prot · GR0993 · 2004-04-02 00:00:00 — Tredje vice talmannen meddelade att () avsagt sig uppdraget som suppleant i finansutskottet och att () avsagt sig uppdraget som suppleant i skatteutskottet. Kammaren biföll dessa avsägelser. 2 § Anmälan om kompletteringsval till vissa utskott Tredje vice talmannen meddelade att Socialdemokraternas riksdagsgrupp på grund av uppkomna vakanser anmält som suppleant i finansutskottet och som suppleant i skatteutskottet samt att Moderata samlingspartiets riksdagsgrupp under föräldraledighet anmält som suppleant i finansutskottet och som suppleant i miljö- och jordbruksutskottet. Tredje vice talmannen förklarade valda till suppleant i finansutskottet () suppleant i skatteutskottet () Tredje vice talmannen förklarade vald den 13 april6 augusti till suppleant i finansutskottet () suppleant i miljö- och jordbruksutskottet () 3 § Meddelande om aktuell debatt Tredje vice talmannen meddelade att på begäran av riksdagsgrupp skulle en aktuell debatt om problem och utmaningar i sjukvården äga rum kl. 9.00. Från regeringen skulle socialminister delta. Den inkomna skrivelsen hade följande lydelse: Till talmannen om aktuell debatt om sjukhusnedläggningar och besparingar i svensk hälso- och sjukvård Inom hälso- och sjukvården pågår genomgripande och omvälvande strukturförändringar. Dessa förändringar har växt fram i första hand på grund av resursbrist. Utvecklingen har bland annat inneburit att antalet vårdplatser nästan halverats och att vårdtiderna minskat kraftigt. Inom EU har tillsammans med lägst antal vårdplatser, som vårdtiderna tillhör de kortaste. I Landstings- och i svensk hälso- och sjukvård, som offentliggjordes , görs bedömningen att akutsjukvården kommer att koncentreras än mer framöver. Akut och planerad vård kommer i högre utsträckning att bedrivas åtskilt. Vården kommer även i högre grad ges utanför sjukhusen, i patienternas hem eller i primärvården. Även om den medicinska utvecklingen inneburit att flera behandlingar och ingrepp kan göras i den öppna vården finns det anledning att uppmärksamma nackdelarna med förändringarna inom sjukvården. Det gäller framförallt bristen på vårdplatser och den dåliga tillgängligheten till operation och annan behandling. Därtill finns inte tillräcklig kapacitet inom primärvården, vilket ytterligare spär på problemen. har också effektiviseringar övergått till vad som närmast kan kallas ransoneringar av vård genom så kallade prioriteringslistor. Först ut var , vars prioriteringslista fick stor uppmärksamhet och kritik. presenterade sin prioriteringslista inom sjukvården. fanns 115 akutsjukhus i landet. fanns 60 kompletta akutsjukhus. Runt om i landet ökar oron starkt bland medborgare, patienter och personal för sjukhusnedläggningar och andra besparingar. Denna oro måste tas på allvar. riksdagsgrupp föreslår mot ovanstående bakgrund att en aktuell debatt anordnas i . 4 § Anmälan om fördröjt svar på interpellation Till hade inkommit följande skrivelse: Interpellation 2003/04:380 Till Interpellation 2003/04:380 av () om smärtvården Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är att det inte gått att hitta en tidigare debattid på grund av stor anhopning av interpellationer i . 5 § Anmälan om inkommen faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen Tredje vice talmannen anmälde att följande faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen inkommit och överlämnats till utskott: 2003/04:FPM85 Ökat hamnskydd KOM(2004)76 till trafikutskottet 6 § Hänvisning av ärenden till utskott Föredrogs och hänvisades Motioner 2003/04:L13L15 till lagutskottet /04:Ju20Ju23 till justitieutskottet /04:Sf46 till socialförsäkringsutskottet 7 § Lärarutbildning och lärare 1 (): har vi denna debatt om lärarutbildning igen. Det är en debatt som ska bygga på det förslag som regeringen har lagt fram om hur vi ska få lärarna till bästa skola. bästa skola låter otroligt långt borta. Den bästa skolan bygger på kunskap, den bästa skolan bygger på trygghet och den bästa