prot · GR09127 · 2004-06-14 00:00:00 — Det statliga skogsbruket ska som sagt vara ett föredöme ur miljösynvinkel och ekologisk synvinkel. Statens bolag ska vara ett föredöme för andra skogsbolag. Som jag sade tidigare är i inlandet nedanför den fjällnära skogen skyddat. I handlar det om . är virkesbristen så akut att skogsbolagen till och med avverkar det som alltid lämnats tidigare: skogsridåer runt byar och fiskevatten, bergsbranter, myrholmar och så vidare. Förutom de som är sparade nedanför den fjällnära skogen är resten av de som är skyddat svårföryngrat och svårtillgängligt. Till stora delar är det mycket lågproduktiv fjällskog. Om läns- och skogsstyrelserna lyckas med sina mål enligt Levande skogar kommer av produktiva skogsmark att vara skyddad som reservat och biotopskydd 2010. Det kan väl inte vara möjligt att man medan inventeringen pågår och man faktiskt vet att alldeles på tok för lite är sparat ska fortsätta att hugga de värdefulla skogar som med stor sannolikhet är just dem som man skulle vilja spara när man har gjort inventeringen klar och hunnit fundera på saken? Om dessa skogar tillåts huggas ut innan man är klar med sina bedömningar av hur naturskyddet ska skötas så har vi ju missat hela grejen. Det förefaller fullkomligt orimligt att så ska ske. Vi har ju inget att skydda efter att vi har tagit det bästa. 201 Miljöminister (): Låt mig säga att jag håller med om väldigt mycket av det som och här säger om hur skogsbruk bör bedrivas. Visst är det så att det inte är behovet av avsättningar som ska vika om vi är i en situation med överexploatering av skog. Det finns väldigt mycket annat som kan göras i vårt skogsbruk . Det är just därför som vi ligger så fast som vi gör. Vi har varit mycket fast i vår linje att målen för avsättningar ligger fast. De är inte någonting som vi över huvud taget diskuterar. Vi slår inte till reträtt, utan vi ligger fast vi de mål som vi har satt upp. Det har också talats här om i vad mån vi spelar bort korten och avverkar den skyddsvärda skogen innan inventeringarna ens är klara. Jag vill starkt understryka att bakgrunden till det möte som vi ministrar med ansvar för skogen hade inte, som formulerade det i sin fråga, var att bestämma vilka skogar som ska avverkas. Det var tvärtom. Vi samlades för att diskutera hur inventering skulle hanteras. Det beslut vi fattade var just att vi skulle ha ett samråd. En viktig utgångspunkt för min del var naturligtvis att det hade förekommit avverkning. Det var just därför vi träffades, för att göra klart att det skulle vara ett samråd om hur det här skulle ske. Jag uttryckte också då detta skedde att jag förväntade mig att man avvaktade och inte avverkade . Så har heller inte skett sedan det här samrådet börjat. Precis som jag har uttryckt har det här samrådet fungerat väl. Min bedömning är att det här är ett väldigt viktigt samråd just för att skapa en bättre samsyn. När vi slog fast miljömålet för Levande skogar, med målen för naturreservat och målen för frivilliga avsättningar, var detta ambitiösa mål. Vi har fortfarande mycket kvar. Vi måste göra stora satsningar för att komma dit. Det hör till de allra största satsningar vi över huvud taget gör i miljöpolitiken, och jag är hel enig med och om betydelsen av detta. Då är det också viktigt att vi håller fast vid den linje som vi har bestämt oss för. Jag ser inte att det är att backa, utan tvärtom. Det är en väldigt tydlig linje. Genom att vi gjort det har många intressenter förstått att det här är allvar. Det här är något som man måste beakta. Inte minst för många boende var det en överraskning att det faktiskt är ett tydligt miljömål som vi har att hantera. Konflikten har kommit på bordet. Och det är vi på miljösidan som har bidragit till det med den här utomordentliga inventeringen av statens skyddsvärda skogar. vet vi vilka skyddsvärda skogar som staten har. måste vi ge intressenterna tid att betrakta den här inventeringen och diskutera hur man ska hantera den. Jag är övertygad om att det kommer att lära alla parter väldigt mycket och att det är en god grund för fortsättningen. 