prot · GR0983 · 2004-03-16 00:00:00 — Jag vill börja med att instämma med att vi i som forskningsnation har all anledning att vara stolta. tillhör den grupp av länder som satsar mest offentliga resurser på forskning, men har även ett mycket forsknings- och utvecklingsintensivt näringsliv. avsattes av BNP på forskning och utveckling. Svensk forskning håller även en hög kvalitet. I förhållande till sin storlek är en av världens största producenter av vetenskaplig kunskap, och svenska artiklar citeras oftare än världsgenomsnittet. Målet för svensk forskningspolitik är att ska vara en ledande forskningsnation. Staten har ett huvudansvar för grundforskning och forskarutbildning. Satsningar på grundforskning och forskarutbildning är av godo för alla sektorer eftersom dessa satsningar lägger grunden för kunskapsutvecklingen i samhället. Forskningens kanske viktigaste uppgift är att bidra med ny kunskap och till en hög kunskapsnivå. Genom en hög utexaminering av forskarutbildade och genom att det vid våra universitet och högskolor finns kompetens inom många olika områden har vi en beredskap att fånga upp innovativa idéer både för näringslivets behov och för samhällsutvecklingen i stort. Diskussionen har handlat mycket om vilken roll som den offentligt finansierade forskningen har för tillväxten. Enligt min uppfattning finns det ingen motsättning mellan forskning som grund för tillväxten och forskning inom andra samhällsinriktade områden. En diskussion om vad forskningen kan göra för att öka tillväxten är en diskussion om samhällsinriktad forskning och tvärtom. Tillväxt är beroende av alla sektorer i samhället. Exempelvis måste näringslivet ha en hög kompetens inom miljöområdet för att stödja en hållbar samhällsutveckling. Med denna kunskap kan svensk industri dessutom skapa produkter som kan finna nya nischer på exportmarknaderna. Statens satsningar tillsammans med näringslivet på den gröna bilen utvecklar kompetensen för att bygga miljövänligare fordon som är till nytta för såväl samhället i sin helhet som för industrin. inrättades en ny organisation för forskningsfinansiering. , som fördelar för forskarinitierad grundforskning, fördelar de två forskningsråden för arbetsliv och socialvetenskap och för miljö, areella näringar och samhällsbyggande, som finansierar grundforskning och behovsstyrd forskning, samt Verket för innovationssystem, som finansierar behovsmotiverad forskning, tillsammans för forskning och utveckling med relevans för olika sektorer i samhället. I styrelserna för de tre forskningsråden är en majoritet av ledamöterna utsedd av forskarsamhället. Det är regeringens uppfattning att aktiva forskare är mest kompetenta att avgöra vilken forskning som håller högst kvalitet. Styrelsen för utses av regeringen och består av personer som har god kunskap om det kunskapsbehov som finns inom näringsliv, arbetsliv och offentlig förvaltning. Samhällsinriktad forskning är viktig, och det tydliggjordes genom inrättandet av den nuvarande organisationen. uppgift är att främja hållbar tillväxt och samhällsutveckling genom finansiering av behovsmotiverad forskning. stöd till forskning ska utgå ifrån hela samhällets behov. Regeringen har i sin instruktion gett i uppgift att bland annat främja utvecklingen av effektiva svenska innovationssystem inom verksamhetsområdena teknik, transport, kommunikation och arbetsliv. Även andra myndigheter har ansvar för forskning inom sina områden. Exempelvis har såväl som medel för forskning, utveckling och demonstrationsverksamhet som stöd för sina verksamheter. Tillsammans med stöder de forskning inom transportområdet, och denna är relevant för hela samhället, inklusive för näringslivet. Forskningens uppgift är att stödja hela samhällets kunskapsutveckling. All forskning, även den tillväxtorienterade, är samhällsinriktad genom att den bidrar till en hög kunskapsnivå och hög kompetens inom olika samhällsområden. 