skolan bygger på intresse för att lära och har ingenting att tjäna på detta förslag till lärarutbildning. Förslaget till ny lärarutbildning bygger i allt väsentligt på den utredning som vi alla fick ta del av och debattera . Jag inser förstås att ett regeringsförslag som handlar om skolutveckling och som läggs fram på grundval av den utredning som felstavar redan i utredningens bokrygg ser ut just som det här förslaget. Det är lägre krav, grumligare fokusering och mindre kunskap. Visst innehåller alla förslag goda inslag. Men i detta fall blir de positiva inslagen så små, eftersom de som har skrivit förslaget inte äger insikt i problemen. Den svenska skolan har nämligen riktigt stora problem. Dessa problem skapar en skola som skickar ut allt vilsnare elever. Det är en skola som rymmer mobbning och otrygghet och som fokuserar på allt annat än på kunskapsbegreppet. Resultaten skrämmer och syns tydligt. Vi får barn som kan mindre än vad de hade kunnat om de fått rätta förutsättningar. Vi får lärare som inte alltid känner stolthet över vad skolan presterar. Vi får skolledare som inte kan utveckla sitt ledarskap för att utveckla en bättre skola. Det är därför fantastiskt att se de undantag som finns och som tyvärr är just undantag. Vi ser exempel på skolor som med engagemang och vilja går mot den ström som ytterst leds av Socialdemokraterna och stödpartier. Rapporteringen är entydig. skolutveckling är tyvärr inte inriktad på bättre, djupare och fler, utan på sämre, ytligare och färre. Den huvudsakliga måltavlan för kritiken var att lärarna skulle få mindre kvalificerad tid på på bekostnad av fler praktiktimmar ute i kommunerna. Kritikerna var många och eniga. Det är inte mindre tid i universitetsmiljö som förbättrar skolan utan mer tid och ett mer kvalificerat innehåll. Frågar man studenterna om de vill försaka ämnesstudierna för att i stället praktisera mer ute i kommunerna blir svaret också tydligt. När jag går igenom förslaget till ny lärarutbildning och betraktar förändringarna som en riktningsgivare för vad regeringen tycks se för problem i skolan blir jag riktigt mörkrädd. Det tycks som att regeringen tror att våra elever har för hög kunskapsnivå och att lärarna därför inte borde fördjupa sina kunskaper. Regeringen tycks tro att barn inte utvecklas över tiden i sina liv och att man därför inte borde specialisera lärarkompetensen. Det är samma form som stöper förskollärare och adjunkter, fritidspedagoger och speciallärare. Lärarkunskap tycks bli en alltmer utpräglad akademisk specialitet på bekostnad av matematik, spanska, engelska och annat som man verkar tro är onödigt. Det är nämligen så att lärarutbildningen är ett av de få sätt som staten har att styra över skolutvecklingen. De andra möjligheterna som tidigare fanns har avvecklats i samband med att dåvarande skolminister kommunaliserade skolan under motstånd från lärarna. Det är därför viktigt att vi använder styrmedlen på lämpligaste sätt. Vill vi skapa en skola som kan lära elever mer måste de lärare som utbildas få möjligheten till en bra ämnesfördjupning. De måste få möjligheten att utvecklas genom specialisering och fokus, inte genom utsmetning och genom att kupera leken. Vi behöver se till att skapa en lärarutbildning som förmedlar insikt och ledarskap. Vi kan inte förvänta oss en tydligare vuxenroll från de vuxna i skolan om vi minskar handlingsutrymmet för dem som vi har gett ansvaret till. Det finns en enkel regel om att till ansvar måste kopplas befogenheter om man vill att någon faktiskt ska ta ansvaret. Skolorna är fyllda av lärare som inte annat vill än att verka som de goda föredömen de kan vara. Det kräver dock att civilkuraget kompletteras med en tydlig inriktning att förtydliga och ordna till skolans möjligheter att styra sin egen verksamhet. Det kommer att kräva att politiken förmår släppa taget om det som man uppenbart misslyckats med. Misslyckandet i lärarutbildningen står för oss moderater tydligt. Jag yrkar härmed bifall till reservation nr 5. 