prot · GR09130 · 2004-06-17 00:00:00 — Rambeslutet kräver lagändringar som i sin tur kräver tid och sedvanligt noggrant övervägande. Därför kan vi i i detta fall ansluta oss till förslaget om att nu anta betänkandet och återkomma med följdlagstiftning. Det innebär alltså ingen ändrad grundinställning om den lämpliga ordningen, att rambeslut bör åtföljas av följdlagstiftning. Rambeslutet innebär ingen kriminalisering av innehavet av narkotika, och det är självfallet en betydande brist. är det ju kriminaliserat här i , men avsaknaden av skrivningar om detta i utkastet speglar en annan inställning i ett flertal medlemsstater i EU. Här finns tydliga svårigheter att få med sig en del länder i förhandlingarna. Precis som framhålls i betänkandet måste arbetet fortsätta och bedrivas med kraft för att få ett genomslag för linjen att all olovlig befattning med narkotika ska vara kriminaliserad. 206 () replik: lät lätt förvånad när han hörde ord om hur viktigt det är att bekämpa knarkets första led, alltså brukarna och missbruket. Det är oerhört väsentligt, och det är det som vi saknar i det rambeslut som tillsammans med Socialdemokraterna och lägger fram här. Det förebyggande arbetet kan ifrågasättas och tvivlet på vänstermajoritetens seriositet om den restriktiva narkotikapolitiken förstärks när, förutom de exempel jag gav i ett tidigare inlägg, Vänstern och Socialdemokraterna i fattar beslut om att dra in all information till skolor från polisens sida till ungdomar angående narkotika och dess skadeverkningar. Det är inte att undra på att man funderar på om ni har gett upp kampen mot narkotikan och tvivlar på den restriktiva narkotikapolitiken. Jag fick inte något svar av om artikel 5 i förslaget till rambeslut. Och eftersom står bakom detta och det inte finns något följdlagstiftningsförslag med i det här förslaget måste jag få fråga en sak. Kommer majoriteten att föreslå att vi inför kronvittnen i svensk rättstillämpning? 207 () replik: måste ha hört grundligt fel. Jag var inte ett dugg förvånad över sätt att uttrycka sig. Redan i andra sammanhang har jag sett betydande insikter hos om vikten av att börja i rätt ände och se sambanden med socialpolitiken till exempel. Där kan väl andra partier ha mer att inhämta i kunskaper. Jag har själv en mycket gedigen erfarenhet av vikten av att ta med socialpolitiken och det förebyggande arbetet i mötet med människor som har missbruksproblem. Det är utomordentligt viktigt att man den vägen också minskar efterfrågan. Det vill jag understryka. Det talar ju väldigt kraftigt för att vi snarare ska förstärka insatserna på hemmaplan i kampen mot narkotika, vilket naturligtvis inte på något sätt ska hindra det internationella samarbetet. När det gäller andra fråga, om särskilt förmildrande omständigheter, artikel 5, kan vi läsa oss till att den artikeln är fakultativ. Den ställer inget krav på lagstiftning. Däremot finns just sådana saker som har att göra med förmildrande omständigheter inskrivna i . Vi har inte några avsikter att förändra det. Och vi i har definitivt inga krav på införande av kronvittnesbestämmelser. Jag har inte hört det från regeringens sida heller, men de får ju svara för sig själva. 208 () replik: Eftersom vänstermajoriteten inte har kunnat komma med förslag till följdlagstiftning är det ju relevant att vi i oppositionen ställer de här frågorna. Artikel 5 ger medlemsländerna möjlighet att införa regler som går betydligt längre än vad nuvarande svensk lagstiftning gör. Då är det faktiskt inte så konstigt om vänstermajoriteten, Socialdemokraterna, , som står bakom den här propositionen överväger att förändra svensk lagstiftning på den här sidan också. Jag skulle gärna vilja ha ett mer utförligt svar på den här frågan. Det handlar också om den restriktiva narkotikapolitiken när man går med på att utöka de förmildrande omständigheterna när det gäller narkotikabrottslighet, och framför allt när det gäller grov narkotikabrottslighet. Rambeslutet innehåller ingenting om eget bruk eller innehav för eget bruk. Därför är det i fråga om den stora allvarliga brottsligheten som rambeslutet medger att man går längre när det gäller förmildrande omständigheter än vad svensk lagstiftning gör . Jag tycker att det är allvarligt. Det är ytterligare ett bevis på vikten av att följdlagstiftning presenteras när ska fatta beslut om förslag till rambeslut. Ja, , det är viktigt att börja i rätt ände. Det är därför vi tycker att det är så allvarligt att bruk och innehav för eget bruk inte finns med i det här rambeslutet. 