prot · GS0922 · 2004-10-28 00:00:00 — Jag känner igen anförande från tidigare jämställdhetsdebatter när det gäller detta att politik och lagstiftning egentligen inte kan göra någonting för att åstadkomma en förändring. Jag skulle vilja ställa en direkt fråga till som gäller jämställdheten inom utbildning och forskning. Tror att vi hade nått dit där vi är när det gäller flickors och pojkars lika möjligheter till utbildning på grundskola, gymnasieskola, högskola och forskarutbildning om inte politikerna hade varit tydliga och satt upp tydliga mål och ett tydligt regelsystem som signaler ut mot verksamheten? 20 () replik: Denna fråga sysselsätter oss väldigt ofta i den här kammaren. Vad är politikens uppgift? Var går gränsen för statens roll? Var går gränsen gentemot samhället? Vi kan börja med att konstatera att de riktigt viktiga debatterna på jämställdhetens område faktiskt inte äger rum i den här kammaren, . Oavsett hur svårt det än kan vara för en socialdemokrat att förstå det, så är det inte genom voteringarna här i kammaren som vi ändrar verkligheten och samhällets utveckling. Det sker faktiskt i samhällsdebatten utanför de här väggarna. Därav följer naturligtvis att mitt svar på din fråga är, helt bortsett ifrån att det är väldigt svårt att dra riktiga slutsatser retrospektivt, att samhället faktiskt har ändrats på väldigt många områden genom andra saker. Det gäller till exempel synen på HBT-frågorna. Den har i väldigt stor utsträckning varit ett resultat av de framgångar som Internet har rönt bland ungdomar. Man har ändrat värderingarna, och det har inte haft ett dugg att göra med politiska beslut i den här kammaren. Det är bara ett tydligt exempel. Samma sak är det när det gäller jämställdheten. Diskussionen i klassrummen, , rattar vi inte heller från den här byggnaden. Mitt svar blir att lagstiftning för att upprätthålla medborgarnas, individernas, rättssäkerhet och deras skydd gentemot diskriminering är en sak. Där har vi moderater ett mycket tydligt och klart perspektiv, vilket vi också har deklarerat i den kommitté som hänvisade till tidigare. Men att tro att lagstiftning är lösningen på jämställdhetsproblemen, att tro att all form av attitydutveckling är ett resultat av debatterna i den här kammaren, är att ta fullständigt miste. 21 () replik: Jag måste säga att svar gjorde mig lite orolig. Det här handlar ju egentligen om tron på demokratin och demokratins möjligheter att ta till sig aktuella problemställningar och genom tydliga signaler och genom lagstiftning försöka förbättra möjligheter och situationer för människor ute i samhället. väckte frågan om HBT. Man kan naturligtvis börja föra en debatt ute i samhället och i medierna, men till syvende och sist krävs det kanske en lagstiftning och ett regelsystem för att man ska föra frågor framåt. Det gäller även frågor om HBT-personer. Det handlar om att vara tydlig och att i den här kammaren diskutera frågorna och värna de demokratiska värdegrunderna. Det handlar inte enbart om rättssäkerhet. Jag tycker också att det är en märklig inställning som har till lärarutbildningen och lärare. Vi talar inte om att de ska lära ut jämställdhet, utan en lärare ska ha ett jämställt förhållningssätt. En lärare ska i sitt sätt att vara, tala och närma sig elever visa vad jämställdhet, demokrati och tolerans är. Det är ingenting man kan lära ut genom texter som eleverna ska ha i läxa och kunna svara på frågor om. I det fallet tycker jag att lärarutbildningar och pedagogiska utbildningar är väldigt viktiga. Tanken är ju att man ska tränas i ett jämställt och demokratiskt förhållningssätt. 