prot · GR09130 · 2004-06-17 00:00:00 — Beskrivningen av hur valarna har haft det är en bra historisk beskrivning av ett bedrövligt lågvattenmärke i jaktens historia med brutal jakt och utrotning av många arter av valar. De flesta valarter som vi har är utrotningshotade. I propositionen får vi också en bra beskrivning av valarnas ekologi, vad de äter och var de vistas någonstans. Jag skulle vilja ta upp en annan aspekt som inte berörs. Jag är lite förvånad över det och har funderat över hur det kommer sig att man, när man skriver så många sidor om valar och problemen med valar, inte tar upp den aspekten. Det handlar om vad valarna är för djur. Vad är det som karakteriserar valarna? Det är alltså en djurart som i vissa avseenden liknar oss. Det är ett däggdjur. De liknar schimpanser, gorillor och elefanter på det sättet att det är en art där individerna har en lång livslängd. De har barn som utvecklas mycket långsamt tillsammans med föräldrarna när de ska lära sig mycket. Det är väldigt mycket en liten val måste lära sig för att klara sig. De har få ungar. De är sociala och lever i grupper. De sociala banden är starka. De flesta valarter har en emotionell begåvning, som vi brukar tala om, som är hög. Det gäller naturligtvis inte minst banden mellan mamman och ungarna. Ungen följer alltså mamman och vistas sedan i gruppen och lär sig av de vuxna. De vuxna tar hand om ungarna i gruppen och så vidare. Det finns en empatisk förmåga hos individerna i de här arterna som är mycket starkt utvecklad. Det betyder också att de har ett mycket starkt utvecklat sorgearbete när ett emotionellt band bryts, till exempel mellan en mamma och en unge som skiljs åt genom att ungen omkommer eller plockas bort genom jakt. Jag tror att en sådan beskrivning där vi påminner oss om vad det egentligen är för djur gör att man läser den här propositionen lite annorlunda och undrar hur den skulle ha sett ut om det i stället för jakt på valar hade handlat om jakt på schimpanser, gorillor eller elefanter. Då hade tonen varit lite mer upprörd. Vi hade haft något fler rader med plats för lite mänsklig empati för de här djuren. Risken är alltså stor att vi genom jakt åstadkommer en mycket hög grad av djurplågeri, inte bara på grund av de skador som en oskicklig jakt åstadkommer vid själva slakten av en individ, utan på grund av de skador och det djurplågeri som man får som ett resultat av att man plockar bort en eller flera individer ur en grupp som har en så stark emotionell samvaro som de här djuren har. Lite av den här bakgrundstonen finns med i en motion som har skrivits av de , där hon också reagerar mot språkbruket i till exempel skrivningarna om hur vi bäst ska nyttja valar. I propositionen talar regeringen också om kommersiell jakt på valar. Läget för valarna, med länder som alltså fortfarande vill ha kommersiell jakt på dessa närmast utrotningshotade djur, är att vi har en illegal jakt och jakt under rubriken vetenskaplig jakt, något som alla vet inte har med forskning att göra utan bara är ett förtäckt sätt att komma åt kött och den olja som man kan utvinna av de här djurens fettlager. Jag skulle alltså vilja invända lite grann mot beredskapen att tillmötesgå, kanske av förhandlingstekniska skäl, kraven på kommersiell jakt. Vi måste alltså från svensk sida mycket kraftfullt säga ifrån att det är oacceptabelt, att vi inte kan acceptera jakt av något slag och att det finns alla möjliga skäl att skydda de här djuren från djurplågeri. Vi måste se till att få upp stammarna så att de kan behållas, inte bara till glädje för människor utan naturligtvis för att de ska ha sin plats i det ekologiska systemet och vara ett värde i sig själva. Jag yrkar bifall till reservation 5 som vi har skrivit med hänvisning till den motion som jag just nämnde. Jag tycker alltså att själva andan i propositionens skrivningar inte är någonting som jag vill invända mot och på något sätt yrka avslag på. Jag hade bara önskat lite större utrymme för en empatisk förmåga även hos regeringen. 