202 (): Jag väntar mig ett svar på varför man inte gick ut med rapporten på remiss. Det tycker jag hade varit mycket lämpligt att göra för att få ett bredare perspektiv. Miljöministern skriver i svaret på interpellationen att statens skogar ska förvaltas på ett föredömligt sätt för att trygga ett uthålligt skogsbruk på dessa marker. Jag hoppas att vi ska kunna ha ett föredömligt och uthålligt skogsbruk på all skogsmark. Ska nu statens skogar förvaltas på ett föredömligt sätt för att trygga ett uthålligt skogsbruk och vara ett föredöme när det gäller naturvårdshänsyn i skogen är det nödvändigt att avverkningarna inte heller sker innan en politisk process skett där man beslutat hur skyddet av skyddsvärda skogar ska ske och hur miljömålet Levande skogar ska utvecklas utifrån den nya kunskap som har kommit fram. Regeringen har möjlighet att ge direktiv till de bolag de äger som är verksamma i skogen. Regeringen har även möjlighet att skapa utrymme för skogsmyndigheten, och länsstyrelserna att fullfölja den politik som majoriteten har när det gäller skogen. Frågan är bara: Vet regeringen vilken skogspolitik den vill ha? Kan regeringen få ihop en sammanhängande och hållbar skogs- och miljöpolitik som skapar förutsättningar för att även andra aktörer som är beroende av skogens värden kommer till tals? Frågan bör ställas och den är ställd. 203 Miljöminister (): Låt mig först svara på frågan om remissen. Varför skickades inte den här utredningen ut på remiss? Svaret på den frågan är först och främst att vi anser att det är viktigt att utföra och slutföra de inventeringar som fortfarande inte är gjorda i och . Det var också mer angeläget att få i gång ett samråd med aktörerna i den här situationen. Det är därför den inte har gått ut på remiss, utan arbetet fortgår. Vi får återkomma till hur vi ska hantera det här när samrådet har slutförts inför miljömålspropositionen. Vi har ett tydligt miljömål och ett tydligt produktionsmål för den svenska skogsvårdspolitiken. Det tycker jag är utmärkt. Det är en politik som vi självklart måste vässa och utveckla. Det är bland annat därför som vi har tillsatt en utredning som ska se vidare på den svenska skogspolitiken och också de två målen, både miljömålet och produktionsmålet. Precis som var inne på i sitt inlägg finns det väldigt mycket att göra ur miljösynpunkt i skogarna utöver att avsätta naturreservat. Det finns andra skyddsformer. Det handlar också om ett hållbart nyttjande av skogarna i stort. Där är jag övertygad om att det finns väldigt mycket att göra och säkert också väldigt mycket som kan förbättra vår virkestillgång. Det minskar kanske vanföreställningen att avsättningen av naturreservat skulle vara något allvarligt hot mot virkestillgången i landet. Så är självklart inte fallet när av våra skogstillgångar avsätts för naturreservat. Den politiken ligger fast. Jag är övertygad om att vi genom det omfattande uppdraget till , inventeringen och den debatt vi har haft också har skapat en insikt. Här finns det en politik, den politiken ska genomföras, och den ska vi alla stå bakom. Överläggningen var härmed avslutad. 34 § Svar på interpellation 2003/04:518 om bemötandet i offentlig service 204 Statsrådet (): har frågat mig om jag avser att se över de generella bemötandefrågorna i offentlig service i syfte att skapa förutsättningar för att fler ska kunna hävda sina rättigheter vid kontakter med myndigheter. ger en bild av förvaltningen som jag inte riktigt känner igen: En förvaltning som inte förändras och med stora brister i servicen till medborgarna. Enligt min uppfattning genomgår den offentliga förvaltningen nu sin mest radikala förändring sett ur ett medborgar- och företagsperspektiv. Alltfler medborgare och företag väljer att använda Internet i kontakterna med förvaltningen. Samverkan över myndighetsgränserna ökar. Nya former av dialog mellan myndigheter och medborgare växer