prot · GR09127 · 2004-06-14 00:00:00 — Jag följer naturligtvis utvecklingen noga när det gäller beskattningen av boendet. är jag emellertid inte beredd att föreslå några ytterligare förändringar. Beträffande övriga frågor kan jag egentligen inte säga mer än det jag sade i ett interpellationssvar till så sent som nämligen att regeringen avser att återkomma med förslag om förmögenhetsskatten i samband med budgetpropositionen . 126 (): Förmögenhetsskatten i vårt land är för den del av den skattepliktiga förmögenheten som är över 1 ½ miljon kronor för ensamstående och 2 miljoner för gifta. Den självständighet som vi är så stolta över att vi har i vårt land försvinner alltså helt plötsligt. Det individuella ägandet försvinner för den som gifter sig. Man är inte längre två individer utan man sambeskattas i stället. Men det räcker inte med det. Det gäller för den som är gift eller har barn tillsammans med den som man lever ihop med. De som inte är gifta med varandra utan som väljer att vara sambo i stället och som inte har gemensamma barn de sambeskattas inte! De är fortfarande två åtskilda individer med egna liv och egna ekonomier. Om man gör tankeexperimentet att två sambor som inte har gemensamma barn väljer att gifta sig eller får barn tillsammans är den förmögenhet som de har inte längre deras enskilda förmögenhet. Då sambeskattas de. Då får de en förmögenhetsskatt som ökar med eftersom den skattefria delen av förmögenheten sjunker från 3 till 2 miljoner. Det betyder att människor som väljer att gifta sig med varandra får räkna med att betala i förmögenhetsskatt för att de valde att gifta sig i stället för att vara sambor eller för att de valde att få barn tillsammans med varandra i stället för att ha med sig barn från någon annan kull. Detta tycker jag är direkt skamligt. Man kan fråga: Ska samhället verkligen ha i uppgift att på detta sätt göra ett avståndstagande mot själva äktenskapet, att man inte ser äktenskapet som något som man ska vara särskilt rädd om utan att det i stället ska kosta att vara gift? Nej, så ska det naturligtvis inte vara. En modern människa som lever i detta sekel måste inse att det är förhistoria att sambeskatta två individer på detta sätt. Alltså: Vanliga inkomster sambeskattas inte, men förmögenheter sambeskattas. Då är du inte längre en individ i . i säger att förmögenhetsskatten är godtycklig. Den är inte jämställd, och den är möjlig att manipulera. Man kan göra som jag gjorde i min interpellation, nämligen fundera på vem som egentligen är förmögen i . Jag har tittat i svenska ordbok. Där står det att den som är förmögen är en person som är väl försedd med ekonomiska tillgångar som medger en bekväm tillvaro. Enligt samma ordbok är en förmögenhet en större mängd av ekonomiska tillgångar. Men, herr talman, i vårt land belönas den som skatteplanerar. Den som är sambo i stället för gift belönas. Den som inte skatteplanerar får betala. Den som gifter sig i stället för att vara sambo får betala. Finansministern har i interpellationssvaret inte svarat på mina frågor, men jag har några andra frågor som jag kan ställa i stället. Anser finansministern att den änka som bor i ett attraktivt bostadsområde är en förmögen person även om hon inte har några realiserbara tillgångar förutom sitt hus? Anser finansministern att förmögenhetsskatten är en rättvis och jämlik skatt? Anser finansministern att samhället ska uppmuntra samboende i stället för äktenskap? 