prot · GR09115 · 2004-05-13 00:00:00 — Vår gemensamma vilja är att kunna identifiera problemen, lösa dem och skapa förutsättningar för de utsatta barnen att gå vidare med sina liv. hoppas jag att vi har i färskt minne att det är mindre än vi beslutade om ett flertal insatser för de utsatta barnen. I detta betänkande finns ett särskilt avsnitt som berör dem. Där behandlas också motionsyrkandena. Det faktum att samtliga partier har en egen reservation med påpekanden och krav åt olika håll ja, den spridningen visar på den höga ambition som finns på området. Även om jag och Socialdemokraterna yrkar avslag på reservationen, ser vi ett fortsatt behov av analys och insatser på flera håll. Men vi anser också att måste pressa på implementeringen av redan fattade beslut. Vi har, som det står i betänkandet, beslutat om skärpt anmälningsskyldighet och krav på förbättrat samarbete på olika myndigheter, och vi måste se till att de metoderna används. Även i den här debatten antyds på olika sätt att familjepolitiska stöd ligger bakom de sociala problemen. Det är en klassisk skillnad mellan partierna. Vår bestämda uppfattning är att en stor del av arbetet för att skapa goda uppväxtvillkor för barnen går genom att vi stärker, inte försämrar, den gemensamma sektorn och stödet till familjerna. Vi vill samarbeta för att göra begreppet till verklighet i . Vi ska skydda barnen mot exploatering, mot övergrepp och alla former av utsatthet. Det kräver en politisk beslutsamhet och modet att våga vara vuxen. Jag ska göra några korta kommentarer till några inlägg. kräver att nästa skrivelse bör redovisa problemen. Så tror jag också att det blir. Regeringen brukar varva strategi, redovisningsskrivelse och strategi, och då blir det nog en redovisning nästa gång. Fråga: Varför vill bara drogtesta ungdomar om föräldrarna vill det? Kan det inte vara ett signifikant samband mellan föräldrar som inte vill det och hur det står till med barnen? En kommentar också till och . Jag måste säga att jag gläder mig över det särskilda yttrandet när det gäller inkorporeringen av . Det känns bra att vi nu gemensamt kan pressa på det fortsatta arbetet. Också skriver att det gäller att omformulera och pressa på för en förbättrad lagstiftning till skydd för barnen. Jag hade tänkt att kort kommentera pengarna för självmordsprevention, men det har ju berört i sitt anförande. Med detta avslutar jag med att yrka bifall till socialutskottets förslag till beslut och avslag på samtliga reservationer. 123 () replik: , jag och alla övriga, tar jag för givet, har ett gemensamt intresse av att strategin för förverkligande resulterar i just ett förverkligande, att det konkret för barnen blir något annorlunda. Betänkandet anger att det strategiska barnkonventionsarbetet inom ett flertal områden har varit framgångsrikt, och detsamma sade i sitt anförande . Jag vill ändå ha ett litet samtal och en diskussion, , om på vilka områden vi egentligen kan avläsa att de 14 årens arbete har gett ett konkret utfall till fördel för just de utsatta barnen. En sådan sak som att flera kommuner har dokument som barnplaner och barnbokslut för att förverkliga är bra. Men det är inte givet att ett dokument ger den konkreta förbättringen. Dokumentet kan ju ha en reflexion där man ser ett barns behov men inte väljer att tillgodose behovet. Man kan ha ekonomiska inskränkningar och man kan göra andra ekonomiska prioriteringar som gör att det ändå inte blir det som skulle vara till fördel för barnet. Lagstadgad skyldighet för flera myndigheter att samverka som vi har haft , anser jag är rätt. Men det kan naturligtvis inte med automatik avläsas som en framgång förrän vi ser ett resultat för barnen. En ekonomiskt och befogenhetsmässigt förstärkt barnombudsman är också rätt beslut, men vad har det gett konkret för barnen? Vi har också en utvidgad skyldighet att anmäla till kriminalvårdsmyndighet. Vad har att säga om den konkreta effekten för barn? 124 () replik: Jag tror faktiskt inte att vi kommer att uppnå