fram. Det är viktigt att denna utveckling fortsätter. Jag anser att den mångfald av åtgärder som regeringen vidtar för att öka medborgarnas inflytande rimmar väl med de önskemål som framför. Offentlighet är en av grundprinciperna i det svenska samhället. I regeringens förvaltningspolitiska handlingsprogram slås fast att de statliga myndigheternas arbete och kontakter med medborgare, företag och medier ska kännetecknas av stor tillgänglighet och ett så enkelt och begripligt språk som möjligt. Medborgarna ska ges tillfälle till dialog och möjlighet att lämna synpunkter på de verksamheter de berörs av. I det enskilda ärendet ska man så långt möjligt behöva ha kontakt med bara en myndighet. Jag vill betona att såväl medborgarnas krav som förutsättningarna för att utveckla och tillmötesgå krav på öppenhet ändras över tiden. Förvaltningen måste därför dra nytta av de möjligheter som finns att till exempel använda ny teknik. Jag vill peka på den dramatiska utveckling som har skett när det gäller myndighetsinformation genom informationstekniken och Internet. Genom regeringens satsningar på 24-timmarsmyndigheter har tillgängligheten till den offentliga informationen ökat kraftigt. Detta innebär en större öppenhet och insyn i myndigheternas verksamhet. Den enskilde har helt andra möjligheter än tidigare att ta del av och värdera den offentliga informationen. Det innebär inte att vi ska slå oss till ro. Jag anser att en ökad uppmärksamhet behöver riktas mot användar- och tillgänglighetsperspektivet vid utbyggnaden av elektroniska tjänster så att inga grupper utestängs. Alla medborgare, oavsett kön, ålder, eventuella funktionshinder, etnisk och kulturell bakgrund samt bostadsort, ska ha likvärdig tillgång till den offentliga sektorns elektroniska tjänster. För att främja en bättre myndighetsservice och ett ökat medborgarinflytande har regeringen genomfört en försöksverksamhet med servicedialoger och serviceåtaganden i vilken ett flertal myndigheter och försäkringskassor har deltagit. Försöket har haft positiva effekter på såväl myndigheternas service som medborgarnas och företagens insyn, delaktighet och förtroende. Goda kunskaper bland chefer och anställda i förvaltningen om de lagar och förordningar som reglerar offentlighet och sekretess är grunden för en öppen förvaltning. Regeringen genomförde under 20002002 en offentlighetskampanj, Öppna , för att öka kunskapen och medvetenheten i samhället och bland de anställda i förvaltningen om offentlighetsprincipen och dess roll för öppenhet och demokrati. Därefter har regeringen gett , , i uppdrag att i samverkan med kommun- och landstingssektor sprida kampanjens material i öppenhetsfrågor. Öppenhets- och insynsfrågor ingår numera i de utbildningar för anställda i förvaltningen som KKR arrangerar. Jag vill i sammanhanget också ta tillfället i akt att lyfta fram regeringens arbete för en större öppenhet inom EU. I samband med utvidgningen av EU trädde också EU:s nya personalpolitiska regelverk i kraft. Det nya regelverket innebär en svensk seger, eftersom yttrandefrihet för EU:s tjänstemän på svenskt initiativ skrivits in som en rättighet. Det är en välkommen utveckling att det nu råder en presumtion för yttrandefrihet, i stället för som tidigare en presumtion för tystnadsplikt. Förhoppningen är att detta ska leda till att tjänstemännen i större utsträckning deltar i samhällsdebatten. Det införs också tydliga regler om tjänstemännens möjlighet att rapportera allvarliga oegentligheter, utan att själva riskera disciplinära påföljder. Någon möjlighet att rapportera sådana oegentligheter utanför institutionerna ges dock inte. 205 (): Jag tackar statsrådet , som också är biträdande finansminister, om jag har förstått saken rätt. Jag vill framför allt tacka för denna trevliga skrift om tillgänglighet och öppenhet hos myndigheter. Men jag vill nog hävda att min interpellation rörde bemötandefrågorna och då framför allt det mänskliga bemötandet. Det som min interpellation egentligen tar