2 (): Att arbeta med barns och ungdomars personliga och kunskapsmässiga utveckling är en väldigt viktig uppgift. Vem som helst klarar inte av det. En lärare måste ha pedagogisk förmåga och kunskaper, han eller hon. Skolan är till för eleverna, och lärarna är skolans viktigaste resurs. blir det tyvärr allt osäkrare om föräldrar ska kunna räkna med att deras barn får en utbildad lärare när de kommer till skolan. är av de svenska lärarna outbildade. På förskolan handlar det om . Om man sedan räknar in alla utbildade lärare som undervisar i andra ämnen är de som de är utbildade i blir siffrorna mycket värre. Dessutom är siffrorna ojämnt fördelade. I vissa kommuner får eleverna knappt träffa en utbildad lärare under hela sin skoltid. Det talas gärna i politiken om kris, ibland alltför ofta. Men när det gäller lärarutbildningen är det högst seriöst att tala om kris för skolan. En skola utan riktiga lärare blir inte den skola för framtiden som eleverna är värda. Det finns undersökningar som visar att det mest betydelsefulla för eleverna och för att de ska lyckas är just välutbildade och bra lärare. i visade i en undersökning att det betyder mer för eleverna att ha utbildade lärare än att det finns många vuxna i klassrummet. Därför vänder vi i oss emot regeringens tal om fler vuxna i skolan, ungefär som om det kvittar vad det är för vuxna. Orsakerna till den svåra lärarbristen är många. Det är en rad politiska beslut som har lett till att så få vill utbilda sig till lärare och till att så många hoppar av läraryrket. Vi i är ofta kritiska till Socialdemokraternas och skolpolitik. De här partiernas negativa skolpolitik blir extra tydlig när man ser på hur läraryrket har behandlats . Vi kan se hur stat och kommun har behandlat läraryrket låga löner, dåliga karriärmöjligheter, försämrad utbildning och politiker som talar om hur en bra lärare ska vara. Socialdemokraterna talar gärna på olika nivåer direkt eller indirekt om att lärarna måste ändra sitt sätt att undervisa. Från det hållet hör man ofta att lärarens roll har varit att ensidigt lära ut och styra undervisningen. däremot, med den nya politiken, ska läraren förändra sin yrkesroll, bli handledare, , samtalspartner och allt vad det heter. Det är lätt att tolka den beskrivningen så att dagens lärare är gammalmodiga och saknar alla goda egenskaper och att regeringen drömmer om en annorlunda typ av lärare, som ska bli något helt annat. Jag tror inte att det blir en bra lärarutbildning bara för att man skriver en massa ganska tomma fraser som kan tolkas på olika sätt. Man ska nog vara försiktig med sådana här svepande, innehållslösa formuleringar. Det är ingen glädje med att prata om att orden lärare och elev borde bytas ut mot andra ord, som vi har hört . Man säger att ord som undervisning är gammalmodiga och så vidare. Jag menar tvärtom att det är tack vare lärarna, både de unga och de gamla, som skolan på många platser fortfarande fungerar bra. Det är inte lärarnas fel att vi har fått skolreformer som gör arbetssituationen svår. Lärarlönerna ligger lågt, och ansvaret ligger i första hand på kommuner och . Synen att vem som helst kan jobba som lärare dyker med jämna mellanrum upp. Det är billigare att ha en obehörig lärare, och en dålig arbetsgivare utnyttjar det. föreslog till exempel att kommunerna själva skulle få bestämma vem som skulle kallas lärare. Då skulle nationella krav på lärarbehörighet tas bort. Den attityden hos arbetsgivaren, kommunerna, stärker naturligtvis inte statusen i läraryrket. På statlig nivå har regeringen med majoriteten i genomfört en lärarutbildning som tar bort specialiseringen i skolan. En mer enhetlig examen har införts, och kraven på ämneskunskaper har minskat. I tre terminer av utbildningen måste de blivande lärarna läsa ett gemensamt block oavsett om de ska jobba med småbarn eller undervisa i matte på gymnasiet. Vi i röstade nej i till den lärarutbildningen, bland annat för att ämneskunskaperna skulle försvagas med regeringens förslag. Men vi var