prot · GR09114 · 2004-05-12 00:00:00 — Vidare uttryckte en farhåga över att kommande förbudslagstiftning kanske inte är tillräckligt förankrad och att det ändå kommer att rökas friskt på krogarna. Därför skulle det vara viktigt att anta förbudslagstiftningen . Tänk, jag tror precis tvärtom. Vårt parti är det enda parti som opponerar sig. Övriga riksdagspartier är för. Jag tror faktiskt att förbudslagstiftningen har en förankring. Just därför tror jag inte att den behövs. Om folk med insikt får möjligheter att ta ansvar för sin egen och andras hälsa jobbar man successivt in rökfria miljöer men med bättre acceptans. 117 () replik: Jag tar givetvis för givet att delar allas syn på tobaksrökningens hälsovådliga konsekvenser. Men sedan skiljer vi oss åt i valet av åtgärd och aktivitet. tar i aningen när han säger att förbud skulle undanröja möjligheten för individen att ta eget ansvar. I min världsbild kommer förbudet att understödja möjligheten för den enskilde att ta ställning. Det måste vara tillåtet för oss att på olika sätt påverka och bedriva opinionsarbete. En sådan påverkanskraft som vi kan använda oss av är att i olika miljöer förbjuda rökning. Det gäller särskilt i det här fallet eftersom det i så hög grad drabbar den som inte själv har valt att röka. Vi har gjort sådana naturliga val tidigare vad gäller tåg, sjukhus med mera. Alla har accepterat att det är rimligt att ha ett förbud i dessa sammanhang därför att andra inte ska drabbas. På samma sätt är jag övertygad om att det kommer att bli naturligt för folk att acceptera ett förbud även vad gäller arbetsmiljö. Jag tror att detta är väl förankrat. Men det kan tänkas som antyder att det blir några som kommer att obstruera på olika sätt. Därför är det viktigt med vidare insatser. Man kan aldrig slå sig till ro med ett visst opinionsläge och tro att det varar. Jag är övertygad om att det är viktigt med insatser även efter när pengarna ser ut att vara slut för . 118 () replik: Det var inte jag som antydde att man skulle obstruera, . Det var faktiskt själv som antydde att detta kunde ske, och det var därför det var viktigt med förbudet. Det var där jag sade att jag tror att det är precis tvärtom. Därför tror jag att med ökad information och folks möjligheter till eget ansvar kommer man att uppnå det vi står bakom, nämligen regeringens mål men på frivillighetens väg. Dessutom menar jag att vi når andra miljöer än enbart krogmiljöer. Vi når hemmiljöer; vi når andra livssituationer, till exempel rökning under graviditet. Det finns säkert fler, men det var några exempel. 119 () replik: Okej för det, . Du ser positivt på den folkliga förankringen det gör jag också i grunden och människors vilja att ta ansvar för att det ska bli ett minskat tobaksbruk, som det har blivit under en följd av år i . Jag menar bestämt att det ena inte behöver utesluta det andra. Information har sin del, och hjälpen i sammanhanget med förbud mot tobaksrökning har sin del. Båda kommer att ha sin plats. 120 (): Rökning ombord på denna flygning till är inte tillåten. Vi vill påminna om att alla SJ-tåg numera är rökfria. Det är sådant vi hör när vi ska ut och resa. Tunnelbanor, järnvägsstationer och bussar är helt rökfria. Minns ni tågens gamla rökkupéer? Minns ni hur det var att sitta på bussen när de satt och rökte längst bak? Jag tror inte att det är många som vill ha tillbaka. Hur ser det ut på perrongen när tåget gör uppehåll eller när flygpassagerarna efter flera timmars resa äntligen når resmålet? Ja, inte drar passagerarna, springande i horder likt gräshoppor, ut mot utgångar och rökrum för att ta igen förlorade cigaretter. Nej, det står någon enstaka på perrongen eller i rökrummet på flygplatsen och röker. Alla blir vinnare när rökfria miljöer införs. Men framför allt är det personalen som blir befriad från en rökig arbetsmiljö. Själv började jag, likt många andra av mina arbetskamrater, så smått att röka i sköljen som nittonåring på min första arbetsplats på ett sjukhus. Som