253 (): Det är nationaldag, och vad den här diskuterar och beslutar just i den här frågan bryr sig nog islänningarna bra mycket mer om än vad svenskarna gör. När jag har varit ute och pratat om valfrågan i har det inte varit många som har vetat om att vi har valar längs vår kust, att vi har över 9 000 tumlare vid och att det faktiskt dyker upp en och annan och emellanåt också en späckhuggare. Så är dock faktiskt fallet. Som här har sagts gav regeringen i uppdrag att skyndsamt för redovisa den svenska politik i valfrågor som förts samt att lägga fram förslag om hur den framtida politiken ska utformas och organiseras. Vi har också hört att regeringen till och med har fått beröm för sitt arbete med detta. Det var första gången som jag hörde berömma regeringen. Jag tror att den tog till sig det. I propositionen redovisas också hur århundradets överexploatering av valbestånden har lett till en mycket kraftig minskning av beståndens storlek och utbredning. Det är framför allt en alltmer effektiv jakt på val som nästan utrotat bestånden, men även senare tiders miljöförstöring är en stor bidragande faktor. I betänkandet finns det ett antal reservationer, av vilka jag ska kommentera några. Jag vill dock först yrka bifall till förslagen i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. påverkas direkt av försöken att minska bifångster av tumlare runt vår kust. antog en förordning som ska minska bifångster av småvalar inom fisket. Detta innebär att det blir förbjudet att fiska med drivgarn i . De konsekvenser detta får för yrkesfisket har delvis mötts genom att laxfisket i ökad utsträckning inriktas på kustfiske. Genom en lång övergångsperiod kommer fiskarna att kunna ställa om till andra redskap och fiske efter andra arter. Dessutom kommer fisket utmed kusten att gynnas av denna förändring. har i en reservation begärt att regeringen ska återkomma till med förslag till hur berörda fiskare ska kompenseras fullt ut för eventuella förluster på grund av fattat EU-beslut. I de fall det skulle finnas någon fiskare som inte har möjlighet att ställa om till annat fiske och som eventuellt drabbas ekonomiskt förutsätter jag att myndigheten i fråga använder de medel som finns tillgängliga i strukturfonderna för fisket. Det är för mig en självklarhet. Regeringen har i diskussionerna inom EU också bidragit till att EU-medel kan användas i ökad utsträckning. intar nu efter ett långvarigt moratorium, ett tillfälligt stopp, när det gäller valjakt och i enlighet med alla tidigare regeringars strävan en position där vi åter kan diskutera en eventuell återgång till en jakt på valar. Detta har sin grund i behovet av att stärka Internationella valfångstkommissionens, IWC:s, roll genom att alla valfångstländer deltar i IWC:s arbete och till fullo accepterar en ny förvaltningsplan för valarna. Grunden för en eventuell återgång till valjakten är att vi internationellt kommer överens om en förvaltningsplan för valarna och att ingen jakt kan ske som inte fullt ut grundas på vetenskapliga bedömningar. En förvaltningsplan för valar bygger på samma principer som för torsk, varg, björn och så vidare. Det gäller att bygga upp ett bestånd som är biologiskt säkert innan det kan förekomma någon kommersiell jakt. Men accepterar man en förvaltningsplan så accepterar man också att vi kan nå ett stadium där det kan ske en kommersiell jakt. Vi kan inte bara plocka russinen ur kakan. När IWC omprövade moratoriet 1990 agerade såväl och som för ett avslutande. När så inte blev fallet lämnade IWC. Risken är uppenbar att om vi inte lyckas få igenom en ny förvaltningsplan i IWC, kan återigen och andra valjaktsländer ta sin mats ur skolan och lämna organisationen. Folkrättsligt finns då inga hinder för dessa länder att bedriva en mycket omfattande valjakt. Sker detta är IWC helt uddlöst och valbestånden utom all kontroll. har ställt sig bakom en moderatmotion som motsätter sig en förvaltningsplan och vill att och regeringen ska driva