upp är inte en tillgänglighetsfråga. Det handlar om svårigheter i kontakten med myndigheterna. Det efterfrågas allt oftare ombudsmannafunktioner som kan föra gruppers talan gentemot myndigheter i statlig, regional, och landstingskommunal regi. Dessa ombud barnombud, äldreombud, medborgarkontor och andra ombud påpekar något som känns igen av många men tydligen inte av statsrådet. Det saknas på myndigheterna både tid och resurser för att lyssna och ta sig att verkligen förstå den enskilde medborgaren och dess problem. Jag vill göra detta extra tydligt och också påpeka att jag inte alls är emot teknisk utveckling som komplement. Det är en viktig del i en effektivare service. Men det kan aldrig ersätta den personliga kontakten. Det är vad bemötande handlar om från min sida i denna interpellation. svar belyser ännu en problematik med den högteknologiska lavinartade utvecklingen på just myndighetsområdet. Det visar på ännu ett problem. Det vill jag åskådliggöra med en liten annorlunda variant. Jag vill välkomna statsrådet till interpellationssvararservice. Om statsrådet tycker att telefonsvararservice är ett värdigt, medmänskligt bemötande tryck 1. Om statsrådet föredrar ett förtryckt standardformulär tryck 2. Om statsrådet hellre önskar mejla en medmänniska tryck 3. Om statsrådet inte har knappsvarsmun dröj kvar så kopplas du vidare. Det är många som vill svara just , var god återkom . Detta illustrerar att det lämnar väldigt lite utrymme för individuella svar och ett mänskligt bemötande. Därför vill jag återigen fråga statsrådet: statsrådet att verka för att fler medborgare ska kunna hävda sina rättigheter utan ombud i den offentliga servicen? Borde man inte också vidta åtgärder för att uppvärdera omtanken och värdet av det mänskliga bemötandet i offentlig service och inte bara värdesätta högteknologisk utrustning och teknikkunskaper? 206 Statsrådet (): Jag föreställer mig faktiskt att jag och regeringen är i full färd med att arbeta rätt intensivt för att just sätta den enskilde medborgaren i centrum och odla fram en kultur av service, vänligt bemötande, mänsklighet och värme. Vi har ingalunda nått något paradis i det avseendet i dagens förvaltning och i myndigheterna, men jag tror att vi har kommit väldigt långt. Jag tycker nog att går väl långt i svartmålning av tillståndet i förvaltningen och våra myndigheter . Jag tror i själva verket att begår en rätt så stor orättvisa mot de många människor som arbetar ute i vår statsförvaltning och i myndigheterna . Jag tror att de lägger ned väldigt stor möda på de personliga kontakterna och på att bemöta den enskilde medborgaren på ett så generöst, öppet och tillgängligt sätt som möjligt. I själva verket tycker jag, som jag också sade inledningsvis, att vi är i färd med att genomföra något av en revolution i förhållandet mellan myndigheterna och den enskilde medborgaren. Vi har kommit långt bort från det överhetssamhälle som i varje fall jag växte upp i. Där var myndigheterna också bärare av den kulturen. Jag känner inte igen den . Jag är förvånad över att ger en beskrivning av tillståndet ute i myndigheterna som verkligen inte tycks återspegla den verklighet som jag ser . Den förbättras dessutom . Det är klart att det finns risker med ny teknik. Det håller jag med om. Vi måste bemöda oss om att den inte gör den enskilde mer anonym och utlämnad till teknik och att vi brister i mänskligt bemötande när myndigheten möter medborgaren. Men det är också i högsta grad en del av vårt program när vi nu vill förverkliga den så kallade 24-timmarsmyndigheten och fullt ut ta i anspråk de möjligheter som den nya tekniken erbjuder. Visst ska det kompletteras med att vi ser till att vi inte bara gör effektivitetsvinster utan att vi också kan utnyttja de resurser som frigörs i form av personal och övriga resurser för att bemöda oss om ett så positivt bemötande av den enskilde som möjligt. 