prot · GR09105 · 2004-04-29 00:00:00 — Till det ska läggas alla som har hästen som hobbyverksamhet. Omsättningen inom näringen är som bekant väldigt hög, och det är många miljoner som tillfaller statskassan. Bara spelet inbringar mer än . Hästnäringen är en verksamhet som har stor betydelse för hela landet. Speciellt viktig är den för glesbygd. kan vi se att många jordbrukare som har haft kor övergår till hästverksamhet. Många som slutar med kor gör det därför att det är svårt att få lönsamhet på den verksamheten , och det är i och för sig tråkigt, men det är bra att de kan hitta en annan näring som de kan livnära sig på. Är det då lönsammare med hästar än med kor? Nja, så bra är det väl inte, men det kan vara roligare att ha hästar och drömma om de stora pengarna. Alla som äger en travhäst vill ju tro att det är en ny , eller som står i stallet. Det är dock långt ifrån alla förunnat att ha det så. man sig dessutom åt ridhästar i stället för åt travhästar finns ju inte alls dessa möjligheter till miljondrömmar. Av den anledningen anser vi i att det är viktigt att komma ihåg att alla dessa näringsidkare är småföretagare. har länge krävt att det ska vara enklare att vara företagare i vårt land. De regler som finns kan skrämma vem som helst, och det är väldigt tidskrävande att ta del av dem och leva upp till dem. Så sent som fick vi med posten en skrift från , som har . I missivbrevet står det bland annat: Företagarkrånglet består förstås av onödig byråkrati, till exempel illa utformade blanketter, administrativ inkompetens, långa telefonköer och rutiner som inte fungerar hos olika myndigheter. Jag skulle kunna fortsätta uppräkningen, men jag avstår från det på grund av tidsbrist. Det är många timmar som ägnas åt att fylla i alla papper, när den ordinarie arbetstiden är slut. Och när jag talar om ordinarie arbetstid handlar det för företagaren inte om åttatimmarsdagar. Därför måste företagare få enklare regler. De måste få sänkta arbetsgivaravgifter och ett bättre socialt trygghetssystem. En positiv åtgärd när det gäller hästar är att de kommer att jämställas med betande djur. Hästar är ju precis som kor, får och getter i allra högsta grad betande djur. Det är märkligt att de inte har jämställts tidigare, med tanke på att de haft så stor betydelse för människan . Hästen bidrar ju till att hålla landskapet öppet både i egenskap av betande djur och för att den behöver foder som hö, ensilage och havre, vilket leder till att marken blir brukad. En märklig sak när det gäller hästnäringen är att den inte automatiskt är integrerad i övrig jordbruksverksamhet. anser att de bör få följa samma bestämmelser för att bygga stallar och andra hästrelaterade byggnader som gäller för ladugårdsbyggnationer, nämligen att bygglov inte behövs. Om man då ändrar för ladugårdar ska det naturligtvis vara likadant för stall, men som det är är det alltså lite märkligt att man har olika bestämmelser. För mig känns det väldigt konstigt att det inte har blivit så. Som jämförelse kan nämnas att fiske räknas som jordbruksverksamhet. Förklara vad som är skillnaden, den som kan! Slutligen några ord om en käpphäst som vi i har haft och jobbat för . Det handlar om totalisatorskatten. Ja, jag vet att skatteutskottet har valt att ändra namnet nu till lotteriskatt, vilket gör att det är lite svårare för en lekman att se hur stor totalisatorskatten är, men för att tala i gamla termer så är det nog fortfarande enklare för oss att jag använder det ordet just . När statens finanser var väldigt dåliga fick många vara med och försöka förbättra statens ekonomi däribland travet. Då höjdes totalisatorskatten till från att ha varit . Det sades då att man skulle sänka totalisatorskatten när ekonomi hade förbättrats, men det löftet har inte infriats. brottas trav- och galoppsporten med försämrad, ja till och med ganska dålig, ekonomi, och därför borde det inte vara mer än rätt att staten går in och infriar sitt löfte om sänkt totalisatorskatt. Staten får en årlig inkomst