prot · GR0991 · 2004-03-31 00:00:00 — Det skulle vara intressant att höra hur ni kommer att följa upp den rapport som kommit från . 133 () replik: Jag ska vara ärlig och säga att jag inte har tagit del av pressmeddelandet . Men det är i och för sig inte så konstigt att kvinnor konsumerar mer läkemedel över livet än vad män gör eftersom medellivslängden för kvinnor är bra mycket högre. En tidigare ledamot av det här utskottet, folkpartisten , anförde de argumenten i många läkemedelsdebatter tillbaks i tiden. Självfallet ska tillgången till nya moderna läkemedel på intet sätt vara genusberoende. Om det är ett bra läkemedel ska det vara tillgängligt för alla typer av patienter. Det finns all anledning att fortsätta följa frågan om läkemedelsanvändning för alla grupper i det här samhället. Vad det handlar om är att få ut budskapet till förskrivarna i första hand. Tyvärr finns det bland vissa grupper av förskrivare en eftersläpning när det gäller att ta till sig modern läkemedelsterapi. 134 () replik: Jag hörde säga i sitt anförande att läkemedel är bra och värdefulla i egenvård, att de behövs där. Så minns jag, , att du sade. Då frågar jag : Varför ska det vara så svårt att komma över dessa receptfria läkemedel? Det finns mängder med receptfria läkemedel för magsjukdom, för allergi, för smärtlindring, men de får bara försäljas på . Vad är det som gör att det ska vara så svårt att komma över dessa preparat för egenvård eftersom man inte kan släppa försäljningen i till exempel dagligvaruhandeln över disk? Det har man gjort i utan att se några stora bekymmer med detta. Internetförsäljningen, som jag påpekade i anförandet, tycker jag inte löser problemet. utnyttjar en monopolställning till att exploatera, det uttrycket vill jag använda, en marknad som egentligen skulle kunna ersättas väldigt mycket med dagligvaruhandeln eller med andra aktörer till fördel för konsumenterna och dem som behöver preparaten för sin egenvård. Vad är hindret? 135 () replik: Jag minns inte nu om var med när delar av utskottet var i för någon vecka sedan och tog del av de norska erfarenheterna på det här området. Norrmännen har ju avskaffat monopolet och i stället fått tre privata koncerner som har delat upp marknaden mellan sig. Den erfarenhet man hade , det här är visserligen inte så jättegammalt, är att det inte på något sätt har förbättrat prisbilden för läkemedel i när det gäller det receptfria sortimentet. Jag tycker för min del att det här ändå är läkemedel, och läkemedel är inte vilken vara som helst. Därför bör det finnas vissa restriktioner omkring tillhandahållandet av läkemedel. Vidare bör det finnas utbildad personal som man kan ställa frågor till för att få svar på de frågor som man kan ha även kring receptfria läkemedel. Dessutom tror jag ändå att det är på det sättet att överdriver svårigheterna att få tag på dessa läkemedel. I alla fall når det inte mig så ofta att folk är bekymrade över att de har svårigheter att få tag på en albyl. 136 () replik: Nej, jag var inte med i , men jag vet att man exempelvis i har ökat tillgängligheten. De erfarenheter man har i har visat att till exempel rökavvänjningsmedel har blivit billigare genom en försäljning i dagligvaruhandeln. Det är ju anmärkningsvärt att man får sälja tobak i affärerna men inte det som används för att kanske komma bort från tobaksbruket. Det tycker jag nog att man skulle kunna få göra. Vad gäller smärtstillande preparat har man inte sett en ökad konsumtion i , inte på något sätt. Däremot har priserna stigit något på smärtstillande preparat i beroende på att det är mindre förpackningar man köper. Det kanske också är så att man som patient, eller någon som är i behov av dessa preparat, är beredd att betala ett lite högre pris för bättre tillgänglighet. Man kanske slipper långa väntetider på . Man kanske slipper köra långa sträckor. Dessutom har man öppethållande som stämmer mer med ens arbetstider. Jag ser alltså inte hindret, i synnerhet som en statlig utredning också har pekat på att detta skulle kunna ge en mycket bättre egenvård. Dessutom har man ju faktiskt, nu när säljer via Internet, visat själv i sitt system att man kan sköta den farmaceutiska rådgivningen på annat sätt. Apoteksaktiebolaget gör det i alla fall. Så vari ligger hindret? 