22 () replik: Jag tycker att det här var en mycket upplysande diskussion. Det är inte politikernas uppgift att enbart bevara rättssäkerheten, säger . Finns det någon fråga som är viktigare för oss i den här kammaren att ta ställning till än att människor faktiskt har möjlighet att få rätt? Det tycker inte jag. Jag tycker att det var väldigt klargörande att höra att har en annan uppfattning. Jodå, man kan diskutera en mängd saker i den här kammaren, men frågan är om det ska leda till att man synliggör grupper eller motsvarande i lagstiftningen. Jag tycker inte att det ska vara på det sättet, och det tycker inte mitt parti heller. Vi tycker att det är helt fel att gå den vägen. Det innebär alltid att man kommer att glömma bort någon grupp. Man kommer alltid att hamna i en situation där någon grupp inte täcks in om man väljer att splittra lagstiftningen på många olika grupper. Vi kan konstatera att vi har en sådan debatt då vi ska komplettera diskrimineringslagstiftningen ytterligare en gång. Vi har väl gjort det sju åtta gånger tidigare. Vi har gjort det åtminstone fyra gånger sedan jag kom in i den här kammaren. Sedan säger att man ska ta ställning på lärarutbildningen, att man ska lära ut värderingar på lärarutbildningen. Det sade du i ditt anförande tidigare. Det är inte min uppfattning att så ska vara fallet. Uppgiften på lärarutbildningen är att ge människor kunskaper som man sedan kan använda när man bildar sig egna uppfattningar och kommer fram till egna beslut i livsval och värderingar. Det är en mycket stor skillnad mot att stå och säga att lärarutbildningen ska dikteras av vad politikerna tycker är viktigt eller motsvarande. Det tycker inte vi. Därför kommer jag också till slutsatsen att den socialdemokratiska uppfattningen och den moderata uppfattningen om hur jämställdhetspolitiken ska bedrivas är aparta. De står i motsatsförhållande till varandra. Det är bra för den fortsatta politiska diskussionen, inte minst när vi snart börjar närma oss valrörelsen . 23 (): Det är inte så lätt att komma sist i en sådan här debatt och försöka tillföra någonting. Jag kan i alla fall hålla med när hon säger att män har varit frånvarande i debatter som rört jämställdhet. Då är det i viss mån glädjande att det i den här debatten om jämställdhet i skolan faktiskt är männen som deltar i majoritet. Sedan konstaterar jag också att den borgerliga enigheten i fråga om synen på jämställdhet inte är helt tydlig när man lyssnar på Axel Darvik eller . Men det där ordnar ni säkert till innan valet. Jag ska försöka tillföra några nya tankar och funderingar om hur vi ska kunna driva på i jämställdhetsarbetet. Jämställdhet är ju en politisk viljeyttring som alla politiska partier, tror jag, har enats om. Därför har jämställdhetsträvanden också skrivits in i de dokument som styr skolor och högre utbildning. För förskola, grundskola och gymnasieskola ingår jämställdhet i läroplanerna dels i den värdegrund som verksamheterna ska gestalta och förmedla, dels när det gäller rätten till likvärdig utbildning och rätt till lika behandling. I nu gällande skollag står det att alla som arbetar i skolan ska främja jämställdhet. I högskolelagen finns bestämmelser om att jämställdhet mellan kvinnor och män ska iakttas och främjas i högskolornas verksamhet. För att kunna leva upp till lagar och paragrafer krävs kunskap hos all personal i skolan, men framför allt måste barn, elever och studenter ges kunskap för att själva kunna bilda en egen uppfattning, ta ställning och själva agera för förändring. För att nå dit är kunskap om könsmaktsordning, kvinnors och mäns olika livssituation i olika tid och rum och olika feministiska teorier och samhällsanalyser ett grundläggande verktyg. Det här måste tydligt framgå. Man kan fråga sig om inte detta tydligt ska kunna framgå av lagstiftning och skrivas in i olika styrdokument. En grund för det här skulle i så fall kunna vara den definition av jämställdhet som vi mest arbetar efter och som i utbildningssammanhang kan sägas inkludera åtminstone tre dimensioner. Den första handlar om jämställdhet i termer av lika tillgång till utbildning, den andra handlar om jämställdhet i utbildning och den tredje handlar om jämställdhet genom utbildning. kan väl sägas uppfylla jämställdhetsmål vad gäller den första dimensionen. Här har flickor och pojkar samt kvinnor och män samma formella rätt till utbildning. vet