ett förverkligande av . Det låter kanske konstigt när jag säger det. Jag tror och hoppas att ska få vara det instrument som driver oss framåt och vidare till ytterligare förbättringar. Det synsättet leder till att man inte heller kan lyfta upp barn för barn och säga: Det här har det inneburit. Jag tror att när vi sitter med de lagförbättringar som kräver av oss att göra ger vi barnen rätten att bli lyssnade på och rätten att vi tar hänsyn till deras situation. , precis som pekar på både i sitt inlägg och i repliken, upptäcker vi saker där det här inte riktigt fungerar, där vi måste flytta fram positionerna ytterligare. Det kan handla om rättsväsendet som flera har berört. Det kan vara situationer i skolan. Det kan vara på det sociala området. Vi måste putsa vidare. 125 () replik: Jag delar synpunkt och tror att vi inte når fram. Det är som med demokrati. Det är ett evighetsarbete som man ska slita med jämt. Det finns ingen Utopia som är uppnåbar. Det gäller att putsa sig fram. Vi knyter förhoppningar till vårdnadsutredningen exempelvis som finns . Vi motser förslag om hur barn på riktigt ska kunna komma till tals i vårdnadsutredningar. har exempelvis talat för att barn borde få egna företrädare i vårdnadsutredare som verkligen talar för barnet. Vi kanske måste ompröva hela vårdnadsutredningssystemet och inte så slentrianmässigt som det verkar tilldöma delad vårdnad. Vi måste prioritera annorlunda. Det är ett evighetsarbete. Kommunerna och staten måste prioritera rätt. Vi måste få till stånd resurstillskott till olika barnområden. Det finns också en berättigad fruktan med tanke på hur det har gått bakåt. Vi måste ta nya tag. Vi har debatterat missbrukarvården i flera sammanhang här i kammaren. har visat att det har gått käpprätt åt fel håll med missbrukarvården . Detta kommer att få fruktansvärda konsekvenser för barns uppväxt och deras villkor i familjerna. Ett besked som kanske skulle kunna ge när det gäller att putsa och komma framåt är hur det har gått med regeringens och majoritetens förhandlingar med om vårdgarantin. Om vårdgarantin har det sagts att den ska bli förverkligad bland annat genom 1,7 miljarder till. Det finns flera intressen i de 1,7 miljarderna. En del av de 1,7 miljarderna ska komma vårdgarantin till del så att köerna till barn- och ungdomspsykiatrin om möjligt försvinner. Vi får en förverkligad garanti där. Hur långt har ni kommit med ? 126 () replik: av vårt arbete med sökte vi formerna för den. Vilken uppgift skulle ha? Hur skulle vi bygga upp arbetet innan vi fick den första strategin? Sedan har inriktningen handlat om barnets bästa. Vi kan se det i mängder av protokoll från kammaren. Vi kan se i tidningsartiklar och debattprogram hur vi har diskuterat hur vi ska utforma lagtexter och hur vi ska utforma vårt samhälle så att det vi gör och beslutar om är till barnets bästa. Det har varit en viktig fas, en klok strategi också utan att någon utformar den. måste vi ta nästa steg. Vi talar om att vi måste lyssna på barnen. Barnen måste bli hörda. Vad är det de säger? Vad upplever de i sin situation? Vad är det som händer i barnens och de ungas värld? Jag tror att vi just nu är i ett tredje steg mot att faktiskt också ta hänsyn till barnets vilja. Jag är därför glad att nämner just vårdnadskommitté som ska titta på barnets situation när föräldrarna separerar och umgänge och annat inte riktigt fungerar. Jag är alldeles övertygad om att vi där kommer att få se att barnets inställning och önskan mer får driva på hur de vuxna utformar reglerna. Det tror jag är framkomstvägen för hur strategin ska gå vidare. 