137 () replik: säger att det är problem för människor att få tag i det receptfria sortimentet. Min uppfattning är nog inte att människor klagar över att det skulle vara svårt att komma i åtnjutande av de här sakerna. har alldeles utmärkta öppethållandetider. Man har filialer på många håll ute i landet där man kan köpa dessa medel. Argumentet att det skulle vara någon svårighet när det gäller tillgången till detta tror jag inte håller. När man dessutom lägger till detta med Internet minskar självfallet de svårigheterna. Det finns preparat i det här receptfria sortimentet som innebär risker. Det finns preparat som man kan behöva ha rådgivning omkring när det gäller hur, när och i vilken omfattning man ska ta dem. Som jag ser det är garantin för att ha tillgång till den rådgivningen att man köper varorna på ett apotek där det finns tillgång till människor som kan klara av den rådgivningen. 138 () replik: Jag ska bara först säga att det där med tillgängligheten till apoteken inte är så lätt. Jag satt innan jag fick ut min medicin. får jag låta min pensionerade man gå i stället, för det här går inte. Det var dock inte den fråga jag skulle ställa. Jag tänkte fråga om det som jag tog upp i mitt anförande, om att socialministern har velat göra ett läkemedelsregister som ska finnas på för att förhindra att patienter får för mycket läkemedel eller använder medicinerna på fel sätt. Så tunga instanser som både och tycker att detta är en oklok metod att göra det på. Man säger att det är bättre att det finns en läkemedelsjournal som är kopplad till patientjournalen. Jag skulle vilja höra lite grann om tankar kring detta. Diskuterar ni detta i Socialdemokraterna? När jag ställde den här frågan till socialministern i en interpellation tyckte jag att han mjuknade lite i kanten. 139 () replik: Det var en trevlig iakttagelse. Visst diskuteras den här frågan, och den har diskuterats förut här i kammaren också vid ett flertal tillfällen. Helt klart är väl att man på något sätt måste ordna så att förskrivare har lättare att få tillgång till vilken förskrivning patienter står på. Inte minst har detta varit aktuellt under höstens debatt om svårigheterna med psykiatriska patienter som söker akut eller på någon jourmottagning. Svårigheten för vårdpersonalen att veta vad patienten står på kan ju helt klart försvåra omhändertagandet. På något sätt tror jag att det är ganska väl vidimerat vid det här laget att det behövs bättre tillgång till vilka mediciner en patient står på. Även i äldrevården finns den här problematiken alldeles uppenbart. Det som däremot är svårigheten är att komma fram till en teknisk lösning, och hur den ska se ut, som också innebär att man ändå kan säkerställa att dessa uppgifter inte blir tillgängliga för dem som inte ska ha tillgång till dem. Det är väl där problematiken ligger. Vilken av alla de olika lösningar som finns i debatten som man kommer att landa på vill jag inte ta ställning till för dagen. 140 () replik: Vad socialministern sade var att det hade varit en utredning, och då har man föreslagit detta med läkemedelsregister. Att man sedan inte tar till sig kunskap från så tunga remissinstanser tycker jag låter lite konstigt. Först måste man göra som utredarna har sagt. Sedan kanske, i nästa steg, kan vi göra det andra. Så sade han. Jag vet inte om det är de diskussionerna ni har, men då blir jag lite bekymrad. Man ska först införa ett system. Sedan ska man börja titta på ett annat. Det vore kanske bättre med ett bättre system. Det finns flera sådana bra system, flera projekt ute i landet, med läkemedelsjournaler. Vad man behöver är att riksdag och regering förändrar patientjournalslagen och sekretesslagen. Det vore bättre