frågan om ett fortsatt moratorium. Detta strider mot principen om ett hållbart nyttjande som alla länder, inklusive , skrivit under både i och i liksom i många andra fördrag. Dessutom strider det mot vad jag tidigare anfört, nämligen att det skulle utsätta världens valbestånd för en mycket stor risk. Visst kan driva opinion mot valjakt, men vi kan inte styra besluten i , , eller andra valjaktsländers parlament. Dessa regeringars fortlevnad är inte beroende av det svenska eller den svenska stöd, och därför är det svårt att ställa ultimativa krav på dem. I och med att jakttrycket minskat på valarna har det uppstått en möjlighet för en viss tillväxt av antalet djur. Valarna har genom sin storlek och sitt beteende alltid fascinerat människan. Valbeståndens kollaps innebar en vändpunkt i synen på valjakt. Genom att ha varit skyddade från jakt har flera valbestånd ökat, och möjligen har valarna också blivit mer orädda. Detta har öppnat vägen för en snabbt växande marin ekoturism, där valskådning utgör ett av de största inslagen. Totalt omsätts av tio miljoner deltagare i 87 länder eller territorier. Verksamheten ökar med . Det är sannolikt att valskådning även rent ekonomiskt ger större än vad en möjlig valjakt hade gett. Det finns ett antal utvecklingsländer som har möjligheter att utveckla turismen inom denna sektor, och därför är det bra att den avser att stimulera denna utveckling genom Sida. Vi som bor på och har möjlighet att se valar på svenskt vatten kan vittna om vilken upplevelse det är att se ett hundratal tumlare komma upp och bryta havsytan. Att försöka utveckla denna verksamhet inom turismen genom att ge stöd i form av kunskapsöverföring och information som finns inom de statliga verken till företag som vill dra nytta av den naturresurs som finns utefter vår kust är bra. De farhågor som i sin reservation ger uttryck för, att det skulle startas någon form av konkurrerande statsstödd valskådningsverksamhet, är nog närmast att betrakta som ett bottennapp. Om ska kunna bidra till att stärka valbestånden i världshaven är det viktigt att vi lyckas skapa ett IWC där de viktiga valfångstländerna är med och ställer sig bakom en förvaltningsplan som bygger på bästa tillgängliga vetenskapliga bedömningar och att vi lyckas stoppa den miljöförstöring som utgör ett allt större hot mot världens valbestånd. Världens valbestånd utgör en uppmärksammad och omistlig del av världens biologiska mångfald. Jag vill sluta med att tacka alla ledamöter och ordföranden för ett trevligt år och önska en god sommar. Tack ska ni ha! 254 () replik: Jag kände mig närmast uppmanad att reagera på det som sade här om inställning när det gäller moratoriet. Det är kanske mer en skrivteknisk fråga, men jag tycker också att det handlar om hur man deklarerar sin grundsyn i frågan. Är det inte så att när du tänker på de här frågorna så gäller det mera praktiskt vad man genom samverkan med andra länder kan komma fram till, och av den anledningen lägger du dig i en position där man kan tänkas komma fram och låter därmed bli att deklarera det som man egentligen skulle vilja ha, nämligen ett moratorium? Läget är sådant, både historiskt och utvecklingsmässigt med hänsyn till vilka djur vi har att göra med, att ett moratorium egentligen är det som man skulle vilja ha. Jag hoppas alltså att vi kan dela den synpunkten. Om det sedan av förhandlingsstrategiska skäl är så att man vill gå in på ett så kallat hållbart nyttjande, så är det väl tänkbart att man tvingas till det. 255 () replik: är de flesta bestånden bland valarna i det skicket att ett fortsatt valjaktsstopp är absolut nödvändigt. Det står helt klart och tydligt i betänkandet också. En förvaltningsplan bygger ju på att vi ska bygga upp bestånden. Men har vi en förvaltningsplan så innebär det att när vi väl har byggt upp beståndet, om vi kommer dithän det tar som du sade; du berättade här hur lång omloppstiden är för att bygga upp bestånden så har vi också en möjlighet att ha en jakt på valarna