sjuksköterskeelev var jag tvungen att vistas med patienterna i rökrummet på . Det var ju där jag skulle få tillfälle att lyssna på och prata med patienterna. Det var många timmar som man tillbringade i rökrummet där. Jag var till och med som narkossköterskeelev på thoraxoperation, alltså där man opererar hjärta och lungor, med om att vi hade rökrum och rökte där och att somliga läkare kom in i operationssalen med en cigarett i handen. I mitt hemlän införde vi rökförbud Rökfritt landsting. Visst var det oro, och visst gav det arga protester. Men är det helt självklart att ingen röker i vårdrum, på sjukhus, på vårdcentraler, i skolor, under konferenser och i sammanträdesrum. Numer utsätts inte sjuksköterskor, butikspersonal, lärare, chaufförer och frisörer för passiv rökning från arbetskamrater eller allmänhet. Det är bevisat att passiv rökning är ett hälsoproblem och kan ge allvarliga sjukdomar. Rökning är en av de mest avgörande faktorerna för att öka livslängden, förbättra hälsan och förebygga en ny hjärtinfarkt. Tyvärr är unga kvinnor en stor del av dem som börjar röka. På restauranger, kaféer och hotell arbetar företrädesvis unga personer, och många av dem är just unga kvinnor. Denna personal kan inte skydda sig mot passiv rökning, inte ens gravida kvinnor. Kaféer är en miljö som ungdomar gärna söker sig till efter skoldagen, och där är det lätt att ta sitt första bloss. Vi föreslår i betänkandet att det inte ska vara tillåtet att ta med sig sin kaffekopp in i rökrummet på kaféet eller i restaurangen. Jag ser två starka skäl till det. Ett är att personalen inte tvingas att återkommande hämta disk och rengöra borden i rökrummet när det sitter rökare där. Rökaren själv kommer också att tillbringa betydligt i rökrummet, och det ser jag som betydelsefullt just för ungdomar på ett kafé. Om man kan ta med sig kaffekoppen in följer de icke-rökande kamraterna med in i rökrummet och sitter där . Kom ihåg att inget kafé och ingen restaurang i och med detta beslut är tvungen att inrätta ett rökrum. Man kan ha hela kaféet eller restaurangen helt rökfri. Det har gjorts studier före och efter rökstopp i olika miljöer, och där har man funnit att besvär hos personalen som huvudvärk, ögonbesvär och trötthet har minskat. Inom WHO, , har man antagit en global ramkonvention för tobakskontroll. Den antogs , och har undertecknat denna konvention. är det att gå vidare och skapa fler rökfria zoner. Gravida, barn, tonåringar, småbarnsföräldrar, allergiker och allmänhet ska få bättre tillgång till en helt rökfri vardag. har i en motion föreslagit att alla offentliga miljöer ska granskas för att se vilka förutsättningar det finns att skapa rökfria områden. Sådana områden kan vara lekplatser, utomhusbad, anlagda parker, sommarfestivaler och områden som ska vara tillgängliga för särskilt barn och ungdomar, men även för oss som vill ta en promenad för att njuta av naturen i parken. Det finns även en diskussion om huruvida nikotinersättningsmedel ska säljas i vanliga affärer. Nikotintuggummi är inte ett vanligt tuggummi, utan det är ett nikotinersättningsmedel som är en del av en metod att sluta röka. I vanliga butiker kan man inte få de råd och det stöd man kan behöva för att lyckas i sina rökstoppsplaner. Risken finns även att gravida inte tänker på att nikotinplåster och nikotintuggummi inte ska vara det första alternativet då de vill sluta röka. Plåstret innehåller faktiskt nikotin, och det är skadligt för fostret. Det finns även åldersgränser för försäljning av nikotin, och risken är stor att ungdomar köper tuggummi i stället för cigaretter. Många butiker har svårt att hålla åldersgränser för cigaretter och alkohol. Ett paket nikotinplåster eller nikotintuggummi kan lätt slinka med när kunden handlar. Det kan också vara ett sätt för ungdomar att tugga tuggummi i stället för att köpa cigaretter och snus. Det är lättare att inte börja röka och snusa än att sluta. Därför är det angeläget att blivande föräldrar och föräldrar får kunskap och