127 (): Förmögenhetsskattens vara eller inte vara har varit i politikens fokus . Som det har sagts i debatten råder det en relativt stor enighet om förmögenhetsskattens skadliga effekter för god utveckling och tillväxt i och vikten av att ta bort den orättvisa och lotteribetonade skatten. Skiftande signaler med stor spännvidd har skapat många frågetecken kring regeringens inställning till förmögenhetsskattens fortsatta existens. Finansministern har tidigare hänvisat till förhandlingarna med stödpartierna och som i varje fall en del av orsaken till att förmögenhetsskatten, som är skadlig för tillväxt och utveckling i vårt land, fortfarande biter sig kvar i det svenska skattesystemet. Man kan förstå att förhandlingar sker och att saker och ting utreds. Men den här skatten är farlig, och den tar betydligt mer än den ger. Få förstår varför den över huvud taget kom till. Som sagts är egnahemsägare, småhusägare, särskilt utsatta för denna skatt när den kombineras med fastighetsskatten. De sammanställningar som , , har gjort visar att förmögenhetsskatten till betydande del tas ut på det egna boendet och att människor med begränsade förmögenheter i större utsträckning betalar förmögenhetsskatt på småhus för permanentboende. Finansministern säger i svaret på min interpellation att dessa siffror i sig inte är speciellt anmärkningsvärda. För dem som drabbas är de inte bara anmärkningsvärda och svåra att förstå utan också ytterst plågsamma. Det kan jag försäkra. En annan aspekt är att som vi bejakar turism i olika former avfolkar vi med denna skatt delar av vårt land, framför allt kustsamhällen med fastigheter som är högt taxerade, och försvårar därigenom en aktiv turistnäring. För mig som västsvensk är detta givetvis speciellt aktuellt med den bohuslänska kusten. Finansministern nämner också den begränsningsregel för fastighetsskatt som tillkom 2001. Faktum är att fastighetsskatten och förmögenhetsskatten i kombination fortfarande slår mycket hårt framför allt mot människor som har fastigheter med höga taxeringsvärden. Det har inte förändrats. Det har lappats och lagats i ett sjukt system, där den enda boten är att ta bort det onda. Och i det här fallet är det onda förmögenhetsskatten. Socialdemokraterna och deras stödpartier tycks ha stora problem när det gäller många frågor, inte minst förmögenhetsskattens vara eller inte vara. Den obeslutsamhet som vi nu tyvärr har vant oss vid skadar landet och är en faktor som hindrar tillväxt och utveckling i , något som vårt land så innerligt väl behöver just . Varför fortsätter den att administrera en skatt som driver kapital ur landet och missgynnar kapitalbildning, riskvillighet, investeringar, nyföretagande och missgynnar vanliga egnahemsägare och gynnar dem som är riktigt rika och har bäst möjligheter att tillse att de slipper skatten? Vad är egentligen anledningen till att förmögenhetsskatten är kvar, ? 128 (): Det hör till att man ska tacka för svaret. Men det är litet svårt den här gången eftersom jag praktiskt taget inte har fått något svar. Jag får i stället tacka finansministern för att han faktiskt är här, och kanske särskilt , när det finns annat som drar, inte minst i TV-sammanhang, än en interpellationsdebatt. Mina frågor handlade bland annat om statsministerns uttalande att det tyvärr finns ett inslag i förmögenhetsskatten som gör att den börjar bli frivillig. Utifrån detta drar statsministern slutsatsen att det är värt att reflektera över om förmögenhetsskatten över huvud taget ska finnas kvar. Min ena fråga utifrån detta är om finansministern delar statsministerns uppfattning. Den andra frågan handlar om vilka åtgärder finansministern tänker vidta för att förmögenhetsskatten ska avskaffas. Men detta vill finansministern alltså inte diskutera. Låt oss då i stället tala om grunden för ett sunt skatteuttag, nämligen frågor om rättvisa och solidaritet. Tycker finansministern att det är rättvist och solidariskt att inte mycket rika människor behöver betala förmögenhetsskatt eller att personer med ett enskilt aktieinnehav som motsvarar av bolagets röstvärde inte betalar förmögenhetsskatt? Är det rättvist och solidariskt? Är det rättvist och solidariskt att jordbruk och jordbruksfastigheter är undantagna från förmögenhetsskatt? Det gör att det finns en och annan som inte avser att leva på sitt jordbruk men som genom detta ägande slipper förmögenhetsskatt. Är det rättvist om man nu jämför med till exempel fiskaren i som får betala fastighetsskatt och förmögenhetsskatt för sitt strandnära boende? Är det rättvisa? Är