prot · GR0993 · 2004-04-02 00:00:00 — Lärcenter och distansutbildning bidrar till att nå nya studerandegrupper som kan läsa åtminstone delar av sin utbildning i van hemmiljö med hjälp av modern teknik. Det underlättar också för alla de studerande som har familj att ta hänsyn till och ansvar för. För att möta kunskapssamhället fordras insatser. Vi kristdemokrater vill se en inriktning på vuxenutbildningen där utbildningen finns nära människor, där det finns yrkesutbildning av hög kvalitativt snitt och där validering är en rättssäker och väl använd metod för att ta vara på människors verkliga kunskaper. Det är en inriktning som ter sig mer nödvändig . Slutligen vill jag säga att jag naturligtvis står bakom samtliga reservationer i betänkandet, men att jag för tids vinnande yrkar bifall endast till reservation nr 8. 22 (): menar att det vore naturligt att kommunerna i högre grad samverkade, inte bara kring gymnasieskolan utan även kring vuxenutbildningen i en region, både den på gymnasial nivå och den för regionens tillväxt så viktiga eftergymnasiala yrkesutbildningen. Vi anser att de regionala tillväxtavtalen bör innehålla tydliga mål för både vuxenutbildningen och den eftergymnasiala yrkesutbildningen. Men för att en ökad samverkan ska vara genomförbar krävs politiska beslut som innebär att ansvaret för vuxenutbildningen i högre grad än nu decentraliseras till kommunerna och att staten övertar en större del av finansieringen. Vi tycker också att samarbetet mellan högskolan och kommunerna behöver stärkas och finna nya former. I samband med växte utifrån lokala och regionala behov ett stort antal lärcentrum fram. Enligt erbjuder lärcentrumen en neutral arena för bred samverkan kring vuxenutbildningen med mål att förverkliga en infrastruktur för vuxnas lärande där utbudet i hög grad är behovsstyrt. Lärcentrumen erbjuder utbildning på alla nivåer, från grundläggande vuxenutbildning till högskoleutbildning. Men tyvärr drivs den här verksamheten ofta som tidsbegränsade projekt, och det skapar osäkerhet, otrygghet och brist på kontinuitet. menar att verksamheten vid lärcentrumen bör få möjlighet att utvecklas och få en betydligt fastare form. Vi tror att flera kommuner bör kunna samarbeta om en gemensam infrastruktur med ett större lärcentrum i en större kommun som nav och med olika mindre lärcentrum i angränsande mindre kommuner som lättillgängliga satelliter, något som man har mycket god erfarenhet av i . Men då krävs det faktiskt att ytterligare medel tillförs. Vi menar att regeringen borde utreda möjligheterna att hitta just en mer hållbar finansiering av lärcentrum som permanenta miljöer. Här har , som också talade varmt för lärcentrum, en stor möjlighet att stödja reservation nr 18, som jag härmed yrkar bifall till. När det gäller högskolestudier finns det klart formulerade politiska mål om att av en årskull ska ha påbörjat en högskoleutbildning . Det finns också en plan för hur utbildningsnivån ska kunna höjas när det gäller både gymnasie- och högskoleutbildningarna. Men när det gäller den stora grupp av ungdomar som efter avslutat gymnasium inte väljer att studera vidare på högskola finns det egentligen inte någon genomtänkt struktur, trots att de har samma behov av fördjupad utbildning. Bilden av den eftergymnasiala yrkesutbildningen är både svåröverskådlig och besvärlig att få ett helhetsgrepp om. Det finns väldigt många utbildningsanordnare: , kommunerna, högskolarna, , folkhögskolorna, studieförbunden och också privata utbildningsanordnare. Alla dessa erbjuder kvalificerade eftergymnasiala yrkesutbildningar. Men hur de här utbildningarna ska kunna inordnas i utbildningsstrukturen, hur de ska kunna meritvärderas och hur de finansieras är fortfarande oklart. Jag menar att det saknas en genomtänkt och väl sammanhållen politik för de eftergymnasiala yrkesutbildningarna i . Därför är vi glada att ett enigt utskott, med anledning av motioner från och , har ställt sig bakom ett tillkännagivande till regeringen om