127 vice talman () replik: Vi märker i olika rapporter hur alkoholen blir ett allt större problem i . Det är ju inte bara skador på dem som dricker. Vi vet att skadorna på ökar när kvinnorna missbrukar. Information och upplysning hjälper inte. Det har inte visat sig vara någon bra metod. Det är helt självklart att kvinnor på mödravårdscentralen blir upplysta om att det är olämpligt att dricka alkohol. Att man använder alkohol redovisas inte. Det antecknas på mödravårdscentralen och skickas in till missbildningsregistret om man använder läkemedel, om man röker och så vidare. Alkohol kanske man frågar om, men det skickas inte in. Vi vet egentligen inte hur många barn i som har skador av alkohol. Det är angeläget för ett samhälle att se till att barn inte föds med olika typer av skador. Det är vi överens om. Därför har jag lite svårt att förstå att man inte vill ta tag i den här frågan och att man inte vill hjälpa de här kvinnorna att komma ifrån missbruket. Vi vet ju att man ibland måste tvångsomhänderta missbrukare både för att skydda mamman och för att skydda barnet. Varför är ni socialdemokrater inte beredda att hjälpa till i detta förebyggande arbete? 128 () replik: När det gäller alkohol är ju situationen kritisk för den person som missbrukar alkohol oavsett om hon är gravid eller inte. Det är kanske den första utgångspunkt man måste ha för hur man utformar lagar vad gäller tvångsmedel. Om vi talar om gravida kvinnor och de risker de kan utsätta sig och fostret för är alkohol inte den enda. Det finns en mängd risker, också risker som vi vet är påtagliga och medför skador. Det finns kanske ingenting som säger att det i så fall bara skulle vara alkohol som gav skäl för ett omhändertagande. Att omhänderta just kvinnorna i den här situationen ser vi inte som en framkomstväg. Däremot tror jag att vi inom detta område, precis som en del andra, måste fundera vidare på om det finns insatser vi kan göra i mödrahälsovården för att på ett bättre sätt upptäcka och förebygga den här typen av skador. 129 vice talman () replik: Det är klart att de allra flesta kvinnor tar åt sig information om alkohol, narkotika, läkemedel och vad det än kan vara. Det är väldigt mycket som man varnas för på mödravårdscentralen. Det är fisk och allt möjligt som man inte ska äta under graviditeten. Det är väldigt strikt. Men alkohol och även narkotika har tydligen varit en svår sak att ta upp. Det kan vi också se inom sjukvården. Man frågar inte patienterna om deras alkoholproblem. Det är väl för känsligt. ser vi att det blir fler och fler barn som föds med skador. Därför tycker jag att samhället har en skyldighet att ta tag i den här frågan ordentligt. Om vi ser till dem som verkligen är missbrukare, de som är inne i ett missbruk, för det är ju dem vi talar om, handlar det naturligtvis först och främst om att få dem att sluta med missbruket, vilket inte är så lätt alla gånger. Det vet vi ju eftersom vi får tvångsomhänderta både narkomaner och alkoholister. Men i det här sammanhanget är det naturligtvis lika svårt för den gravida mamman. Det finns missbrukare som slutar när de är gravida. Det är jag helt medveten om. Men vissa gör inte det. Det visar det faktum att vi får fler och fler barn med de här väldigt svåra skadorna, för det är mycket besvärliga skador de här barnen får. Vi vet att mammor som har fått sådana här barn, inte minst de som är adopterade, inte klarar av barnen. Jag tycker att det finns all anledning för oss att inte vänta alltför länge, tills vi får alltför många barn med de här skadorna. Det här handlar ju inte om kvinnor som bara tar en öl eller ett glas vin utan om dem som är svåra missbrukare. Vi borde för deras skull och för barnens skull i vissa situationer kunna tvångsomhänderta dem för vård. 130 () replik: Jag lyssnar på den ståndpunkten. Vi får säkert återkomma till den saken. Men det är också ett faktum att vi tillåter människor att köpa cigarettpaket där det står att rökning dödar. Ändå är det tillåtet att röka. Det finns en större fråga, men problemet är naturligtvis viktigt att fundera vidare över. Jag är säker på att vi får återkomma till det. 131 () replik: när jag åkte hem blev vi stående i och fick vänta ungefär en kvart . Det var bara ett spår som kunde trafikeras. Det var trafikproblem, sade man. Jag steg av tåget i , satte mig i taxin, och då berättade taxichauffören om hur dagen hade varit för taxi. Först