prot · GR0971 · 2004-02-18 00:00:00 — Vi vet att de FN-soldater som åker till är väl utbildade och att de i det hårda läget har en trygg situation. Jag har stort förtroende för att deras insatser kommer att vara ett starkt bidrag till fred, frihet och demokrati för människorna i . Demokrati är en förutsättning för att landet ska kunna utvecklas. Därför yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet. 63 Försvarsminister (): Jag vill allra först tacka och utskotten för att ni har varit tillmötesgående med att behandla detta ärende skyndsamt. Att bidra med internationella insatser föregås av en mycket komplex process. Många internationella kontakter måste tas och underrättelser hämtas in innan insatsen kan preciseras och uppgiften kan klargöras. är det angeläget att insatsen kommer på plats så snabbt som möjligt. Jag är klar över att en skyndsam behandling förutsätter ett förtroendefullt förhållande mellan och regeringen. Och jag lovar att jag ska göra vad jag kan för att det ska gälla framgent. Jag ska lämna ett par kommentarer kring själva missionen. I den proposition som nu debatterar föreslås att för tredje gången ska skicka en väpnad fredsfrämjande styrka till . Vi har gjort en snabbinsats i Bunia i . Det var, som sagt, planerat som en snabbinsats. Det flygplatsförband som vi har i har varit planerat att avslutas efter en rotation, det vill säga . Så gör man med den typen av specialinsatser. föreslår regeringen att ställer en väpnad styrka i form av ett mekaniserat skyttekompani till förfogande för deltagande inom ramen för mission i , UNMIL, . Det svenska kompaniet kommer att arbeta tillsammans med en irländsk bataljon. Valet av styrka beror på att irländarna har bett oss förstärka deras egen insats. Man har funnit att den här svenska förmågan finns. Det har man sett i det register som FN har dit har anmält sina styrkor. Och man anser att det är det som man behöver. Den svenska styrkan kommer tillsammans med irländarna att ingå i UNMIL:s styrkereserv. Det betyder, som flera har sagt, att svenskarna kommer att vara med och bana vägen för de mer stationära trupperna som kommer att etableras ute i landet. Förbandet kommer att vara placerat i men förutsätts verka i hela missionsområdet under de olika faserna av UNMIL:s verksamhet. Vi tar också tacksamt emot bemyndigandet att kunna utsträcka området efter prövning. I styrkans uppgifter ingår även bevakning och skydd av FN:s och humanitära aktörers verksamhet samt skydd av civila. Dessutom kommer styrkan att svara för säkerhet i samband med det mycket viktiga arbetet med att avväpna och demobilisera de stridande fraktionerna, där en del utgörs av barnsoldater. Att kriget har kunnat fortsätta beror bland annat på att detta har misslyckats. Det pågår fortfarande diskussioner med FN om det logistikstöd och den sjukvård som behövs. Om inte dessa frågor löses på ett bra sätt kan det finnas risk för att insatsen försenas. Men vår inriktning är att camp-frågan kommer att lösas på ett tillfredsställande sätt och att samgruppering med irländarna kan ske. Och när det gäller sjukvården har FN lyssnat på våra synpunkter och meddelat att man avser att åtgärda dessa brister. Regeringen följer noga den utvecklingen. Men det kan innebära att det akuta arbetet kan komma att försenas beroende på hur snabbt sjukvårdsfrågan blir löst. Risken för att svensk trupp blir engagerad i direkta stridigheter varierar beroende bland annat på i vilken del som förbandet sätts in. Insatsen, inklusive strider, innebär risker för svensk personal, även om de största farorna är till exempel kriminalitet, hälsofaror och klimat. Men det är viktigt att vi tar de risker som finns på allvar. Jag har mött förbandet. Det är mammor och pappor, det är söner och döttrar som vi sänder ut för fredens skull. De måste känna att de har stöd i sitt arbete. Och de måste känna att riksdag har bedömt arbetet som så värdefullt att det är värt riskerna. Jag tolkar de uttalanden som har gjorts att de också har det stödet. behöver fred, och människor behöver frihet och trygghet. kan bidra till detta genom ett robust och säkert förband. 