prot · GS0951 · 2004-12-15 00:00:00 — Försvarsbeslutet skulle markera den definitiva övergången från ett invasionsförsvar till ett flexibelt och användbart insatsförsvar som skulle kunna användas inom och utom landet. Jag kan konstatera att den ambitionen inte kommer att uppnås. Vi får inget nytt försvar förrän landet får en ny regering. I detta anförande instämde , , , , , , , , , , , och (alla fp). 59 (): är ett smått historiskt datum. Då avbröt den socialdemokratiska regeringen samtalen med den samlade borgerligheten om en bred överenskommelse för framtida försvar. Försöken att så split i hade helt misslyckats. Regeringen vände sig i stället till sina samarbetspartier som alltid hållits på behörigt avstånd från alla former av säkerhets- och försvarspolitiskt samarbete. Men redan i budgetpropositionen visade och kompani att inget är heligare än makten. avgörs alltså det svenska försvarets framtid av en vänsterkartell, bestående av ett regeringsparti, där maktbegäret är starkare än alla andra lidelser, och två försvarsfientliga samarbetspartier som vill spara på försvaret så snabbt som möjligt kosta vad det kosta vill. Det är helt unikt, men mycket olyckligt. Vänsterkartellens försvarsbeslut är redan underfinansierat och bäddar för nya svarta hål och panikbesparingar i verksamheten. Enligt uppgifter i medierna har regeringen dessutom, i hemlighet, redan begärt att Försvarsmakten ska hitta ännu fler besparingar. Jag frågar mig därför: Vad är det vi egentligen debatterar här ? Vilka förutsättningar gäller egentligen för det här försvarsbeslutet? Kommer beslutet att vara helt irrelevant ? Exakt vad som kommer att skäras ned återstår att se. Ett är dock säkert så länge vänsterkartellen får bestämma: Mer är att vänta av den varan. Det här är ett svek mot samtliga anställda i Försvarsmakten och fullständigt förödande för den svenska Försvarsmaktens förmåga att fullfölja sina uppgifter. Den socialdemokratiska regeringens försvarspolitik präglas av betydande oskicklighet i stället för långsiktighet, och man har uppenbarligen helt tappat greppet om försvarspolitiken. Låt mig ge ett exempel som visar på brist på långsiktighet och framåttänkande och på sårbarhet. Det handlar om försvarets stöd till det civila samhället. Helikoptrarna ska, enligt regeringens förslag placeras i Malmen och . ska fatta beslut om nationell säkerhet och hur säkerheten för det civila samhället ska se ut . Därför är det återigen obegripligt att man föreslår avveckling av stora delar av helikopterverksamheten i landet. ska de kvarblivande helikoptrarna koncentreras till Malmen och med den övergripande motiveringen att Försvarsmakten inte ska syssla med civil säkerhet. är faktiskt ett av ingångsvärdena i förslaget till försvarsbeslut att försvaret ska kunna stötta det civila samhället med militära resurser i krissituationer. Vänsterkartellens förslag går inte ihop. Enligt min mening borde de 50 kvarvarande helikoptrarna baseras ute i landet, och inte koncentreras till två ställen i landet, för att snabbt kunna ställa upp i krissituationer. Fritt fall, härdsmälta och katastrof är kraftord som har använts för att beskriva försvarets situation och överskådliga framtid om det här försvarsbeslutet går igenom. Att i besparingstider bestämma vilka förband som ska vara kvar och vilka som ska läggas ned är visserligen ingen enkel uppgift. Hur man än gör kan alla ändå inte bli nöjda. Men jag tror att många av de anställda i Försvarsmakten som kommer att mista sina arbeten kanske lättare hade kunnat acceptera sitt öde om det hade funnits en rimlig och kvalitativ analys av varför de ska mista sina jobb. Att de ska förlora jobben är inte svar nog. Precis det här är budskapet från de anställda i , i , på helikopterskvadronen i , i , i och i . Underlaget som regeringen har lagt fram är inte svar nog. Regeringens politik leder till att 5 000 försvarsanställda förlorar sina jobb. Man brukar ibland säga att det enda som vi lär oss av historien är att vi inte lär oss