vi att flickor och pojkar väljer olika inriktningar på sin utbildning. Pojkar prioriterar i högre grad än flickor studieval som leder till yrken inom bland annat teknik, bygg och hantverk, och flickor gör i större utsträckning val som prioriterar vård, omsorg och skola. Detta har vi hört tidigare här i salen. Den andra dimensionen av jämställdhet i utbildning berör flera olika aspekter. Det handlar om frihet från diskriminering, det handlar om bemötandet i skola och utbildning och det handlar om innehållet i utbildningen, det vill säga om jämställdhet som ett kunskapsområde. Just detta, jämställdhet som ett kunskapsområde, relaterar även till den tredje dimensionen, som rör jämställdhet genom utbildning. Jag menar att man verkligen kan fundera över om vi i uppfyller den andra och den tredje definitionen jämställdhet i och jämställdhet genom utbildning. Ett steg som man kunde tänkas ta är att skriva in kunskap om könsmaktsfrågorna i läroplaner och i examensordningar i högskolelagen. I läroplanerna finns avsnitt om skolans uppdrag respektive skolans huvuduppgifter. I de här avsnitten beskrivs ett antal perspektiv som ska finnas med i all undervisning. Dessa perspektiv är ett historiskt perspektiv, ett miljöperspektiv, ett internationellt perspektiv och ett etiskt perspektiv. Det borde utifrån en debatt här och kunna läggas till ett genusperspektiv. Jag menar att på högskolenivå borde, kanske som ett första steg, kunskapsaspekten av jämställdhet skrivas in i examensordningarna. Det gäller alla examina men är särskilt viktigt och betydelsefullt i alla de utbildningar som leder till yrken som medför arbete med människor och som behandlar människors liv. I till exempel lärarexamen finns ett mål om att lärarstudenten ska inse betydelsen av könsskillnader i undervisningssituationen och vid presentationen av ämnesstoffet. Det här kan väl sägas vara lite vagt och oklart, och det borde faktiskt kunna skärpas. Jag tror att detta är någonting som vi kanske måste ta med i diskussionen, för vi kommer väldigt mycket att diskutera lärarutbildning, och jag tror att vi alla är överens om lärarutbildningens betydelse. Jag tror också att det är viktigt att underlätta samverkan mellan nyutexaminerade och redan verksamma lärare. För att underlätta ett sådant samarbete måste vi kunna prioritera genuskunskap. Det här gäller naturligtvis också för en hel del andra yrkesgrupper. Avslutningsvis vill jag säga att det är viktigt att det blir många som utifrån olika aspekter diskuterar jämställdhet. Jag tror återigen att det är viktigt att vi män tydligt deltar i jämställdhetsdebatten. Vi har ur den synpunkten ett speciellt ansvar att vara aktiva i den här debatten. I grunden handlar det ju om makt och om hur man på olika sätt kan bevara eller förändra rådande maktstrukturer. Bifall till förslagen i betänkandet! Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 16 §.) 11 § Forskning och forskarutbildning Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 2003/04:UbU17 Forskning och forskarutbildning. 24 (): Först och främst vill jag yrka bifall till den moderata reservationen nr 1 samt till fempartireservationen nr 23. För tids vinnande avstår jag från att yrka bifall till våra övriga reservationer, även om vi givetvis står bakom innehållet i samtliga. Kunskapsjobb har för vissa politiker blivit ett mantra för arbeten som någonstans mirakulöst bringar folk högre lön och jobb som inte är lätta att flytta. Problemet är bara att om man säger kunskapsjobb faller med automatik ett antal andra parametrar ut. Det är precis som i ett dominospel: petar man på brickan vi ska leva på kunskap måste med automatik också andra saker följa för att spelet ska gå ut och för att det ska bli ett välfärdssamhälle i den andra ändan. Ska man leva på kunskap måste man nämligen vara bättre än andra bättre i meningen mer djup, mer specialiserad och mer marknadsprövad. Det kräver en tydlig spets, och det kräver i sin tur omtänk i de institutioner som förmedlar