hade man haft en massa ledningsfel och de hade fått köra för alla tåg som inte kunnat gå, men hade ett spår varit avstängt därför att en flicka hade slängt sig framför tåget. För ungefär en månad sedan gick jag av tåget i . De som skulle åka vidare till fick åka buss därför att det var en flicka som hade slängt sig framför tåget i . var jag på en gymnasieskola i och hamnade i personalrummet med datatekniker som inte har direktkontakt med eleverna. Bland dem satt också två lärare. Det blev tal om att det hade varit förseningar och om vad som hade hänt dagen innan. Jag hade en elev, säger den ena kvinnan, som kastade sig framför tåget . Den manliga läraren hade också en elev som han just nu arbetade med väldigt mycket eftersom eleven helt klart var i riskzonen. Jag läser i handlingarna och ser att man gör satsningar, att man försöker. Man använder väldigt många vackra ord. Det har även varit interpellationsdebatter med . Det finns många vackra ord. Det är så det känns. Det finns en stor frustration, och det finns en riktigt otäck utveckling på det här området när unga människor känner sig icke-behövda. De tycker att det är meningslöst, och lättnaden och lösningen är att ta livet av sig. kan jag känna att det blir en massa vackra ord. Kan du ge mig något mer än vackra ord, ? 132 () replik: Med den debattformen skulle jag kunna säga att det inte var vackra ord som använde. Jag tror inte att det är på den nivån som vi som vuxna, med den omsorg som vi känner om den uppväxande generationen, ska diskutera den här frågan. Självfallet är det som säger och som vi pekar på i betänkandet att det här är en stor och svår fråga som man måste möta på flera sätt. Jag kan inte tänka mig att säga att självmordspreventionen ska lösas genom att vi lägger ansvar på skolpersonalen. Jag skulle heller inte känna mig trygg med det. Det här är mycket större frågor. Eftersom önskan är att jag inte ska säga vackra ord kanske jag skulle sluta prata där. Jag tror nämligen inte att det finns ett beslut som vi kan fatta här, vare sig det handlar om pengar eller att vi bestämmer någonting. Vi kan inte lagstifta om känslor. Vi kan inte lagstifta om ångest. Vi kan inte lagstifta om kärlek. Däremot är det självfallet så att vi behöver bättre möjligheter för unga människor att bli hörda om hur deras situation är och att bli sedda, skulle jag vilja säga. Det kanske tarvar en del beslut. Det kan man säkert besluta om. Men att vi skulle hitta en lösning som skulle göra att det här problemet var borta tror jag tyvärr inte. Men jag tror på beslut där man möjliggör för barnen att bli sedda och där man talar med de unga människorna. Men kom ihåg att det är just den situationen som är det utmärkande för en självmordskandidat. Man gör allt för att det inte ska synas. Det tycker jag också har varit det svåra när man tagit del av debatten i tidningar där nära och anhöriga säger att visste jag ingenting. 133 () replik: Även om jag inte tror att du kommer att hålla med mig om slutsatsen skulle jag vilja påstå att du faktiskt satte fingret på det jag var ute efter. Du pratade om och att man tar ett helhetsgrepp. Det gör man över just barnfrågorna. Men det jag saknar är självkritiken, där man kanske funderar över och frågar sig: Vart leder vår politik? Det var det jag var inne lite grann på i mitt anförande. Det handlar om hur vi kan ge dem med de minsta marginalerna större möjlighet att påverka sin vardag, att ge makt till var och en att också ansvara för sin situation. I det finns den familjefråga som du debatterade tidigare och även tog upp i ditt anförande. Familjen måste finnas som ett första stöd och en trygghet. Där är vi inte . Vi har släppt över väldigt mycket av familjens ansvar till att bli någon annans ansvar. Jag kan gå igenom punkt för punkt där jag någonstans landar i att jag skulle vilja att Socialdemokraterna funderade på om maxtaxan verkligen var det bästa för barnen, om det är när man har små barn som man ska arbeta som mest och så vidare. I det här har vi olika uppfattning, helt klart. Men jag kan se, från de utgångspunkter jag har, att det handlar om att vi måste bygga ett helt annat samhälle, ett friskt samhälle, där människor kan vara friska i stället för att må så dåligt som de gör . 