209 () replik: Det är som sagt viktigt att börja i rätt ände. Jag tycker att det känns utomordentligt viktigt att vi har ett riktigt väl förberett underlag när vi fattar beslut i denna lagstiftande församling. Det är detta som fattas i den här frågan. har varit inne på vikten av att skaffa fram det. Vi har ett väl upparbetat system här i landet och jag tycker att det fungerar alldeles utmärkt med remissomgångar som brukar ge oerhört värdefulla synpunkter för oss som i slutänden ska vara med och fatta de avgörande lagbesluten. Jag avvaktar detta. Jag tycker att det är rimligt att vi gör det. Men vi ska inte fördröja själva principbeslutet. Därför kan vi i det här fallet ansluta oss till att vi ska anta det här rambeslutet. Men det ska naturligtvis inte vara en princip att vi ska göra det. Jag kan garantera att den här frågan kommer tillbaka i andra sammanhang. Den principen får vi anledning att återkomma till. Då ställer vi oss kanske lite annorlunda till den. Vi kanske till och med kan komma att inta andra ståndpunkter i andra frågor, men i den här frågan är det givet för oss att det är viktigt att säga ja till detta. Vi är inte av princip misstrogna mot regeringen. Då skulle vi inte samarbeta. Vi litar på det mycket tydliga besked som också ges i betänkandet att regeringen förväntas fortsätta arbeta med den här frågan. Vi är övertygade om att så sker. Men som också vet finns det väldigt starka krafter ute i som står för en annan linje i narkotikapolitiken. Det kan vi inte heller bortse ifrån. Dem ska vi tillsammans fortsätta att kämpa mot. 210 () replik: Det är glädjande att även nu tar upp frågan om följdlagstiftning i samband med rambesluten. Det betyder ju att det är väldigt många av oss som tycker att det är viktigt. Jag hoppas att de socialdemokratiska ledamöterna tar det med sig och berättar för justitieministern och departementet att det faktiskt finns ett tryck i denna fråga. Som hängiven europé är jag glad för det goda arbetet inom EU för att bekämpa narkotikahandeln. Men jag förstår att andra, som inte ens vill vara med i EU, inte är lika hängivna. Ni kan givetvis tycka att det är bra att man bekämpar narkotikahandeln. Något annat skulle jag aldrig komma på att säga. Jag skulle vilja fråga om han och tror att resultatet av rambeslutet om olaglig narkotikahandel skulle kunna ha uppnåtts utan EU, och i så fall på vilket sätt. 211 () replik: Även i betänkandet kan man utläsa en principiell hållning, och den finns vad jag förstår också hos alla här närvarande, att det inte är en princip att vi i första hand antar rambeslut och därefter följdlagstiftning. Vi är nog relativt överens om att det är önskvärt att följdlagstiftningen finns där. Det vet alla som har läst betänkandet lite noggrant. Jag har understrukit i mitt anförande och i andra sammanhang att det är nödvändigt med internationellt samarbete i kampen mot narkotika. Jag tycker också, som jag också underströk, att det primärt är en fråga för varje land. Det är inte så att vi i någon allmän eufori över EU-samarbetet ska överlämna arbetet mot narkotika i något slags överstatlig riktning. Jag tror inte att det är effektivt att göra på det sättet. Jag tror att vi måste börja i missbrukarledet, precis som var inne på. Det är utomordentligt viktigt. Det är alltså primärt en fråga för varje land. Men parallellt med det måste det ske ett internationellt samarbete. Det kan ske i många former. EU är en sådan form. Jag hörde inte säga någonting om FN. I sin eufori nämnde han bara EU som den enda möjliga samarbetspartnern. Jag vill veta om till exempel WHO eller mellanstatligt samarbete, som vi också har på det här området, är intressant för , eller om det bara är EU som gäller . Samarbete kan som sagt genomföras i många former, och vi i är öppna för olika sådana former. 