det rättvist och solidariskt att människor med kunskaper och tillgång till expertis har oändligt mycket lättare att klara sig undan förmögenhetsskatten än den som saknar denna expertis? Är det rättvist och solidariskt, finansministern, att ha en förmögenhetsskatt som inte besvärar höginkomsttagare men som är en extra bestraffning av egnahems- och sommarstugeägare? Många, inte minst i min valkrets , berättar om en känsla av maktlöshet, en ekonomisk strypsnara som dras åt liknande den spanska garrotteringen, som jag har fått som ett exempel. Är det rättvist och solidariskt att de ekonomiska förhållandena för jämförbara familjer, familjer av samma struktur och med samma inkomstläge, blir så olika beroende på var i man bor detta beroende på boendeskatter? Jag skulle gärna vilja höra finansministerns synpunkter på rättvisa och solidaritet när det gäller dessa beskattningsfrågor. 129 (): Jag beklagar att jag sent anmälde mig till debatten, men jag var på ett intressant seminarium anordnat av allas vårt , som handlade om något så oerhört intressant som den kommunala skatteutjämningen, skatteutjämningen mellan kommuner och landsting. är ju något som vi alla numera litar på. Inte minst både socialdemokrater och moderater har god anledning att luta sig mot denna utmärkta institution här inom . Låt mig dock gå vidare till interpellationerna och säga att det alltid är lika trevligt att debattera med statsrådet om de här sakerna. Jag skulle vilja börja med det ideologiska och fråga: Är förmögenhetsskatten en bra skatt enligt principen skatt efter bärkraft? Våra två partier är eniga om att den grundläggande principen för all beskattning är att vi ska ha skatt efter bärkraft. Men utvecklingen har gått dithän att det är som flera av mina vänner från här talat om, nämligen att just förmögenhetsskatten har blivit ett lotteri. Generaldirektören för det tidigare säger att förmögenhetsskatten har blivit en frivillig skatt. Det har flyttats så oerhört stora summor utanför detta land 500 miljarder visar en utredning från dåvarande att man kan säga att det finns någon rättvisa i denna skatt. har vi hört finansministern säga att det ändå är så att den översta kvartilen kanske betalar bortemot av den förmögenhetsskatt som betalas in. Då skulle man kunna tycka att detta är en god sak. Men problemet är att det inom denna kvartil, och även inom andra kvartiler, för enskilda individer blir fruktansvärt orättvist. Många människor känner sig plågade framför allt av det som tagits upp här, nämligen av att en så stor del av förmögenhetsskatten kommer från höjda taxeringsvärden. Det gör att det finns en rent social sida i detta. Människor känner inte längre att, som så väl uttryckte det, villaägarna ska vara en del av vårt folk. Alltför många känner sig otroligt pressade. Man kan inte påverka den egna förmögenhetsskatten. Det är andra som påverkar den genom att de flyttar in. Är det inte så orimliga effekter för ett fåtal människor att detta är en grund för att man måste göra någonting mera radikalt än de i och för sig goda åtgärder som statsrådet vidtagit här? Det finns ett systemfel i hela förmögenhetsskattedebatten. Det visar också det som hänt . Det gäller då inte bara statsministerns uttalande om att den här skatten kanske borde avskaffas. I skatteutskottet, där och jag sitter med, har vi hört att förmögenhetsskatten är en alldeles lysande skatt. I talar en annan utmärkt socialdemokrat om denna skatt som en alldeles utmärkt skatt. har, tror jag, just sagt men det har kanske inte kommit ut ännu att det måste vara nya regler för vissa delar på förmögenhetssidan. På något sätt blir det hela alldeles orimligt. Jag får väl återkomma till detta i nästa inlägg men vill nu bara fråga: Tycker statsrådet att den här skatten uppfyller de krav på skatt efter bärkraft som folkpartister, liberaler och socialdemokrater har varit eniga om? 130 Finansminister (): Svensk ekonomi har , efter regeringsskiftet , utvecklats snabbare än ekonomin i övriga EU-länder. Många