prot · GS0925 · 2004-11-09 00:00:00 — Jag tror att det är bra för det här politikområdet. 37 i (m): Statsministern har ju engagerat sig mycket mot folkmord, tagit upp frågan i senaste regeringsförklaringen och haft en stor konferens om det i . Vi är många som förfasas över det som sker i . Parlamentariker och folkrättsforskare är beredda att beteckna det som sker som folkmord. Därför undrar jag om statsministern är nöjd med de rådsslutsatser som i princip ånyo upprepar vad som redan sagts inom EU alltmedan antalet döda, skändade, fördrivna och hungrande människor i ökar. Jag noterar att FN:s sändebud i en rapport till säkerhetsrådet krävt internationell fredsstyrka i . Därför undrar jag när EU ska visa sig förmöget att ta ansvar och initiativ när det gäller utsatta människor. Jag vill speciellt veta vad gjorde konkret för att få en tydligare EU-linje beträffande situationen i . 38 Statsminister (): Jag tror att jag i mitt anförande sade att vi såg till att de slutsatser som antogs även rymde den åtgärd som kallas sanktioner, som ska vara sanktioner och som också kan vidtas. EU döljer inte detta. Vi är djupt bekymrade över utvecklingen i . Den har definitivt folkmordsliknande inslag. Vilken etikett som ska sättas på det hela är dock fullständigt likgiltigt för de människor som just nu sätter livet till i och . Det handlar om att världssamfundet måste reagera, och där väntar vi naturligtvis fortfarande på den slutliga rapporten. 39 i (m): Folkmordskonventionen bjuder ju för engagerade parter att ta sitt ansvar. Det var därför som statsministern inte ville kalla det för det som det faktiskt är. Min fråga gällde: Hur svarar EU upp mot FN:s krav på att man ska sända mer av internationell fredsstyrka? Det är inte bara sanktionerna som jag efterlyser eftersom de har funnit där . EU:s politik när det gäller har länge inneburit hot om sanktioner. Men när får vi se att EU är berett att ta ytterligare steg för att på plats kunna underlätta för människorna i ? 40 Statsminister (): Det finns inget medlemsland i Europeiska unionen som inte delar den frustration och det engagemang som ger uttryck för. Hur det ska vägas av i form av insats med intern trupp eller annat är det som vi just nu diskuterar. Det fanns en risk för att slutsatserna skulle bli svagare genom att sanktionerna inte nämndes. såg till att så inte skedde. 41 (): I statsministerns redovisning av vad som hade hänt på toppmötet talade han om och president allvarliga hälsoläge. Man uppmanade parterna att ta tag i fredsprocessen, och det är ju någonting som vi alla kan instämma i. Precis när vi gick in i kammaren här fick vi budskapet att president hade avlidit. Vi kan kanske få en bekräftelse från statsministern om det är så att det stämmer. Vad ska vi i så fall dra för slutsatser av vad president har betytt för fredsprocessen, och hur kommer den att gå vidare ur ett europeiskt perspektiv? 42 Statsminister (): Jag har ingen bekräftelse på det som frågar om. Jag har också hört motsvarande rykten, men jag vill inte uttala mig om detta förrän jag har fått det bekräftat. Däremot kan jag säga att vi redan nu kan konstatera historiska insats, oavsett hans hälsoläge. Han har gett det palestinska folket en nationell identitet. Han har förkroppsligat hoppet om en palestinsk stat. Vi är många som önskar och hoppas att han också ska få uppleva en sådan stats födelse, sida vid sida med ett fritt och säkert inom erkända och säkra gränser. 43 (): Min fråga har bäring på det som statsministern sade om den folkliga förankringen av EU. Aldrig någonsin har förändringar i fördraget förankrats så grundligt. I 1 ½2 år har konventsledamöterna som tog fram utkastet till fördrag varit ute och träffat allmänheten i och i övriga EU-länder. Om denna konstitution faller, om flera länder röstar nej genom sina folkomröstningar, omintetgörs ju denna folkliga förankring. Min fråga är: Vad händer då? Börjar man om från början med ett nytt konvent som ska jobba för att få en förankring bland medborgarna? Eller blir det ett nytt toppmöte? Det är i och för sig en fördel om man har ett toppmöte direkt med tanke på att det går snabbare och beslutsformerna är modernare när det gäller de tio nya länderna. Men man förlorar ju den folkliga förankring som konventet har inneburit. Frågan är: Börjar man om från början eller utgår man från det här förslaget till förändringar? Har ni haft några diskussioner om förankringen av EU bland medborgarna, som jag tycker är en väldigt viktig fråga? 