207 (): Jag får främst tacka för ett väldigt trevligt bemötande här i debatten. Jag har dock aldrig hört talas en anställd inom vårdsektorn som har fått höjd lön på grund av sin hjärteomsorg. Det är många som har gett upp inom vårdyrkena och de sociala serviceyrkena därför att de känner att man inte får engagera sig med omtanke, själ och hjärta, det som gjorde att man en gång valde den banan i livet. Det är många som har gett upp och har valt en mer teknisk inriktning. Då passar det alldeles utmärkt att den varianten också finns inom den offentliga servicen, att det finns datateknik inom den och att man kan prägla den nya teknologin och den utvecklingen med omtanke och ha med perspektivet med värdigt bemötande även via datateknik och telefonsvararservice. Men jag inser att även om vi tillsammans är på väg till paradiset och även om det är en positiv utveckling med ökad service till invånarna är det trots allt så att människor upplever sig maktlösa i förhållande till sociala myndigheter och offentlig service. Därav kommer dessa medborgarkontors vädjanden om att vi måste göra någonting lagstiftningsmässigt. Det är trots allt så att har stiftat en massa knepiga lagar som gör att dokumentation, statistik och de formella lagreglerade reglerna blir de viktigaste inom offentlig service. Det viktigaste blir att man betar av köerna, att blanketterna är rätt ifyllda, att det blir så få bidragstagare som möjligt och så få hjälpsökande som möjligt. Jag vill nog fortfarande hävda att det finns en hel del brister vad gäller det mänskliga bemötandet. Även om tekniken och utvecklingen går framåt är det trots allt så att just inom offentlig sektor växer också den psykiska ohälsan. Detta tror jag har sin grund i att människor känner att de inte får göra det de var ämnade till, utan de får ägna sig åt helt andra saker. De får inte ägna sig åt direkt patientarbete eller direkt medborgararbete, utan de får sitta och dokumentera och föra statistik. Slutligen vill jag ge biträdande finemangsministern à la ett litet tips. Kramen kostar ingenting, , och leendet ännu mindre, men det är guld värt. Ska vi komma till rätta med den ökade psykiska ohälsan inom offentlig sektor måste man definitivt jobba mer med de riktiga mänskliga bemötandefrågorna framöver och inte med högteknologiska lösningar på mänskliga problem. 208 Statsrådet (): Jag tror inte att och jag har några delade meningar om hur viktigt det är med mänskligt bemötande och att ett sådant bemötande blir regel när det gäller våra myndigheters uppträdande tvärtom. Vi har helt samma syn på det. Det är klart att vi alla nöts ned av stress, högt tempo och krav på effektivitet. Det lever vi alla med i det moderna samhället. Det gör vi i privat sektor, och det gör vi i offentlig sektor. Där tror jag inte att det finns några stora skillnader. Men jag vill nog hävda att vi gör alldeles särskilda ansträngningar i statlig förvaltning och i de statliga myndigheterna för att träda medborgaren till mötes och verkligen sätta den enskilde medborgaren i centrum för uppmärksamheten. Jag tror inte att vi ska göra teknikutvecklingen och mänskligt bemötande till fiender till varandra, för det är de inte. Jag tror att vi med teknikens hjälp kan få till stånd en ökad effektivitet och göra mer med tillgängliga resurser i myndigheterna generellt. Kan vi klara det ger vi därigenom en bättre service där man kan ge mer information och behandla ärenden snabbare och effektivare. frigör man resurser den vägen som kan komma mer till användning för att odla den kultur av mänsklig värme och mänskliga kontakter som jag tror vi alla är beroende av. Då tror jag att vi kan gå en bättre verklighet till mötes. Jag vill fortfarande insistera på att det är näst intill en svartmålning som gör i sin interpellation när verkligheten ute i dagens beskrivs som fullkomligt kontaktlös och att den enskilde medborgaren har små möjligheter att hävda sina rättigheter gentemot myndigheterna. Den verkligheten känner jag inte igen. Det är i varje fall inte min verklighet. 