en översyn av den eftergymnasiala yrkesutbildningen. Man ska överväga vilken utbildningsform respektive utbildning som passar bäst beroende på dess karaktär, vilka likheter och skillnader det kan finnas mellan yrkesutbildningar inom högskolan och utanför och också på vilket sätt de eftergymnasiala yrkesutbildningarnas kvalitet ska kunna stärkas och ett mer systematiskt utvecklingsarbete kunna bedrivas. Enligt vår mening finns det flera eftergymnasiala yrkesutbildningar som borde bedrivas inom högskolans ram och leda fram till yrkeshögskoleexamen. Jag vill bara nämna ett par tänkbara yrkesutbildningar som jag hoppas att man tittar på vid översynen. Barnskötar- och tandsköterskeutbildningarna är två sådana. De här utbildningarna måste kunna vara påbyggbara för att man ska kunna läsa en tandsköterskeutbildning, en kortare sådan, och sedan vara ute och jobba och kunna tillgodoräkna sig det, gå vidare till tandhygienistutbildning, jobba och kanske gå vidare till tandläkarutbildning. Man ska kunna se den här vägen genom utbildningssystemet. Jag har sagt det förut, att de kvalificerade yrkesutbildningarna måste vidgas, byggas ut och förstärkas. Vi menar också att det finns brister som inte enbart är orsakade av brist på resurser. Exempelvis tycker vi att tar väldigt lite ansvar för det pedagogiska utbildningsarbetet. Det finns en mängd olika utbildningar på väldigt många olika platser. En så grundläggande sak som handledarutbildning förekommer praktiskt taget inte, trots att en tredjedel av utbildningstiden ska vara förlagd ute på arbetsplatser, vilket vi menar är väldigt bra. Men det krävs också att handledarna på arbetsplatserna får en adekvat pedagogisk utbildning. Det är ett viktigt led i att kunna utveckla de här utbildningarna ytterligare. Vi tror faktiskt att , som är en intresseorganisation för anordnare, skulle kunna ansvara för den här uppgiften på ett bra sätt. Vi menar att regeringen borde se över hur det här praktiskt skulle kunna lösas. Med detta yrkar jag bifall till vår reservation nr 5, som jag givetvis står bakom. läggs det ned ett väldigt stort arbete när man ska söka till en kvalificerad utbildning och ta fram underlag till ansökan. Kostnaden för det arbetet beräknas till . Då kan man fråga sig: Är det här verkligen ett effektivt utnyttjande av resurserna? Vi tror att om de regionala parterna, alltså länsstyrelser, regionala samverkansorgan, länsarbetsnämnder och kommuner, i stället fick ta ett större ansvar skulle resurserna kunna användas på ett bättre sätt, och de för ekonomin och tillväxten så viktiga lokala och regionala arbetsmarknadsbehoven skulle tillgodoses bättre. Vi vill också peka på att det finns behov av kvalificerad yrkesutbildning även inom branscher där kravet på arbetsförlagd utbildning inte kan tillgodoses. Jag kan som exempel nämna modist- och sadelmakarutbildningar och andra hantverksutbildningar. Därmed vill jag också säga att jag givetvis står bakom reservation nr 4, som är en gemensam reservation från och . 23 (): Kraven på en hög utbildningsnivå är större än . En treårig gymnasieskola är i stort sett ett minimikrav för alla som söker sig vidare i arbetslivet. Både den nationella och den internationella utvecklingen har visat på en ökande betydelse av utbildnings- och bildningsnivå hos människor och befolkningar i sin helhet. Krav på kompetensutveckling, livslångt lärande och vuxenutbildning är alltså viktigt för att vi ska kunna ha en bra arbetsmarknad och också en god tillväxt i landet. Vi kan se stora skillnader i utbildningsnivå mellan olika kategorier av arbetstagare, mellan befolkningen i olika regioner i landet och också mellan män och kvinnor. blev utbildningens betydelse mer synlig, kanske, än då de med den kortaste utbildningen var de som först blev arbetslösa och de som sist fick ett nytt arbete när konjunkturen sedan vände. Den kommande utbildningspolitiken måste inriktas på att stärka den enskilda så att man, vare sig man är arbetslös eller har ett arbete, får