på 1,1 miljarder från travet. När jag diskuterar den här frågan brukar jag få svaret att travet väl kan sänka vinstutdelningen till spelarna med ½ eller . Dessvärre skulle det antagligen leda till ännu sämre ekonomi inom travet. finns det som bekant väldigt stor konkurrens mellan olika spelformer genom Internetspelet. De på Internet kan betala ut en högre procent till spelaren eftersom de inte betalar pengar till svenska staten. Av den anledningen finns det starka skäl för staten för att man ska låta sänka totalisatorskatten, eller lotteriskatten, som det ska heta . Avslutningsvis vill jag säga att , , åker jag hem till mitt nyfödda föl och till morotsälskande kallblodshästar! Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 16 § Internationella miljöfrågor 162 (): Jag vill börja med att säga att i det här betänkandet angående internationella miljöfrågor står bakom i stort sett alla delar angående mål, inriktning, internationella miljöfrågor, frågor om handel och miljö, vattenfrågor, jordbruksprodukter och klimatfrågor. framhåller att miljöfrågorna är av fundamental betydelse för en hållbar utveckling. Därför börjar jag med att upprepa vad jag har sagt i den här kammaren: Hållbar utveckling är ett oerhört stort uttryck för mig: att någonting ska vara beständigt och hållbart som man strävar efter utveckling. För mig är utveckling tätt sammankopplat med forskning, nydanande forskning. , , vet man att människan består av mindre än 30 000 gener och att flera andra arter, vitt skilda från oss enligt vår uppfattning, består av ganska många likartade gener, vilket vi inte trodde förut. Man kan säga att vi har ett slags instruktionsbok över kroppen. Ett annat exempel är att vi använder oss av stamceller för att vidare kunna utveckla medicinsk teknik för att hjälpa människor med svåra sjukdomar, av vilka det för många tidigare inte funnits bra terapeutiska möjligheter. Jag tror inte att den här typen av utveckling går att stoppa, och jag tycker inte heller att vi ska göra det. Men, fru talman, som vi klarar allt det här kan vi inte lösa problemen med att få till en hållbar energiutveckling. Varför har vi inte kommit längre i vår forskning och skapat tillräckliga resurser för fler? Den enda punkten vi reserverar oss på gäller miljöfrågor i närområde. Vi behöver bygga ut infrastrukturen på energiområdet. Vi behöver upprätta en gemensam elmarknad kring genom att elnäten binds samman. EU bör medverka till åtgärder som syftar till att höja säkerheten i omoderna kärnkraftverk under deras återstående driftstid och till ytterligare åtgärder som syftar till att ställa om energisystemen i . I-världen borde också utnyttja avancerade kraftsystem och mer fokusera på kärnkraft och andra alternativa energikällor med tekniskt avancerade lösningar, därför att utveckling och introduktion av nya slag av kärnteknik bör främjas i stället för att motarbetas, eller rentav förbjudas, som läget är här i . Vad vi måste göra är i stället att se långsiktigt framåt, att använda och utveckla teknikerna i stället för att motarbeta vetenskapen inom kärnenergiområdet. Jag upprepar : Tillåt kärnteknisk forskning, och stimulera till nya former av energianvändning! Det är den enda vettiga vägen att möta framtiden. Kämpa inte emot utvecklingen inom det här området, som sker , utan möt verkligen framtiden! Jag tänker avsluta med att yrka bifall till vår enda reservation som heter nr 11. 