prot · GS0951 · 2004-12-15 00:00:00 — När kvinnor blir måltavlor i krig och konflikter ökar belastningen på hela samhällsstrukturen drastiskt, eftersom det omsorgsarbete som kvinnor utför och som håller ihop familjer och samhällen söndras. Att dessutom sexuellt våldföra sig på en kvinna, helst inför mannens ögon, är en krigsstrategi som ofta används i syfte att bryta ned familjer och orsaka social instabilitet. En ökad närvaro av kvinnor i fredsarbetet skulle bland annat bidra till att sexuella övergrepp mot kvinnor minskade och att kvinnor som utsatts för övergrepp under konflikter ges möjlighet till ett kvinnligt bemötande och lättare vågar träda fram och berätta sina historier. Vi skulle få en förändring av värderingar och perspektiv på konfliktlösning och fredsarbete. Trots att det är säkerhetsrådets resolution antogs saknas fortfarande kunskaper om genusperspektivet i . Det är faktiskt väldigt sorgligt att höra att medlemmarna i säkerhetsrådet, som dessutom är endast män, säger att genderfrågorna är nya för dem, att de är så svåra och att de inte kan dem. För att säkerställa ett genusperspektiv krävs alltså kunskap och utbildning. FN är, liksom många andra stora organisationer, en mansförsamling. Det är regeringarnas företrädare som sitter där, och det är nästan undantagslöst män. Av samtliga FN-ambassadörer har endast en varit kvinna, och det är , som satt . Och som jag sade tidigare: I säkerhetsrådet sitter bara män. Kvinnor har alltid stått utanför FN, trots att lika rättigheter för kvinnor och män finns inskrivet i och i de båda om mänskliga rättigheter. Nästa generalsekreterare i måste bli en kvinna! Det finns många duktiga kvinnor i världen. Jämställdhet är en av de viktigaste förutsättningarna för att vi ska få ett bra, nytt, demokratiskt FN. Vi måste säkra en ökad representation av kvinnor på alla beslutsnivåer, och vi måste också se till att det finns kandidater. Därför bör man göra ett centralt register av kvinnor till delegationer och specialrådgivare och öka stödet till utbildningsinsatser. Jag ser att min talartid är slut, men trots detta vill jag avslutningsvis, fru talman, säga att jag, precis som tidigare i sitt tal, tycker att det är oerhört bra att den tagit initiativ till de civila snabbinsatsstyrkorna i EU. De ska tydligen kunna användas på olika sätt för rådgivning och planering inom olika samhällssektorer i konfliktområden och framför allt användas i förebyggande syfte i ett tidigt skede av en konflikt, vilket förhoppningsvis kan innebära att de militära insatserna minskar. Det är mycket positivt för fredsarbetet både inom EU men också ute i världen att de har kommit till, och jag hoppas verkligen att det blir ett snabbt beslut. Jag förstår ju att mycket av arbetet och många diskussioner återstår. Det är fortfarande bara ett förslag. Men jag hoppas att den orkar driva det här snabbt och att vi får ett snabbt beslut. 50 (): måste alltid entydigt stå på demokratins sida. Dessvärre tycker jag mig se en röd tråd genom regeringens agerande ända sedan stabilitetsuttalande där brott mot mänskliga rättigheter och upprustning i tonades ned av regeringen. Just nu gör regeringen också sitt bästa för att tona ned brotten mot mänskliga rättigheter med hänvisning till att är mer öppet för internationella strukturer trots att de reala förändringarna är ytterst begränsade. avrättar mångdubbelt fler människor än världens övriga länder gör tillsammans. registrerade Amnesty 25 400 dödsdomar och mer än 16 500 verkställda avrättningar i landet. Det är den officiella siffran. Den verkliga är troligen betydligt högre. En ledamot i folkkongressen, , menar att i verkligheten avrättar 10 000 människor . Dödsstraffen utmäts efter summariska och politiserade rättegångar. Möjlighet att överklaga finns inte. Ofta dödas människor efter det att rättegången har ägt rum. Det förekommer dödsstraffsprocessioner där dödsdömda tvingas marschera genom städer för att sedan avrättas offentligt vid massavrättningar på idrottsarenor. Det