möjlighet till en bra vidareutbildning, till att stärka sig själv på marknaden. Kraven på utbildning och kunskap kommer alltså inte att minska utan snarare att bli större och större. Ska en människa ha rimliga chanser på arbetsmarknaden krävs det ju framför allt grundläggande utbildning, och också gärna en vidareutbildning, men också att jag som människa inom arbetslivet känner att det finns möjligheter, att det finns ekonomi för, att ständigt kunna vara i en vidareutbildning. Därför krävs det också satsningar på vidareutbildningen och inte neddragningar, som regeringen har valt att göra . För kommunernas del har ju de här neddragningarna inneburit att man fått mindre pengar. Man har i viss mån också förändrat fördelningsprincipen för vuxenutbildningen. Många kommuner har sedan i sin tur valt att dra ned på vuxenutbildningen. kan det till och med ha varit så att man har tagit tillbaka en del som man har haft på entreprenad till den kommunala sektorn för att kunna säkra pengarna. Konkurrensen har minskat. Vuxenutbildningen har minskat. Därmed har också valfriheten och möjligheten för vuxna som vill vidareutbilda sig och studera minskat. Kvalificerad yrkesutbildning, fru talman, tycker jag är ett mycket bra exempel på hur vi kan hantera detta med utbud och efterfrågan. Det handlar om att ge människor möjlighet att få en utbildning och ett arbete men också om att företag ser att här finns det människor som jag ser att jag kan anställa. KY har ju visat sig mycket lyckad på många ställen i landet. En kommun eller en del av en region kan utbilda människor efter den efterfrågan som finns. I vissa fall har det gjort det mycket lättare för en del att gå in inom utbildningens värld. Man ser att läser jag nu ett eller inom den här utbildningen ger det mig ett arbete. Man ökar motivationen för den som går in i själva utbildningen. Det har också på många håll varit bra för tillväxten lokalt. Man stimulerar företagens utveckling. Men för det krävs ju att man ger utbildningsinsatserna av typen kvalificerad yrkesutbildning mer stimulans och att den finns kvar. Det är också viktigt att kvalificerad yrkesutbildning och vuxenutbildning, oavsett vad det handlar om, alltifrån sfi till KY, är tidsmässigt flexibel och individuellt anpassad. Tyvärr fungerar systemen inte så . Därmed, fru talman, vill jag yrka bifall till reservation 5 under punkt 5. Avslutningsvis vill jag också, precis som , säga några glädjens ord om något som vi har krävt och funderat på under ett flertal år. när man går ut efter den gymnasiala utbildningen eller ska in i vuxenutbildningen är det ju väldigt många olika anordnare av vuxenutbildningen. Det kan vara svårt med valideringen. Det kan vara svårt för mig som student att veta vad den utbildning som jag väljer att gå eller har gått är värd. Det kan också vara svårt att kombinera de här sakerna. har vi ju ett förslag, bland annat från oss, som säger att vi vill ha en översyn för att göra det lättare och enklare och framför allt för att göra det bra för den som studerar. Jag ska veta vad utbildningen är värd och vad jag kan gå vidare med. Jag tycker att det är väldigt kul att utskottet har gått med på att vi också kommer att få en sådan översyn. 24 (): Det finns en uppriktig uppskattning för vår vuxenutbildning runtom i detta land också långt ned i folkdjupet. Det är en uppskattning som naturligtvis bland annat går tillbaka till den stora satsning som gjordes med start som gick under namnet . Det var den enskilt största satsningen någonsin på vuxnas lärande. Vi vet att över en miljon vuxna där fick chansen till nytt lärande. Men det är inte enbart den satsningen som har varit stor och som framför allt har skapat en bestående uppmärksamhet. Vi vet att det här har pågått ända . Då lade vi fast och skapade en vuxenutbildning med extra statliga medel som med internationella mått mätt fick en oerhört framskjuten ställning i . Sedan vet vi att det dessutom finns ett långt arv av självbildning och självorganisering