att man tittade på det ordentligt från början, tycker jag, än att göra något slags halvmesyr som sedan ändå kanske måste göras om. De propåer som kommer med tycker jag det låter som att det finns mycket klokskap i. 141 () replik: Jag är också medveten om vad anser. Jag är medveten om vad anser. Jag är också medveten om vad den där utredningen sade. Men det är olika system man talar om. Det är olika tekniska lösningar man talar om. Det är olika lösningar där tillgängligheten eller snarare begränsningen av tillgängligheten i de olika systemen ser olika ut. De måste, som jag ser det, värderas mot varandra innan man kommer fram till vilket av dem man ska fastna för. 142 (): Jag kunde inte avstå att ta upp den kastade handsken om och våra yrkanden om statligt läkemedelsföretag. Det är inte helt orealistiskt att man skulle kunna starta det. Man kan se som ett land som har en oerhörd kunskap inom bioteknik och medicin och som ligger långt framme inom branscher som är relaterade till läkemedel och olika tekniker som man kan använda inom medicin. Vi har också en forskning som genom olika institutioner ligger i framkant. Vi avsätter oerhörda belopp av statliga medel för att få fram en spetsforskning. Syftet med att få fram kompetens och framför allt behålla den kompetensen är att vi ska få nya företag inom dessa branscher. Tittar man historiskt på som ett läkemedelstillverkande land finner man att det finns kompetens kvar som snabbt skulle kunna byggas upp. har en lång tradition av statliga företag, såsom , , och . Ganska har ni beslutat att vi ska ha statliga kasinon. Det är statlig verksamhet. Det är ett statligt företag som tillhandahåller tjänster med statlig personal. Vill man så kan man starta ett företag till och med i spelbranschen i . Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 14 § Åtgärder mot barnäktenskap och tvångsäktenskap 143 (): förordade lagutskottet i sitt av godkända betänkande ett tillkännagivande om att lagstiftningsåtgärder borde komma till stånd i syfte att förhindra barnäktenskap och arrangerade äktenskap. ska regeringens proposition Åtgärder mot barnäktenskap och tvångsäktenskap debatteras i kammaren. Därutöver behandlas ett antal motionsyrkanden , 2002 och 2003. Propositionen innehåller förslag på förändringar i med flera lagar. Enligt förslagen ska hindersprövning inför svensk myndighet alltid ske med tillämpning av svensk lag. Om ingen av parterna har anknytning till genom medborgarskap eller hemvist ska för var och en av dem även medborgarskapslandets eller hemvistlandets lag tillämpas. En konsekvens av förslagen är att ingen längre kan ingå äktenskap inför svensk myndighet utan särskilt tillstånd. Villkoren för att få ett sådant tillstånd föreslås också bli skärpta. Det föreslås vidare en ny regel som förbättrar och förtydligar möjligheten att vägra erkänna ett utländskt äktenskap som har ingåtts under tvång eller som inte tillåtits vid en svensk hindersprövning. Propositionen innehåller också förslag till lagförändringar som ska förebygga att äktenskap ingås inför svensk myndighet i strid mot gällande ordning. Möjligheten till äktenskapsskillnad utan föregående betänketid föreslås utvidgad till att även omfatta fall där äktenskapet ingåtts under tvång eller i strid mot ålderskravet. Allmän åklagare ska kunna föra talan om äktenskapsskillnad i dessa fall. Förslagen berör i tillämpliga delar också registrerade partnerskap. Slutligen, herr talman, vill jag säga att lagändringarna föreslås träda i kraft . Utskottet föreslår att antar regeringens lagförslag och avslår samtliga motioner. 