134 () replik: Den där retoriken har jag väldigt svårt att ta till mig. Det måste jag säga. För det första är hela den svenska lagstiftningen, hela samhället, uppbyggt på familjens betydelse. Så är det ju. Det finns till och med de som tycker att det är för starkt åt det hållet. För det andra tycker jag att man gör det väldigt enkelt för sig. Jag tycker faktiskt, , att om detta är åsikt är den utstuderat enkel, om man försöker beskriva ett så svårt problem som den ångest som många unga upplever med maxtaxan eller att föräldrarna arbetar. Tvärtom finns det forskning som visar på betydelsen av barnens möjlighet att gå i förskolan. Det var det jag läste om senast. Det är ingen som debatterar den frågan längre, utan det har en betydelse. Vad man däremot diskuterar är situationer som barn upplever i konflikter med vuxna, där de inte ser någon möjlighet att kunna lösa sina problem när de växer upp. Jag tror inte att det är ett allmänt problem kring hur vi bygger upp barnomsorg eller skolan. Det handlar mycket om hur vuxna och unga människor förhåller sig till varandra. Vi ska lägga mer energi på det än att skuldbelägga människor som arbetar mer eller mindre och indirekt i detta antyda att personer som inte arbetar är bättre föräldrar. Jag tror inte på den retoriken. 135 () replik: inledde med att förfasa sig över retorik. Jag ska ge en klar och tydlig vägledning om vad detta ger anledning till. Först och främst handlar det om den alternativa rapportering som frivilligorganisationerna har skickat till . De tycker att regeringen skönmålar. Det var en av anledningarna. För det andra handlar det om skrivelsen. Jag ska läsa ur den. Den var utgångsläget till vår kritik i den motion som vi väckte med anledning av skrivelsen. Punkten 2.2 har rubriken sig strategin till? Där står följande i skrivelsen: De aktörer som är centrala för genomförandet av konventionen är således i första hand de offentliga organen regeringen, , förvaltningsmyndigheter, kommuner och landsting. Det är framför allt gentemot dessa som de hittillsvarande insatserna har riktats. Men även domstolarna har en viktig roll I stycket längre ned står följande: Det finns även ett antal andra aktörer utanför den offentliga sfären som är viktiga för att skall bli förverkligad och få ett genomslag för dem som ytterst är berörda, dvs. barn och unga. Det är frivilligorganisationer, folkrörelser, idrottsrörelsen, fackliga organisationer, näringslivet, media, forskningen, familjen och sist, men inte minst, barn Sist, men inte minst, barnen. Familjen kommer näst sist, och sist kommer barnen. säger att det är barnen som är den framkomliga vägen för att vi ska genomföra . De nämns sist, och familjen nämns näst sist. Det är bakgrunden till varför jag använde den retoriken. 136 () replik: Det finns starka skäl till varför strategin är utformad så. Det finns inget i som lägger ett ansvar på barnen att se till att konventionen blir implementerad. Det är därför de står sist. Det ankommer inte på barn att se till att konventionen blir verklig. Föräldrarna står näst sist därför att deras uppgift är så självklar och så fastlagd i konventionen. Den fostrande och ansvarsfyllda rollen som föräldrarna har är också tydlig. Samhället har den stora uppgiften att se till att konventionen blir känd hos föräldrar och barn men också i samhället i övrigt. Precis vad konventionen bygger på som vi diskuterade förut handlar det om de situationer när familjen, barn och föräldrar, inte klarar sina uppgifter. Det är där strategin krävs. Det är där våra insatser krävs för hur det ska vara här, hur det ska vara där, hur vi ska se till att samhället går in med insatser på ett sätt så att barnets bästa och det som finns runtomkring barnet vårdas på ett bra sätt. Om