insikt om rökningens skadliga effekter så att de känner sig motiverade att skydda barnen mot passiv rökning. Studier har visat att i miljöer där man har rökt fastnar nikotinet i väggar, möbler och mattor, och det frigörs och finns i inandningsluften så att barn som vistas där får nikotin i urinen fast varken föräldrar eller barn röker. Föräldrar och vuxna som har kunskap och förstår vikten av att inte börja eller att sluta röka och som kan berätta för sin omgivning gör att vi kan få fler rökfria miljöer för alla och att problemet inte uppstår om det ska vara förbud eller inte. Man har sett utvecklingen när det gäller landsting som inför regler, att det går mycket snabbare att sluta röka och personalen motiveras att gå rökavvänjningskurser. Jag vill yrka bifall till vår reservation 2. 121 () replik: Det kan tyckas vara väl detaljinriktat att i diskutera om man ska få ta med sig en kaffekopp in i rökrummet. Det är precis det vi har tyckt, och därför har vi sagt att den frågan borde kunna överlämnas till tillämpningen av den här lagen i stället för att stå som en särskild paragraf i lagen. Därför har vi föreslagit en lösning som fanns i regeringens första förslag till Lagrådet. Det är klart att det kan visa sig att det blir nackdelar av detta. Jag tror inte det, och jag bygger det på en viss erfarenhet, som jag nämnde. Personalen måste ju vistas i detta rökrum, om inte annat för att städa och ta ut askkoppar och liknande. Om de då fick ta ut en eller annan kaffekopp skulle det väl inte vara hela världen. Men om det skulle visa sig vara nackdelar kan man ändra på det med det förslag vi har. Det är mycket möjligt att det senare blir så, som var inne på, att nästa steg är att helt och hållet ta bort rökrummen, om det visar sig att de inte är viktiga eller att det inte finns något större behov av dem, och man kan vara mogen för att ta ytterligare ett steg. Jag tror inte att det är så dumt, även om rökarna är en minoritet i vårt samhälle , att visa ett mjukare handlag, en viss förståelse för att detta av en del kan uppfattas som en frihetsinskränkning. Det skulle man kunna göra med vårt förslag. Det betyder inte att jag är negativ till lagens huvudlinje. Tvärtom tror jag att det är viktigt att vi fattar beslut om rökfria miljöer. Men här var det inte frågan om en rökfri miljö, utan frågan om den ska vara kaffefri. 122 () replik: Jag tycker att det är alldeles utmärkt att vi är ett i stort sett enigt utskott i fråga om vikten och värdet av detta betänkande och att lagen ska träda i kraft , att det är det som är det avgörande och det viktigaste i detta beslut. När det gäller om man ska få ta in kaffekopp eller någonting annat i rökrummet anförde jag några skäl mot det. Om man är på en restaurang är man en gäst som när man har ätit middag tar med sig sin kaffekopp in i rökrummet och sitter där. Sedan kommer andra gäster in, och man går ut. Då räknar jag med att det är personalens arbetsuppgift att ta ut det som jag har lämnat efter mig. I en personalmatsal finns det helt andra regler. Där ska man plocka upp efter sig och ta med koppen ut. Annars blir det diskussion på personalmötet om att man inte plockar ut koppen och att det inte finns personal som gör det. Det innebär att det i en miljö som en lunchrestaurang är lättare att få folk att ta med sig sina ut. Men på en restaurang förväntar man sig att det är personalen som plockar ut det. Då måste de gå in där regelbundet, i den extremt rökiga miljön, för att hämta det. Det kan vara de gravida kvinnorna, som jag pratade om, som måste gå in där. Jag tog också upp den del som gällde ungdomarna och kaféerna, att risken är stor att de går just till rökrummet på kaféet. Man har ju rätt att gå in där även om man inte är rökare. Då sitter man där med koppen . Har man inte koppen med sig går man ut när man har rökt sin cigarett. Plågan verkar inte vara så stor på vare sig flyg eller tåg. Man rusar ju inte ut på perrongen därför att man inte har fått röka på tåget innan det har kommit till järnvägsstationen. 