209 (): Jag vill då säga att jag är väldigt glad över att har sluppit att uppleva den verkligheten. Det är en verklighet som består av telefonsvararservice på vårdcentralen, där du via knappval ska ange vilket vårdlag du vill bli kopplad till, vid vilken tid du vill bli uppringd, ditt telefonnummer, personnummer och så vidare. Är man i en situation där man är svårt sjuk är det väldigt knepigt att hävda sin rätt. Jag vill också ge ett annat exempel. Eftersom det förra var från ett landstingssammanhang väljer jag nu i stället ett exempel från en statlig myndighet, nämligen CSN, som jag också nämner i min interpellation. Var och en som har studerat vet för det första hur svårt det är att komma i kontakt med CSN, . För det andra kan den som har tagit studielån och är småbarnsförälder till exempel hamna i en ekonomiskt knepig situation. Begär man då uppskov svarar CSN: Vi tar ingen hänsyn till försörjningsbörda. På i den kommunala regin svarar man: Vi tar ingen hänsyn till studieskulder. Hur ska vi under sådana förhållanden kunna uppmana våra ungdomar till vidare studier? Jag kan förstå att detta kanske är väl detaljerat, men det är en verklighet som jag har upplevt. Jag känner det som en stark moralisk plikt att föra fram de här sakerna och belysa hur människor kan uppleva maktlöshet i sin vardag. Jag vill ändå tacka för hans svar. Vi får fortsätta att kämpa med detta, och vi är på god väg. Överläggningen var härmed avslutad. 35 § Svar på interpellation 2003/04:548 om regeringens strategi och prioriteringar i författningspolitiken 210 Statsrådet (): har ställt tre frågor till mig. Vilka områden avser jag att prioritera och genomföra reformer på i samband med den kommande grundlagsöversynen, vilka åtgärder avser jag att vidta i syfte att stimulera till en bred samhällelig debatt om det som ska bli nya grundlag och vilken inställning har regeringen till partiella författningsreformer i samband med den grundlagsöversyn som ska inledas? Som känner till pågår just nu inom ett arbete med att ta fram direktiv till en ny författningsutredning, som ska ha i uppdrag att göra en samlad översyn av regeringsformen. Samtliga riksdagspartier är kallade till överläggningar nu om innehållet i uppdraget. Enligt min uppfattning bör kommittén ha i uppdrag att göra en översyn av i princip hela det parlamentariska systemet inklusive valsystemet. Härutöver bör uppdraget innehålla en hel del andra frågor, inte minst frågor som har aktualiserat, till exempel en översyn av folkomröstningsinstitutet. Uppdraget bör alltså bli mycket omfattande, och det ska bli intressant att höra partiernas uppfattning. Som förstår måste onsdagens överläggningar avvaktas innan det är möjligt att precisera vad som slutligen kommer att ingå i kommitténs uppdrag. När det gäller andra fråga är det min avsikt att det i författningsutredningens uppdrag också ska ingå att skapa debatt och att utredningens arbete ska stimulera det offentliga samtalet om författningspolitiska frågor. Kommitténs arbete bör alltså bedrivas under stor öppenhet och med biträde av en författningspolitisk diskussion i hela det svenska samhället. När det slutligen gäller möjligheten att lägga fram förslag till partiella författningsreformer är den frågan naturligtvis beroende av hur arbetet i kommittén fortskrider och om tillräckligt stor enighet om sådana reformer kan nås där. I vårt land har ju eftersträvats bred politisk enighet inför ändringar av konstitutionella regler och andra bestämmelser av central betydelse för demokratin och parlamentarismens funktionssätt. För mig är det angeläget att vi håller fast vid detta. Huruvida förslag till partiella författningsreformer kan komma att läggas fram går alltså inte att förutse. 211 (): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret. Den svenska författningen har funnits , och mycket har hänt sedan regeringsformens tillkomst 1974. Låt mig ge några exempel på detta. För det första ser vi en utveckling mot att medborgarnas partilojalitet sjunker. För det andra ser vi att misstron mot politiker ökar kraftigt.