64 () replik: Jag har ett par korta frågor till försvarsministern. Hon talade om skyndsam handläggning i . Och det är ingen överdrift att påstå att det i samband med de internationella insatserna har varit en mycket skyndsam hantering från sida. Av handlingarna i utskottet framgår det att planering och förberedelse har skett åtminstone för den insats som ska fatta beslut om. Likväl har detta ärende som flera andra haft en handläggning i det sammansatta utskottet som har motsvarat ungefär . Min fråga är därför: Hur kan det komma sig att det blir så här gång efter annan? Jag har också en fråga beträffande flygbasförbandet i . Jag uppfattade att försvarsministern i talarstolen sade att avsikten har varit att detta förband skulle vara hemma från den tidpunkt då det sändes ut. Min fråga är: Har försvarsministern i det sammanhanget förvissat sig om att den här informationen också har nått den försvarsgren som ansvarar för insatsen, nämligen flygvapnet? Slutligen: har i det särskilda yttrandet väckt frågan om en nationell strategi för internationella insatser. Det vore bra om försvarsministern kunde ge en muntlig reaktion till hur hon ser på behovet av en sådan strategi. 65 Försvarsminister () replik: Jag vill först säga att jag är tacksam för att har behandlat detta snabbt. Jag tror att jag eller utrikesministern kommer att behöva använda oss av den möjligheten även framgent. Det kräver nämligen mycket av underhandskontakter, underrättelser och kunskap innan man kan se om har en reell möjlighet att bidra på ett konstruktivt sätt till krishanteringen. Det är också en hel del förhandlingar och formaliteter med bland annat internationella organisationer och andra som deltar i operationerna som måste klargöras så att själva rules of engagement finns klara för de trupper som vi sänder ut eftersom det är ett uppdrag som också innebär stora risker. Allt detta är komplicerade processer. Och det som jag har sett är att det sällan är möjligt att forcera dessa förhandlingar, utan dessa pågår . Då går vi naturligtvis till så fort det är så klart att vi tycker att vi också kan be om ett bemyndigande. Men även i detta fall återstår ett par trådar för regeringen innan den slutliga propositionen med ett bemyndigande till Försvarsmakten kan lämnas. Om ni minns mig från utskottets hearing kring Kongostyrkan så nämnde jag faktiskt att det handlade . Det ingår i det beslutet. Eftersom Försvarsmaktens företrädare finns med i hela beredningen förutsätter jag faktiskt att man är väl förtrogen också med vad som gäller på den punkten. Allra sist: Jag har sagt att jag på alla sätt efter förmåga ska bidra till det goda förtroendet som innebär att vi också kan ha en snabb hantering. 66 () replik: Jag väljer att tolka det sistnämnda som att även försvarsministern och regeringen anser att här finns det ett behov av en strategi. En sådan strategi måste vara ägnad att öka vår långsiktighet och att ge oss mer rådrum och även förutsättningar att bättre tänka igenom hur vi ska ha det med de internationella insatserna, inte bara i varje enskilt fall utan också när det gäller hur dessa ska förhålla sig till varandra. Jag får väl ta det, herr talman, som ett halvt löfte om att en sådan nationell strategi dyker upp. Föredrogs sammansatta utrikes- och försvarsutskottets betänkande 2003/04:UFöU1 Svenskt deltagande i mission i (prop. 2003/04:61). Kammaren biföll utskottets förslag att ärendet fick avgöras efter endast en bordläggning. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 19 §.) 