av historien. Denna kliché är en perfekt sammanfattning av de senaste försvarsbesluten. Svaret på frågan om flygflottiljernas vara eller icke vara under det förra försvarsbeslutet ekar fortfarande i korridorer. Det var kanske ett av absolut sämsta beslut i modern tid. I stället för att använda plattformar där investeringar redan gjorts, kommer försvarsbeslutet att bli starten för en likadan nedläggnings- och flyttkarusell som den som skedde efter försvarsbeslutet . Jag skulle vilja göra en kort återblick av vad som har hänt. Inför det förra försvarsbeslutet investerades på i . Sedan lades flottiljen ned. Nya investeringar fick göras på F 17 i . Flygskolan och helikopterflottiljen placerades på Malmen, trots att flygskolan enligt försvarsbeslutet placerades på någon av de fyra kvarvarande flygflottiljerna på F 21 i , på F 4 i , på F 7 i eller på F 17 i . ska flygskolans verksamhet flyttas till , säkerligen med nya investeringsbehov som följd. Dessutom ska de markoperativa helikoptrarna baseras på Malmen och de sjöoperativa i . Detta innebär ett ytterligare investeringsbehov på i runda tal på Malmen och , som investeringar redan är gjorda i hangarer i och som ska läggas ned. Man kastar investeringar i sjön. I investerades det strax före det förra försvarsbeslutet. Och sedan ratade man det när garnisonen lades ned. I har man gjort nyinvesteringar på . invigdes nybyggda lokaler i . Till vilken nytta, eftersom garnisonen nu läggs ned? Man kan bli förvirrad för mindre. När ska vi lära oss? Jag vill fråga försvarsministern: När ska vi lära oss? Skattebetalarna kan knappast dra någon annan slutsats än att det inte råder brist på pengar i Försvarsmakten när man kan göra på det här viset. Men vem bär ansvaret för detta? Det är självklart ingen annan än regeringen och dess stödpartier. sig den rödgröna regeringsröran inom vänsterkartellen igenom ännu ett försvarsbeslut där man har gått baklänges in , sopandes ihop de spillror som man lämnade efter sig förra gången. försvarspolitik måste formas och ledas av en regering som kan vända sig om, räta på ryggen och möta framtiden med ansiktet framåt. behöver en regering som värnar om det svenska försvaret, den regering som består lika lite av socialdemokrater som av vänster- och miljöpartister. Vore det inte för att hela den här soppan är så oerhört allvarlig skulle jag drista mig till att kalla det här försvarsbeslutet för ett stort skämt. Ett lämpligare ord i sammanhanget är nog egentligen tragedi. Det är en tragedi därför att delar regeringens huvudsakliga inställning i fråga om vad vi ska ha försvaret till. Det är en tragedi därför att vi gång efter annan räckte fram handen till Socialdemokraterna och erbjöd oss att komma överens över blockgränsen. Men Socialdemokraterna ville inte. Det är en tragedi därför att det drabbar tusentals anställda inom Försvarsmakten. Det är en tragedi därför att försvarsfientliga och har fått avgörande inflytande på svensk säkerhets- och försvarspolitik. Det är en tragedi därför att Försvarsmakten även kommer att styras av den oförenliga kombinationen av vänsterpolitiska särintressen och verkliga säkerhetspolitiska förändringar och krav. Vi i var redan överens oss emellan och hade därmed gjort halva jobbet åt regeringen. Men det var uppenbarligen viktigare för oss än för regeringen att hålla regeringens eget löfte om att aldrig låta och påverka försvarspolitiken. får de mer än påverka. De avgör i praktiken försvarsbeslutet . Det är verkligen en stor tragedi. För detta bär den socialdemokratiska regeringen ett oavvisligt ansvar. Av dessa och flera andra anledningar yrkar vi kristdemokrater, tillsammans med övriga partier i , avslag på regeringens proposition och begär att regeringen ska komma igen med ett nytt förslag till grundorganisation byggt på ett korrekt underlag. Att K 4 i nu delvis verkar räddas är egentligen bara ett erkännande av att beslutsunderlaget är bristfälligt. Låt mig avslutningsvis säga några ord om Försvarsmaktens