44 Statsminister (): har alldeles rätt i sin frågeställning. Det är få dokument som har passerat genom denna kammare eller genom andra länders parlament som är så noggrant förberedda i en så öppen process som detta fördrag baserat på konventet som vi nu ska ta ställning till. En poäng är att en stor del av förankringen sker i förväg innan man går in i ratifikationsprocessen. Det kan ändå inte uteslutas att något land säger nej vid ratificeringen beroende på någon detalj eller någon fråga som inte kan betraktas som en detalj, men som för andra länder framstår som mindre viktig. Vad som då händer har vi avstått från att diskutera. Det finns en fara i att utveckla en plan B. Det är som att säga att vi inte tror att detta kommer att ratificeras. Jag tror att det kommer att antas. Några andra signaler har jag inte fått. Skulle det inte bli på det viset är det klart att vi då samlas till rådslag. Innan jag åker till ett sådant rådslag tänker jag först inhämta instruktioner från riksdag. Det är på så sätt som det fungerar inom EU. Jag åker aldrig till ett toppmöte utan att först ha fått mina riktlinjer från riksdag. Det är få mötesbeslut som är så noggrant förberedda som dem. 45 (): har haft besök av en delegation från . I samband med detta vill jag säga att det gläder mig att statsministern i förra veckans EU-nämndssamråd hade samma syn som vi moderater, att ett permanent undantag för turkisk arbetskraft att kunna röra sig fritt inom unionen ska avvisas. föreslog regeringen så kallade övergångsregler för vissa av de nya medlemsländerna i EU för att hindra arbetskraft från dessa länder att röra sig fritt. Det byggde på en hotbild som i flera rapporter har visat sig vara fel. Ska vi tolka budskapet från statsministern som att han har svängt och att han nu med kraft kommer att driva den fria rörligheten för människor i kommande medlemskapsförhandlingar? 46 Statsminister (): Det handlade om ett permanent undantag, vilket är en fullständigt främmande konstruktion i . Det borde också vara lätt för frågeställarna att se skillnad på den saken och undantagsregler under en övergångstid för att man ska kunna anpassa sig till den nya situationen. Det är det sista som vi har diskuterat i , och jag upplever att det finns ett stöd för detta utanför denna kammare. Det finns två dimensioner i den frågan. Det gäller först rädslan, att vi ska få en framväxande arbetsmarknad där människor erbjuder sin arbetskraft långt under gällande kollektivavtal och med förmåner och villkor som är främmande för det som vi har sett i tidigare. Dessa tendenser finns ju redan. Dem har vi sett, och det är troligen bara de som är anhängare av någon typ av systemskifte på svensk arbetsmarknad som inte vill se den saken. Sedan gäller det missbruk av sociala förmåner i form av att man tidigt kommer in och drar fördel av de omfattande trygghetssystem som vi har. Det har vi ännu inte sett några omfattande exempel på. Det har ofta hänvisats till a-kassan och sjukförsäkringen, men där har vi den ordningen att både i a-kassan och sjukförsäkringen gäller kvalifikationsregler. Man ska först arbeta för att kvalificera sig för försäkringen. Vad som händer i övriga sociala förmåner typ bostadsbidrag och barnbidrag följer vi naturligtvis. Förhoppningsvis slipper vi de bekymren. Men inget annat land av de nuvarande 15 medlemmarna avstod från dessa övergångsregler. Det var som gjorde det, och vi är troligen mer sårbara än någon annan. Jag tycker att det var vårdslöst. 