9 § En ny lag om investeringsfonder 67 BO (): I betänkandet behandlas regeringens proposition En ny lag om investeringsfonder. Meningen med denna lag är att den ska gynna en väl fungerande fondmarknad och garantera ett gott konsumentskydd. Bakom betänkandet står ett enigt utskott, så det kan tyckas som att jag talar i oträngt mål. Jag har ändå valt att använda lite tid till att säga något om ärendet och om bevekelsegrunderna för våra ställningstaganden, nämligen på det område där vi inte i alla delar följer propositionens förslag. Det handlar då om fondbolagens information till fondspararna. Först ska jag helt kort säga något om den allmänna bakgrunden. sagt varje vuxen svensk, och en del som inte är vuxna, är på väg att bli, eller är, fondsparare. finns det väl runt fem miljoner fondsparare. När PPM-systemet är utbyggt och i full funktion kommer det att finnas sju miljoner sparare bara där. Därtill kommer naturligtvis att folk sparar i andra former. Självklart är det angeläget att vi som fondsparare aktivt bevakar våra intressen både i den renodlade egenskapen av sparare och konsumenter av de här produkterna och, faktiskt, som nya viktiga ägare i näringslivet. Det senare är dock en annan fråga som inte berörts i utskottet men som det kanske blir anledning att återkomma till i andra sammanhang. Frågan är väl så intressant. Om vi håller oss till de aspekter på fondsparandet som berörs i det här betänkandet är det självklart oerhört viktigt att den information som går ut från fondbolagen är relevant och lättillgänglig liksom att informationsprocessen som sådan stimulerar intresset för att ta del av informationen. gäller i ordningen att årsberättelser och halvårsredogörelser automatiskt skickas till alla fondsparare. Undersökningar har gjorts som indikerar att det kan vara så mycket som hälften av fondspararna som aldrig tittar i nämnda rapporter och något fler som i och för sig tittar i dem men som inte i någon större utsträckning tar del av dem. Till bilden och bakgrunden för vårt beslut hör dessutom att menat att man borde välja en annan väg, en väg som skulle innebära att de här rapporterna enbart skickas till de fondsparare som begär det. Nära nog alla remissinstanserna till dessa hörde och gick på utredningens linje. hade en annan uppfattning nog så viktiga synpunkter som vi självklart vägde in i utskottets bedömning. har alltså, och detta är vi rätt så övertygade om, noga prövat argumenten och valt att föreslå en ny ordning för informationen just när det gäller detta är det viktigt att påpeka därför att det inte gäller all information årsberättelser och halvårsredogörelser. Den nya ordningen innebär att varje fondsparare i samband med att man får årsbeskedet tillfrågas om han eller hon, naturligtvis utan kostnad, vill ha årsberättelsen och halvårsredogörelsen. Det är förstås inte bara möjligt, vilket är viktigt att tillägga, utan också en god idé tycker vi att fondbolagen erbjuder alternativ där fondspararna kan göra en beställning som innebär att de i fortsättningen vill ha de här rapporterna utan att behöva svara på den årliga förfrågan. Detta är en möjlighet som står till buds och som vi tror att fondbolagen kommer att använda sig av. Utskottet gör alltså bedömningen att den här nya ordningen kan verka aktiverande både vad gäller fondbolagen och vad gäller fondspararna. I betänkandet understryker vi att vi förutsätter att bolagen jobbar aktivt för att också förbättra och popularisera sin information till spararna just för att fler aktivt ska ta del av den. Målsättningen med det vi nu gör är just att fler ska engageras och informeras. Vår utgångspunkt är att bra information är information som når fram till den som den är avsedd för. Enbart det faktum att rapporter tas fram och distribueras till stora kostnader är naturligtvis inte tillfredsställande. Jag vill också säga, och detta är viktigt, att utskottet självklart kommer att följa utvecklingen framöver. Det gäller då hur fondbolagen hanterar lagen och vad de gör för att förbättra informationen i största allmänhet. Skulle resultatet, mot vår förmodan, bli att ännu färre än söker och tar del av fondernas informationsmaterial kommer vi givetvis att pröva frågan på nytt. Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet i alla dess olika delar. 