finns uppgifter om en kvarts miljon som hålls i interneringsläger för politisk omskolning. Opposition liksom religiösa fängslas. I det läget är det angeläget att ingen signal sänds från om att situationen för mänskliga rättigheter har förbättrats i . Det är också angeläget att inse att utvecklingen i det väldiga landet också har en stor inverkan på säkerheten globalt och faktiskt också för oss i . Jag ställer mig ibland frågan vad regeringen har lärt av den inhemska kommunistdebatten och om hur relationerna till tidigare kommunistdiktaturer hanterades. har haft en oerhörd tillväxt, men vad har man använt resurserna till? Jo, landet har officiellt haft tvåsiffriga anslagsökningar till försvaret , och det är också officiella siffror. De verkliga är förmodligen mer än dubbelt så höga som . Man utvecklar nya generationer stridsspetsar och kan avlossa kärnvapen från marken, luften och havet. Man utvecklar långdistansmissilteknik för att kunna nå mål i . Den oerhört stora upprustning som bedrivit både nukleärt och konventionellt gör att människor i är rädda. kunde inte klara av att invadera räknar man med en överlevnadstid . Det visar storleken i den upprustning har bedrivit. Detta är mycket allvarligt, eftersom det förändrar den strategiska balansen i regionen och ökar risken för strategiska överfall. Det är en sak för omvärlden att söka hindra en invasion av en demokrati som , en annan att ställas inför fait accompli. har för övrigt avlossat robotar mot när landet höll fria presidentval. Hot om invasion och angrepp är vanligt förekommande, trots att borde vara ett exempel för demokratisering av hela . är garanten för säkerhet, men i TV har uttalats att numera kan nå mål i med missiler. Det finns en betydande oro hos många för att ska använda hot om kärnvapen för att höja priset för omvärldens försvar för . Då riskeras en upptrappning av den potentiella faran i regionen, som är avsevärd. Att kärnvapenrustningar har förändrat den strategiska balansen i regionen och landets roll i kärnvapenspridningen har knappt noterats i den svenska debatten detta i ett land som traditionellt har berömt sig av att vara ett land som strävar efter nedrustning. är historiskt och kulturellt en ledande del av världen och en framväxande ekonomisk marknad av största betydelse. Men kraven vad gäller mänskliga rättigheter och demokrati får inte sättas lägre för än för andra länder. Vi ska mäta alla med samma måttstock. Om vi gör på något annat sätt devalverar vi den kinesiska befolkningens rättigheter och säger att de är annorlunda än andra människors. måste återkommande markera att kärnvapenrustningar är oacceptabla, men regeringen tar inte ens upp frågan när man möter ledare. Jag ställer en skriftlig fråga varje gång regeringen möter en hög kinesisk ledare huruvida man tagit upp Taiwanfrågan, frågan om mänskliga rättigheter och kärnvapenfrågan på mötena. Svaret från regeringen är att man inte alls tar upp kärnvapenfrågan inte med vare sig vice premiärministern från eller utrikesministern förde den upp frågan på dagordningen när de besökte . Den som tror att de senaste årens tillväxt i skulle vara en garanti för att landet inte ska gå åt fel håll eller attackera grannen har dessvärre fel. Vi måste inse att på många sätt är en överordnad fråga för . Många tror att man kan förutspå att den ekonomiska utvecklingen i ska följas av en politisk sådan, i demokratisk riktning. De faktiska tecknen på detta är än så länge i bästa fall små. I vilket fall som helst väntar en övergångsperiod av betydande osäkerhet. Jag noterar att det i svensk debatt fortfarande ofta förekommer referenser till osäkerheten om den ryska utvecklingen, trots att man där kommit oerhört mycket längre i reformering än vad man gjort i . Det finns alltid en risk att en diktatur, en kommunistledning, söker ena ett land med hjälp av agitation och hot mot vad som beskrivs som en yttre fiende eller grannar. Skulle någonting gå snett i skulle det få betydande konsekvenser för världsekonomin. Där