den dag de når det antal som gör det biologiskt säkert. Det ska grundas på vetenskapliga bedömningar. Men säger vi nej till den möjligheten och i stället säger att vi ska ha ett fortsatt stopp på valjakt över huvud taget, oavsett hur det blir, då kommer ett antal länder med all säkerhet att lämna IWC, och de kommer att jaga val, oavsett om de kallar det för kommersiell jakt eller jakt i vetenskapligt syfte. Oavsett vad de nu kallar det så tar de död på valarna i alla fall till men och skada för valbestånden, som troligen kommer att utrotas. Det är alltså inte bara förhandlingstekniska skäl. Det är den verklighet vi lever i när vi har förvaltningsplaner för alla andra arter. 256 () replik: Vi har ju alternativa möjligheter, till exempel att använda det som vi i är vana vid, nämligen att förvaltningsplanen inrättas när en hotad djurart når upp till ett sådant antal att man kan börja överväga den här typen av åtgärd tillåta en viss typ av jakt inom vissa områden eller någonting sådant. Men vi brukar ju normalt inte ge till exempel här i uppdrag att göra förvaltningsplanerna innan nivåerna är uppnådda, utan det är ju en senare fråga. Jag tycker också att det vore bra att lugna sig med att beskriva själva jaktvillkoren tills vi får det första steget ordentligt uppnått och garanterat. 257 () replik: är det så att det finns ett stort antal arter bland valarna, och alla är inte lika hotade, utan några är närmare gränsen för möjlig jakt än andra arter, och jag tycker att det är helt rimligt. Det finns en form av förvaltningsplan inom IWC som inte fungerar på ett bra sätt. Tanken är här att få samtliga berörda länder att acceptera en ny förvaltningsplan, och i en förvaltningsplan ingår alltid ingrediensen att man kan nå upp till en nivå där det blir möjligt att ha jakt. 258 (): En hållbar svensk valpolitik det är vad det betänkande som vi behandlar handlar om. Som ni säkerligen har förstått av debattinläggen handlar det inte om vare sig ett hållbart EU-parlamentsval eller om ett kommande folkomröstningsval om EU-konstitutionen, men väl om en EU-påverkad fråga och en internationellt viktig fråga. Det handlar om havslevande däggdjurs överlevnadssituation eller om en utrotningssituation för dem en situation där de själva inte har något val. Därför är det viktigt att har skaffat sig en redovisad politik i frågan om valar som handlar om utformningen av svensk politik för däggdjuren valar i våra vatten och i internationella vatten samt i den internationella politiken. Det här betänkandet bygger på en proposition som har tagits fram i samarbete mellan regeringen och . Valar kan delas upp i bardvalar och tandvalar. Tumlare är tandvalar, och jag kommer att hålla mig till dem och deras situation, för det är dem vi har oss närmast. Den vanliga tumlaren som vi har här i finns även i kustområden i norra , i och i . Det är den enda art av tumlare som finns i . Tumlarens naturliga utbredningsområde runt Sveriges kuster sträcker sig längs hela i , , genom och norrut, ungefär till . såg man tumlare i och till och med enstaka djur i . är tumlaren mycket sällsynt i hela , och antalet minskar också på . minskade antalet observationer av tumlare i till av ursprungsnivån i . Den lilla grupp som finns kvar i en isolerad population i är mycket sårbar. Bifångster och miljögifter är ett par av orsakerna till den dramatiska minskningen. Det är viktigt att ansvariga miljö- och sektorsmyndigheter nu snabbt kommer till skott med en ordentlig inventering av tumlarbeståndet i de svenska vattnen, att ekosystemansatsen verkligen uppfylls och att även ansvariga myndigheter fullföljer de åtgärdsplaner som finns fastlagda så att man inte förhalar dem. Tumlaren blir könsmogen först vid ålder. En hona får en kalv efter elva månaders dräktighet. Kalven diar och stannar hos sin mamma . Man tror att en hona kan föda upp max tre fyra kalvar under sin livstid, som är . Den här låga reproduktionstakten gör att även mycket små uttag, så kallade bifångster, ur