44 (): Jag vill först tacka utbildningsministern för svaret. Jag instämmer i en del av vad som anförts, inte minst när det gäller som forskarnation men också i att aktiva forskare är de som är mest kompetenta att avgöra vilken forskning som håller högst kvalitet. Jag vill betona att det inte är kvaliteten på forskningen och inte heller storleken på anslagen till forskning som denna interpellation tar upp. Jag vill helt enkelt belysa de motsättningar som ibland kan finnas mellan å ena sidan den tillämpade forskningen, å andra sidan den mer samhällsinriktade forskningen. Låt mig ta ett par exempel. pågår en aktiv och intensiv forskning för att få fram så effektiva och motorstarka fordon som möjligt. Det gäller såväl vanliga personbilar som lastbilar. Effekten av denna forskning blir att personbilarna kan köra fortare och fortare trots att man har tydliga hastighetsbegränsningar. Det finns motorkapacitet att köra dubbelt så fort. Man kan lasta på relativt ordinära lastbilar, trots att vår infrastruktur bara kan bära . Forskningen kring infrastrukturen sker på , på , på VTI och i viss mån på . Någon sammanhållande forskning för att möta det behov som såväl samhället som näringslivet har finns inte. Tvärtom får vi laga och lappa och nästan be högre krafter om nåd för att vägar och järnvägar ska hålla till. När det gäller järnvägen kan vi konstatera att vi har svårt att införa de nya snabbjärnvägarna där man kan köra ända . Då måste vi bygga helt nya spår. Vi har inte hängt med när det gäller att forska fram ny teknik för detta. Vi har egentligen bara gammal teknik. Vi har heller inte haft en forskning som har inneburit att vi kan få fram detta på det transportekonomiska området. Ett annat exempel visar på väldigt stor framgång. Det är den smått otroliga framgång vi tillsammans med många länder har i fråga om IT och telekommunikation. Jag tror inte att vi ens kunde ana vilken utveckling som skulle ske på det här området. talar vi om mejl, SMS, wap och annat, och vi visste knappt vad de orden betydde . Man har varit otroligt framgångsrik, och forskning och utveckling har gått oerhört snabbt. Men ändå måste vi som politiker och bärare av det här samhället också slå vakt om välfärden, hälsan och miljön. vet vi att vi blir påverkade av att använda en del av de här apparaterna och produkterna. Vi vet inte hur mycket. Vi vet bara att en del människor har den uppfattningen att de faktiskt mår dåligt av det här. Vi vet också att strålning kan påverka oss, men vi vet inte hur mycket och i vilken omfattning. Vi har, vad gäller forskningen, inte kunnat hänga med och kunnat utröna varför det är på det här sättet. Jag tror inte att vi på något sätt kan uppnå de helt perfekta avvägningarna, men den forskningspolitik vi bedriver, inte minst i vårt land och inom EU, borde kunna inriktas på att vi ska kunna dra maximal nytta av den forskning som görs. Jag vill fråga: Vilka åtgärder, långsiktiga och kortsiktiga, kan statsrådet vidta för att vi ska kunna undvika den här typen av misstag ? Vi kan påvisa ett bakslag , men vad kan man göra för att vi inte ska hamna i den här situationen? 45 Utbildningsminister (): Det är en väldigt viktig avvägning som tar upp och en inom forskningspolitiken klassisk sådan: Hur mycket resurser ska avsättas till fritt sökande, hur mycket ska vi rikta mot problem som vi upplever kräver en lösning, och hur ska vi hitta mekanismer för detta? Vi skulle kunna säga och jag tror inte någon i håller det för en bra lösning att vi ständigt tar en stor del av forskningskakan och specialdestinerar till olika områden. Så fort vi stöter på ett problem så tillsätter vi ett forskningsprojekt. finns det en tendens till sådant i vissa länder, och risken är att man hamnar i väldigt politiskt styrd forskning med låg kvalitet och med dåliga resultat. Den vägen har vi inte valt i . Vi har valt att ställa resurser till forskarnas förfogande så att deras nyfikenhet kan resultera i forskningsprojekt som vi av erfarenhet vet blir till stor nytta för oss när vi sedan ställer