går handeln med och , tillika med en god del av världens oljetransporter. Jag noterar att utskottet i detta betänkande säger att man bör ta hänsyn till att blivit en demokrati vid en diskussion om återförening. Problemet är att den här formuleringen är både begränsande och otydlig. Den är begränsande såtillvida att den enbart riktar in sig på förhållandena i , men utelämnar krav på demokratisering av . kan knappast välkomna en förening som gör att en liten demokrati uppgår i en diktatur. Då tappar den samlade demokratin i världen 23 miljoner invånare. Den är otydlig, eftersom formuleringen tar hänsyn till kan innebära annat än att folket eller ens självt får avgöra, alltså att de gärna får rösta men kan köras över om påtryckningar blir för kraftfulla. Jag kan inte se några skäl för som skulle hindra uttalade krav på att en förening ska ske på demokratisk grund, syftande till att utvecklas demokratiskt som helhet. Förlängningen av ett sådant resonemang blir annars att en ett-Kina-politik skulle hindra ett uttalat svenskt stöd för demokratin i över huvud taget. Jag vet att såväl moderater, folkpartister, kristdemokrater, socialdemokrater som andra tycker att det vore fullkomligt orimligt. 23 miljoner människor i första riktiga demokrati behöver och måste få svenskt stöd. Det gäller oppositionen och demokratirörelsen också i själv. Ekonomisk integration mellan , och är utmärkt, bra och hoppfullt, men det måste kombineras med största möjliga tydlighet om att mänskliga rättigheter måste värnas i , att hot mot inte är acceptabla och att måste vända utvecklingen på kärnvapenområdet i riktning mot nedrustning. Jag beklagar vad jag uppfattar som en mycket tydlig passivitet från den gentemot regeringen i . Jag skulle välkomna att det blev som den tidigare utrikesministern i en interpellationsdebatt här i kammaren sade till mig: Tycker oppositionen att regeringen var otydlig i kärnvapenfrågan ska regeringen skärpa sig. Jag noterar att så dessvärre ännu inte har blivit fallet. I detta anförande instämde och i (båda m). 51 (): I detta betänkande behandlas flera olika aspekter som jag till fullo kan ställa upp på, till exempel avsnittet om kampen mot hiv/aids, förebyggande konfliktlösning med civila medel och att genusperspektivet ska genomsyra arbetet. Det finns också saker där jag tycker att majoriteten slirar på ett klart ställningstagande, till exempel att det krävs ett entydigt FN-mandat för svenska militära insatser. Det finns texter som jag absolut inte kan ställa mig bakom, och det handlar givetvis om hyllningarna till EU-militariseringen och närmandet till Nato. Mina partikolleger har varit uppe och pratat och gett syn på många av dessa aspekter. Som bekant har jag och åtta andra miljöpartister skrivit en följdmotion till denna proposition inom området säkerhetspolitik och EU:s militarisering. Det stör mig dock lite, fru talman, att man i hela betänkandet skriver motionären, i singularis, när det är pluralis, eftersom det är nio ledamöter som skrivit under motionen, det vill säga mer än halva partigrupp. Det stör mig lite, fru talman, men det får vi väl acceptera. Det som vi framför i vår motion berör EU:s militarisering. Såväl i propositionen som i utskottsbetänkandet skrivs att aktivt ska verka för att förstärka och utveckla EU:s politiska solidaritet även inom den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. Som ett led i detta har Socialdemokraterna och borgarna agerat för en försvarsmaterielbyrå i EU för utveckling av militär förmåga, forskningssamarbete och materiel. Man har också gått med på en solidaritetsklausul i EU där militära medel ska kunna användas. Men det är inte nog med detta. I utskottsbetänkandet framhävs också att i etableringen av EU:s säkerhets- och försvarspolitik ingår som en viktig del närmare samarbetsrelationer till Nato. Det betyder i praktiken att nu med full kraft agerar för en mycket skarp EU-militarisering. En del stöder detta, medan jag själv och många med mig säger nej tack. Vi vill inte