i det här landet. Det har naturligtvis också skapat en djup respekt i folkdjupet för vad vuxenutbildning och vuxenlärande betyder. Det är viktigt att vi också har orkat växla över från till ett fortsatt starkt stöd till vuxnas lärande. har vi faktiskt lagt oss kraftigt över den nivå vi hade före . Det glöms ibland bort. Det är ju faktiskt så att vi ligger med över 50 000 platser i ett fortsatt lärande i framtidens vuxenutbildning. I enlighet med beslutet om vuxnas lärande, som vi fattade i denna kammare i samband med den proposition som kom , vet vi nu att det byggs och att vuxenutbildningen utvecklas runtom i landet. Det är inte längre en fråga att bara bedriva en egen vuxenutbildning. Parallellt med detta har det också, precis som vi skissade på när det gäller vuxnas lärande, byggts upp ett ansvar för hjälp, stöd och vägledning i vuxenutbildningen. Det är en lång rad utbildningsanordnare som hjälper kommunerna med detta. Vi ser nu mötesplatser som lärocentrum, som nämnde här, som växer upp som svampar ur jorden. Flexibelt lärande stimuleras genom möten mellan kommunen, den lokala arbetsförmedlingen, , arbetsmarknadens parter, högskolan på orten, yrkesutbildningar, hantverksutbildningar, folkbildningens organisationer och en mångfald av utbildningsanordnare. Detta bidrar till att ansvariga för utbildningen på det lokala planet nu blir allt styvare på att värdera det som den enskilde har med sig i ryggsäcken av tidigare kunskaper och lärdomar. Detta kan i sin tur naturligtvis leda till ett bättre vägledningsstöd som ger möjlighet att fullt ut använda sig av ett flexibelt lärande där flera studieval kan göras parallellt och på så sätt snabbare och smidigare leda fram till ett nytt arbete eller ett utvecklat arbete. Det tror jag också nu bidrar till en ökad förståelse för att just kunskap och lärande kan hämtas in på andra arenor än i det formella lärandet. Det är inte särskilt många nyheter i de reservationer som vi ska behandla. Det betänkande vi ska ta ställning till innehåller i stort sett samma yrkanden som vi har hanterat här tidigare. Jag ska ändå kommentera några av dem. Jag börjar med kravet på rättighetslagstiftning som har kommit tillbaka . Det gäller en rättighetslagstiftning för gymnasieutbildning. Min fråga till er som står bakom den reservationen är: Vad blir konsekvenserna och kostnaderna? Det finns inte ett ord i er reservation eller något annat material som visar hur ni ser på detta. Kravet på vuxenutbildning hos annan anordnare än kommunen är också något som har kommit tillbaka . Ni argumenterar för att skälet skulle vara att man ska kunna lösa betygssättningsfrågan. Detta säger ni som vi vet att föreslagit att lärare vid entreprenad får utföra myndighetsövning. Det är ett förslag som jag sympatiserar med. Det är ett problem och en svårighet som har funnits där det nu finns ett konkret förslag från . Det kan vi se fram emot. Jag tror att det också kommer att finnas med från regeringen. Vem tar ansvaret i er modell? Varför förfäktar ni fortfarande den modellen? Där skulle ju inte kommunerna längre ha det samordnande ansvaret för vuxenutbildningen. Vem ska då ha det? Jag har en fråga till Moderata samlingspartiet. Vi vet att ni inte ville ha något kunskapslyft. Vi vet att ni vill beskära folkhögskolans fria ställning genom att inrätta ett särskilt anslag för vad ni kallar vuxnas yrkeskvalificerade utbildning som skulle omfatta KY och folkhögskoleutbildningarna. När ni säger att vi satsar för mycket på icke universitetsbunden vuxenutbildning måste det väl innebära att ni egentligen tycker att vår nivå på vuxenutbildning är för hög. Eller vad döljer sig bakom de orden? Jag förstår inte hur ni har tänkt er att klara framtidens rekrytering till yrkeskvalificerad utbildning, något som ju är oerhört angeläget för oss. Det har antytts i debatten från flera håll att vi inte skulle stå för detta och tycka att det är viktigt. Vi är nu på väg att klara målet varannan i en årskull in i högskolan. vet vi att