123 () replik: Vi tycker att det här hör till detaljer som man kan överlåta åt myndigheter och naturligtvis också restaurangägarna när det gäller tillämpningen. Skulle det visa sig att det blir olägenheter kan man inskränka det, men det behöver inte stå i lagen. 124 () replik: Jo, skälet till att det är viktigt att det står i lagen är att det faktiskt blir genomfört, att det går mycket snabbare och att reglerna då är helt klara. , som har varit på ! Hur ser det ut där? Får man ta med sig koppen in i rökrummet? Finns det något rökrum på restaurangerna? 125 (): Äntligen ska vi få rätt till rökfria restauranger, pubar och kaféer, och äntligen ska en stor yrkesgrupp få samma rätt till rökfri arbetsmiljö som alla andra har haft . Att reglera i lag är alltid ett stort steg. En självklar önskan hade naturligtvis varit att det hade blivit rökfritt på frivillig väg, men mot rökfrihet finns krafter och stora pengar. Det finns en bransch som lever på att dess kunder blir beroende. Att kunderna dessutom blir sjuka och dör är en trist bieffekt. Cigaretter och snus är inte bara stora pengar för tobaksbranschen, utan det är också stora pengar för samhället. Beräkningar visar att det i handlar om en kostnad på 26 miljarder för sjukvård, produktionsbortfall och sjukskrivningar. 26 miljarder det är landstingens samlade underskott gånger sju. I finns det en beräkning av vad varje cigarettpaket skulle kosta om det skulle stå för sina egna kostnader. Där blev siffran . Det hade varit rätt intressant att översätta det till svenska förutsättningar. Men vad håller jag nu på med när jag står här och gaggar om kostnader? Det är ju ett lagförslag om rökfria serveringsmiljöer vi ska diskutera. För att genomföra och implementera lagförslaget finns en del förebyggande arbete som måste göras för att det ska få bästa möjliga utfall. Det är information till näringsidkare som berörs, personalen och allmänheten. Det är en bra tid att satsa på stöd till personalen när det gäller att sluta röka. Det är också en bra tidpunkt att ytterligare flytta fram positionerna för att allt färre ska bli nikotinister. Då kan man fundera på vem det är som ska göra det här. Är det statsrådet , eller är det socialutskottets majoritet, får vi väl begränsa oss till, som ska ordna det här? Eller vem är det? Vi har ett uppdrag som ligger på som disponerar medel för olika förebyggande insatser mot tobak. Medlen används som stöd till organisationer som arbetar med tobaksprevention och metodutveckling. Det har varit ett projekt som har pågått där man har satsat 20 miljoner. Det började med ett litet problem, för det dröjde ända till november första året innan man fick direktiv om hur man skulle arbeta med de här pengarna. Därför har man flyttat fram projektets sluttid. Men kommer det rapporter om att det börjar darra. Ska de här pengarna verkligen komma som det är lovat? Diskussioner pågår i regeringen om att 17 miljoner ska dras tillbaka av de här satsningarna. Det innebär att allt arbete som är planerat och som är på gång runtom i landet tvingas avbrytas . Det hade varit intressant att höra om statsrådet hade kunnat ge något lugnande besked i frågan, men eftersom han inte är här bollar jag frågan vidare till hans partikamrater. Det som också är av intresse är hur man ser på fortsättningen på det här arbetet. Det är många människor runtom i landet som är engagerade i detta arbete, och det behövs framförhållning för att det ska bli ett kontinuerligt bra arbete och för att man ska få förutsättningar att prestera goda resultat. Hur tänker majoriteten, som gemensamt ansvarar för budgeten? Blir det fortsatta satsningar på detta viktiga preventiva arbete? Det finns inga besked i betänkandet om satsningar för att man ska kunna göra ett bra förebyggande och informerande arbete för att implementera lagstiftningen på ett bra sätt. Det vore bra med svar på de frågorna. Därför har vi ett särskilt yttrande där vi poängterar just den biten. Det är också