regeringen skulle utforma en strategi till föräldrarna tror jag att vi skulle ha svårt att diskutera den på det sätt vi nu diskuterar den här strategin. Det skulle bli ännu svårare att komma överens. Det kanske det skulle vara inom de olika partierna. Vi har olika synpunkter på hur vi vill forma den egna familjen, hur vi organiserar familjeliv och vad vi gör hemma. Jag tycker inte att det är den politiska uppgiften att börja där. Det är förklaringen till varför regeringen understryker att det är myndigheternas roll att veta vad det handlar om. 137 () replik: Jag vill bara återigen säga att det finns andra aktörer utanför den offentliga sfären som är viktiga för att ska kunna förverkligas. Där kommer familjen näst sist. Det är det synsättet som skiljer sig från vårt. Jag anser inte att frivilligorganisationer, folkrörelser, idrottsrörelser och fackliga organisationer i den delen har ett större ansvar än familjen. Det var bra att jag fick möjlighet att ta en replik. Jag skulle vilja ha ett till förtydligande av . Det handlar om barn och ungdomar som blir könsstympade i eller utomlands. Frågan gäller sekretessen. Det står i betänkandet att sekretess inte hindrar att polisanmälan görs i fall av grov könsstympning, för vilket inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse . Det kan inte vara rimligt. Grov könsstympning som ska ge fängelse då ska sekretessen brytas. Var går gränsen för grov könsstympning och lindrig könsstympning, ? 138 () replik: Vi hade funderingar med den frågan om det inte var någonting som var på gång. Jag suckade lite när tog upp frågan! ((): Jag såg det.) Jag kom på att jag helt hade glömt att uppdatera mig och ta med det papperet. Jag säger kanske fel namn på kommittén. En statlig kommitté har haft i uppgift att titta på eller håller fortfarande på att titta på sekretessfrågor. Där har denna fråga belysts. Vi utgår från att när frågan kommer på remiss kommer problemet att lösas. Vi kommer att bevaka problemet. säger att frivilligorganisationer togs med till och med före familjen. Men de är också viktiga för strategin. Det underströk själv när hon sade att de hade skickat en egen rapport till för att belysa hur implementeringen går till i . Det tycker jag är bra. Jag tycker inte att det är något negativt i att frivilligorganisationerna säger att regeringen kan göra mer. Det är klart att det optimala skulle vara om det inte behövdes, men jag tycker att det är bra att vi har goda organisationer i på området som är med och pressar på. De har en viktig roll. 139 () replik: och jag har samma syn när det gäller strategidokumentet, synen på målen för den generella välfärden. Jag ska också tacka för hennes pedagogiska klargörande av vilken typ av dokument det här är. Jag försökte också göra det. Jag har upptäckt i debatten att man tror att det är en redogörelse om hur konventionen fungerar, men det är fråga om strategin och vilka den riktar sig till. Det är inte det min replik ska handla om. berörde kort de motioner som finns fogade till betänkandet. Vi har bland annat en reservation som handlar om hemlösa barn. De finns, men finns inte. De finns i verkligheten, men de finns inte i statistiken. De finns i trappuppgångarna, men de finns inte i utredningarna. De finns någonstans flytande. Det handlar om barn som är placerade av men inte finns där de borde vara placerade. Ingen vet hur många de är, och så vidare. och utskottets majoritet besvarar motionen med att säga att en redovisning har begärts av regeringen om vad som har gjorts och planerade åtgärder för bland annat hemlösa. Ja i vid mening. Här har vi de glömda barnen. Jag tycker inte att det är ett svar på motionen. Jag skulle vilja höra hur funderar vidare kring detta. Jag tror inte att socialdemokratin bortser från detta. Här är faktiskt ett vitt område, såvitt vi har förstått. Vi har försökt att titta efter om något är på gång. Vi hittar ingenting. 140 () replik: Detta är, precis som pekar på, en grupp som är väldigt svår att ge en siffra på.