personalförsörjningssystem. Försvarets viktigaste resurs är dess personal. Och för att kunna fungera måste försvaret ha en officerskår som är lämpad för uppgiften. Det medför dels att fler officerare måste finnas på förbandsnivå och färre i högre funktioner, dels att nuvarande regelverk för personalförsörjningen måste förändras. Med nuvarande regelverk är det omöjligt för att klara av internationella insatser och försvaret av det egna territoriet som är centrala delar för framtida försvar. Vänsterkartellen måste ha glömt eller också vill man inte låtsas om den saken att de internationella insatserna i allt väsentligt består främst av människor som måste anställas. Kartellen vill inte heller acceptera att anställningarna måste kunna göras i andra former än de som råder inom annan statlig förvaltning. Överbefälhavaren har gett uttryck för oro. Han har krävt och nästan bönat och bett om förändringar i lagstiftning och regler för att kunna hantera den mycket prekära personalsituationen inom Försvarsmakten. Men den socialdemokratiska regeringen har inte lyft ett finger för att undsätta honom. Genom principen sist in, först ut vid uppsägningar är det i första hand de som behövs i framtidens försvar som får lämna sina arbeten. Den här problematiken är dubbelt olycklig eftersom också kvinnorna i försvaret drabbas. Det i sin tur beror förstås på att merparten av de kvinnliga officerarna finns i den yngre skaran. Det är ett slags ödets tragiska ironi att åtskilliga unga kvinnor och män som går en krävande och givande utbildning genom vänsterkartellens försorg inte kommer att ha någon användning av den. Försvarsmakten är inte en förvaltningsmyndighet vilken som helst, utan här måste vissa särdrag få råda. Det är inte ett steg mot en allmänt urholkad arbetsrätt att erkänna att en militär anställning inom Försvarsmakten som kan innebära utlandstjänstgöring är annorlunda till sin natur än en anställning inom till exempel sjukvården. Vänsterkartellens inställning i den här frågan består av motstridiga särintressen och förlamar Försvarsmaktens personalförsörjning. Här måste en förändring till nu egentligen helst i går! Självfallet står jag bakom samtliga reservationer där finns med. Men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till alliansens reservation 7 under punkt 14. I detta anförande instämde , och (alla kd). 60 (): Försvarsbeslut handlar om personal, materiel och lokaler men framför allt om vad man ska ha försvaret till och inom vilka regler och villkor den här verksamheten ska agera. syn på det militära försvaret och dess uppgifter kan kort sägas vara att det handlar om att under militär alliansfrihet fortlöpande kunna anpassas till förändrade uppgifter och nya internationella förhållanden. är stark motståndare till och avvisar all utveckling mot en militarisering av EU som ska bli följden av den nya grundlagen. Liksom vi är mot ett svenskt medlemskap i är vi mot att EU förvandlas till en militärallians. Både för att anpassa försvaret till den ändrade hotbilden och för att lösgöra resurser till andra för invånare viktiga områden vill vi förändra. Omstruktureringen har börjat en utveckling som ser positivt på och som både måste och kan fortsätta. Jag tycker inte att det är upprörande att i en budget på över 40 miljarder dra ned med 3 miljarder . Men, som vi kunnat höra från denna talarstol, skulle detta vara så upprörande och förödande. Vi ser i stället mycket positivt på utvecklingen. Denna måste och kan alltså fortsätta. Det är bra att det beslut som vi nu tar är ett inriktningsbeslut och att det kan följas upp årsvis. Det ger oss möjligheter att förändra, förbättra och justera så att har kontroll över utvecklingen när det gäller både innehåll och pengar. Vår vision om Försvarsmakten är att den ska bygga på allmän könsneutral värnplikt. Den ska ha ett gott ledarskap och en god genuskunskap på alla nivåer. Den ska vara jämställd och ha ett gediget säkerhetstänkande och nolltolerans mot sexuella trakasserier. Den ska välkomna