163 (): Jag vill inleda med att yrka bifall till reservation 3 i utrikesutskottets betänkande om internationell miljöpolitik. Den har vi i tillsammans med och , och den handlar om att införa en internationell miljödomstol, vilket jag tänker ägna detta anförande åt. Vi ärver inte jorden av våra föräldrar vi lånar den av våra barn. Så löd den gamla klyschan från miljörörelsens 1970-tal, och nog gäller detta allmängiltiga budskap för både tidigare och kommande generationer, både i och i andra länder. På samma sätt som människan enligt liberalismen inte har rätt att skada andra människor har vi inte heller rätt att förstöra kommande generationers möjlighet att växa upp i en god miljö. På jorden finns det mesta som vi behöver. Det handlar om luft, vatten, jord, solenergi och annat som fungerar i livsnödvändiga system tillsammans med det levande. Men de här naturtillgångarna är inte oändliga. Därför måste vi hushålla med resurserna. Även om vi inte kan förutspå hur kommande generationer kommer att vilja leva sina liv eller hur människor och djur kommer att vara är det inte speciellt djärvt att ändå göra antagandet att dessa också kommer att vilja ha rätten till rent vatten, frisk luft och en uthållig miljö. Därför stöder vi i förvaltarskapstanken. Hoten mot miljöutvecklingen i världen ligger inte i globaliseringen. Avgaserna och föroreningarna skyr ju inga nationsgränser. Därför behöver de bemötas med mer globalisering. Men framför allt måste solidariteten och miljömedvetandet globaliseras. Även om marknadsekonomi är grunden för att lösa många miljöproblem, både globalt och lokalt, krävs det att staterna sätter upp tydliga lagar och spelregler för att förhindra miljöförstöring. Det ska kosta för företagen att skita ned, på ren svenska. Mer behöver satsas på olika föroreningsrätter, global skatt på koldioxidutsläpp med mera. Ansvaret för hållbar utveckling vilar ändå tyngst på oss i den rika västvärlden, men utvecklingsländerna måste också ha egna alternativ. Vi måste också våga ställa relevanta krav på dem. Det är vår moraliska skyldighet att nedmontera västvärldens nationalstatsegoism, genom att till exempel avskaffa hinder för utveckling, rasera tullmurar och skulder, men också genom möjligheter till utveckling genom bistånd. Skyddet av miljön ska inte ses som något lyxmål, något som de fattiga kan bekymra sig om när de har nått en viss levnadsstandard. Här måste vi ha ett aktivt miljöbistånd för att sanera ofta redan skadade miljö och också införa miljövänlig teknik. Liberalism handlar mycket om utvecklingsoptimism. Det handlar om att vi vill motverka växthuseffekten, som utgör det största globala miljöhotet . Det handlar om att höja skatterna på miljöfarliga utsläpp och i stället sänka beskattningen av arbete. Det handlar om att införa en europeisk koldioxidavgift för att stoppa luftföroreningar och försurning, som gärna kan bli på internationell nivå efterhand. Men framför allt vill vi liberaler skapa ett internationellt regelverk för att kunna sätta dit miljöbovar och ställa krav på progressiva miljöreformer hos länderna. lider det globala samarbetet i miljöfrågorna brist på starka institutioner. Internationella miljökonventioner är väldigt viktiga och bra. Men hur effektfulla blir de om vi inte kan genomdriva dem på allvar? Då blir det mest tomma men vackra ord. Genom att inrätta en internationell miljödomstol skulle internationella ramverket på miljöområdet kunna stärkas och ett fungerande sanktionssystem komma till stånd. Det skulle i sin tur främja efterlevnaden av alla de internationella miljökonventioner vi har och som faktiskt är verksamma och bra. På global miljönivå står en rad organ med i centrum. Inom FN-systemet har vi FN:s miljöprogram, , som jag tror att fler talare kommer att nämna. Vi har Kommissionen för hållbar utveckling, Commission on Sustainable Development, CSD, och diverse olika miljökonventioner och initiativ, exempelvis toppmötet i . Men det saknas institutioner som kan följa upp dessa beslut fullt ut. Vi har ingen internationell miljödomstol , även om den i har en särskild miljökammare. Det sker förvisso diskussioner om hur , , skulle kunna stärka sin roll. Men jag tror inte att det räcker om vi vill implementera exempelvis Kyotoprotokollet. Vi behöver en domstol då miljöfrågorna kanske är de mest gränsöverskridande globala problem vi har . Inspirationen kan vi hitta från andra fält på den internationella agendan. Se exempelvis till ICC, den , Krigstribunalen i och andra olika internationella domstolar. De har varit svårt och kämpigt att få i gång dessa. Många