det är väldigt få vuxna av en ungdomskull som växer upp som kan gå från ungdomsskolan ut i ett arbete. var det varannan. är det kanske två av 100. Man måste alltså se till att vi vid sidan av högskoleutbildningen bygger upp och stärker yrkesutbildningarna. Men det måste finnas en rekrytering in i detta. Med tanke på det är Moderata samlingspartiets inställning märklig. Man gör gång efter annan angrepp på den breda vuxenutbildningen, som om det skulle gå att klara framtidens rekrytering med det. Så är det ju inte. Jag vill med detta yrka bifall till förslaget i betänkande UbU8 och delvis till motionerna 366 yrkande 3 och 391 yrkande 15, och i övrigt avslag på samtliga reservationer och motioner. 25 () replik: Ett gott förslag blir ju inte sämre bara för att det upprepas här i kammaren, snarare tvärtom. kanske droppen urholkar stenen. Jag vill ställa en fråga till när det gäller de invändningar mot svenska för invandrare i annan regi som man kan hitta i betänkandet. Varifrån kommer motståndet mot att ge alla människor som kommer till vårt land rätten att fritt välja vem som ska undervisa dem i svenska för invandrare? Varför avvisar ni konsekvent den tanke vi för fram på sfi-check? Jag förstår inte varför man gör detta så konsekvent. På något vis måste vi ju ta intryck av den debatt som har rasat i vårt land . Vi har kunnat läsa en mängd artiklar i medierna och vi har kunnat ta del av en mängd rapporter som samfällt konstaterat att sfi-undervisningen inte fungerar tillfredsställande. Det vill jag ha svar på. När det gäller det tog upp angående vår syn på vill jag säga att det ju inte är någon hemlighet att vi inte tyckte att det var någon bra konstruktion. Det är ingen hemlighet att vi föreslog andra modeller. Vi tycker inte att det finns någon anledning att sätta upp procentmål på det sätt som parti tycker. Vi ser gärna att fler människor söker sig till högre utbildning, men att fastslå ett femtioprocentsmål är inte särskilt vettigt, anser vi. Jag vill ha svar på detta först, så kan vi ta den andra debatten sedan. 26 () replik: valde att inte svara på min fråga. Han sade bara att det inte blir sämre för att det upprepas . Det kunde ändå vara roligt att få svar på vad det är som gör att ni har tagit den här ställningen. När det gäller sfi har vi en märklig situation. Vi har tagit ett initiativ som har lett till att vi har fått en förändring av sfi-undervisningen. Det gjorde vi i samband med Vuxnas lärande. Det gjorde vi utifrån beskrivningen av resultat och bekymmer med sfi. Vi var samfällt överens om att något måste göras. finns det tre möjligheter med olika kursuppläggningar som ska möta vars och ens behov. När vi har gjort de förändringarna fortsätter ni att prata om det resultat som fanns innan. Det tycker jag är ett märkligt sätt att arbeta med de här frågorna. Vi har inte bara nöjt oss med de förändringarna. Det har fortsatt med en utredning som har varit på remiss och bereds i . Vi kommer att se ytterligare förändringar. Det vore bra att få svar på frågan vad det är som gör att ni har intagit den ställning ni har när det gäller och vuxnas lärande. Man kan gång efter annan se i era dokument att ni vill se en lägre nivå. Hur ska ni klara rekryteringen in i yrkesutbildningen, som ni själva säger är viktig? Hur ska ni klara bristyrkena ? Utan hade vi haft en mycket besvärligare situation . Många av dem som har gått via finns i högskolan eller har passerat högskolan ut i arbete just i bristyrkena. 