frågor. Men det är klart att det också finns relevanta frågor att ställa till forskarvärlden. Det kan gälla frågeställningar som är väldigt aktuella och som har stor vikt i samhällsdiskussionen. Sådan är ju till exempel frågan om mobilers strålning och eventuella konsekvenser på människokroppen av denna. Det är klart att det då är viktigt att man också har instrument för att kunna få svar på frågor. Finns den forskningen av hög kvalitet i , eller finns den internationellt? Forskarvärlden är internationell, och kunskap kan hämtas från men också från andra länder. Hur gör vår industri på området, som ju har all anledning att lägga mycket stora forsknings- och utvecklingsresurser på utveckling av sina egna system men också på utveckling av förståelse för konsekvenserna av de systemen? Finns det handslag vi kan göra mellan samhälle och näringsliv för att stimulera forskning om frågor kring mobilstrålningens risker? Det här är frågor som man arbetar med på , och miljöministern arbetar också med vilka typer av initiativ som kan tas för att se till att också beslutsfattare får mer av vetenskaplig kunskap kring mobiltelefonins risker, om det finns några. Man kan ställa motsvarande fråga när det gäller utveckling av andra typer av kommunikation, till exempel alltmer effektiva och motorstarka fordon, allt högre krav på snabba järnvägstransporter och vilken typ av teknik som kan levereras för att få så säkra transporter som möjligt. Här närmar vi oss, tycker jag, också frågan om ansvaret för utveckling för företag som arbetar i de här branscherna. De företag som producerar grundmaterial till järnvägen, de företag som producerar tågsätt och de företag som producerar bilar har ett stort eget ansvar. Vi får inte lockas till att staten tar över någonting som också måste utvecklas av dem som producerar produkterna. Men också här har vi exempel på handslag som kan vara mycket intressanta. Gröna bilen-projektet, som jag tog upp i mitt interpellationssvar, är ju ett sådant där stat och näringsliv tillsammans instiftat ett forskningsprojekt där vi stöttar utvecklingen i näringslivet genom att vara med och bidra till avancerad forskning på det här området, och där näringslivet ställer resurser till förfogande för att också syssla med risktagande, som forskning innebär. Det är inte uteslutet att man kan hitta fler sådana modeller när vi ställer den här typen av frågor. Men grunden, att vi inte ska lockas till att varje gång vi stöter på ett problem reglera de befintliga resurser som finns i forskarsamhället, finns det en stark uppslutning kring. Att använda våra myndigheter och våra olika aktörer för att också få svar på angelägna frågor tycker jag är fullt relevant att diskutera också i . 46 (): Jag tror att utbildningsministern och jag är ganska överens i den frågan. Forskarvärlden måste präglas av nyfikenhet och av en vilja att få fram det nya, det bättre, inför en ny tid. Det man gör i forskarvärlden ska kanske användas om 10, 20 eller . Kanske och jag går omkring med rullator vad vet jag. Det är i alla fall inte det nödvändiga just för dagen. Det jag försöker peka på är kanske det kommer fram till, nämligen att det nu kan vara dags att i större utsträckning säga så här nu och hitta metoder för det, när man kommer med dessa fantastiska innovationer. Jag kan tycka att det är jätteroligt att gå på bilmässor, andra tekniska mässor eller bostadsmässor och se allt det nya. Men vilket ansvar har just den näringen för att vi faktiskt kan bära fram det här i samhället ? Jag är naturligtvis uppfylld av frågor om trafik och kommunikationer eftersom jag jobbar med de frågorna här i , men jag kan se också andra delar av näringslivet, inte minst industrin, och hur man där kommer fram. Gröna bilen är ett utmärkt projekt. Men man kan ställa sig frågan: Finns det skäl att fundera över varför vi inte har kommit längre när det gäller att utveckla bensinmotorn? Den har faktiskt funnits en bit , och ändå har vi inte kommit längre, trots