också kritiska till att det blir mindre specialisering på barns läsinlärning i utbildningen av grundskollärare. Det är skillnad, fru talman, mellan att arbeta med läsinlärning för sjuåringar och att arbeta med matte för gymnasister. Därför är utvecklingen i riktning mot enhetslärare negativ. När det gäller förskollärarna var det meningen att de nu skulle få en riktig högskoleutbildning och räknas som riktiga lärare. Men vågar inte regeringen stå för att förskollärare ska ha ansvaret för den pedagogiska utbildningen i skolan. startar regeringen en snabbutbildning av gymnasieutbildade för att de ska arbeta på förskolan. Tillsammans med lärarutbildningens konsekvenser har följden blivit att antalet som vill bli förskollärare minskar. På flera lärarhögskolor har antalet blivande förskollärare halverats . De eldsjälar som utbildar sig till lärare är värda all uppmuntran, och de är värda uppskattning för att de fortsätter trots att många är missnöjda med utbildningen. har en rad reformförslag för att få tillbaka lärarna till skolan. Jag ska kort räkna upp några. Respektera lärarnas yrkeskunnande och befria dem från kommunpolitiker som sätter upp kommunala skolplaner som ett slags kommunalt hemsnickrade läroplaner. Låt lärarna arbeta med skolutveckling utan kommunalpolitiska tyglar, och lyssna på lärarna när reformer och kursplaner utarbetas. Höj statusen och stoppa kommunernas vilja att anställa outbildade lärare. Inför en lärarlegitimation. Öka möjligheten att utvecklas i yrket. Öka möjligheten att studera och forska parallellt med lärartjänsten. Skolan behöver lärare med forskningsanknytning. fanns det mellan 3 000 och 4 000 lektorer i . finns det knappt 300. Jag råkar känna en, så jag känner en unik person. Inrätta särskilda mentorstjänster där äldre lärares erfarenhet utnyttjas som de får lite mindre undervisningsskyldighet. Höj lärarnas löner. Det är inte beslut, men politikerna i kan arbeta för det. Trots att satsar mest på skolan i ligger vi i botten när det gäller lärarlöner. Råder det brist på en samhällsviktig yrkeskår måste arbetsgivaren också vara beredd att satsa på löneutveckling. Jämställdhetsarbetet måste tas på allvar både i skolan och i lärarutbildningen. Så länge lärarutbildningen inte lockar förstärks könsrollsindelningen mellan stadier och ämnen. Om läraryrket blir attraktivare ökar möjligheten att många män och kvinnor söker sig till olika lärarutbildningar. möter många elever sin första manliga lärare i slutet av skoltiden. av blivande språklärare är kvinnor. av blivande idrottslärare är män. Låt ämneslärare få börja sin utbildning med en kvalificerad ämnesexamen. Det är inget fel på att först bli uppslukad av ett ämne och sedan lära sig undervisa i det, men det försöker man stoppa i dagens utbildning. Låt lärarna för de små barnen få specialkunskaper i läs- och skrivutveckling. Utbilda speciallärare som är specialister på att undervisa enskilt eller i mindre grupp. Ta äntligen steget och erkänn att även förskollärarna har en speciell och egen kompetens. Vi från är övertygade om att det enda sättet att få fler till lärarutbildningen är att göra den attraktiv. Det ska vara de bästa och de mest välmotiverade studenterna som satsar på lärarutbildning. kommer enligt prognos 37 000 lärartjänster inte att kunna tillsättas. Men det finns en chans att vända utvecklingen. Tänk om regeringen mot all förmodan kunde komma med ett riktigt genomtänkt reformpaket för lärarna och lärarutbildningen! Men om inte regeringen gör det kommer i alla fall en satsning på läraryrket att ligga mycket högt upp på lista över nödvändiga beslut vid ett regeringsskifte . För att spara tid nöjer jag mig därmed med att yrka bifall till reservation 6 under punkt 7, trots att vi har många andra reservationer som vi har stött i utskottet. 