27 () replik: Jag noterar att det inte blev något svar från på den här frågan. Folkhögskolorna och det nya konto som vi har tillskapat, som vi kallar Vuxnas utbildning är en teknisk konstruktion. Vi väljer att göra det därför att vi anser att det finns alldeles för många olika studiemedelsformer, och det har funnits behov att klargöra hur det är konstruerat. Vi väljer därför att sammanföra dem till ett enda studiemedel som vi kallar Vuxnas utbildning. NilsErik undvek frågan om sfi-konto genom att hävda att man har planerat en reform av sfi. Det ger ju inte svar på det som är den grundläggande problematiken. Varför ska man fortfarande förvägra de enskilda människorna rätten att välja utbildningsanordnare? Det var det som var den springande punkten i frågan jag ställde. Det var inte konstruktionen i övrigt eller att man ska utreda sfi. Det var den enkla frågan: Vad ligger bakom ert motstånd i den här frågan? Vi är folkhögskolornas bästa vänner, skulle jag vilja påstå. Vi anser att det är den fulländade skolpengen i verksamhet. Det är precis så vi vill ha skolan konstruerad. Vi tycker att det är ett jättebra system. Det finns ingen anledning att minska detta vare sig ekonomiskt eller till antal platser. Man måste däremot fundera över om det är rimligare att vända sig till landets befolkning, till dem som vill utnyttja denna möjlighet, och säga: Här har vi ett studiemedelssystem. Varsågod och utnyttja det bäst ni vill, men här finns i varje fall en tydlig bas. Eller är det vettigare att göra som ni gör, att hålla oss med 15 olika former, där det är väldigt svårt att se var det ena slutar och det andra börjar? Det är ett oerhört tillkrånglat system för studiemedel för vuxna som vi har i . 28 () replik: ska få svar på frågan om kontona. Vi har aldrig trott att lösningen för att få bättre kvalitet i sfi-undervisningen och för att ge den enskilde ett bättre stöd skulle vara ett konto. Lösningen är naturligtvis att se till att vi får en ordentlig kvalitet på sfi-undervisningen och att vi möter vars och ens behov, precis som jag redogjorde för alldeles . Sedan måste man också kunna koppla detta bättre till arbetslivet på flera olika sätt. Därför ser jag fram mot det som kommer från den utredning som har arbetat och den beredning som fortfarande arbetar. Men sfi-konton är inte lösningen. Därför skiljer sig våra uppfattningar, . Så är det. Det som berörde om folkhögskolan har koppling till det som är obesvarat, alltså det märkliga ställningstagandet som ni har gjort. Ni är inne och tafsar på folkbildningens frihet, därför att vad folkbildningen står för, tillsammans med annat, är en bred kunskapssyn som skapar förutsättningar framför allt för vuxna människor att delta i växandet, vilket är så oerhört viktigt för att sedan orka gå vidare till exempelvis yrkesutbildning. Om man då ska styra detta och ta ifrån folkbildningen dess frihet, då snävar man in och eftersträvar någon sorts konstlad effektivitet som blir missriktad. Det är oerhört bekymmersamt och farligt. Men framför allt hade vi inte klarat och kommer inte att klara rekryteringen om vi inte hade haft och om vi inte fortsättningsvis satsar så stora volymer som vi nu gör på ett fortsatt lärande. 29 () replik: Den ideologiska skillnaden mellan socialdemokratin, som vill ha in alla i samma fack , på samma sätt, på ett enda sätt och oss kristdemokrater, som i stället vill se en mångfald i utbildningssektorn även för de vuxna, är ganska tydlig. verkar en smula brydd över att vi kristdemokrater kommer med våra uppfattningar och våra krav. Men vi har upptäckt att vi ropar, vi ropar och vi ropar, men det verkar som om ingen hör, ingen hör och ingen hör. Då kan det till slut bli så att det även hos socialdemokratin trillar ned någonting, och sedan händer det någonting. Vi ser ett exempel på det i dagens betänkande när Socialdemokraterna visserligen något motvilligt men dock är med på att det behövs någon form av översyn och någon form av åtgärd när det gäller den eftergymnasiala yrkesutbildningen. Uppenbarligen ska det ropas ordentligt för att Socialdemokraterna ska höra. Min fråga till handlar om detta resonemang i dess förlängning när det gäller yrkesutbildning. Vi kristdemokrater vill ha en yrkeshögskola som är av högkvalitativt snitt och som samlar de erfarenheter som finns i olika yrkesutbildningar. Därför vill jag fråga om är beredd att tänka den tanken och om han är beredd att låta yrkesutbildningen få det hem som är värdigt den. 30 () replik: frågade mig om yrkesutbildningarna.