och bygger kunskap, nämligen skolor och universitet. Vi moderater vill därför skapa förutsättningar för en högkvalitativ högre utbildning med mångfald, valfrihet och kvalitet. Utbildningen ska locka så många som möjligt att studera och avlägga examen vid ett svenskt universitet eller en svensk högskola. Målet är att alla som vill och har de grundläggande kunskaperna ska kunna välja den utbildning som han eller hon anser bäst bidrar till att förverkliga sitt livsprojekt. Den högre utbildningen måste därför internationaliseras, och svenska universitet och högskolor måste kunna erbjuda utbildningar som står sig i ett alltmer globaliserat utbildningssamarbete. Fler alternativ, både inom och utanför landets gränser, gör att var och en får ökade möjligheter att ta vara på sin begåvning och göra det mesta av sin egen potential. Det är grundläggande att varje student får möjlighet att själv välja vilken sorts universitet eller högskola han eller hon vill läsa vid. Det måste vara upp till studenten själv att avgöra om det som passar bäst är en bred högskola med massföreläsningar eller ett smalt spjutspetsuniversitet med mycket forskningsbaserad undervisning. En logisk följd av studenternas fria val, den ökade institutionella konkurrensen och lärosätenas strävan att profilera sig är att avskaffa det centrala antagningssystemet. Varje lärosäte måste få bestämma hur antagningarna ska gå till på egen hand. Med syfte att bidra till att öka profileringen och mångfalden vill vi fortsätta den utveckling av högskolorna i stiftelseform som och varit föregångare för. Utvecklingen vid dessa båda högskolor har varit utomordentligt positiv. Den friare formen har främjat den kreativa kraften och förnyelseförmågan. Vi vill komplettera och utöka möjligheterna för fler stiftelsehögskolor. Statens uppgift inom forskning och utveckling är att komplettera andra forskningsfinansiärer. Det innebär att tyngdpunkten läggs på grundforskning samt forskarutbildning. Riksdag och regering ska inte detaljstyra forskningsanslagen. Starka och självständiga universitet och högskolor är en förutsättning för forskningens frihet. Under de senaste sex, sju åren har dock anslagen till grundutbildning urholkats. De tidigare fakultetsanslagen har minskats, och anslagen till forskningsråden har skurits ned. Denna utveckling måste vändas. Det blir särskilt nödvändigt i ljuset av en från regeringen alltmer centralstyrd forskning och en ny struktur med starka centralistiska drag. Vi vill nu påbörja en successiv återuppbyggnad av grundutbildnings- och forskningsanslagen genom att tillföra universitet och högskolor ökade resurser. En oerhört viktig punkt rör också ansökningsraseriet det vill säga kraven på landets forskare att ständigt behöva söka nya medel. Effekten blir kraftiga tidsförluster när fem till tio ansökningar och forskare måste hivas in till eller motsvarande organisationer. Väl att märka är att många av dessa ansökningar inte alls är avsedda att fixa pengar till nya spännande projekt utan för att upprätthålla elementär infrastruktur laboratorieutrustning och lokaler, men framför allt tjänster. Doktorander och laboratorieassistenter, handläggare och till och med sekreterartjänster finansieras ibland från månad till månad. Detta leder till otrygghet och instabilitet och till att den vetenskapliga kvaliteten blir lidande. Det var mycket upplysande att höra Socialdemokraternas högskolepolitikers taleskvinna i den allmänpolitiska debatten, där hon sade att vi nog måste inrikta oss på fler ansökningar . Det var ett tydligt budskap till landets forskare och forskarstudenter. Vi moderater vill se en annan ordning. Varför inte först och främst ge anslagen i en friare ordning, minska ansökningsraseriet, skapa långsiktighet, stabilitet, ordning och reda utan att ge avkall på kvalitetskraven? Vi tror att detta är möjligt. Avknoppningen av innovationsföretag från högskolor och universitet är ytterst betydelsefull för näringslivets utveckling. För att stimulera