populationen blir riskfyllda och hindrar en snabb återhämtning, även om dagens problem med drivgarn och miljögifter skulle upphöra. Enligt vårt miljömål heter det: skall de årliga totala bifångsterna av däggdjur uppgå till maximalt av respektive bestånd. Man kan också beskriva situationen genom räkneexempel. Anta att det finns ca 600 tumlare i södra . Det är vad man beräknade fanns 1995. Det föds då ca 70 kalvar, och om man använder enprocentsmålet som maximal bifångst så får man kvar 663. Från det ska man sedan dra bort dem som dör en så kallad naturlig död av ålder, och kvar har vi en ökning av beståndet med 1820 tumlare av grundpopulationen på 600. Detta gör att jag blir bekymrad när jag läser och särskilda yttrande om och mot förbud mot drivgarn. Det verkar som om de inte alls förstått den allvarliga situationen för tumlarna. är alltså ett av de största hoten mot tumlarna bifångsterna i fisket. En tumlare jagar ofta i samma områden som fiskare lägger sina nät, eftersom både fiskare och tumlare vet var det finns mest fisk. De flesta bifångade tumlarna har fastnat i stormaskiga nät som drivgarn för lax eller bottengarn för torsk. Därför är det välkommet att drivgarnsfisket i ska fasas ut med början 2005 och vara klart . Vi i hade hoppats på en snabbare utfasning men nådde inte ända fram i EU. När det gäller det som togs upp om att det bara fanns redovisad en fångst av tumlare jag kommer inte ihåg antalet år har det kanske viss betydelse att tumlarna är statens vilt, vilket innebär ett visst merarbete eftersom de ska skickas in. Det är inte säkert att alla som fångas kommer att redovisas. 259 () replik: Jag skulle vilja fråga : Hur många tumlare har fångats som bifångst i ? 260 () replik: Vad jag vet har det inte redovisats några. Hur många som är fångade är det ingen som vet. 261 () replik: Enligt de uppgifter vi har och som diskuterats i utskottet, och också finns redovisat bland annat i propositionen, har man fått en tumlare som bifångst i svenska vatten. Det var mot bakgrund av detta som vi ifrågasatte drivgarnsförbudet för svensk del om det inte för del bara var en kostnadsökning. Det var många åtgärder som skulle vidtas, och den troliga effekten skulle inte bli så stor. Därav vårt särskilda yttrande. Jag tycker, herr talman, att det kan vara bra att ha med det i diskussionen så att vi, när vi pratar om proportioner, vet vad det handlar om. Sedan är även jag, , med på att ju färre bifångster vi har desto bättre. Men någon form av proportion bör dock finnas med. 262 () replik: Frågan är om det var en som var fångad som bifångst i svenska vatten eller om det var en som var fångad och redovisad. I södra beräknade man dem till ca 600, men tumlarna befinner sig inte bara i svenska vatten utan finns på olika ställen. Det är viktigt att man vidtar åtgärder i hela , och därför ska vi fasa ut drivgarnen. Det är alltså inte bara fråga om svenska vatten. Drivgarn har man förbjudit i andra vatten tidigare. 263 Miljöminister (): Det är roligt att vara i kammaren och diskutera sakfrågorna i den svenska valpolitiken. Vi har redan fått en god beskrivning av vad propositionen innehåller och även många synpunkter. Jag ska därför begränsa mig till att dels säga något om regeringens valpolitik , dels passa på att kommentera några av de synpunkter på propositionen som förts fram. Låt mig först säga att jag uppskattar den relativa samsyn som tycks finnas när det gäller valpolitiken. Det är en politik som har förts och med stor kontinuitet. Som många har påpekat utgör valarna en mycket speciell del av världens biologiska mångfald. De är våra absolut största däggdjur. De förekommer i alla världens oceaner och har utsatts för en fullständigt hänsynslös jakt. Trots den omfattande jakten tycks de flesta valarter ha överlevt, om än många i mycket små bestånd. Att det har varit möjligt beror i stor utsträckning på det moratorium rörande kommersiell valjakt som infördes 19851986. Det beslutet påverkades i hög grad av , och arbetade