att vi har påpekat detta. Men det kanske skulle innebära just att vi skulle komma med pekpinnar till forskarvärlden. Det viktiga i det här sammanhanget är att hitta möjligheterna. När man har de här fantastiska innovationerna kan man inte förvänta sig att samhället ska stå och bara ta emot innovationerna och tro att vi ska kunna tillämpa dem i infrastruktursystemet, i ett system som finns i vårt samhälle som är gammalt. Vi måste hitta brytpunkten där vi faktiskt kan sätta in dem i ett sammanhang och där vi kan få resurser till samhället. Men man måste också kunna bruka produkten och inte tro att samhället ska ta emot den, sätta in den och klara finansieringen. I så fall tror jag att vi kommer att få stora problem . Överläggningen var härmed avslutad. Kammaren beslutade på förslag av talmannen att ajournera förhandlingarna till . 10 § Svar på interpellation 2003/04:267 om strandskyddet 47 Miljöminister (): har frågat mig om jag avser att arbeta för att vissa förslag som undertecknarna av en budkavle föreslår genomförs. Förslagen är följande: Justering av lagtext så att kommunernas möjlighet vidgas till exempel genom att få rätt att via översikts- eller detaljplan reglera skyddsvärda områden samt områden möjliga att undanta från strandskyddet. Kommunen fattar beslut om dispenser från strandskyddet. Dessa ska kunna överklagas men blir sista instans. möjligheter att överklaga begränsas till områden av riksintresse. Kommunernas roll och ansvar för strandskyddet är av central betydelse i diskussionen om tillämpning och eventuell ändrad utformning av strandskyddet. Regeringens ambition är att åstadkomma ett ändamålsenligt strandskydd med en rimlig avvägning mellan olika allmänna intressen. har på regeringens uppdrag utarbetat rapporten m.m. av strandskyddsbestämmelserna (rapport 5185). berör ett stort antal frågeställningar kring strandskyddet. Rapporten har varit ute på en bred remiss och vi har fått in ett omfattande remissmaterial. Det beredningsarbete som pågår visar sammantaget att det finns ett flertal frågor som kräver ytterligare överväganden. Det är lämpligt att hantera dem i ett sammanhang. Som jag har framfört i svar till ledamöter i denna kammare avser jag att återkomma beträffande de åtgärder som jag kommer att vidta när det gäller strandskyddet. Strandnära lägen är tveklöst en mycket dyrbar resurs , men med stora variationer gällande tillgång och efterfrågan i landet. Strändernas värde visas bland annat av att det är något man vill använda för att få människor att bosätta sig i glesbygd. Det är följaktligen viktiga värden som fördelas, vilket jag också framhållit vid tidigare debatter i kammaren. Från vissa håll framförs att det ska vara korta vägar mellan givaren och mottagaren. Min uppfattning är att det kan vara tveksamt om avståndet mellan beslutsfattare och den som har nytta av beslutet är alltför kort. Jag har vid tidigare interpellationsdebatter rörande strandskyddet påpekat att jag anser att det inte är den bästa vägen att föra ned hanteringen helt på nivå. Den utvärdering av strandskyddsärenden som utförts av har stärkt mig i denna uppfattning. Möjligheten att överklaga är en viktig del i ett rättssamhälle. I finns angivet hur överklagandeprocessen ser ut beträffande strandskyddet och annat områdesskydd. Om en kommun fattat beslut om dispens rörande områdesskydd är instansordningen för överklagande , miljödomstolen och slutligen . Att ha en annan instansordning för strandskyddsprövningen än vad gäller andra ärenden enligt beträffande dispenser och tillståndsfrågor i skyddade områden, det vill säga att låta bli sista instans är inte logiskt. är tillsynsmyndighet och har det centrala ansvaret för tillämpningen av . Att begränsa möjlighet att överklaga beslut till endast områden av riksintresse skulle medföra att klagoberättigade ideella föreningar och enskilda får en vidare klagorätt än . Vidare skulle möjlighet att påverka tillämpningen begränsas till vissa särskilda