144 (): Ärade kolleger och åhörare! Jag vill först tala om att vi i länge har krävt åtgärder mot barnäktenskap. Därför är vi glada att propositionen har kommit. Den ser i stora delar väldigt bra ut, men vi har vissa önskemål om kompletteringar. Däremot är vi i utskottet helt eniga om att det behövs en skärpning av lagstiftningen men att det också behövs olika informationsinsatser och andra typer av åtgärder för att se till att färre omyndiga än vigs till äktenskap, frivilligt eller under någon form av tvång. Lagstiftningen kan, som sagt, nå en bit, men strukturer, kulturer och sedvänjor kan bara ändras genom ökad kunskap och en gemensam värdegrund. Dit har vi ännu en bit att gå på alla nivåer i samhället. liberalerna anser med andra ord att propositionen har förutsättningar att leva upp till sitt vällovliga syfte, även om vi, som sagt, har funnit några punkter där vi vill komplettera propositionen. Därför är det ganska många folkpartistiska reservationer i betänkandet. tänker jag dock yrka bifall endast till reservation nr 5 under punkt 5, även om vi givetvis står bakom samtliga reservationer i betänkandet som har skrivit under. Vi väljer att yrka bifall till just denna reservation eftersom propositionen inför en möjlighet till kollektiv bestraffning av ett helt samfund. Ett samfund kan mista hela sin vigselrätt på grund av att en enskild vigselförrättare missbrukar sin vigselrätt. Detta är som att hota med att såga ned ett helt träd när det är en gren som är mögelangripen. Kollektiv bestraffning har inte tidigare varit en del i svenskt rättssystem. Vi hade i stället önskat ett strängt individuellt ansvar för samtliga vigselförrättare, även för dem i . En viktig del i informationsinsatserna som vi önskar få återrapporterad till är den rena upplysningen om att regler är långt mer skyddande av barn som själva blivit föräldrar än vad är. Att lagen om äktenskap skulle ge en tryggare tillvaro rent juridiskt för en ung människa är en illusion med historiska vingslag. I har en ensamstående ung mamma inte samma utsatta situation som för sedan. Tiden tycks ännu inte vara mogen för ett totalstopp, men med propositionens skärpningar torde antalet barnäktenskap ändå minska. stadgar att föräldrarna och om dessa inte har möjlighet socialnämnden är skyldiga att sörja för att barnet får tillfredsställande försörjning och utbildning. Detta ansvar upphör dock före 18-årsgränsen om barnet ingår äktenskap. Föräldrarna kvarstår som förmyndare. Det reella ansvaret och möjligheten att skydda barnet upphör från föräldrarnas sida. Enligt ska de bägge jämställda makarna ansvara för varandras ekonomiska försörjning. Om makas eller makes utbildning står det ingenting i . Det finns heller inga undantag för om äktenskap ingåtts mellan en omyndig och en myndig person, det vill säga mellan ett barn och en vuxen, trots att denna situation faktiskt skapar en obalans i rättshandlingsförmåga. Om den ena maken försummar sin underhållsskyldighet får domstolen dessutom ålägga den maken att betala underhållsbidrag till den andra maken. Det kan i praktiken innebära att ett omyndigt barn kan få försörja en myndig make. Tyvärr har också utvecklingen i praxis varit sådan att dispens från ålderskravet givits per automatik om det funnits gemensamma barn eller om flickan varit gravid. Någon verklig helhetsbedömning av om äktenskapet skulle vara bra för den underårige har inte skett. Men hoppas vi ju samtliga att denna praxis bryts. Därför vill vi också ha en snar utvärdering av hur lagändringarna får genomslag i verkligheten. Från sida har vi också påpekat att det inte finns någon reell anledning att särbehandla homosexuellas dispensmöjlighet från ålderskravet vad gäller partnerskap detta särskilt när signalen ska bli tydlig om att gemensamma barn inte ska kunna utgöra enda skäl för dispens. Regeringen menar nu att utredningen vid ansökan om dispens från ålderskravet får ske i första hand genom samtal mellan den underårige, vårdnadshavarna och den tilltänkte maken, enskilt liksom gemensamt. I lagtexten föreslås däremot omnämnas enbart särskilt hörande av vårdnadshavare. Här skulle vi i ha velat få in även i lagtexten att ska höra den underåriga, detta inte enbart för att få en uppfattning om dennas inställning till vigseln utan även för möjligheten att bedöma den ungas mognad. 