212 () replik: Man kan faktiskt både vara hängiven europé och tycka om FN, men det är tyvärr så att FN inte har några muskler. FN har funnits väldigt länge, och så här långt har vi aldrig kommit genom FN-samarbetet, men vi kan göra det genom EU eftersom vi har beslutat oss för att inom det system som vi kallar Europeiska unionen tillsammans gå några steg längre för att nå de mål som vi har. Jag måste vidare säga att jag blev lite förvånad när sade att varje land ska ha ett självbestämmande i de här frågorna. Det måste ju betyda att till exempel tycker att det var fel av att trycka på för att inte ska ha en så liberal narkotikapolitik. Om det är upp till varje land borde få bestämma att man faktiskt ska kunna sälja cannabis i små portioner för personligt bruk i så kallade coffee-shops. Vi vet att väldigt många europeiska ungdomar, framför allt från andra länder, åker dit och får sin första kontakt med narkotikan i . Vi har haft samma problem för skåningar med i , som den borgerliga regeringen nu äntligen har tagit tag i. Jag förstår att inte kan svara på hur de här resultaten skulle uppnås utan EU eftersom svaret på det inte finns. Nästa fråga måste bli: Skulle varje land som är medlem i EU självt få ha hur liberal narkotikapolitik som helst? Om det nu är upp till varje land, skulle vi andra godta till exempel att och tillåter tillverkning av ecstasy, vilket ju faktiskt sker i de här länderna? 213 () replik: Jag tror att den här frågan liksom alla andra frågor tjänar på en problematisering och av att vi låter bli att låsa in oss i dogmer om att den ena eller den andra tesen är en oomkullrunkelig sanning, till exempel att överstatlighet i alla lägen är bra och att EU inte har några som helst problem. Jag tror inte att det är bra. Vi har i det här fallet valt att säga ja till rambeslutet, som vi behåller vår kritiska syn på EU. Vi tycker till exempel att det är ett jätteproblem att det där ute finns väldigt starka narkotikaliberala krafter. Jag tycker faktiskt att vi gemensamt skulle diskutera det i stället för att utbringa de här euforiska hurraropen för EU. Det är kanske så att en del överstatliga beslut kan gå i riktning mot att vi får mindre gehör för vår restriktiva linje och får ge upp den. Jag tror inte att vi utan vidare ska blunda för den faran. Men detta dokument går i rätt riktning, och vi vill inte fördröja beslutet genom något krav på följdlagstiftning. Vi tycker att det vore förödande. Men som sagt: mer av problematisering men självklart ja till nödvändigt internationellt samarbete. Själva sakfrågan kräver det. 214 (): När man kommer sist i en sådan här debatt har det sagts väldigt många saker, och man behöver inte ha ett skrivet manus eftersom det är så många saker som dyker upp under diskussionen. gladde mig med att hon höll på att bli EU-skeptiker. Jag tycker att det är ett klokt förhållningssätt att ha en kritisk attityd till det som man ska vara med i. Det känns väldigt bra. Hon tycker också att det är lite tråkigt att resten av EU:s medlemsstater inte vill gå med på och för all del narkotikalagstiftning när det gäller personligt innehav. Jag delar uppfattningen att det är synd att man inte har lyckats med detta, men man kommer så långt det går i en förhandling. Det finns andra drogpolitiska frågeställningar som vi inte alls har nått speciellt långt i utan snarare precis tvärtom, och det gäller i alkohollagstiftningen, som just visar att den kaka som envisas med att hålla fram närmast liknar ett slags supermaktskryddad federalstatskaka eller deg, som tvingar människor in i olika ställningstaganden som de inte vill ha, av typen vår alkoholpolitik. För att återgå till narkotikapolitiken delar