av dessa övriga EU-länder har inte någon förmögenhetsskatt, och de har inte alls haft en lika god utveckling. Av det drar jag inte slutsatsen att det finns ett sådant oavvisligt samband men är kanske något förvånad över den enorma vikt som interpellanterna lägger vid förmögenhetsskatten, som omfattar några få miljarder kronor i vår ekonomi om drygt 2 300 miljarder. Jag tror inte att man ska överdriva förmögenhetsskattens vikt och roll i hela vår ekonomi, utan det handlar kanske om helt andra proportioner. Dessutom tror jag att interpellanterna är väl medvetna om att det, naturligtvis, finns en del skönhetsfläckar och problem med förmögenhetsskatten. Det är därför som regeringen tillsatte en särskild utredning, , som tittat närmare på både förmögenhetsskatten och arvs- och gåvoskatten men också på en del andra av våra skatter. Regeringen har också, vilket jag har redovisat i mitt interpellationssvar, vidtagit en rad åtgärder för att säkerställa förmögenhetsskatten och fastighetsskatten just för att se till att få bort en del av de svårigheter som funnits. Framför allt har regeringen där sett till att personer med låga inkomster via begränsningsregler, ändrade förmögenhetsskatteregler och annat har fått bättre villkor. Det är kanske också något märkligt att interpellanterna hävdar att försvinner ut ur landet på grund av denna förmögenhetsskatt, som de själva säger egentligen inte betalas av de rika människorna utan betalas av andra med betydligt mindre inkomster. Argumentationen verkar inte hänga ihop på något sätt. Om det nu försvinner väldigt mycket kapital utomlands därför att man är rädd för att de som har höga inkomster tvingas betala så oerhört mycket i förmögenhetsskatt borde logiken egentligen vara en annan. Jag tror att man ska värdera förmögenhetsskatten på det sättet att den inte har den enorma betydelse som dess vedersakare ofta framför. Det finns skäl att göra ändringar både nu och . Det är därför som vi noga ska titta på olika förslag. Jag kan bara konstatera att jag inte har hört ett enda argument som inte förts fram förr i diskussionen här i kammaren och i andra sammanhang. Det visar kanske att fantasilösheten präglar interpellationerna mer än någon form av konstruktiva idéer om hur vi kan utveckla vårt skattesystem. Det råder ingen tvekan om att den som har ett småhus aldrig har haft så låga kapitalkostnader för sitt boende som . Det måste man också väga in i bilden. Det är faktiskt så att den som har betalat av sina lån och den som har mycket låga lån inte har några kostnader alls eller mycket låga kostnader. Även den som har relativt omfattande lån har lägre kapitalkostnader än som varit fallet genom den utomordentligt låga räntenivå som vi har. Detta har betytt väldigt mycket mer än skatterna för att sänka boendekostnaderna. Det har ingen av interpellanterna velat upptäcka eller ens vågat nämna i debatten. Jag kan förstå det politiska syftet den godbiten vill man över huvud taget inte höra talas om. 131 (): Det är inte bara så att vi litar på , utan vi vill också införa detta med hushållsnära tjänster. Frågan är bara om finansministern vill det. Jag må säga, herr talman, att jag blir ganska förvånad när jag hör vår finansminister vara så häpen över att vi lägger sådan vikt vid några få miljarder. Om det var så vore det väl ingen suck för finansministern att biträda vår uppfattning och säga: Är det här så väldigt viktigt kan vi väl ta bort de där få miljarderna. Jag tror att jag har växt upp under andra omständigheter än finansministern i alla fall verkar det vara så när jag försöker förstå finansministerns inställning både till beloppet miljarder och till det här med skulder. Vi verkar skilja oss ganska markant från varandra. Jag har fått lära mig att man alltid ska göra rätt för sig och aldrig sätta sig i skuld. Man ska heller inte köpa på avbetalning, för det lönar sig aldrig utan kostar bara mer. Lån kan tas till riktigt stora saker, men i övrigt gäller att spara före köp. Så har jag och