47 (): Jag hör till dem som är väldigt glada för att förslaget om undantagsreglerna föll här i kammaren. Jag tror nämligen att undantagsregler är skadliga ur två perspektiv. Det ena är att de målar upp en hotbild som bevisligen inte finns. De rapporter som har kommit visar att detta inte är ett så stort problem som statsministern och andra målade upp. Det andra som har uppkommit i samband med den här debatten är det trovärdighetsproblem som de nya medlemmarna har med som land, hur vi ser på dessa människor i de länderna har skadat relationerna väldigt allvarligt. Det är någonting som man kan lära av inför de nu kommande förhandlingarna. Låt mig sedan säga att jag vill berömma statsministern för att han tillhör de som vill avvisa de permanenta undantagen för . Man jag hade hoppats att han skulle ha en något annorlunda syn när det gällde tillfälliga övergångsregler. 48 Statsminister (): Det är uppenbart att det är skillnad på tillfälliga övergångsregler och permanenta sådana. De är två totalt olika fall. talade om trovärdigheten hos de nya medlemsländerna. Samtliga tidigare medlemsländer kanske med något undantag i södra har infört övergångsregler. Det finns ett land som inte har gjort det, nämligen . Det tas till intäkt för att från moderathåll i denna kammare påstå att vi skulle förlora trovärdighet. Det tror jag inte alls. Däremot är det på det viset att vi redan nu ser bekymmer på den svenska arbetsmarknaden. Fråga exempelvis ombudsmän vilka villkor som gäller och vad vi ser för exempel på rovdrift på arbetskraft. Det varnade vi för. Bara den som är intresserad av ett systemskifte på svensk arbetsmarknad kan tycka att det här är något som man bara ska lämna åt sidan. Det gör inte vi. Vi följer det här. Jag hoppas, ska jag säga, att vi hade fel. Det har jag sagt . Men jag fruktar att så inte är fallet. Och faller ansvaret på dem som inte orkade fatta beslutet om övergångsregler. 49 (): Tack så mycket, statsministern, för din återrapport. Jag skulle vilja hålla mig till två frågor. Först handlar det om Lissabonstrategin, som vi diskuterade i . Vi framförde bland annat att vi från svensk sida skulle lyfta upp frågor om jämställdhet och miljö samt sociala frågor betydligt mer. undrar jag naturligtvis om statsministern gjorde detta och vilket gehör han i så fall fick för det. Den andra frågan handlar om EU:s asyl- och migrationsförslag, Haagdokumentet. Det finns naturligtvis en väldigt stor oro för vad detta kan innebära i praktiken. Det sägs ju att alla ska få ett rättvist skydd när man söker asyl i EU-länderna, men frågan är: Vilka släpps in i EU-länderna för att ens kunna söka asyl? Det är ju detta som förmodligen hela förslaget går ut på, nämligen att man vill ha in färre flyktingar till EU-området. Då är min fråga vilka garantier statsministern har fått för att det inte ska komma nya förslag om gränskontrollstyrkor, europeiska åklagare och flyktingläger utanför EU:s murar längre fram. Dessa saker har varit uppe. Vilka garantier har vi fått för att de inte kommer upp igen och blir lagförslag när nu statsministern och övriga EU-ledare har gått med på att det här ska antas med majoritetsbeslut i stället för med enhällighet? Chansen att ett land ska kunna stoppa dåliga förslag har försvunnit i och med helgens möte. 50 Statsminister (): Kvalificerad majoritet det är viktigt att komma ihåg. Tillsammans med en grupp likasinnade tror jag inte att vi behöver uppleva att EU:s lagstiftning drivs åt ett håll som gör att vi kommer på kant med, eller i konflikt med, de grundläggande konventionerna och deras anda. Det är vår målsättning. Men det finns en risk i det här. Man kan aldrig utesluta att det finns någon regering i som vill utnyttja läget och föra fram förslag. Sådana förslag kan ju komma upp. Det är en politisk risk. Men jag lägger den risken i den ena vågskålen. Sedan lägger jag i den andra vågskålen dagens situation, där vi uppenbarligen ser att det just nu är en tävlan länderna emellan om att strama åt asyl- och migrationsregler så mycket som möjligt. Det innebär att de länder, som , som har en generös, solidarisk attityd, ser att vi tar en allt större del av ansvaret själva. hade en alldeles utmärkt genomgång av detta för någon vecka sedan. Med staplar redovisade man hur situationen ser ut från land till land. Det är och som tar ansvaret för solidariteten i på ett sätt som många andra borde följa efter. De kommer inte att följa efter utan ett gemensamt tryck. Därför väger den första vågskålen över, och därför kan vi ställa upp på det här enligt min uppfattning. 