alla oavsett etnisk tillhörighet eller sexuell läggning. Man ska ge en god utbildning för såväl nationella som internationella insatser under ett tydligt FN-mandat. När det gäller internationell krishantering ska det vara självklart att inkludera och efterleva FN:s resolution om kvinnor i krishantering. Det är denna vision om försvaret som vi arbetar efter och som genomsyrar våra motioner och förslag. Det har varit en stor och livlig debatt i försvarsfrågan men tyvärr inte så mycket om inriktning och uppgifter utan mer om var de olika förbanden ska ligga. Det är synd, för det behövs en debatt om försvarets innehåll och inriktning och också om på vilka villkor Försvarsmakten ska agera. Med en neddragning av försvarets verksamhet kopplad till en omstrukturering kommer antalet förband att minska. Det är ett stort trauma för dem som är anställda, både civila och militära. Det är också ett trauma för kommuner där militär verksamhet försvinner eller förändras. Därför är verklig och bra kompensation i arbetstillfällen och utvecklingsmöjligheter en mycket viktig del av försvarsbeslutet. Jag har stor förståelse för de protester som inkommit. Kritik mot underlaget finns också i det här protesterandet. Som parti har också vi vänsterpartister varit mycket kritiska. Det finns stora brister. Vi är kritiska mot att många fakta och bedömningar inte funnits med och mot att man med vetskap om den kritik som kom förra gången inte tagit fram ett underlag med så mycket fakta som möjligt så att det går att känna sig trygg. Men vi är också kritiska till den borgerliga motionen och reservationen. Där ger man sken av att faktiskt kunna rädda de förband som ska läggas ned. Runtom i landet står nu borgerliga försvarspolitiker och andra politiker och slår blå dunster i ögonen på människor och lovar att just deras ort kan räddas om förslaget avslås och regeringen får återkomma med ett nytt förslag. När man talar om sin reservation och sin budget antyder man också att man kan förändra när det gäller Försvarsmaktens nedskärningar på personalsidan så att det kanske inte blir så mycket personal som omfattas av nedskärningarna eller avvecklingen. Man säger också att det ska gå att få mer av internationella insatser och fler förband. Det är som den gamla barnvisa som jag lärde mig: Om pappa ville ge jag en femöring, vet mamma skulle det räcka till allt livets goda. Vi är kritiska mot underlaget, och vi är kritiska mot den borgerliga reservationen. Men vi är också kritiska mot regeringen som faktiskt inte såg till att säkra en klar majoritet här innan man kom med sitt förslag till . Det som vi tagit fram i vår motion när det gäller grundorganisationen är som är en oerhört försvarsmaktsberoende ort. arbetar inom Försvarsmakten. Med anhöriga blir det som är direkt beroende av Försvarsmakten. Den kriminalvårdsanläggning som föreslås komma tror vi inte mycket på. Den jägarutbildning som bedrivs i är bra. av de värnpliktiga säger att de vill gå ut i internationell tjänst, och gör det också. I finns det nu fyra officerare från . Detta visar att den verksamhet man där har är bra och har stor betydelse. Det måste finnas en lösning för , och det måste finnas en framtid för så att jägarutbildningen där kan behållas. Vi måste kunna se människor i ögonen och säga: Nej, vi klarade av det här. Att kräva detta är inte att vara dörrmatta, som kan höras här, utan det är faktiskt fråga om vårt förslag i vår reservation och i vår motion och om att det ska kunna bli verklighet. Det är inte bra för oss i första hand utan framför allt för om vi ska kunna komma fram till en lösning som vi är överens om. Det blir bränder i båtar, människor är i nöd, det är stora skogsbränder och så vidare, och många människoliv går till spillo om det inte finns räddningshelikoptrar. Det förslag som ligger på bord innebär ju att helikopterverksamheten ska flyttas från de ställen där den finns. Vi har föreslagit att man ska göra en utredning om räddningshelikoptrarna för att kunna ha den