68 (): ska ta ställning till en ny lag om investeringsfonder, men det är ingen bra lag som vi har att ta ställning till. Tvärtom står den på en rad punkter i direkt konflikt med de grundläggande målsättningar som regeringen i andra sammanhang gett uttryck för så även i detta betänkande. Det slås fast att målsättningen med lagen är att tillgodose ett gott skydd för konsumenterna och att stärka konkurrensen på fondmarknaden. Ingen av dessa målsättningar infrias, tvärtom. I två avseenden har regeringen tillsammans med utskottet berövat andelsägarna självklara rättigheter. Den första rättigheten avser rätten till information. Detta kan tyckas som en fråga av mindre betydelse ja, till och med som en bagatellartad fråga. Andelsägarna är väl ändå bara intresserade av hög avkastning, och ingen läser den information som tillsänds dem. Möjligen kan det vara så. Men frågan har också en stark principiell aspekt: helt enkelt hur fondbolagens och fondandelsägarnas rättigheter och skyldigheter ska fördelas. Med lagens föreslagna betydelse tar man faktiskt ännu ett steg bort från ett tillstånd med en balanserad fördelning av rättigheter och skyldigheter. För att förstå detta behövs det lite historik. fick sin första fondlag . Den hade föregåtts av en mycket insiktsfull utredning. I den utredningen var det speciellt två aspekter som utredarna kom att ägna sig åt. Den ena aspekten handlade om hur andelsägarna skulle ges en rimlig möjlighet att övervaka skötseln av det kapital som andelsägarna tillför fonden. Den andra aspekten handlade om hur de rättigheter som finns i det kapital som fonderna investerat i till exempel rösträtten för aktier ska användas och av vem. Frågorna var viktiga, och många sidor har ägnats åt dessa. Man får nog konstatera att det var ett uttryck för den framsynthet och klokskap som präglade tänkandet i utredningen, för notera att detta hände , långt innan fondmarknaden hade fått det utbredda intresse som finns för den . Den lösning man kom fram till och som senare också blev lag var att andelsägarna skulle ha en rätt att utse representanter i fondbolagens styrelser. På så sätt menade man att fondandelsägarna skulle ha möjlighet att övervaka skötseln av kapitalet och också att kontrollera hur rösträtterna skulle användas. Men från fondbolagen uppfattades denna ordning som relativt betungande. Man var tvungen att anordna andelsägarstämmor för att dryfta gemensamma frågor och utse representanter i fondbolagens styrelser. Man kom därför att söka dispens ofta för att slippa undan dessa aktiviteter. Dåvarande Bankinspektionen kom också att tycka att det var en sällsynt tungrodd historia att bevilja dispenser för fondbolagen som inte ville anordna andelsägarstämmor. Tillsammans kom man då, får man förmoda, att lobba ganska intensivt. När lagen reviderades 1990 hade andelsägarnas lagenliga rätt att utse representant i andelsägarnas stämmor och på så sätt kunna kontrollera sitt eget kapital tagits bort. Jag kan tillägga här att det arbete som föregick lagen var ett sällsynt hafsigt arbete. Där konstaterar man att denna rättighet att kunna kontrollera sitt kapital inte var så viktig. Det enda som andelsägarna var intresserade av var hög avkastning på sitt kapital. Vad som hände var helt enkelt att man tog bort rätten att utse representanter till styrelser. Men som en kompensation slogs det fast att andelsägarna i stället skulle garanteras en god, heltäckande och utförlig information över fonderna. , , står i beredskap att ta bort också denna, som jag tycker, självklara och berättigade rättighet för andelsägarna, rätten till information. Det är klart att man kan tycka att det är hårklyveri. Ska jag ha en rättighet till information, eller ska jag ha någon optionsliknande relation med fondbolaget på så vis att om jag ansöker om information ska jag få information? Själv menar jag att jag ska rätt till information om jag inte explicit har uttryckt en önskan att slippa information. Ni kan själva göra en jämförelse. Säg att ni vill investera era medel i ett investmentbolag. Vad tror ni skulle hända om