3 (): För att nå bra resultat i skolan spelar lärarna en central roll. Undersökning efter undersökning har visat och bekräftat att den allra viktigaste faktorn för om en elev lyckas är lärarens kompetens. En lärares yttersta uppgift är att leda till källor av kunskap, erfarenhet och visdom. Det är lärarna som förmedlar och levandegör kunskap, som vägleder i kunskap och i förmågan att söka, värdera och använda kunskap. Få yrken har sådan betydelse för våra barns och ungdomars utveckling och välbefinnande. Det är därför tråkigt att behöva konstatera att lärarna , under den socialdemokratiska regeringen, fått se sin status undergrävd och villkoren försämras. De som får betala priset för det är eleverna. Var fjärde elev lämnar skolan utan godkända betyg. Enligt en färsk studie från ligger sämst till när det gäller utbildade lärare i gymnasieskolan. Visst gör många personer utan lärarutbildning goda insatser i skolan, men problemet kvarstår. Så länge det inte finns en kvalitetsgaranti, en lärarlegitimation eller åtminstone en lärarexamen kan inte elever och föräldrar vara säkra på att den de möter i klassrummet uppfyller samhällets krav på en kompetent lärare. I saknar var fjärde heltidsanställd och varannan deltidsanställd gymnasielärare behörighet. Inget annat land i undersökningen uppvisar sämre resultat. , , , , , , och de andra länderna ligger alla bättre till än . I är var femte lärare utan behörighet. växer, paradoxalt nog på grund av gällande lagstiftning, kön av arbetslösa utbildade lärare. Till detta kan vi lägga den undersökning från som kom och som involverat över 2 000 lärare. Resultatet kan bara skrämma envar som vill att våra elever ska få en högkvalitativ och trygg skolgång. Undersökningen visar att mer än var tredje lärare inte får den kompetensutveckling som de behöver. Nio av tio hinner inte reflektera utvecklande över sitt arbete. Bara två av hundra hinner ägna någon nämnvärd del av arbetstiden åt utveckling och forskning. Bara två av hundra får tid att lotsa in nyutbildade nya lärare i yrket. I undersökningen svarar mer än varannan lärare att de får utföra uppgifter som andra lika gärna kan göra. Det handlar om att diska, duka, laga mat, ordna med ekonomin, skaffa vikarier, fixa datorer, städa, reparera och tvätta. Bristen på utveckling och bristen på tid gör lärarna frustrerade. har ofta känt olust när de har gått till arbetet . Klart är att dessa faktorer spelar en väsentlig roll för lärarkårens höga andel långtidssjukskrivna. Vi vet också från andra undersökningar att tre av fyra lärare har svårt att koppla av från arbetet när de kommer hem. I Lärarnas Riksförbunds arbetsmiljöenkät svarade åtta av tio lärare att tilldelade resurser är otillräckliga för att de ska uppnå bra kvalitet i sitt arbete. Allt detta drabbar till syvende och sist eleverna. Det är därför nödvändigt med en ny inriktning på skolpolitiken som låter lärarna bli ledande professionella yrkesutövare. Vi kristdemokrater vill se en rad åtgärder för att möjliggöra detta. För att säkerställa en god nivå på kvaliteten och en utveckling av kvaliteten ser vi behovet av en lärarlegitimation som bygger på att läraren både har lärarexamen och goda färdigheter i lärarprofessionens yrkesetik. En förutsättning för att lärarna ska klara sitt uppdrag är förstås att de resurser som behövs sätts in. Det behövs för att det ska bli möjligt med mindre grupper och mindre klasser. Vi ser det som angeläget att en lärare har ansvar för maximalt 15 elever. Det är därför vi kristdemokrater år in och år ut vill satsa mer pengar på skolan och mer pengar på kommunerna än vad regeringsunderlagets partitrojka förmår. Också i budgeten ville vi satsa på skolan och den kommunala verksamheten. Förhoppningsvis ska även Socialdemokraterna komma till insikt om detta . Det handlar också om att höja professionalismen genom att göra det mer möjligt än att inrätta tjänster där lärare kombinerar lärararbete med forskning på hel- eller deltid. För en god kvalitet i gymnasiet bör fler forskarutbildade lärare, fler lektorer, tillsättas i ämnena. Varje lärare ska självfallet garanteras en god kompetensutveckling som följer en plan som lärare och skolledning gör upp. En sådan plan bör finnas