerad av någon som gör arbetet billigare? Det kan hända att de utländska företagen också kan importera material billigare. Det är en verklighet som finns i de flesta branscher att den som gör jobbet billigast och bäst blir den som levererar. 155 () replik: Det är inte helt lätt att förstå vad säger. Det har inte ett dugg med dialekten att göra. Den förstår jag alldeles utmärkt. Det finns ingen, vad jag vet, som har protesterat mot att ett lettiskt företag eller något annat företag bygger en skola i . Det är det det här handlar om. Det handlar om att när man jobbar på den svenska arbetsmarknaden jobbar man under svenska kollektivavtal. Minimilöner är en av de saker som inte finns på svensk arbetsmarknad. Det är kollektivavtalen som styr lönesättningen. Det är ingenting som hindrar samma företag om de kan bygga billigare att komma hit och bygga skolan, under förutsättning att arbetskraften jobbar under svenska kollektivavtal. Om det finns brister får vi väl skärpa lagstiftningen, , så att vi kan garantera att de svenska kollektivavtalen gäller för dem som finns på svensk arbetsmarknad. Jag är inte heller särskilt glad över att Arbetsdomstolen eller EG-rätten eller någon annan ska avgöra löneförhållandena på svensk arbetsmarknad. Vi har haft en lång tradition med den fria förhandlingsrätten som vi ska slå vakt om. Risken är att vi får se något annat, till exempel en statlig lönepolitik, som inte är särskilt ovanligt runtom i världen, med garanterade minimilöner och annat som vi till exempel ser i . Vi måste slå vakt om den fria förhandlingsrätten och kollektivavtalen. Det kan vi säkert göra tillsammans i , men jag är inte riktigt säker på att jag förstod alldeles rätt. 156 () replik: Jag kanske använde fel ord i sammanhanget, och då får jag be om ursäkt för det. Jag ställer mig bakom att vi ska värna kollektivavtalen. Men det finns även lägstalönenivåer, och det vore rimligt om vi även använde dem. Många länder i övriga har minimilöner. Det är kanske inget vi ska eftersträva, men vi måste ha något som åtminstone går att använda i systemet. Annars blir det mycket informella hinder för utländska företag att ta sig hit i alla fall. Det måste finnas en arbetsmarknad som trots allt fungerar för ett utländskt företag att jobba på. 157 (): Det har gått . Vi har diskuterat i . Det står att jag ska använda , men jag kommer nog inte att använda hela . Dessutom har jag gett bort lite av tiden till den förste talaren i vår debatt. Det här är den återkommande och omfattande budgetdebatten. Den är stimulerande på många olika sätt. Det har varit en frisk debatt här, och det har framkommit klara skiljelinjer mellan de olika politikgrupperingarna. Det här är också en möjlighet för alla partier att föra fram sina förslag i budgetprocessen, vilket vi naturligtvis tar vara på. Jag ska kommentera några ytterligare områden som vi kristdemokrater tar upp i våra bostadspolitiska motioner och som innehåller konkreta budgetförslag. De framkommer också i de kristdemokratiska reservationerna och i det särskilda yttrandet. För att inte ytterligare förlänga voteringen framöver har jag inga ytterligare yrkanden, men jag står naturligtvis bakom de kristdemokratiska reservationerna och det yrkande som har lagts fram förut. Vi har också ett omfattande särskilt yttrande, vilket betyder att vi kristdemokrater inte deltar i beslutet under punkt 1. Jag ska ta upp några områden som har berörts här. Vad jag förstår återkommer till några av områdena. Det gäller först bostadsbidragen. Den förändring av bostadsbidragssystemet som Socialdemokraterna genomförde 1997 har faktiskt drabbat många barnfamiljers ekonomi hårt. Den har flera anmärkningsvärda brister ur en fördelningspolitisk synvinkel. Vi kristdemokrater har krävt en ordentlig genomgång och en utredning som konstruerar ett bättre bidragssystem. En översyn bör göras av bostadsbidragsreglerna och av de konsekvenser de lett fram till. Regeringen har, precis som har sagts här, aviserat att man ska återkomma till med en proposition om förbättrade regler för just bostadsbidraget . Vi ska kanske lätta lite på förlåten och ta reda på hur det går i det arbetet när det gäller översynen av bostadsbidragen. Vi tror att det tar lite tid för ett nytt system att träda i kraft, och därför föreslår vi flera förändringar i det nuvarande regelverket, för att få bort de värsta orättvisorna. satsar på bostadsbidragen utöver regeringens budget . Endast bostadsbidraget kan sägas ha en särskild inriktning mot de resurssvaga hushållen särskilt. Barnomsorgssubventionerna gynnar de resursstarka hushållen. Föräldrapenningen följer förälderns inkomst innan barnet har fötts. Barnbidraget utbetalas lika till alla. Låt mig bara nämna några av de konkreta förslag till ändringar som vi lägger när det gäller bostadsbidragen. 1.Avstämningsperioden för beräkning av bidraget bör göras kortare. Den nuvarande årsvisa avstämningen är alltför lång och ger oönskade effekter. På grund av inkomstförändringar får alltför många för lite eller för mycket i bidrag. Det slutar i många fall med stora återbetalningskrav. 2.En höjning med per barn och månad till de hushåll med barn som är berättigade till bostadsbidrag. 3.Den samlade familjeinkomsten ska läggas till grund för bostadsbidraget. 4.Inkomst understigande för hemmaboende barn ska inte ingå i underlaget när man räknar fram bostadsbidraget. Genom dessa åtgärder som vi föreslår rättas de värsta orättvisorna till i dagens system. Men är naturligtvis inte detta tillräckligt, utan bostadsbidragen måste förändras i sin helhet. Vi kanske får höra mer från nästa talare om vilka förbättringar ni föreslår. Jag vill också säga någonting om studentbostäder, som har varit uppe på agendan tidigare . För att kunna börja studera på universitet eller högskola måste man ha en bostad. har det skett en enorm expansion på universitetsorterna, och det innebär att alla universitet har problem med att skaffa bostäder till alltfler studenter. Man skulle kunna säga att det minsann inte bara är att öka antalet studieplatser. Både staten och kommunerna har ett stort ansvar för bostadssituationen för studenterna. Studenternas bekymmersamma boendesituation beror också på bristen på bostäder i samhället i allmänhet. Den långsiktigt viktigaste förändring som behövs för att också alla studenter ska kunna skaffa sig en bostad är ett ökat byggande totalt.