att EU ska ha mer makt, och framför allt inte militär makt. Det är exakt detta som pågår: En superstat med militära muskler skapas nu med stormsteg. Det är genom EU:s egen så kallade krishanteringsförmåga som EU:s militarisering tar stormsteg framåt. När EU väl har egna styrkor, en solidaritetsklausul fastslagen i en författning, nya sätt för länderna att snabbt fatta beslut om deltagande i en militär operation och gemensamma gränskontroller, vapenbyrå och utrikespolitik går det inte längre att hävda annat än att EU är en militär allians. Med andra ord: Ett svenskt deltagande i EU:s krishantering är ett steg bort från den svenska alliansfriheten. Detta borde sägas tydligt av dem som för denna politik, i stället för att fortsätta dubbelmoralen och hävda att det inte är någon militär allians som vi ska vara med i och att vi själva bestämmer vid sidan om. Så enkelt är det inte. Den svenska militära alliansfriheten naggas givetvis mer och mer i kanten. Det borde man vara tydlig med i ärlighetens namn. Sedan kan man, precis som jag, komma till en annan slutsats och säga att man inte tycker att den utvecklingen är bra, medan några kan komma till slutsatsen att det är en bra utveckling. Men var ärliga i den debatten! har också försvarsministern i en intervju i uttalat om insatsstyrkorna att ska kunna sända stridande förband långt i väg, och det ska kunna ske utan FN-mandat. Jag hade hoppats att utskottsbetänkandet klart och tydligt skulle klargöra att det krävs ett entydigt mandat från . Men det har inte skett. Jag tycker fortfarande att man slirar alltför mycket när det gäller om det verkligen behövs ett entydigt och klart FN-mandat eller inte. sägs det att det ska vara enligt principer. Det har en helt annan innebörd i andra EU-länder än den som har diskuterats i debatten här . Egentligen skulle jag yrka bifall till hemställan i min motion, men jag vet ju hur besvärligt det blir här i kammaren då. Därför vill jag bara instämma i Vänsterns reservationer som ligger i linje med hemställanspunkterna i den motion som vi har skickat in. 52 i (m) replik: Det här en riksdagskollega och dessutom, vad jag förstår, en ledamot i . Jag vill passa på att ställa en fråga. Om jag uppfattar anförandet rätt är emot att vi utvecklar en gemensam utrikes- och säkerhetspolitik i EU. Därmed motsätter man sig också säkerhetsstrategin och krishanteringsförmågan och tycker inte att ska bistå i snabbinsatsstyrkorna. Är det rätt uppfattat? 53 () replik: Jag tycker att det är väldigt viktigt, och det är politik sedan väldigt länge, att vi satsar mer resurser på internationella fredsinsatser. Den politiken ligger fast. Det jag däremot vänder mig emot är den naivitet som finns. De insatsstyrkor som byggs upp ingår faktiskt i den militära strategin i EU. Man vill militarisera EU, och den åsikten delar inte jag. Det är den skillnaden som finns. Jag har absolut ingenting emot den omdaning av det svenska militära försvaret som vi ska fatta beslut om . Vi måste har mer resurser till internationella fredsinsatser med svenska militära medel. Jag tycker också att man måste vara mycket tydligare när det gäller FN-mandat och så vidare. Jag hade hoppats att utskottstexterna skulle vara lite tydligare än vad de faktiskt är. 54 i (m) replik: Då förstår jag att också är emot snabbinsatsstyrkorna inom EU. Det är rätt rimligt av någon som vill lämna den europeiska unionen. Tydligare än så här kan väl inte sönderfallet i regeringsunderlaget konstateras. Ett hycklade miljöparti intar två ståndpunkter. Partistyrelseledamoten har en uppfattning och en duktig debattör har en helt annan, totalt avvikande uppfattning. Sönderfallet i Vänstern behöver vi inte orda så mycket om. Det visar på vilka otroligt vacklande grunder det säkerhetspolitiska läget i nu vilar. 