därefter som ny medlem av praktiskt för det beslutet. Tillsammans med alla andra bevarandeländer beslöts diskussioner att moratoriet skulle gälla tills en ny och fullständigt hållbar förvaltningsplan tagits fram. Därefter skulle kommersiell valjakt kunna tillåtas för de mycket fåtaliga bestånd som IWC:s forskare ansåg kunde tåla en beskattning. Kvoterna skulle fastställas av IWC efter noggranna beräkningar av organisationens forskare. Arbetet med förvaltningsplanen pågår fortfarande, och agerar intensivt för att den nya förvaltningsplanen ska bli så bra som möjligt. Eftersom det finns en uppenbar risk att fler länder återupptar kommersiell valjakt inom eller utom IWC anser regeringen att det ur bevarandesynpunkt är mycket viktigt att en ny hållbar förvaltningsplan kan antas av IWC. Först då kan vi betrakta valbestånden som säkra. Genom överenskommelse vid i om hållbart nyttjande av levande biologiska resurser har vi anslutit oss till denna princip. och har bland annat redovisat synpunkten att vi ska ha gemensamma principer för hur vi förvaltar våra vilda djur. Det är just det som är utgångspunkten för propositionen. Den bygger på de principerna, och dem använder vi oss av i all förvaltning. De bör därför också vara tillämpliga i valsammanhang. har pläderat för att vi borde haft mer om valarnas levnadssätt. Det kan jag hålla med om. Det hade kanske varit ytterligare en dimension i propositionen, som ju också syftar till att vilja ge en god bakgrund. I reservation sägs att försiktighetsprincipen inte är förenlig med kommersiell valjakt på grund av valarnas biologi och en degraderad havsmiljö. Det ligger mycket även i de synpunkterna. Valarna är djur med långsam reproduktionsförmåga, och därför måste vi ha en extra försiktighet när det gäller valarna. Vi har dock anslutit oss till principen om hållbart nyttjande. Jakt bedrivs i ganska stor omfattning av ursprungsbefolkningar. De stöds av , men vi kommer aldrig att acceptera någon form av kommersiell valjakt förrän vi är helt säkra på att den sker på ett sådant sätt att valbestånden inte skadas. Det är därför vi arbetar så hårt för att skapa ett internationellt kontrollerbart och vetenskapligt baserat regelverk för valjakt. Som tidigare påpekats är de allra flesta bestånden så små att det över huvud taget inte är tal om någon jakt på dem. Det händer att stora valar dyker upp också i svenska vatten, och förhoppningsvis kommer det att ske allt oftare. Den för oss viktigaste valen är tumlaren. I är tumlaren förhållandevis vanlig, men som berättade är den starkt hotad i . Det är ett av de mest hotade valbestånden i världen. Beståndet av tumlare uppgår enligt de senaste skattningarna till högst 200 individer. Vi ser allvarligt på hotet mot tumlaren, och arbetet med att värna tumlaren är mycket viktigt också för trovärdigheten i vår valpolitik. Vi arbetar därför intensivt, på många olika områden, med att värna om och öka beståndet. och har fastställt en åtgärdsplan för tumlaren, vilket bland annat innebär ökad forskning och utvecklandet av betydligt mer selektiva fiskeredskap. I en moderat reservation sägs det att regeringens politik grundas enbart på spekulationer när det gäller tumlaren. nämnde också här att det grundas på spekulationer. Jag beklagar om propositionen har gett reservanterna den synen, som jag inte delar. Det är självklart att all kunskap om levande miljöer inrymmer en viss osäkerhet. Men vi arbetar kontinuerligt för att öka kunskapen. Forskning utgör en oerhört viktig del av arbetet i alla valpolitiska sammanhang. Redan nu vet vi alldeles tillräckligt för att beslut ska kunna fattas om bestånden i . Försiktighetsprincipen innebär just att bristande kunskaper och en viss osäkerhet inte får hindra oss att vidta nödvändiga åtgärder för att i det här fallet tumlarna i beståndet i ska kunna räddas. Vi har också genom EU:s art- och habitatdirektiv åtagit oss att skydda och bevara tumlarna. Vi välkomnar de nya regler för fisket i våra hav som EU har fastlagt.