områden. Jag bedömer att detta skulle minska förutsättningarna att uppnå en enhetlig tillämpning och att förslaget därför inte är lämpligt att genomföra. Om kommunerna genom översiktsplanen får möjlighet att undanta områden från strandskydd innebär det en principiellt mycket genomgripande förändring av regelverket. Översiktsplanen är ett dokument som inte är juridiskt bindande och som fastställs av kommunen själv. Alltsedan strandskyddet tillkom har länsstyrelserna haft en central roll när det gäller förordnanden om strandskyddet. Rätten att förordna om strandskydd bedömdes dock ge ett otillräckligt skydd. Därför infördes ett generellt skydd . Knappast någon naturvårdslagstiftning torde ha haft större betydelse än strandskyddsbestämmelserna för att bevara värdefulla strandområden. Den föreslagna förändringen är så genomgripande att strandskyddet i praktiken skulle få en annan karaktär. Ett ställningstagande är nu heller inte lämpligt med hänsyn till att frågan inte behandlats i utredning. När det gäller bedömning av strandskydd inom detaljplan har i sin utredning föreslagit att ett antal förutsättningar ska vara uppfyllda för att strandskyddet ska upphävas. De är tyvärr för omfattande för att jag ska kunna redovisa dem här. Den som är intresserad kan ta del av dem i verkets rapport. Flera remissinstanser har kritiserat verkets förslag som alltför detaljreglerande och alltför stelbent. Jag har förståelse för de invändningarna. Vi arbetar därför inom departementet med att utforma ett förslag där förutsättningarna för upphävande av strandskyddet förtydligas utan att det ska ske med en betungande detaljreglering. Med hänsyn till att vi arbetar med förslaget kan jag inte nu gå närmare in på detta. 48 (): Jag tackar statsrådet för svaret. Någon direkt lösning på de problem som undertecknarna av budkavlen kom med finns inte i svaret, även om det var en liten öppning på slutet. Jag ska berätta om upprinnelsen till min interpellation. Det är den politiska bredden som manifestationen har. Jag har varit politiker , och jag tror aldrig att jag har sett någon manifestation som har den här bredden, från vänsterkanten med kommunalråd som är vänsterpartister till moderater, från i norr till , län i söder. Den är undertecknad av bland andra , moderat från , , socialdemokrat från , , vänsterpartist från och , centerpartist från , för att ta fyra tunga kommunalpolitiker. Budkavlen är rubricerad Vägval för glesbygd Bas för konkurrenskraftig skogsnäring eller rekreationsområde för storstadsbor?. Det är en tung rubrik, och den säger det mesta. Min interpellation handlar inte bara om anpassat strandskydd utan jag kopplar ihop det med annat precis som man gör i budkavlen. Jag vet för övrigt att den finns på departementet, eftersom man ringde därifrån och frågade när jag interpellerade. Jag är glad att den har dykt upp där. Detta är en viktig interpellation. Det här är en interpellation som också gäller möjligheten för oss i glesbygden att få folk att stanna kvar. Under i har jag lärt mig att glesbygds- och landsortsfrågor är lite tyngre att få igenom och få genomslagskraft för än frågor som gäller storstäderna. Undertecknarna, de 73 kommunalråden, visar på en bredd. Det finns också ett stort antal industriledare bakom den här viktiga budkavlen, som jag hoppas att departementet fäster stor vikt vid. I glesbygden är arbetstillfällena skapade av framför allt malmen och skogen, där råvarorna finns. Vi vet också att skogsindustrin är mycket viktig för den del av landet som har skrivit under budkavlen. Jag såg en siffra på att skogsindustrin står för av handelsnettot. Strandskyddet kommer också in. Som undertecknarna skriver är det viktigt att den svenska glesbygden kan erbjuda attraktiva boenden för unga familjer som väljer att stanna, trots hög utbildning och lockande storstadsregioner. Jag instämmer till . Orden är inte mina utan kommunalpolitikernas. Det är som sagt en miljöfråga. Vi som bor i de här länen kan det här och tar