145 (): Den här propositionen rör två viktiga fundament i kristdemokratisk ideologi. Det ena är äktenskapet som är en grund i samhällsbygget. Det andra rör våra barns bästa, barnperspektivet. Dessa båda viktiga fundament måste hanteras varsamt just för att de ska gynna ett gott samhälle, vilket faktiskt är ett mål för oss alla som sitter här. Regeringen har tagit ett rejält grepp för att förhindra barnäktenskap och tvångsäktenskap, och det välkomnar vi. Det är precis vad som behövs för att stå upp för äktenskapet och för barnen. Äktenskapet är ett förbund som inte ska kunna ingås hur som helst, inte kunna lösas upp hur som helst och som faktiskt har en viktig funktion i vårt samhälle. Det är därför viktigt att det finns lagar som avgör vilka som har rätten att ingå ett äktenskap, vilket skydd som ska finnas för dem som är äkta makar och vilka förhållanden som gäller om ett äktenskap behöver upplösas. För att äktenskapet ska vara det viktiga fundament i samhället och för familjebildning som det är måste det finnas en tydlig lagstiftning. Att äktenskap inte ska kunna ingås av barn är exempel på sådant som tydligt ska framgå där. Våra barn är samhällets framtid. Ett barn måste få vara barn den tid som det ska utvecklas för att senare kunna axla vuxenvärldens ansvar och skyldigheter. Barnperspektivet innebär att man ska se till barnets bästa i alla lägen. Barn ska därför inte axla det vuxenansvar som äktenskap och familjebildande innebär. Barn behöver för att mogna och finna den partner de vill älska och leva tillsammans med. är emot barnäktenskap och tvång som ofta finns inblandat i dessa sammanhang. Regeringen föreslår dock en möjlighet att ändå godkänna barnäktenskap om det finns särskilda skäl. Detta gör först och främst systemet väldigt otydligt och oförutsebart, och det öppnar upp för subjektiva överväganden beträffande vad särskilda skäl innefattar. Vad innebär särskilda skäl, och hur kan detta begrepp förändras visavi praxis? Bland de omständigheter som enligt regeringens förslag kan leda till att ett äktenskap ändå erkänns är att makarna efter det att äktenskapet har ingåtts har fått barn. En sådan reglering skulle enligt min mening få negativa följder både för makarnas barn och för den underåriga som själv är ett barn. Om det trots allt vid tillämpningen av denna lag skulle visa sig att det finns behov av en möjlighet att erkänna utländska äktenskap i vissa fall, anser jag att en sådan regel måste vara klar att tillämpa. Då utgår jag från att regeringen återkommer till . Regeringen föreslår också att det ska finnas större möjligheter till äktenskapsskillnad utan betänketid. Detta kan innebära att den part som en gång ingick äktenskapet som underårig ska kunna få ut skilsmässa utan betänketid. Om parterna sedan har barn kommer det inte att finnas någon betänketid, vilket normalt krävs med hänsyn till barnets bästa. Detta måste noga följas. Därför föreslår vi i en reservation tillsammans med att lagändringarna bör utvärderas efter det att lagen har trätt i kraft och att utgångspunkten i utvärderingarna ska vara barnens bästa. Jag yrkar bifall till reservation 1 under punkt 1 men står självklart bakom våra övriga reservationer. 146 (): Vi har alla ett ansvar att förhindra barnäktenskap. Att kommer att ställa sig bakom den proposition som vi debatterar innebär ett ställningstagande för barns rätt till sin barndom, ett klargörande att vi inte längre accepterar barnäktenskap och tvångsäktenskap. Det har vi förvisso inte gjort på länge, men visar vi det genom en lagändring. Tvångsäktenskap enligt min och mening är ett äktenskap som arrangeras mot en persons vilja eller mot ett barn. Lagen som tillåter barnäktenskap för barn som är utländska medborgare är ett svek mot barn, ett svek från oss i och ett svek från regeringen ett svek från samhället. Det visar onekligen på att vi alla har haft en överdriven rädsla för att göra etnocentriska övertramp, en rädsla för att framstå som intoleranta mot andra kulturer. Men att inte tillåta barnäktenskap och tvångsäktenskap är inte