jag uppfattningen att det är tråkigt att man inte nådde ända fram. Jag delar också den uppfattning som gav till känna att varje land har rätt att föra sin egen narkotikapolitik. Men om den narkotikapolitiken påverkar vårt lands narkotikapolitik, som fallet är med och , har vi också rätt att bekämpa den. I det här fallet ser vi att en av vägarna att bekämpa den typen av narkotikapolitik som stör oss och förstör för oss är att samverka i ett sådant beslut som vi har på bordet . Därför har i det här fallet aktivt varit med om att samarbeta om den här propositionen. Vi tycker att det ligger i den överenskommelse som vi har gjort. Vi har precis som alla andra talare haft kritiska synpunkter när det gäller följdlagstiftningen, men vi ser att det i det här fallet till skillnad från det föregående ärendet kommer följdlagstiftningen att bli av mindre omfattning eftersom har så mycket strängare regler än vad EU-länderna i allmänhet har. Jag ska också passa på att svara på fråga när det gäller artikel 5. Där står det att varje medlemsstat får vidta de åtgärder som är nödvändiga. Det innebär alltså inte att vi ska vidta dem. Här finns en möjlighet för en del länder som redan har infört vissa eftergifter i straff för att kunna klara vissa undersökningar. Vi ska enligt min mellanstatliga inställning inte gå in och reglera hur andra ska ändra på den punkten. Jag tycker att EU:s klåfingrighet på många områden går alldeles för långt, men i det här fallet, herr talman, tycker jag att det är ett steg framåt i det allmänna bekämpandet av narkotikan. Därför tillstyrker vi det utsända förslaget. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 15 § Handel med utsläppsrätter I Föredrogs miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2003/04:MJU19 Handel med utsläppsrätter I (prop. 2003/04:132). Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut skulle fattas .) 16 § Halvtidsöversynen av den gemensamma jordbrukspolitiken 215 (): Den här debatten handlar om halvtidsöversynen av den gemensamma jordbrukspolitiken. kom EU:s jordbruksministrar överens om en reform av den gemensamma jordbrukspolitiken. Utgångspunkten för förslaget till reformen var en strategi om hållbar utveckling som enades om i . Övergripande mål med reformen var att stärka konkurrenskraften i europeiskt jordbruk. Överenskommelsen innebär två principiellt viktiga förändringar av den gemensamma jordbrukspolitiken. Den ena förändringen består i att de nuvarande växtstöden till jordbrukaren omvandlas till ett inkomststöd, alltså det nya, frikopplade gårdsstödet. Stödet utgår till jordbrukaren oberoende av produktionens inriktning eller omfattning. Villkoret för att stödet ska betalas ut är att de så kallade tvärvillkoren uppfylls. Den andra förändringen är att medlemsstaterna ges större inflytande över hur jordbrukspolitiken ska utformas i det egna landet. Den politiska överenskommelsen innebär dessutom att direktstöden genom den så kallade moduleringen kommer att dras ned successivt , 2007 dras ned med . De medel som därigenom frigörs kan användas till att förstärka medlemsländernas miljö- och landsbygdsprogram. Genom reformen tas ett steg mot att begränsa en kostsam överproduktion. Frikopplingen av produktionsstödet innebär större frihet för lantbrukarna att producera det konsumenterna efterfrågar och innebär därmed ett mer konsumentanpassat utbud samt mindre handelsstörningar, vilket gynnar handeln med livsmedel. Mat behöver vi alla. Frågan är hur och var den produceras. 