kommersialiseringen bör regeringen se över hur staten kan gynna de högskolor och universitet som erbjuder sina forskare belöningar i form av vinstdelningspaket i vilka forskarna erbjuds royaltyer, delägarskap eller optioner i ett eller flera företag. Det är glädjande att vi här i kammaren har fått en majoritet bestående av de borgerliga partierna och för en sådan ordning att regeringen nu måste ge den sittande utredningen tilläggsdirektiv vad gäller kommersialisering av forskningsresultat. All offentlig universitetsutbildning på grundnivå i ska vara avgiftsfri precis som . Med det skattesystem som råder och den mycket sammanpressade lönestrukturen finns det ingen möjlighet för studenter att själva finansiera hela eller delar av sin utbildning. Redan de stora studielån som många studenter drar på sig är så betungande att de är mycket svåra att betala av, även för individer med avancerade akademiska arbeten. Men med tanke på att kunskapsinhämtning inte längre har några gränser och att utbytet med utlandet bör öka framöver leder den svenska modellen som det ser ut till vissa problem . Som situationen är betalar utländska studenter inga kursavgifter när de läser vid svenska universitet, men den svenska staten finansierar ofta svenska studenters kursavgifter vid utländska universitet. Kunskapsmarknaden håller på att bli global. Utlandsstudier blir allt vanligare, och då måste svenska studenter kunna utnyttja de expanderade möjligheterna. måste bli ett land dit utländska studenter söker sig för att skaffa sig en högkvalitativ utbildning. Det är hög tid för att arbeta för att dra till sig begåvade personer och inte släppa dem ifrån sig. och högskolor måste arbeta för att bli globala, attraktiva studiemiljöer som ger individer från hela världen bildning och förutsättningar för en global arbetsmarknad. Vi vill att högskoleförordningen ändras så att lärosätena får möjlighet och skyldighet att ta ut avgift för högskoleutbildning av studenter och doktorander från länder utanför EES som inte omfattas av utbytesavtal i särskild ordning. Lärosätenas möjligheter att ta ut avgifter samt vilka skyldigheter som detta innebär gentemot de studenter som betalar avgifter bör regleras i en särskild förordning. Dimensioneringen ska vara lärosätets sak att avgöra, och lärosätet ska få behålla intäkterna. Vi föreslår en översyn av högskoleförordningen för att möjliggöra försäljning av utbildning till studenter utanför EES. Jag kan i detta sammanhang också peka på vikten av att man kanske ur den svenska budgeten för bistånd sätter upp stipendier som kan komplettera en sådan förändring av systemet. Basen av kompetenta unga forskare i behöver breddas. Det är av stor vikt att unga forskare ges tillfälle att efter examen vidga sina vyer och komma bort från sina egna handledare och sina egna universitet för att skapa sig självständighet som blivande forskare. Ett postdoktorat, gärna utomlands, skapar möjligheter att bredda utbildningen och sprida svensk forskningskompetens. Det är också ett sätt att få fram verkligt goda forskarämnen. Flera disputerade forskare bör ges större möjligheter att rekrytera utländska postdoktorander. Det är det bästa sättet att förbereda för det generationsskifte som här lika väl som på andra områden i det svenska samhället kommer att inträffa. Nyantagna doktorander riskerar att hinna fram för sent och deras äldre kolleger att ha lämnat den akademiska karriären om inte generationsskiftesinsatserna får en mer balanserad utformning. Postdoktorala insatser är också ett nödvändigt sätt att långsiktigt bredda och utveckla forskarhandledningskompetensen. Vi tycker att det är viktigt att man koncentrerar resurserna till de regioner och forskningsområden där svenska forskare och forskarlag håller mycket hög klass. har bland annat kunskapskluster i absolut världsklass vad avser IT och bioteknik. I såväl området StockholmUppsala som MalmöLund finns det en kritisk massa av universitetsforskning, storföretag, utvecklingsföretag samt en