en fråga om intolerans. Den nuvarande lagen har kritiserats av för barnens rättigheter eftersom den bland annat är diskriminerande och strider mot . Vi har alltså en lag som bara skyddar svenska barn eller barn med enbart svenskt medborgarskap från barnäktenskap. Detta är diskriminerande och ett otroligt svek mot alla barn med utländskt medborgarskap. Den här propositionen är resultatet av ett samarbete mellan , och . I sin helhet står bakom hela detta lagförslag, men vi har så klart vissa synpunkter. Vi är alla överens om att vi vill ta bort lagen som tillåter barnäktenskap för barn med utländsk bakgrund, vilket är ett steg i rätt riktning. Lagen ska börja gälla från . Det är mycket bra. Jag vill poängtera att även om lagen nu ändras kvarstår problemet med att unga flickor och pojkar gifts bort. Att vi ändrar lagen och inte tillåter barnäktenskap är visserligen en ytterst viktig signal för att motverka barnäktenskap, men det behövs ytterligare åtgärder för att skydda de här flickorna och pojkarna, för att skydda dessa barn. Jag vill peka på några åtgärder som vi alla måste ta till oss. Det gäller inte bara oss här i som lagstiftare, utan det gäller även våra kolleger i kommunerna och i landstingen, kommun- och landstingspolitikerna, , skolan, föräldrar, syskon, medmänniskor och så vidare. Jag vill lyfta fram att vi alla måste vara duktiga på att lyssna på de erfarenheter som framför allt många flickor i vår omgivning har att lyssna. Feminismen och kvinnorörelsen påminner oss om att kvinnors mänskliga rättigheter aldrig får inskränkas och aldrig får kränkas. Traditioner och religionsfrihet ursäktar inte övergrepp mot kvinnors mänskliga rättigheter. I finns det flickor som i likhet med många flickor som har blivit utsatta för hedersrelaterade brott alltmer högljutt hävdar rätten till sitt eget liv och sin egen kropp. De ifrågasätter mäktiga uttolkare av traditioner, seder och bruk. Och de behöver vårt stöd och vår hjälp. Därför ska skola, socialtjänst och lagstiftning stå på deras sida, och det ska ske med tydlighet. Det finns värden som inte kan relativiseras bort. Den här frågan handlar givetvis också om integrationspolitiken. Vi måste få till stånd en bättre integrationspolitik, en integrationspolitik som handlar om att förändra och förbättra människors möjligheter, att skapa förutsättningar för människor att delta och medverka i samhället. Integrering är alltså inte detsamma som lobotomering. Integrationspolitik måste handla om att samhället ska skapa mekanismer som är processinriktade. Integrationspolitiken måste pågå och kan därför aldrig betraktas som säkerställd. En central del av detta handlar om att kvinnor och män, oavsett hudfärg eller medborgarskap, ska ha rätt till bostad, till arbete och ett liv utan att samhället diskriminerar dem. Det handlar inte heller om att moralisera över människors egna värderingar och livsval så länge ingen annan kommer till skada eller blir kränkt. Jag vill hålla fram ett område som vi vi debatterat frågan om barnäktenskap specifikt har lyft fram. Det handlar då om att vi måste kunna ställa krav på de föräldrar som gifter bort sina döttrar. Från sida efterlyses en juridisk ordning liknande den som finns vid könsstympning. Straffet för kvinnlig könsstympning är hårt i . Vi vet att det finns människor i som inte respekterar denna lag. Det krävs mer för att skydda barnen flickorna, de unga kvinnorna och pojkarna. De föräldrar som gifter bort sina barn ska kunna ställas till svars för det. Skulden ska inte läggas på flickorna och pojkarna, på barnen. Föräldrarna har ett ansvar för att inte gifta bort sina barn. I den här frågan har vi i ett särskilt yttrande i betänkandet. Där tas den straffrättsliga aspekten upp. Vi skulle gärna ha sett att det nu föreliggande förslaget även innehöll ett straffrättsligt ansvar för föräldrar som gifter bort sina döttrar och söner, för i likhet med den ordning som gäller för könsstympning ska föräldrarna kunna ställas till svar även då.