resursen på de ställen där den faktiskt behövs. Det är viktigt, det är viktigt för människor och för tryggheten. har jag uppfattat det så att är intresserat av de här förslagen och har också fått ett uppdrag att utveckla det. Det är bra. Vi ska kunna säga att vi tar vårt ansvar. Vi har sett till att det finns räddningshelikoptrar där de behövs. Jag yrkar bifall till reservation 10. Grundprincipen för all verksamhet är att det är bättre att förebygga än att åtgärda när någonting redan har skett. Den här grundprincipen gäller naturligtvis också krishanteringen. Det långsiktiga målet med den civila förebyggande verksamheten är att kriser ska kunna lösas innan de har blivit militära kriser och innan människoliv har gått till spillo. Men det måste finnas personal för det, och den måste vara övad och förberedd, och det måste finnas pengar när behovet uppkommer. har krävt att det ska skapas ett anslag och resurser för detta. För den militära krishanteringen är det självklart. I propositionen säger regeringen att man ska initiera arbete för att utveckla de civila krishanteringsverksamheterna, och det är bra. föreslog i EU att man skulle ha civila snabbinsatsgrupper för den civila förebyggande verksamheten. Man ska utveckla detaljer för detta . Jag har ställt frågor till i anledning härav. Hon kunde inte svara på frågan hur man ska kunna få resurser för att faktiskt få fram övning och sätta människor i beredskap för snabba insatser. De här människorna finns inom polisen, inom rättsväsendet och inom offentlig förvaltning, och där flödar det inte av pengar, det vet vi alla. har utskottet inte tillstyrkt den motionen och det kravet, utan man avvaktar. Man säger att regeringen bör komma tillbaka. Jag tycker att det är synd att man inte var mer offensiv. Alla internationella krisinsatser, både uttalade och i verkligheten, måste inkludera anda och förslag i FN:s säkerhetsråds resolution om kvinnor i krishantering. Den här frågan är det inte första gången ni hör mig prata om här. har drivit den med emfas. Det handlar om att lyfta upp och synliggöra kvinnors behov innan, under och efter en konflikt och att ta till vara kvinnors kompetens och kunskap både inom den militära och inom den civila delen. Det måste också finnas tillräckligt med kvinnor i de krisinsatser som vi går ut med. Så länge det inte finns kvinnor på alla nivåer och i tillräcklig mängd blir inte insatserna trovärdiga eller långsiktiga. Utskottet har uttalat sig mycket positivt till det som sker, och det är bra. Det pågår ett arbete, och flera steg har tagits. Men vi är från sida inte nöjda förrän det är självklart att hälften av alla diplomater, civila och militära krishanterare, förhandlare och så vidare är kvinnor. Vi är inte nöjda förrän kvinnors situation är allmänt känd och man arbetar efter och prioriterar detta. I en konflikt bör kvinnors behov tas på allvar, och dessa behov måste få hälften av resurserna. Då, kort sagt, blir det verklighet av 1325-resolutionen. Tills det här målet är uppnått kommer jag att från talarstolen tala för det och arbeta för det. För att göra det möjligt att ha hälften kvinnor i svenska internationella insatser hade det varit ett utomordentligt bra tillfälle att i samband med detta försvarsbeslut införa en könsneutral värnplikt. Det skulle innebära att folkförankringen förbättrades och att även kvinnor skulle få erfarenheter av det här så mansdominerade området. Diskussionerna har kommit långt. är det mycket få som talar emot att kvinnor behövs i Försvarsmakten. talar alla i stället om hur viktigt det är att kvinnor finns med. När vi sänder ut soldater i FN-uppdrag har kvinnorna en oerhört viktig roll, inte bara som soldater med den erfarenhet som kvinnor har utan också därför att man kan genom att man är kvinna tala med de kvinnor som har blivit oerhört illa behandlade, våldtagna i gruppvåldtäkter och så vidare av soldater. Då är det väldigt svårt för dessa kvinnor att tala med manliga soldater. Utskottet har sagt att man har