en viktig strategisk satsning när det gäller att flytta fram positionerna för att stärka folkhälsan och minska tobaksbolagens kundrekrytering. ska jag återigen tillbaka till mitt gaggande om pengar och vad det kostar, för det här är väl använda pengar. Här kan man för miljoner spara miljarder. Jag ska nu ta upp det allra tyngsta skälet till att man nu äntligen, efter alla andra arbetsgrupper, ska släppa ut servitörer och kassapersonal och bartendrar ur dimmorna. Det handlar om det tyngsta skälet för det här lagförslaget. Det är inte mer än rätt att även personer i denna yrkeskategori själva ska få välja hur mycket tobaksrök de vill utsätta sig för. har drivit på att lagen ska gälla även dessa serviceyrken, och äntligen är vi där. Hur behovet av tillsyn kommer att utvecklas kommer vi att följa noga. I andra länder som är före oss i den här utvecklingen har det visat sig att det finns ett tryck från allmänheten, som stöder intentionerna i lagstiftningen. Det ska bli spännande att se hur reaktionerna blir här i . Det finns, som sagt, många skäl att stödja lagförslaget. För ungdomarna är det ett stöd för att inte börja röka, då kaféer är en vanlig träffpunkt för kompisarna efter skolan. För alla astmatiker och andra med luftvägsbesvär ska det äntligen bli fritt att kunna gå ut och äta. För restauranggäster handlar det om chansen att faktiskt få känna vad maten smakar och om att slippa att kläderna stinker rök. För restaurangägaren, pubinnehavaren eller kaféägaren är det en framtidsfråga när det gäller att kunna rekrytera personal. Ser man till utvecklingen i de länder och delstater som haft rökfria serveringsmiljöer ser man att det dessutom är en god affär. Studier visar på en ökad omsättning i branschen på . Det finns förutom hälsoskäl även ekonomiska skäl att aktivt stoppa den passiva rökningen. Vi är många som ser fram emot att äntligen få jobba, äta och dricka rökfritt. Som jag ser det vinner alla på detta utom tobaksindustrin. Vi har en reservation om tillgängligheten av nikotinersättningsmedel som jag också vill yrka bifall till och stödja. Jag vet att jag tog upp detta i debatten . Vi kan sälja cigaretter och snus överallt men inte det som ska få människor att sluta att använda det skadliga. Det är lite tokig logik för mig. 126 (): Det här är inte en så hemskt uppskakande debatt för vi tycker så lika. Det är tur att har lite extra kaffekoppar och att Axel tycker som han tycker. Det livar ändå upp lite. I kan man, och i kan man. Till och med i och i och i kan man. Och ska det förhoppningsvis äntligen ske i . Vi har på oss. Vad ska vi göra under den tiden? Inte bara bygga rökrum, vill jag tro. Det behövs en intensiv förberedelse på så sätt att man bland annat ska arbeta med rökavvänjning hos restaurangpersonal och dessutom utbildning, som så många har sagt här, information och opinionsbildning. hör vi och läser i medierna om de långa sjukskrivningarna. Det här året innebär ett gyllene tillfälle att minska den siffran. Rökning medför ökade kostnader överallt. Jag har läst att en rökande anställd, oavsett yrkesgrupp, kostar sin arbetsgivare extra jämfört med en icke-rökare bara på grund av rökpauser och genomsnittligt åtta fler sjukdagar. Det tror jag ändå är en låg siffra. Städning och underhållsarbeten tar och blir dyrare. Risken för bränder ökar. Att göra vilken arbetsplats som helst rökfri kostar i längden mindre än att fortsätta tillåta rökning enligt undersökningar. Det lönar sig alltså för arbetsgivaren att satsa pengar på att hjälpa personalen med rökavvänjning. Det vore också mycket smakligt av staten att satsa på tobaksprevention med tanke på folkhälsan. Jag tackar så mycket för stödet till det särskilda yttrandet. Som sade är det lite synd att folkhälsoministern inte är här. Jag hade sett fram emot att få debattera om förebyggande arbete. Det var lite synd en sådan här stor dag. I undersöktes en grupp bartendrar före och efter rökförbudet på barerna 1998. Deras lungfunktion hade i genomsnitt