investmentbolaget helt plötsligt ansökte om tillstånd att slippa att skicka ut årsrapporter och liknande till sina ägare? Argumentet för att ta bort den informationsrättigheten är att det är dyrt. Ja, det är klart att om man tycker att är dyrt, då kanske man ska ta bort den rättigheten. Personligen anser jag att detta är en försumbar kostnad i synnerhet i relation till de kostnader som andelsägarna har för att få sitt kapital förvaltat. Man säger också att det inte är någon som läser dessa rapporter. Men den omständigheten att mer än hälften av andelsägarna tittar i rapporterna, bläddrar i dem eller läser dem tycker jag vittnar om ett ganska stort intresse. Nej, vad det handlar om är att man naturligtvis från branschens sida har hävdat att detta är dyrt, krångligt och onödigt; man vill helst slippa det. Vad är då nästa steg? Ja, man kan förmoda att nästa steg är att man tar bort över huvud taget informationen och menar på att andelsägarna lika gärna kan slå upp sidorna i och och direkt läsa noteringarna över andelens kurs. I det andra avseendet, där regeringen valde att bortse från andelsägarnas berättigade krav, handlade det om rätten till kontroll och övervakningen av hur förvaltningen såg ut. Här kan jag tillägga att utredningen föreslog att det institut som skulle kunna övervaka fondbolagen, förvaringsinstitutet, inte får finnas i samma koncern som fondbolaget bara för att garantera andelsägarnas skydd. Den idén försvann och finns inte med i det föreliggande förslaget till lag. Detta är synd, för just förvaringsinstitutet har i direktiven getts en mer framträdande roll att övervaka fondbolagens verksamhet. Intressant är också att konstatera att regeringen i andra sammanhang talar om vikten av konsumentskydd och att man undviker intressekonflikter. Så gör man till exempel i de instruktioner som har givits. Men när det kommer till att omsätta dessa ambitioner i praktisk handling visar man på ett ganska klent intresse för just de här frågorna. Betänkandet är enhälligt; det finns inga reservationer. Min uppmaning till och till mina kolleger där kan därför bara bli följande. Som lagen nu ser ut har de svenska andelsägarna fått ett långt sämre skydd än vad andelsägarna fått i andra länder. Faktum är att mig veterligt har inget land så konsekvent och så systematiskt berövat andelsägarna deras rättigheter som . Det enda sättet för att rätta till detta misstag jag förmodar att det är ett misstag är att stödja motion i denna fråga. Tyvärr kom denna motion att plockas bort från ärendet i sin helhet och hänföras till skatteutskottet för hantering. Där hävdar vi och kräver vi att andelsägarna ska kunna byta från en fond till en annan utan att det ska utlösa skattekonsekvenser. Det skulle vara ett sätt att ge andelsägarna några rättigheter som kompensation för dem man har tagit från dem. Det är andelsägarnas rätt att visa sitt missnöje genom att helt enkelt rösta. Det ger också fondbolagen möjlighet att faktiskt tjäna på att man bejakar andelsägarnas intresse för god skötsel och behov av information. som vill göra så kommer också att kunna attrahera flera andelsägare, och på så sätt stärks konkurrensen. När ärendet om skattebefrielse vid försäljning av fondandelar kommer upp till beslut i kammaren hoppas jag slutligen att kammaren kommer att stödja motion i detta avseende. 69 BO () replik: Jag har ett par kommentarer. Den första gäller informationen till fondandelsägarna. Det är inte så att vi tycker att den här frågan är hårklyveri. Jag vill betona att vi tycker att detta är en viktig diskussion. Vi har inte avfärdat några argument lättvindigt, utan vi har gjort en bedömning, även om aktiespararna tvistar om de argument som har framförts. I övrigt tycker jag att jag har argumenterat rätt utförligt för våra ståndpunkter i mitt huvudanförande, så jag går inte in på det. Det andra som tar upp gäller rösträtten för aktieägarna, vem som ska använda rösträtten, och möjligheten för andelsägarna att utse representanter till bolagsstämmorna. Det är ingenting som behandlas i det här betänkandet. Däremot kan jag säga att jag tycker att det är en oerhört intressant diskussion. Jag hoppas att vi får tillfälle att föra den diskussionen på annat sätt. Det tredje som tog upp gäller intressekonflikterna. När det gäller till exempel förvaltningen av medlen och förvaringsinstituten pågår det ett arbete på både och . Det kommer att hända saker på det området. 