51 (): Det är ju sant, statsministern, att både vi från och Socialdemokraterna, majoritet, är emot förslagen om gränskontrollstyrka, läger utanför EU och så vidare. Men det finns, om jag tolkar statsministern rätt, en uppenbar risk för att de här förslagen kommer tillbaka. Då gäller det, om vi ska återknyta till fråga, att vi faktiskt skapar en allians i EU nu för att motarbeta de förslagen. Jag hoppas att vi kan göra det, men jag ser som sagt med stor oro på vart detta ska leda, och jag är rädd att det blir ännu mer restriktiva förslag som kommer från EU-håll. Slutligen ber jag statsministern svara på frågan om Lissabonstrategin. 52 Statsminister (): Om jag räknar snabbt i huvudet på proportionerna ser jag att vi skulle ta emot ungefär fem gånger så många asyl- och migrationssökande i som vi gör om det vore det svenska medeltalet som gällde för hela unionen. Jag reserverar mig för någon tiondel hit och dit. Det illustrerar vilket läge vi har . Är det här hållbart? Risken finns ju att de länder som har en generös, solidarisk hållning kommer att utsättas för ett inrikespolitiskt tryck av det slag som vi exempelvis har sett i . Där har de ju bytt linje fullständigt, med starkt folkligt stöd, just för att de säger att vi ska inte ta hela bördan. Låt oss inte hamna i den tävlingen. Låt oss hamna i det motsatta, nämligen att tillsammans med likasinnade driva fram ett regelverk i där vi kan ta emot fler som behöver skydd grundat på de konventioner som finns. Vad gäller Lissabonstrategin tar jag alltid upp miljöfrågorna som en drivkraft för ekonomisk tillväxt. Jag gjorde också det, som ett positivt exempel, under middagsdiskussionen . 53 (): Jag tänkte också ställa en fråga med anledning av rapport och det brev som statsministern tillsammans med andra statsministrar sände till statsministern i inför mötet. Där lyftes ju ungdomars situation i Lissabonprocessen särskilt upp. vill jag höra hur det gick med det här brevet och hur det kommer att bli i fortsättningen. Kommer nu ungdomar att lyftas upp i den fortsatta behandlingen av Lissabonprocessen? 54 Statsminister (): Det var tillsammans med , och som vi skrev ett brev till ordförandeskapet och sade att ungdomars sociala situation måste uppmärksammas. Det återspeglas i slutsatserna tillsammans med det andra som var det sakliga innehållet i brevet, nämligen jämställdhetsaspekten. Det går inte att bygga ett socialt uthålligt om vi inte också baserar detta på en jämställd politik. Detta fick gott mottagande av unionens medlemsstater och har tillfogats slutsatserna. Det kommer att arbetas med detta fram till vårtoppmötet. Då får vi också se till att vi fyller detta med ett konkret innehåll. Jag kan tänka mig, herr talman, en svagare allians att vara i än , och . Så vi har nog goda förutsättningar att driva detta något framåt. 55 (): Då skulle jag vilja fråga om statsministern har för avsikt att ta några fler initiativ för att särskilt lyfta upp ungdomars, och då särskilt unga kvinnors, situation inför det fortsatta arbetet med Lissabonprocessen. 56 Statsminister (): Inga som jag , från denna talarstol, kan eller vill avslöja. 