förbättrats. Det gällde även de personer som själva var rökare. Kabinpersonalen på gjorde stora hälsovinster på att det blev rökförbud i planen 1997 efter hårt krig mot tobaksbranschen. Det är endast en part som förlorar på ett rökförbud och det är tobaksindustrin. Det är den enda industri i världen som enligt WHO tar livet av minst hälften av sina kunder. Ni har säkert alla fått samma brev som jag har fått från . De skjuter in sig på EU för att visa att man låtsas vara mån om kunden. Tobaksindustrin håller nämligen på att utveckla mindre farliga cigaretter, så kallade PREP, potentially reduced-exposure products, alltså produkter med potentiellt minskad exponering. vill införa en reglering genom EU så att kunden ska försäkras bra, ofarliga cigaretter. Det var ganska raffinerat, tycker jag. har jag från tobaksindustrin endast lagt märke till lobbying av typen att skrämmas. Just nu skrämmer man restaurangägare med att det beslut som det sannolikt kommer att bli kommer att innebära stora ekonomiska förluster. Polis och ordningsvakter kommer att få högre kostnader och större problem. Men här kan vi också använda oss av internationella erfarenheter som klart visar att det endast rör sig om skrämskott. Människor slutar inte att gå på krogen. Man kan till och med visa på en ökning av antalet kunder där rökförbud införts. Att det kommer att bli bråk utanför restaurangerna är inte heller något annat än skrämselpropaganda. Jag såg ett exempel på ett skrämskott i . Rubriken var: Krögarna räds rökförbudet. Sedan visade det sig inne i artikeln att de intervjuade inte alls var så negativa. Men de hade ändå rökarens osolidariska sätt att resonera jag måste uttrycka mig så. En av restaurangägarna säger: Inte ens rökarna vill vistas i en rökig miljö, men de vill ha tillgång och nära till rökzoner. Då lägger jag till: Och komma tillbaka med en air av rök runt sig och i kläderna. Det tycker jag att du glömmer bort, , när du pratar om att ta med sig kaffekoppen och sedan gå tillbaka. När man har suttit i ett rökrum har man alltid rök omkring sig, i håret och i kläderna. Man luktar rök och man sprider också rök omkring sig. Precis så var det på tågen förr, som du, , antydde. Rökarna satt i rökfria kupén, för de ville inte sitta i rök. Då gick man till rökkupén och rökte. Så gick man med rök omkring sig tillbaka till icke-rökarnas kupé. I rökkupén satt dessutom väldigt många icke-rökare, för det fanns inga platser kvar i icke-rökarkupén. Det var väldigt tokigt. Det är hemskt skönt att det är borta. Jag måste citera ännu en krögare i morgontidningen. Han sade så här: En tredjedel av våra kunder röker och deras behov måste också tillgodoses. Det där har varit i säck innan det kom i påse, tror jag. Jag tycker att det luktar på något sätt. De har haft en propaganda som säger att alla måste trivas på krogen alla utom icke-rökarna då eller? Och så är det behov som ska tillgodoses. Finns det behov av hälsa månntro? Det lutar åt ett bra beslut , hoppas jag. Men lite längre hade vi kunnat gå, och naturligtvis då syftande mot att inte ha rökrum heller. Det har varit lite snällt slingrande kanske. Men där är det nog med snällhet, tycker jag. Så snälla som när det gäller detta med kaffekoppar ska vi inte vara. Jag yrkar bifall till reservation 2, om rökförbud på offentlig plats. Personligen alldeles personligen dristar jag mig till att önska att vi skulle göra som landet . De vill nämligen förbjuda cigarettförsäljning. Men det är en personlig önskan. Jag har också en personlig bekännelse angående tron på förbud. När jag blev anställd på ungdomsmottagningen 1980 fick vi inte röka, vi som jobbade där. Men jag ville så himla gärna jobba där. Det var en så bra arbetsplats. Vi fick inte heller stå på trappan och röka, för det såg för illa ut. Det var bara att lägga av. Det var en personlig bekännelse. 127 (): Efter att fem talare har varit uppe och sagt ungefär de saker som jag tänkt säga är handlingsutrymmet begränsat. Låt mig bara säga några korta saker.