55 () replik: Sönderfallet är väl större inom den borgerliga alliansen än inom majoriteten här i . Jag önskar tydlighet när det gäller vad man ska fatta beslut om. Det här handlar om en kompromiss där jag anser att vi borde ha förhandlat mer med regeringen om texterna om EU. Det finns till exempel ingen anledning att framhäva solidaritetsklausulen som finns i EU-konstitutionen. har fortfarande inte fattat beslut om den. Varför ska vi skriva under en sådan solidaritetsklausul nu? Det finns absolut ingen anledning till det. Det borde ha varit föremål för en vidare diskussion. Jag är fullt övertygad om att det går att komma överens om en rimlig säkerhetspolitisk analys, till exempel att vi framhäver den civila fredskåren, som redogjorde för tidigare. Det finns många bra saker i detta. Genderperspektivet framhävs, och där har vi och Socialdemokraterna en gemensam syn. Detta måste vi lyfta fram tydligare än vad vi har gjort . Jag vänder mig mot de otydliga skrivningarna om EU:s militarisering. Jag tycker faktiskt att man borde vara tydligare med att det är dit Socialdemokraterna vill gå. Jag har en annan åsikt där. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 10 §.) 9 § försvarspolitik 20052007 och Försvar samt beredskap mot sårbarhet Föredrogs försvarsutskottets betänkande 2004/05:FöU4 försvarspolitik 20052007 (prop. 2004/05:5 delvis, prop. 2004/05:43 och framst. 2003/04:RRS9) försvarsutskottets betänkande 2004/05:FöU1 Försvar samt beredskap mot sårbarhet (prop. 2004/05:1 delvis). 56 (): ska vi debattera det svenska försvarets framtid. Dagens debatt kommer bland annat att handla om Försvarsmaktens grundorganisation och EU:s snabbinsatsförmåga men också om till exempel försvarets ekonomi, bara för att nämna några delar. Vissa delar av det som vi kommer att diskutera ville vår regering inte att vi skulle diskutera och debattera i kammaren. Jag ser den debatt som vi har som en framgång för flera av partier. Regeringen ville som sagt inte att beslut som berör tusentals anställda runtom i och som berör många orter på ett mycket dramatiskt sätt skulle fattas här i kammaren. Hade vi inte vunnit den omgång som var för är sannolikheten stor för att regeringen under morgondagens regeringssammanträde hade avgjort frågan bakom den stängda dörren utan demokratisk diskussion och utan belysning av det material som finns. Jag med flera ansåg att detta inte är det sätt som vi ska fatta beslut på när det gäller det svenska försvarets grundorganisations framtid. Det hade varit ett beslutsfattande ej värdigt . Låt mig gå över till själva hanteringen av Försvarsmaktens grundorganisation i det här skedet. Jag tycker att hanteringen av Försvarsmaktens grundorganisation har varit minst sagt bedrövlig. Den respektlöshet som regeringen visat de ca 5 000 personer inom Försvarsmakten som drabbas direkt av det kommande beslutet är häpnadsväckande. Att fatta ett beslut som påverkar så många människor på de grunder som finns är i mitt tycke ej acceptabelt. Vad är det då som inte är acceptabelt? För mig är det en självklarhet att man kommunicerar förslag med berörda parter. Man remissbehandlar ett material. Det är inte gjort i det här fallet. Det finns hävdade brister i underlaget. Jag vill inte påstå att det är på det sättet, men till mig och alla andra som sysslar med de här frågorna kommer ständiga påståenden om att så är fallet. Detta hade med lätthet kunnat undvikas om förslaget hade genomgått en normal behandling. Många har därtill frågat efter alternativa lösningar och förslag. Även de lyser med sin frånvaro, som alla väl känner till. vet vi inte hur det här kommer att sluta. Ska vi fatta ett beslut som vi kanske inom närtid härtill måste ändra på är det ju än mer häpnadsväckande. Det har uppträtt ett antal ytterligare frågeställningar på arenan. Vad händer till exempel med de anmälningar som ligger hos KU, och allt vad det är? Vilka följder får de? kunde vi i medierna läsa om nya sparkrav på det svenska försvaret från regeringens sida. Och enligt information har vår överbefälhavare fått i uppdrag att fundera över grundorganisationen ytterligare en gång och utreda jag citerar ur medierna förändringar i ambitionsnivåer, eller avveckling av förmåga, delförmåga, hela