57 (): Tack så mycket, statsministern, för en lättfattlig redovisning av vad som sig i förevarit haver. Det var ju också uppseendeväckande och positivt att visserligen interimistiskt, men dock premiärministern från kunde närvara under rådssammanträdet. Det är ju en truism att säga att sitter fast i , och detta oberoende av utgången i presidentvalet i . Ofta nämner vi ju Irakproblematiken genom att dra fram ett historiskt perspektiv och säga att det gick till på fel sätt i säkerhetsrådet före invasionen. Det förändrar i sig inget av det som vi upplever i . Jag tycker inte att man behöver vara någon stor politisk analytiker för att ana att man i den muslimska, arabiska världen om det här fortsätter och vad tyder på annat? kommer att uppleva att en helig allians, eller vad vi nu ska kalla det, av muslimska, arabiska länder går samman. Blodet är tjockare än vattnet. Dessa länder kommer i sin tur att ställas mot västdemokratier, inte alla men vissa demokratier. Jag undrar om inte statsministern kan vara överens med mig om att EU här skulle kunna spela en mycket väsentlig roll. har ju liksom bundit sig självt, men EU borde försöka fånga upp tåtar från, om uttrycket tillåts, den moderata muslimska världen för att om möjligt, och jag tror faktiskt att det skulle vara möjligt, naivt eller inte, fånga en del av de här länderna. De har en viss trånad och traktan efter västdemokratiernas sätt att vara och tänka, men upplever de sig förstås fösas eller svetsas samman. Däri tror jag det stora framtida globala hotet ligger. 58 Statsminister (): Jag tror att på många sätt är den verkligt viktiga dialogen på spåren. Det är svårt för unionen just nu att spela en väldigt aktiv roll i detta sammanhang. Vi har lite olika historia unionens länder emellan. Det lever fortfarande kvar som en källa till debatt och diskussion. kommer det att förblekna och ersättas av 1.en fast vilja från EU att se till att valen blir av i och genomförs på ett rättvist sätt, 2.att mänskliga rättigheter hävdas, 3.att människor får mat, vatten och medicin och 4.att barn får skolgång. Allt sådant som tillhör ett normalt samhällsbyggande kommer vi att kunna enas omkring. En regeringschef i EU kunde avslöja för mig opinionsmätningar som han hade tillgång till och visade utvecklingen av opinionen bland vanliga irakier. Det var inget förvånande resultat. Det ena var att de var bestämda motståndare till all form av terrorism, detta urskillningslösa dödande av civila, barn, män och kvinnor. Det finns inget stöd för detta i folkdjupet. Det andra var att irakierna tyckte att de amerikanska trupperna skulle lämna landet. Det är lätt att förstå irakiernas frustration. Det är lätt att se att det inte har blivit en framgång i annat än att är förd åt sidan. Å andra sidan har vi just nu ett säkerhetsläge som kräver de amerikanska truppernas närvaro. Jag tror inte att det är en lösning att de dras tillbaka. Vilket utrymme vi får för en dialog mellan olika kulturer i ett nära perspektiv törs jag inte gissa kring. Jag kan bara hoppas att så sker. Det har funnits initiativ inom EU för att starta en sådan dialog mellan och . Innan situationen på marken är bättre än vad den är nu tror jag att den har små förutsättningar att komma i gång, tyvärr. 59 (): Tack så mycket för svaret. Jag menar att om man skulle göra en opinionsundersökning inom den arabisk-muslimska världen skulle vi också få fram det är jag helt övertygad om många höga siffror av anti-amerikanism. Det går ut över inte enbart utan EU och den västliga världen. Jag undrar om man inte skulle inrikta sig mer på det, med hjälp av diplomati, och handelsavtal kanske visavi de här länderna det är en alldeles för komplex fråga att ta upp här så att vi inte sitter i EU med armarna i kors och ser att den, som jag dristar mig att kalla, heliga alliansen blir mer och mer konfirmerad. 60 Statsminister (): Jag tror inte att EU har ambitionen att sitta med armarna i kors, men det är ett sällsynt komplicerat läge. Jag sade inte det i min rapport från toppmötet men vi sände också en hälsning och en gratulation till president med anledning av hans omval. I hälsningen låg en förhoppning om ett starkare samarbete inom de multilaterala systemens ram. Det är väl också en signal från till . Om vi klarar av ett val i som är rättvist och anständigt, om vi klarar av det tillsammans och kan ge en regim som har en folklig legitimitet har vi kommit oerhört långt på vägen att släppa in FN som ansvarigt i återuppbyggnaden. Valet blir det helt avgörande. Säkerhetsläget på marken är just nu inte särskilt uppmuntrande, för att uttrycka sig försiktigt. 