216 (): Jag vill först yrka bifall till reservation nr 16. Herr talman och vänner här i kammaren! Det har talats om den här halvtidsöversynen . Vi hade en reform som började gälla 2000, som också hette Agenda 2000 och som skulle vara . Det var alltså en överenskommelse med bönder, men halvtidsöversynen skulle alltså genomföras. En halvtidsöversyn behöver ju nödvändigtvis inte innebära några dramatiska förändringar, men i det här fallet blev det en mycket omfattande förändring. Det blev en fullständig reform, som är på väg att sättas i sjön. Översynen är mycket omfattande, men den är också omvälvande av det skälet att för den enskilde lantbrukarens resultaträkning och budgeterande kommer det att vara stor skillnad jämfört med hur man har gjort tidigare. Jag är inte säker på att alla har riktigt greppat detta . Det har myntats ett uttryck som lyder the devils are in the details, och man kan nog bara skriva under på det. Jag tror att många kommer att få en och annan överraskning när man ska sätta det här i sjön för sitt eget företag. Vi hade från moderat håll hellre sett en annan lösning på det här förändringsarbetet, nämligen att det inte skulle genomföras under pågående avtalsperiod, att man hade avvaktat den här periodens utgång, alltså fram , och därefter gjort förändringar. Vi förespråkade, när de här reglerna var långtifrån färdigförhandlade och regeringen satt i diskussion med kommissionen och övriga länders representanter, att man i stället borde ha behållit de nuvarande reglerna och kanske gjort en neddragning med . Då hade vi inte alls skapat en sådan oreda och en sådan förändring som det nu kommer att bli. Det blir dessutom en väldigt dyr lösning rent administrativt, ska vi ha klart för oss. Det kommer att kosta betydligt mycket mer att administrera det här nya förslaget. Då hade vi också fått en neddragning av stöden. Långsiktigt är det ju inte rimligt att nästan hälften av EU:s budget upptar just stöd till jordbruket. Men regeringen valde att inte lyssna, eller åtminstone inte framföra de här synpunkterna där nere vad jag vet. Det är möjligt att ministern kan ge oss en annan bild av det. står vi inför den förutsättning som kommissionen har föreslagit och som rådet har beslutat, och det innebär att vi har befäst en bidragsnivå som är ganska hög som vi nu kommer att få leva med framöver. Jag tror inte att de svenska bönderna egentligen är intresserade av de här bitarna. Jag har inte fått någon reaktion om att man vill ha mer bidrag. Tvärtom möter jag allt oftare uppfattningen att vi måste avreglera den här marknaden. Man vill vara företagare fullt ut och också få betalt för sina produkter. Sedan är jag naturligtvis fullständigt medveten om att vi inte ensidigt kan göra detta. Vi måste naturligtvis göra det gemensamt i , men vi måste också göra det tillsammans med övriga världen för att vi inte ska få obalanser. Långsiktigheten är nu borta när det gäller jordbrukspolitiken. Det har varit ganska lugnt och stillsamt och fram tills , vilket jag vet att jordbrukarkåren uppskattat. Man har kunnat veta att reglerna stämmer någorlunda år . får vi den här förändringen. Sedan ska vi ha en översyn av landsbygdsutvecklingsprogrammen. Det kommer en ny finansiell period som förmodligen kommer att påverka nivåerna, och sedan, 2009 om jag inte missminner mig, ska vi ha nästa avstämning, vilket gör att man nu allt snabbare kommer att få översyner etcetera. Jag vågar påstå att det är en onödig omväg att som företagare behöva vara beroende av politiska beslut för sin dagliga gärning för att man ska få stöd. Det är ingen som egentligen önskar detta. Jag vill dock ge regeringen och ministern en eloge för tillskapandet av den referensgrupp som hade möjlighet att delta i med representanter från de olika partierna. Jag tyckte att det var ett klokt beslut. Det gav oss också möjlighet att fortlöpande under diskussionen om hur implementeringsreglerna skulle utformas för ha ett tankeutbyte. Jag vill också nämna att statssekreterare gjorde ett bra arbete i detta sammanhang, naturligtvis med sina medarbetare. Jag ska också säga något om sakinnehållet i detta. Vi tycker att det är märkligt att regeringen inte kan tillmötesgå de svenska lantbrukarna vad gäller att kunna få en utbetalning i euro. Vi tycker att det är ogint, när vi dessutom föreslår att i den mån det skulle innebära en merkostnad får man ta det själv. Jag förstår inte varför man inte kan ha den möjligheten. Vi är kritiska till regeringens sätt att använda lantbrukarnas pengar