förståelse för jämställdhetsargumentet. Man får en jämnare rekryteringsbas, jämnare könsfördelning, och det borde leda till kvalitetsförbättringar. Men här stannar man. Varför tar man inte steget fullt ut och faktiskt inför det? Man talar också om att legitimiteten skulle brista om man införde värnplikt lika för kvinnor och män. Men det här hörde vi när kvinnor kom in inom prästyrket. Då skulle de män som har följt detta kall kanske inte få lov att förverkliga det. Nej, inför könsneutral värnplikt . Jag yrkar bifall till reservation 4. Vi har ett värnpliktsförsvar, och det är bra. Vi vill att det ska inkludera kvinnor. Det har vi inte fått igenom . De värnpliktiga och deras utbildning är basen för hela personalförsörjningen. Det är en prioriterad fråga för oss att förbättra villkoren. Inför det försvarsbeslutet har vi lyft fram att det är oerhört väsentligt att vi ser till att förbättra till exempel boendevillkoren. Alltså ska bostadsbidragen förbättras för de värnpliktiga. Vi har också tagit upp säkerheten. Många är oroliga för sin säkerhet, inte minst för att de ska finnas kamrater som har tagit droger eller kommer bakfulla till övningen. Att detta är utspritt ute i samhället pågår det en stor diskussion om. Vi har föreslagit att Försvarsmakten ska få göra slumpvisa drogtest. Det är något som både Försvarsmakten själv och har ställt sig bakom och tycker är väldigt bra och har föreslagit det. Man är mycket positiv från utskottet till detta, det får sägas. Man är inte främmande för att ändra lagstiftningen, för det är lagstiftningen nu som hindrar att man gör slumpvisa test. Jag förutsätter att Försvarsmakten gör allt för att förebygga drogproblem, att man gör test så långt man kan och att man också tar ansvar för rehabiliteringen av dem som har problem, att frågan nogsamt följs upp och att regeringen återkommer om det visar sig att det behövs en lagändring. Med tanke på vad utskottet har skrivit förutsätter jag att utskottet är berett att bifalla ett sådant förslag. Avslutningsvis ska jag nämna en utredning som heter Snö, mörker och kyla som kom för att vara lite rolig. Förslaget i denna utredning avhandlas på några rader i propositionen. Övningar på svensk mark inför fredsbevarande operationer har förekommit , likaså test av olika vapensystem både från svensk försvarsindustri och från utländsk. Regeringen skriver på de här raderna att man också fortsättningsvis vill bestämma i regeringen vilka som får komma och öva och testa. Det här är en mycket viktig fråga, och en har samband med vilka villkor som ska ställa upp på. Utredaren föreslår att det är vapenexportreglerna som ska gälla. Men med tanke på att de har blivit så uttänjda anser att det är reglernas bokstav och inte tillämpning som ska gälla. Inget land som är inblandat i en väpnad konflikt eller begår brott mot mänskliga rättigheter ska få tillstånd, anser vi. Det är också viktigt att hålla klara linjer i förhållande till militära allianser, och därför ska den här test- och övningsverksamheten vara öppen för Nato som organisation. Det är mycket viktigt. Jag vill därför lyfta fram vår reservation i denna fråga. Vi har flera reservationer, men för att vinna tid vid voteringen yrkar jag bifall bara till reservationerna 4, 8 och 10. Jag står naturligtvis bakom alla våra reservationer. Jag passar också på att yrka bifall till förslaget i FöU1 som är alltså budgetförslaget, där vi inte har några reservationer. 61 () replik: Jag hajade till lite när i inledningen av sitt anförande sade att 3 miljarder minsann inte är så mycket pengar. Läser man nogsamt regeringens proposition ser man att den internationella verksamheten nu ska bli en dominerande uppgift för Försvarsmakten. Enligt den budget som parti också står bakom innebär den här hårdsatsningen på den internationella verksamheten att man 2007 ska ha ett anslag på 1 700 miljoner. Är inte nästan en dubblering av anslaget för internationella insatser mycket pengar? Jag förstår inte riktigt hur tänker på den punkten.