infrastruktur vad avser riskkapital, patent, affärsutveckling och så vidare. Båda dessa kluster ses ofta som delar av ännu större kunskapsområden om man också räknar in och . Att stärka och utveckla dessa kluster är av central betydelse, inte bara för de berörda regionerna utan för hela landets framtid. I MalmöLund respektive StockholmUppsala dominerar universiteten med sina stora resurser. I mindre utbildningscentrum är bilden mer splittrad. Här finns såväl stora universitet som specialiserade och profilerade universitet och högskolor. Denna profilering och specialisering är en spännande utveckling som lovar gott . Rymdhögskolan i , IT-högskolan, kan lyftas fram som exempel på framgång genom specialisering. har även ett antal andra kunskapskluster som håller en mycket hög internationell klass inom skilda områden. Även dessa områdens utveckling är av central betydelse. Men vår politik, den moderata politiken, syftar till att särskilt stimulera forskare, forskningsområden och regioner som håller högsta kvalitet och som strävar efter att vara excellenta. 25 (): Forskning och kunskapssökande har ett stort värde för den mänskliga utvecklingen, både för individer och för hela samhällen. Jag har själv en mycket stark tro på forskningens värde. Jag är också övertygad om att framgångsrik forskning är en förutsättning för bra ekonomisk tillväxt. Därmed har forskningen betydelse för välfärden, vården, skolan, omsorgen och så vidare. Jag tror att vi är överens om att ett land som inte ska börja konkurrera med låga löner, utan vi ska konkurrera med kunskap, uppfinningar och teknik. De forskningssatsningar som vi gjorde ser vi ge resultat . Dessa satsningar gör att svensk forskning märks i världen inom medicin, läkemedel, IT, stamcellsforskning med mera. Många svenska företag har glädje av denna forskning. De satsningar som vi gör kommer däremot att märkas först . Därför är det oroväckande att det finns tendenser till att svensk forskning märks mindre i internationella sammanhang. Det är också oroande att så många svenska forskare uppenbarligen har en osäker tillvaro med ett ständigt arbete med ansökningar till externa källor för att säkra pengar till sin forskning. Vi märker också att många doktorander lever och arbetar under väldigt otrygga förhållanden. Det är också väldigt svårt för dem att få fasta tjänster när de väl har doktorerat. Man kan tydligt se att svenska forskare upplever att villkoren har blivit sämre, och man pekar just på att det går åt mycket tid att söka anslag för att finansiera forskningen och ibland också bara för att finansiera sin egen lön. ska vi inte fatta beslut om forskningsbudgeten. Men låt mig ändå passa på att säga att tycker att det är nödvändigt att öka anslagen till forskning och forskarutbildning och att vi därför föreslår kraftiga förstärkningar i vår forskningsbudget. Trots att en så stor del av forskningen har stor betydelse för företagen och för samhället är det alltid viktigt att framhålla att en stor del av forskningen ska få stå fri från styrning från både stat och näringsliv. Den enskilda forskarens frihet, hans eller hennes makt att själv välja ämne och metod, är en grundbult i vår liberala forskningspolitik. Det är inte alltid möjligt att veta i förväg om en viss forskning kommer att vara samhällsnyttig eller inte. Forskarens uppgift är just att söka kunskap, att utmana och att spränga gränser. Därför menar vi i att staten måste ta ett särskilt stort ansvar för att garantera den fria forskningen, den forskning som inte kan omsättas i praktisk nytta. Därför tror vi inte heller på att forskningen ska ha en stark politisk styrning. som fördelar en del av forskningspengarna i ska inte styras av politiker utan av forskarvärlden, och pengarna ska fördelas i första hand efter en akademisk bedömning och inte en politisk. säger nej till Socialdemokraternas överdrivna detaljstyrning av forskningen, bland annat den forskning som fördelas genom . Vi vill också förändra EU:s styrning av forskningen.