61 (): Det är alltid intressant att lyssna till vad som har hänt i , inte minst den här omgången. Jag har en fråga till statsministern som gäller Lissabonöverenskommelsen. Det har diskuterats en del om innehållet i rapport. Bland annat tar han upp både yngres och äldres medverkan på arbetsmarknaden. Där har vi en hel del att vara stolta över från svensk sida, men vi måste ändå göra mer. Vi kan inte låta så många människor som pensioneras, både frivilligt och ofrivilligt, i en förtidspension och gå vidare utan att göra en insats för landet. Vi behöver länka ihop äldre och yngre, där äldre kan överföra kunskaper som man inte får genom att läsa och studera. Man behöver ha handens kunskap också. Vilka insatser kommer man att företa vidare från EU:s sida, och vilka insatser räknar statsministern med att vi kommer att behöva vidta från svensk sida? 62 Statsminister (): Från EU:s sida blir det att peka på goda exempel. Det här är ju en process som kallas för den öppna samordningens metod. EU går inte in och beslutar eller lagstiftar utan det är upp till varje medlemsland att se till att man skärper till sig, enkelt uttryckt. Varför ska man ha ett arbetskraftsdeltagande i ett visst land som ligger på av den möjliga arbetskraften när något annat land har 78? Varför ska man nöja sig med det? Hur gör de som får av arbetskraften i arbete? Det är den typen av jämförelser det handlar om. För vår del tror jag att det är väldigt viktigt att vi får en diskussion i som handlar om hur människor ska orka på sina arbetsplatser att arbeta fram till att de blir 65. Vi har en de facto-pensionering i genomsnitt som ligger på 6061. Om vi bara kunde höja detta med ett enda år, från 61 till 62 i genomsnitt, skulle vi få ett arbetskraftsutbud som ökade . Det är väldigt stora tal och skulle egentligen lösa många av våra arbetskraftsbekymmer som vi kan se framför oss. Så det är meningsfullt att arbeta med det. Jag tror att det handlar om sådana saker som arbetsorganisation, fysisk arbetsmiljö, möjlighet till inflytande, att bli sedd, respekterad och få personalutbildning, allt sådant som tillhör en god arbetsplats. Det handlar kanske också om att få hämta andan, varför inte mitt i en yrkeskarriär få chansen att ta ett friår och byta det mot någon som har drabbats av arbetslöshet. Det handlar om att tänka lite nytt och annorlunda för att få människor att orka. Det skulle vara en oerhörd välfärdsvinst om vi klarade den saken. 63 (): Tack för svaret. Jag tror att vi är rätt överens i att vi måste arbeta vidare med de här frågorna. Men då ställer jag frågan till statsministern: det att räcka med att länderna skärper till sig, eller kommer det att krävas andra insatser? Finns det i så fall någon möjlighet till det från EU:s sida? 64 Statsminister (): är inne på de verkligt svåra sakerna. Det är klart att EU skulle kunna vidga sin kompetens till att också handla om frågor av det här slaget. Då är man inne på de områden som vi tycker hör till det nationella parlamentets ansvarsområde. Jag tror att om man i EU skulle börja lagstifta, om skulle få ansvaret för exempelvis frågor som rör arbetsrätten eller något sådant skulle vi nog snart se unionen anta en annan karaktär än den vi vill ha. Jag är inte särskilt förtjust i tanken på en europeisk federation. Jag tror på det mellanstatliga samarbetet. Dessa frågor hör hemma i varje lands parlament. Dessa frågor ska för del avgöras i riksdag. 65 (): Jag vill också tacka statsministern för rapporten från toppmötet. Jag har några frågor kring Haagprogrammet. I samband med EU-nämndsmötet berättade statsministern att det var fråga om ett riktlinjeprogram. Men där finns en del detaljer som jag tycker att man bör ta upp.