länder har vägrat att engagera sig. Det gäller inte minst om vi tittar på miljöfrågorna. Här har en viktig roll att spela för att se till att någonting händer. Sist men inte minst: En liberal, global miljöpolitik tar alltid sin utgångspunkt i det personliga engagemanget. Vi måste uppmärksamma att individens initiativ ofta varit nyckeln till en mer miljövänlig värld. Skulle av västvärldens befolkning börja köpa exempelvis rättvisemärkta och miljömärkta produkter skulle det förändra världen mer än allt bistånd gör tillsammans, säger en del internationella organ. Minns bara vad som har hänt på hemmaplan. De svenska konsumenternas efterfrågan på miljövänligt toalettpapper och återvinningsbara kaffefilter har drivit bort miljöskadliga produkter från marknaden. Miljöförstöring och resursslöseri beror i stor utsträckning på att miljön har betraktats som en fri tillgång som man kan hantera hur som helst. Äganderätter och ekonomiska styrmedel är därför bra exempel på hur man kan ha effektiva metoder för att använda marknadskrafterna i miljöpolitiken. Här har vi alla ett ansvar. Jag vill avsluta med någonting som jag tycker är viktigt i all politik och inte minst i miljöpolitiken. Vill man förändra världen måste man börja med sig själv. Det gäller inte minst oss som lagstiftar i denna kammare. Först då kommer politiken att bli allvar. 164 (): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation nr 9. har ytterligare en reservation. Den står vi naturligtvis också bakom. Det är lätt att känna sig maktlös och otillräcklig inför miljöproblemen som världen står inför. Det är enorma utmaningar för att lyckas vända de levnadsmönster vi har byggt upp och som tyvärr inte alltid är långsiktigt hållbara. För att få bukt med problemen krävs det mer internationellt samarbete och framför allt snabba åtgärder. I kapitel 4 i Millenniedeklarationen står det: Skydd av vår gemensamma miljö. Vi ska göra vårt yttersta för att befria hela mänskligheten, framför allt våra barn och barnbarn, från hotet om ett liv på en planet som är oåterkalleligt förstörd av mänskliga aktiviteter och vars naturtillgångar inte längre räcker för människornas behov. Detta är underskrivet av så många ledare och över 190 länder. Enigheten är stor och har länge varit stor om att västvärldens produktions- och konsumtionsmönster inte är långsiktigt hållbara. Skulle alla människor i utvecklingsländerna ha samma levnadsstandard som västvärlden har skulle planeten jorden inte räcka till. Var skulle då allt avfall ta vägen? Hur skulle då försörjningen av råvaror garanteras till alla? Begreppet hållbar utveckling definieras ofta som en utveckling som tillgodoser dagens behov utan att äventyra kommande generationers möjlighet att tillgodose sina behov. Generationsperspektivet återspeglar väl de principer som är grundläggande för förhållningssätt till miljön, den så kallade förvaltarskapsprincipen. För att lösa många av de mest hotande problemen krävs en effektivisering av vår egen energi- och resurshantering och teknisk hjälp till utvecklingsländerna för att hoppa över smutsiga steg i utvecklingen. Där råder en samsyn från utskottet. Det internationella miljösamarbetet måste präglas av ökad forskning för att utveckla hållbar teknologi och effektiva system som överförs från västvärlden till utvecklingsländerna. Men det behövs också en starkare internationell miljöinstitution som kan övervaka miljökonventionerna och främja informationsutbyte, kunskapsuppbyggnad med mera. EU:s roll för den hållbara utvecklingen kan inte överskattas. Unionen måste i ökad utsträckning integrera miljöperspektivet i övriga politikområden i samarbete med utvecklingsländerna. EU-länderna måste leva upp till Kyotoprotokollet om klimatförändringar genom kraftfulla insatser på hemmaplan och i synnerhet en ökad samordning på energiområdet. I avsnittet om miljö och säkerhet tycker jag att två yrkanden har fått ett bra mottagande. Vattnet kommer att bli flaskhalsen för människor i den fattiga världen. Det gäller