många med mig levt, och så har väldigt många äldre människor gjort. Man har köpt hus, man har tagit lån, man har betalat sina räntor och amorterat på sina lån därför att man har lärt sig att det är det man ska göra. på ålderns höst har man i princip husen färdiga. har man försakat mängder med saker semesterresor, nyare och större bil, allt annat som man kunde ha valt att lägga pengarna på. Men man har tyckt att det var viktigare att göra rätt för sig och att vara skuldfri. Jag förstår det resonemanget. Frågan är om finansministern gör det. Men vad händer med de här människorna? Helt plötsligt har de fått veta att de är förmögna, inte för att de själva någonsin har haft den uppfattningen men för att samhället säger det. De bor i ett hus i ett attraktivt område som har fått ett högt taxeringsvärde. De har betalat av det mesta på sin skuld, och ska de betala förmögenhetsskatt. De har fått en förmögenhet, men det är bara på papper. Alla har påpekat detta. Det går inte att skicka in två fönster för att betala skatten. Inte förrän huset är sålt finns det några tillgångar över huvud taget. Det samhälle som vill straffa människor som vill leva ärligt och göra rätt för sig och som tycker precis så som vår statsminister en gång sade den som är satt i skuld är icke fri är väl ett väldigt underligt samhälle. Människor som inte vill sitta i skuld bestraffas . Men de som bor i hyreslägenhet, köper en ny bil vart och och åker på utlandssemester, unnar sig av livets goda, köper en ny TV med de allra senaste finesserna på lån, har inga pengar på banken, för de har levt upp sina tillgångar, behöver inte betala någon extraskatt. De har levt upp sina pengar, och de behöver inte betala någon förmögenhetsskatt. De som har sparat och försökt göra rätt för sig måste göra det. Vilken familj borde samhället enligt finansministerns uppfattning stödja och stötta? Vilken familj är den som är ett gott föredöme? Jag är klar över min uppfattning. Jag tror fortfarande att det är värdefullt att leva efter moralen i den gamla Lyckoslantens Spara och Slösa. Om det är också finansministerns uppfattning borde förmögenhetsskatten avskaffas. 132 (): Jag kan konstatera att vi fortfarande inte har fått några svar på våra konkreta frågor. Bristen på fantasi gäller väl i så fall en tvåvägskommunikation i just den här debatten. Det tycker jag att man kan konstatera. undrar varför vi lägger så stor vikt vid förmögenhetsskatten och varför vi så gärna vill debattera med just honom om denna skatt. Vi lägger stor vikt vid förmögenhetsskatten därför att dess konsekvenser är så allvarliga och kännbara för vanliga människor i detta vårt . Det är anledningen. Inom EU överger alltfler länder förmögenhetsskatten. Bland 30 medlemmar finns skatten kvar i 8 länder. avskaffades skatten i , , och . Utredningsförslag finns om att slopa eller sänka förmögenhetsskatten även i och . är det land som tar ut den högsta skatten särskilt på små förmögenheter. Svenskar klassas snabbt som rika, som har nämnts tidigare i debatten, om man äger ett småhus. Detta gör att förmögenhetsskatten ofta utgör en extra fastighetsskatt. Som sagts betyder detta sammantaget att de som är riktigt rika slipper och har bäst möjlighet att undandra sig skatten, som de som betalar skatten ofta är småhusägare som har varit flitiga och amorterat ned sina skulder utan att för den skull ha stora eller höga inkomster. Denna dubbelmoral har bidragit till en allmän uppluckring av skattemoralen som är besvärande. En oredovisad svart sektor i detta svenska samhälle som kanske uppgår till är givetvis ytterligare en försvårande faktor. Förmögenhetsskatten tas ut oavsett om förmögenheten genererar löpande inkomster eller ej. Detta strider mot en grundläggande princip för svensk beskattning, nämligen att man inte ska beskatta något förrän skattebasen gett pengar att betala skatten med. Regeringen har uppenbarligen insett att den likviditetsdränering som skatten medför skapar problem för betydande grupper och har därför fortsatt lappandet och lagandet i ett obsolet system. Eftersom den här frågan inte är ny och eftersom problemställningarna definitivt inte är nya undrar jag om landets finansminister har någon uppfattning egen uppfattning, regeringens uppfattning eller regeringens och samarbetspartiernas uppfattning om när den orättvisa, destruktiva och tillväxtfientliga förmögenhetsskatten kan försvinna från den svenska skattekartan. 