för varje lärare i den svenska skolan. Det handlar också om att ta emot nya lärare på ett bra sätt, vilket inte fungerar på en hel del skolor. Givetvis ska alla nyexaminerade lärare ha rätt till en som lotsar in i yrket. Det är också angeläget att se över lärarutbildningen som varit i gång och där vi redan fått oroande signaler. Socialdemokraterna har till exempel dragit frågan om ersättning för den nya verksamhetsförlagda utbildningen, den nya varianten av praktik, i rejäl långbänk. saknades en överenskommelse mellan staten och kommunerna, vilket gjorde det svårare att få fram . Efter debatt här i satte regeringen till slut ned foten genom att hänvisa till att lokala avtal ska tas fram. Risken är att VFU:n ändå inte kommer att få en vettig lösning med den modellen. I stället borde staten ta sitt ansvar och ta fram en fungerande nationell överenskommelse. Just nu pågår arbete med att följa upp lärarutbildningen. Vi kristdemokrater vill redan nu att lärarutbildningen ses över så att ämneskunskaperna lyfts fram. Vi tar också signalerna om en drastisk minskning av antalet blivande förskollärare på allvar. Även på andra områden, till exempel när det gäller lärare i naturvetenskapliga ämnen eller språklärare, ser vi tecken på att antalet lärare kan bli så litet att det inte kommer att räcka för att täcka de behov som finns. För att komma till rätta med bristen på lärare framöver kommer förmodligen dimensioneringen att behöva ses över så att det blir en tydligare inriktning på olika former av lärarkompetenser. Socialdemokraterna avstyrker lite lojt samtliga yrkanden i dagens betänkande. Medan de lugnt försöker vila på lagrarna och i vanlig ordning gör passiviteten till statskonst, vill vi kristdemokrater se nya och tydliga insatser för att förbättra och utveckla lärarutbildningen, höja lärares status och öka läraryrkets attraktivitet. Det behövs för att våra barn och ungdomar ska få gå i en trygg skola där kunskap och lärande står i centrum. Avslutningsvis vill jag säga att jag givetvis står bakom samtliga reservationer i betänkandet, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation nr 18. 4 (): Efter de här tre inledningsanförandena kan man undra hur många nyfikna ungdomar som känner sig lockade till läraryrket. Jag ska hålla mig kort och försöka ge en liten annan vinkling på den här debatten. Det är en debatt som vi har . Lärarutbildning, liksom över huvud taget skola, är någonting som alltid engagerar. Vi har än så länge inte sett resultatet av det som vi kallar den nya lärarutbildningen. Vi får väl snart sluta att säga den nya lärarutbildningen. I betänkandet kan man se ett visst mått av otålighet, en viss oro för kvaliteten med mera. Men jag tror ändå att det är viktigt att vi är överens om att lärarjobbet är viktigt och att landets lärare, både de som är yrkesaktiva och de som kommer att bli yrkesaktiva, behöver stöd och uppmuntran från politiskt håll. har tre reservationer i det här betänkandet. Jag står naturligtvis bakom dem. Jag väljer att yrka bifall till reservation 15 under punkt 16. Den reservationen berör frågan om att utvärdera lärarutbildningen med avseende på kunskaper om sex och samlevnad. Den andra reservationen berör frågor om behovet av kompetensutveckling för skolpersonal om elevhälsa. Här lyfter vi bland annat fram behovet av handledning. Den tredje reservationen rör frågan om hur vi kan sprida goda exempel. Vi har pekat på ett mentorsprojekt där högskolestuderande och skolbarn möts med syfte att dels stötta barnen, dels ge mentorerna konkret erfarenhet om barns uppväxtvillkor. Jag har haft förmånen att tillsammans med bland annat utbildningsutskottets vice ordförande besöka . Ett av syftena med vår resa var att se, och kanske lära av, hur man i arbetar med bland annat integration. Vi vet alla att är ett i hög grad mångkulturellt land. Cirka hälften av barnen har sina rötter i andra länder och andra kulturer. Vi fick tillfälle att se hur man mycket målmedvetet arbetade med språket och integrationen.