70 () replik: Som ni förstår har jag en hel del att invända mot den här lagen. Jag skulle kanske ha deklarerat att jag satt som expert i utredningen, så jag har läst på lite grann tidigare i den här frågan om ni skulle ha diskvalificerat mig för att agera i kammaren . Det problematiska är synen på andelsägarnas position. Det är inte bara det att det finns många andelsägare i , utan det handlar också om ett mycket betydande kapital. Vi befinner oss i en situation med en globaliserad värld där det finns starka internationella finansiella aktörer och där vi också har ett alltmer utbrett och omfattande sparande. Då är det oerhört viktigt att man från lagstiftarnas sida är medveten om hur en lämplig fördelning av rättigheter ska göras för branschen för att vi ska få den sunda utveckling vi behöver, och som branschen också behöver. Min kritik är att man inte observerat detta. Man har inte noterat att andelsägarna behöver också vissa rättigheter. Man ska vara mycket noga med att garantera andelsägaren dessa rättigheter. De kan se ut på olika sätt. Det är inte säkert att rätten till en fullödig information är det bästa sättet att garantera detta på. Men man får inte glömma bort dessa aspekter. 71 BO () replik: Jag vet inte vilken syn som försöker att pådyvla utskottet. Vår utgångspunkt i utskottet är att dagens ordning inte fungerar särskilt väl. Man lägger ned oerhört stora belopp på att skicka ut information som väldigt många inte tar del av. Vår ambition är att fler ska ta del av denna information från fonderna. Vi ställer ett ökat krav på fonderna att de ska jobba med informationen för att göra den tillgänglig och populär. Det är precis det som är vår målsättning. Utgångspunkten är att vi har en situation som inte heller kan vara nöjd med. Vår ambition är inte att undanhålla rättigheter eller information, utan den är den rakt motsatta. En annan stor och oerhört intressant fråga handlar om maktutövningen, men det är en annan fråga som vi inte behandlar , så den ska jag be att få återkomma till. Det är verkligen en spännande materia att ge sig in i. 72 () replik: Jag tror att vi är överens om flera olika saker. Jag kan inte här prata mig varm för en motion som inte ska behandlas här . Men jag vill att man inte ska glömma bort den. Den är viktig i det här sammanhanget. Det är självklart att fondbolagen borde anstränga sig för att göra informationen läsvärd. Men då ska man skriva detta i texten och inte befria fondbolagen från deras skyldighet att förse andelsägaren med information. Man borde kanske till och med ha tillagt att fondbolagen har en skyldighet att förse andelsägaren med information och dessutom att den ska vara bra och pedagogisk. Med det sätt som man har valt här har man bara gått fondbolagen till mötes. De slipper nu någonting som de tycker har varit onödigt, krångligt och kostsamt för dem. 73 (): Debatten i medierna om utsändande av års- och halvårsberättelser har varit intressant. Jag har själv erfarenhet från landstingsvärlden och kommunvärlden. Där förs en diskussion i styrelser och nämnder mellan de politiska partierna. Man försöker att åstadkomma så breda lösningar som möjligt för att gagna befolkningen. i kan jag konstatera att det arbetssättet är mer undantag än regel. I det här fallet har olika åsikter diskuterats i utskottet. En konstruktiv debatt har lett fram till ett som jag ser det vettigt resultat av den diskussionen. Det är ett friskhetstecken att man kan föra den typen av målinriktade diskussioner. Om det sedan innebär att utskotten och kör över regeringen kan också detta vara ett friskhetstecken.