133 (): Finansministern sade att vi inte ska överdriva betydelsen av förmögenhetsskatten. Välkommen till , finansministern! Jag vågar påstå att det inte finns någon fråga som är så aktuell i min valkrets som förmögenhetsskatten. slår , när den är på tapeten, möjligen den frågan. Annars slår frågan om förmögenhetsskatten alla andra frågor och har gjort det under de år som jag har suttit i . Det beror på att människor faktiskt tvingas bort från sina bostäder. Det gäller den ursprungliga befolkningen. De har ingen glädje av att räntorna på lånen är låga . De har bott i sina fastigheter sedan många generationer tillbaka. Det gäller fiskare och småbönder i havsbandet. De kan inte längre bo kvar i sina fastigheter. Detta är en enorm fråga, och den har, för att citera finansministern, enorm betydelse för alltför många människor. Det är en stor och besvärande fråga. Då kan man se att det inte lyser i många fastigheter i , Hunnebo eller Grebbesta. Det är mörkt. Det i sin tur gör att det är svårt att leva upp till de förhoppningar som inte minst regeringen har när det gäller turism i de här landsändarna. Det här är en enormt stor och svår fråga i min valkrets och säkert i flera andra. Jag fortsätter på temat rättvisa och solidaritet. Finansministern har inte svarat på mina frågor om det. av dem som har inkomster betalar förmögenhetsskatt. De har alltså en mycket måttlig inkomst, och på den betalar de i förmögenhetsskatt . Det är naturligtvis uppgifter från . Det är ingen avancerad gissning att det här i stort sett gäller pensionärer. Av dem som har de högsta inkomsterna, , betalar förmögenhetsskatt. Man skulle kanske tro att för människor med de inkomsterna skulle det vara svårt att inte komma upp till en förmögenhet som är så stor att det skulle utgå skatt på den. Av till exempel regeringens 22 ledamöter, som ju ligger i det inkomstskicket, är det bara fyra som betalar förmögenhetsskatt. Det är fortfarande uppgifter från och siffror. Finansministern tillhör dem som har en förmögenhet som det utgår förmögenhetsskatt på. Av alla de andra 18 är det en som har köpt en jordbruksfastighet och därför klarar sig, om jag säger så. Men alla de andra torde antagligen vara osedvanligt generösa eller ha planerat väldigt väl. Är det rättvist och solidariskt, finansministern, att låginkomsttagare som pensionärer som inte kan planera bort en förmögenhet grundad på boende ska betala förmögenhetsskatt men inte planerande höginkomsttagare? 134 (): Jag tillhör också de goda skattebetalare som betalar en häftig förmögenhets- och fastighetsskatt det ska jag gärna säga. Men det är inte det som jag tänker tala om. Statsrådet säger att det finns skönhetsfläckar i förmögenhetsskatten. Jag tycker att det är ett felaktigt valt uttryck. Tyvärr är den solkig. Det är en bättre uttryck än skönhetsfläckar. Om man har en tavla av hängande hemma på väggen behöver man inte betala någon skatt eftersom den betraktas som ett bruksföremål. Men om man lägger tavlan i ett bankfack räknas det som en investering som man får betala skatt för. En sådan skatt fungerar bara inte. Jag noterar att statsrådet än en gång undvek att svara på frågan: Borde man inte återinföra principen skatt efter bärkraft? Det är den centrala frågan i det här sammanhanget. Vi har låga räntor . Det tycker jag är jättebra. Det är ganska låga nominella räntor i hela världen. Att vi har kunnat dra fördel av det är delvis en följd av den skattereform som och Socialdemokraterna förtjänstfullt införde 19891990. var lite avvikande. De tyckte att man skulle gå ännu längre i den frågan.