som regleringspost när statsfinanserna inte hänger ihop över jul och nyår. Det är inte rimligt att bönder ska vara en utjämningsfaktor åt en regering som inte kan hålla finanserna i styr. Därför kräver vi att man ska ha utbetalning som stöden gäller. När det gäller konkurrensvillkoren ville jag i ett tidigt skede i referensgruppen ta upp de här frågorna och att vi skulle ta dem , därför att det tror jag skulle gagna frågan väldigt mycket. gick det , och då förstod jag att ministern tog till sig och medgav att vi har konkurrensproblem, och sedan började det talas om sänkt dieselskatt. Och det var väl gott så, men det har varit mycket prat och väldigt lite verkstad. Jag har inte sett någonting , och jag hoppas att det kommer. Men det gäller inte bara dieselskatten utan andra skatter också, och det handlar också om andra miljövillkor etcetera där vi pinar de svenska bönderna. Nationell reserv anser vi att man ska ha på . Från moderat håll menar vi att man som företagare ska kunna vara försäkrad om att man inte får en sänkning på mer än max av stöden. Man skulle då använda den nationella reserven till att kunna gå in och täcka detta så att man har en förutsägbarhet. Beträffande nationellt kuvert är det återigen den avbetalning som Socialdemokraternas hämningslösa trånad efter regeringsmakten lägger på medborgare att betala som en avbetalningskostnad för samarbetet med Vänstern och . Det är ett otal felaktiga lösningar som det här samarbetet kostar. Man säger så här: är det . Men vi vet också att samarbetspartierna ville ha . Det var de som sade, när momsen infördes: Det är ju . Ja, sade någon, men den kan till och med bli ! Sedan behöver jag inte säga mer. Inför man verktyget så finns det där, och då kommer man också att använda det. Avslutningsvis, herr talman, tycker vi att det är osmakligt att produktionsjordbrukets pengar, som man betalat in i form av olika avgifter för sina produktionsmedel, ska användas till landsbygdsutveckling. Det innebär alltså att man lägger en extra börda på produktionsjordbruket i , något som andra inte behöver bära. Det är okej med de modulerade medlen dem har vi ingenting emot men att ta pengar från produktionsjordbruket för landsbygdsutveckling är direkt stötande. 217 (): Efter åtskilliga turer där EU-jordbrukets framtid stötts och blötts , och där många engagerat sig, är det för ett slutgiltigt ställningstagande i kammaren. Jag vill börja med några internationella utblickar innan jag landar i den svenska myllan. Det råder nog ingen tvekan om att energiskt driver frågan om ett återupptagande av WTO-förhandlingarna, förhandlingar som har betydelse inte minst för om tredje världens bönder ska beredas möjlighet att odla och sälja sina produkter och som har direkt bäring på om världsfattigdomen ska kunna minskas radikalt. Jag vill i detta sammanhang också säga att vi anser att det är mycket viktigt att sockerodlingen snabbt reformeras. Det råder nog inte heller någon tvekan om att verkat för en kraftig reformering av EU:s jordbrukspolitik. önskar en snabbare avreglering och har satt 20132015 som en möjlig tidsperiod. Skulle utvecklingen visa att det vore möjligt med en snabbare gemensam avreglering välkomnar vi naturligtvis det. anser att den reformering som görs är ett första viktigt steg mot att duktiga företagare och tydliga konsumentkrav ska styra produktion och utveckling i stället för ett snårigt bidragssystem. Ett bidrag som för övrigt snabbt måste avvecklas är exportbidraget. säger nej till en åternationalisering av jordbrukspolitiken, eftersom det skulle innebära en återgång till nationella subsidier. Det skulle dessutom minska möjligheterna för viktiga gemensamma beslut samt försvåra för en konkurrensutsatt gemensam marknad. Så till den svenska myllan. Det är en mylla fylld av möjligheter, för det är just möjligheterna som vi vill lyfta fram. Alltför ofta talas i debatten om jordbruks- och landsbygdsproblemen. Vi har ett stort politiskt ansvar att vända den debatten och erbjuda möjligheter.