vid inflyttning till städer men också när man ser vattenbristen i städer. Man kan läsa i Omvärldsbilder, som speglar den nya världskultur som växer fram, om FN-systemets och frivilligorganisationernas arbete med humanitära katastrofer. står att läsa att hela den befolkningsökning som väntas blir cirka tre miljarder fram . Från dryga sex miljarder kommer befolkningen att öka med ytterligare tre miljarder. Det visar sig nämligen att hela den ökade befolkningen och en liten del därtill kommer att bo i städer. Det blir inte som man tidigare fruktat i jättelika megastäder med 10 miljoner invånare, utan det handlar om städer med omkring en halv miljon människor. Det är någonting som vi måste ta på fullt allvar. Så länge som två miljarder människor saknar elektricitet och bränsle finns inte förutsättningar för att avskaffa fattigdomen. Så länge som de hänvisas till djurspillning och brännved går det inte att få i gång en positiv utveckling. Det är därför hög tid att vi genom internationellt samarbete hittar sunda strategier för den globala energiförsörjningen. Det gäller såväl för fattiga länder som för västvärlden. Vi måste utgå från förnybara källor för att minska koldioxidutsläppen. Energin måste göras tillgänglig för alla även på landsbygden. Visst är det välkommet att EU erkänner energins stora betydelse för fattigdomsbekämpningen och att man i EU har inrättat ett partnerskap mellan unionen, energiföretagen och . Men hur ska det tas på allvar om det inte avsätts några pengar? Risken är att det än en gång blir vackra ord utan egentligt innehåll. satsas i utvecklingsländerna på energiutveckling. Men i stort sett samtliga satsningar rör kommersiell energi som inte är långsiktigt hållbar. Dessa satsningar har en lång livslängd, och är inte möjliga att avveckla när så önskas och när vi har funnit mer hållbara lösningar. För att möjliggöra en mer långsiktigt hållbar utveckling i dessa länder är det oerhört viktigt att vi redan nu skapar incitament för att bistå med bästa möjliga teknologi för ett hållbart energiutnyttjande. Jag vill också nämna lite om institutioner. För att styra upp det globala samarbetet i miljöfrågor måste det till starkare institutioner för internationell miljö. Visst är de internationella miljökonventionerna viktiga. Men vad spelar det för roll om de inte efterlevs? Som det ser ut saknas det alltför ofta möjligheter att genomdriva att kraven efterlevs. står starka ekonomiska krafter mot de små och svaga. Det är förödande på lång sikt, och därför måste kontrollmekanismer och bindande beslut alltid kopplas till undertecknande av konventionerna. vill därför inrätta en internationell miljödomstol som skulle stärka det internationella ramverket på miljöområdet. Till en sådan domstol skulle knytas ett fungerade stationssystem som skulle gälla för alla. Avslutningsvis vill jag säga att många hade förhoppningen att toppmötet i skulle omvandla våra ambitioner om en hållbar global utveckling i konkret handling. Så blev det dessvärre inte. Men det gäller att inte ge upp. och EU har en oerhört viktig uppgift i att driva på i det internationella miljösamarbetet och tackla trögheten i de internationella förhandlingarna. Grundprincipen måste vara att ekonomisk tillväxt inte får ske så att klimat, miljö eller vår hälsa äventyras. Men, fru talman, klockan tickar! 165 SERMIN ÖZÜRKÜT (v): Jag skulle först vilja säga att i grunden instämmer i regeringens politik om internationella miljöfrågor. Men det finns en skillnad, där vi anser att denna politik är otillräcklig. Vi förutsätter att regeringen gör mer långtgående åtaganden framöver. Skillnaden handlar om regeringens behandling av vattenfrågan. Vi delar utskottets bedömning att rent vatten är en förutsättning för livskvalitet, ekonomisk och social utveckling samt för ett väl fungerande ekosystem. Vi delar även regeringens bedömning att globala vattenfrågor ska diskuteras i ett genusperspektiv. Tillgång till rent vatten har en särskild påverkan på levnadsvillkoren för