förbandstyper eller system. Vilka konsekvenser kommer det att få för orter, för människor och för anställda inom vår försvarsmakt? Det enda jag kan svara på detta är att den oro som finns hos de anställda och deras familjer, den oro som finns hos människor i de anställdas och deras familjers omgivning på berörda orter ökar. Mot den bakgrunden skulle jag vilja fråga: Kan företrädarna för majoriteten i försvarsutskottet med handen på hjärtat ställa sig upp här i kammaren och inför svenska folket, inför de anställda och deras familjer garantera att de anställda kan utföra de uppgifter som vi kräver av det svenska försvaret i och med att den delen inte är ifrågasatt i dagens förslag? Kan ni när det gäller de uppgifter som vi kräver att vi ska ikläda oss gentemot världssamfundet garantera att ni har gjort rätt avvägningar, vänt på varje sten, tagit alla parametrar i beaktande när ni i en hast skrev ihop det förslag som ligger på bord? Vi har i den här kammaren möjlighet att avslå det förslag som föreligger. Jag är medveten om att ett avslag skulle medföra att människor skulle oroas kanske än mer. Men jag är beredd att ta detta. Trots den ökade oro som kan drabba människor är jag alltså beredd att ta ett avslag och hoppas på ett sådant. Ett avslag och framläggande av ett nytt förslag, helst med en annan ekonomisk ram än den som finns i det nuvarande, skulle ge möjlighet till en ordentlig granskning och verifiering av det underlag som ligger till grund för dagens beslut. Det skulle ge underlag för ett bättre beslut. Det har säkert framgått av mitt anförande så här långt att jag känner mig glad över att får besluta om Försvarsmaktens grundorganisation. Men jag känner också besvikelse . Jag känner besvikelse över att vi inte fick det försvarsbeslut som jag och mina kolleger i borgerligheten hade önskat för vårt land. Jag känner besvikelse över att regeringen inte ville ha den breda blocköverskridande uppgörelse som vi var beredda att sluta. I stället för att få den breda blocköverskridande uppgörelsen med traditionellt demokratiska partier har alltså regeringen valt att stödja sig på lika traditionellt försvarsfientliga krafter på den vänstra flygeln i svensk politik. Många människor jag har träffat under mina numera otaliga besök i snart sagt alla delar av landet har ifrågasätt detta. Människorna ute i landet har insett vikten och betydelsen av att vi har ett brett beslut om vårt svenska försvar, inte minst därför att det skulle stärka internationella anseende. Men så blir det inte , tyvärr. Jag är också övertygad om att en bred överenskommelse över blockgränserna med oss borgerliga partier hade gett en större trygghet för de anställda och deras familjer, därtill en större trygghet för orter som hyser den här verksamheten. Jag frågar regeringen: Varför ville man inte ge människor den tryggheten? I stället valde regeringen att vända sig till och . När samarbetet mellan dessa tre partier inleddes var försvars- och EU-frågorna de områden som undantogs från allt samarbete. Men det har tydligen regeringen glömt bort. som det bekymrar mig vill jag faktiskt i detta anförande gratulera till att man nu tydligen har kommit till insikt om att samarbete inom EU är till fördel också för . Steget måste ha varit långt från att vilja gå ut ur EU till att omhulda och värna samarbetet genom att gå med i uppbyggandet av EU:s snabbinsatsförmåga. Det blir ju nu en av Försvarsmaktens två huvuduppgifter. ska som bekant vara med och bygga upp den här förmågan. Jag vill upprepa min fråga från den förra debatten. Ska jag tolka ditt tillstyrkande av förslaget i det här betänkandet som att har ändrat sig, att ni numera är för ett säkerhetspolitiskt samarbete inom ramen för EU? I så fall gratulerar jag er till ett mycket klokt och moget beslut. Ett av de viktigaste uppdragen för Försvarsmakten är de internationella insatserna. har knappt 700 personer i utlandstjänst 700 personer. Det är långt färre än vi borde ha. Vi har en gång varit duktiga från svensk sida.