hänsyn till miljön. Det kanske är att sticka ut hakan att säga att vi tar till oss det lite mera än man kanske gör om man bor i storstäder. Jag tror inte att den faran finns, att oansvariga kommunalpolitiker skulle rasera varken miljön eller strandskyddet om det blev lite andra regelverk som styrde. Jag tror att vi är ganska bra på att vårda, bevara och utveckla den här biten. Jag är inte alls rädd för att det här skulle kunna skötas lite annorlunda. Det är inte bara en bredd bakom budkavlen. fanns en reservation här i kammaren från , som också handlade om strandskyddet. Det finns enskilda socialdemokratiska motioner som går i samma riktning som budkavlen. Det finns en väldig bredd, till och med en majoritet. sitter de inte i näringsutskottet, så det blir ingen omröstning. Det är kanske tur för miljöministern, för då skulle det bli majoritet för oppositionen. Oppositionen är som sagt brokig. Jag tror att det är dags att man tar det här på mycket stort allvar. Jag har anledning att återkomma till det. 49 (): Den här frågan är inte på något sätt ny. Från har vi under åtskilliga år motionerat om att just få till stånd ett strandskydd där kommunerna får bestämma. Strandskyddet innebär ju en restriktion på vad som får utföras inom den strandskyddade zonen, som vanligtvis sträcker sig från strandkanten. är det länsstyrelserna, det vill säga staten, som beslutar om dispens från strandskyddet, även om detta ibland också kan delegeras till kommunerna. Vi ser från ingen som helst anledning till varför staten indirekt ska fatta beslut om strandskydd. Vi är i vårt land ganska rika på sjöar. Bara i län har vi både hav, och åar Fyrisån. Men vi har också små bäckar, till exempel Husbybäcken, och en insjö . Samma restriktioner gäller för dessa olika typer. hade en stor Sabokongress i med 70 kommunpolitiker från hela landet. Vi undrade vilka frågor de tyckte att vi skulle väcka i som har betydelse för just byggnationen, för hur man kan utvecklas. Det samstämmiga svaret var att ta bort möjligheterna för staten att bestämma över våra strandskydd, eftersom det bara ställer till oreda. När staten bestämmer över strandskyddet tar man inte alltid hänsyn till hur det ser ut i kommunerna. Vi måste nämligen också vara medvetna om att det finns problem där man byggt för nära stranden. Men detta klarar alltså kommunerna av själva mycket väl. Jag förstod inte riktigt svaret. Först i slutet det är ungefär som med tidningen att det viktigaste brukar stå i slutet säger miljöministern att vi arbetar därför inom departementet med att utforma ett förslag där förutsättningarna för upphävande av strandskyddet förtydligas utan att det ska ske med en betungande detaljreglering. Och med hänsyn till att man arbetar med förslaget kan ministern nu inte gå närmare in på detta. Men miljöministern måste väl ändå ha en åsikt och miljöministern har väl makt i den här frågan? Miljöministern måste väl också vara noga med att lyssna på vad kommunala företrädare säger? Miljöministern måste väl dessutom tycka att det är angeläget att vi får en bra miljö i alla våra kommuner och att kommunmedborgarna själva kan fatta beslut? Från sida vill jag verkligen stryka under detta, och det var bra att den här frågan återigen kom upp i genom denna interpellation. Jag vill ha svar, ett klart ja eller nej, från ministern. Anser ministern sig ha en tilltro till att kommunpolitikerna själva kan klara av den här frågan? 50 (): Jag fäste mig vid ett litet stycke i det svar som miljöministern gett. Där står att kommunernas roll och ansvar för strandskyddet är av central betydelse i diskussionen om tillämpning och eventuell ändrad utformning av strandskyddet och att regeringens ambition är att åstadkomma ett ändamålsenligt strandskydd med en rimlig avvägning mellan olika allmänna intressen. I dagens öses beröm över . Det står bland annat att hon visar att hon är öppen för dialog, lyssnar och tar med sig frågorna, och att detta inte bara är en läpparnas bekännelse.