utvecklingsländernas kvinnor, som ofta är ansvariga för vattenhämtning, hygien, hälsa, matlagning, tvätt och hushållsjordbruk. Speciellt när det gäller vattenförsörjning och avloppshantering i världen börjar dock alltfler ifrågasätta om den privata sektorn verkligen kan förse fattiga med vatten. Kritiken kommer inte bara från de så kallade aktivisterna. I en rapport från FN konstateras att privatisering av vatten utan urskiljning leder till nya problem. Exempelvis ligger problem med korruption på ett plan som varken offentliga eller privata företag rår över. I FN:s rapport konstateras också att den styrka som finns inom den privata sektorn också kan uppnås av den offentliga sektorn. Den stora utmaningen kan bli en offentlig sektor som reformerar sig själv genom att ta emot råd och stöd från andra offentliga vattenföretag runtom i hela världen. började den offentliga sektorn ifrågasättas för sin brist på effektivitet i stora delar av världen. Samma sak gäller i högsta grad vattenförsörjningen. och utövar påtryckningar på fattiga länder för att de ska sälja ut sina vattenverk till multinationella bolag. Detta görs med argument om att fri konkurrens leder till ökad effektivitet. EU är positiv till förslag av denna karaktär, eventuellt beroende på att flera av de stora vattenföretag som tar över distribution runtom i världen är europeiska. Men ett motstånd mot detta växer fram i världen. En internationell koalition av enskilda organisationer och fackföreningar bildades vid i . The Blue Planet jobbar med att mobilisera det civila samhället och utmanar planerna på att privatisera jordens dricksvatten. Kampen mot privatisering har redan gett resultat. , i Cochabamba i , tvingade befolkningens protester myndigheterna att backa och ta tillbaka beslutet om utförsäljning av vattenförsörjningen. Befolkningen insåg att vattnet skulle bli mycket dyrare, och en källa för en liten minoritet att göra sig själv ännu rikare. är detta åter en angelägenhet. Exemplet från beskriver de problem som lån från och kan medföra för olika vattenprojekt. Privatiseringar av vatten är något som har uppmuntrat. Problemet är att vatten är en livsnödvändighet för människor och inte kan betraktas som vilken vara som helst på en marknad. och ställer krav på att vattenverk och liknande ska privatiseras för att bevilja lån till landet. Detta sätter stor press på det enskilda landet att acceptera lånevillkoren eftersom det finns ett stort behov av nya medel. Den har via sin representant i IMF och röstat för de lånevillkor som ställs på utvecklingsländerna. Inte har röstat emot ett vattenprojekt som ska privatiseras. Officiellt är den svenska linjen att det är självklart att lånevillkoren ska anpassas utifrån utvecklingsländernas perspektiv. Men i praktiken sker ingen styrning av representanten i den nordisk-baltiska kretsen. Att rösta emot privatiseringarna kan vara ett steg på vägen till att vattnet, som är bland det viktigaste vi har här i livet, förblir en mänsklig rättighet och inte en handelsvara. Vi tycker att regeringen i alla internationella sammanhang, däribland EU och IMF, borde verka för att vatten inte privatiseras. Med anledning av detta yrkar jag bifall till vår reservation 7 under punkt 9. 166 (): Jag tänker inte börja den här debatten, som handlar om internationella miljöfrågor, med att plädera för att vi ska samla på oss ännu mer och bygga ut det som ger oss kanske det svåraste och giftigaste miljöavfall som finns över huvud taget. Det går snabbt att tillverka men det tar årtusenden, nästan årmiljoner, att fasa ut ur kretsloppet. Det gäller kärnkraften och kärnkraftsavfallet. För övrigt finns det inte ett enda ord om kärnkraft i betänkandet. Däremot finns det mycket om hållbar utveckling. När vi pratar om hållbar utveckling är det närmast en fråga om att tillskapa mer av förnybara energikällor för att klara det. Om vi ska ha en hållbar utveckling är miljöfrågorna av fundamental betydelse. Föröder vi miljön har vi ingen framtid på detta klot.