prot · GS0949 · 2004-12-13 00:00:00 — Jag ger skolministern chansen att svara en gång till: Tänker skolministern i något avseende öka skolans befogenheter att bekämpa skolk, mobbning och respektlöshet? 36 Statsrådet () replik: Låt mig återigen få upprepa att jag i arbetet med den nya skollagen tillsammans med dem som vi diskuterar med, framför allt v och mp, kommer att ta initiativ till att kolla vilka befogenheter som behövs för att säkerställa studieron i klassrummen och öka tryggheten i skolan. På många skolor i vårt land bedrivs ett jättebra, väl fungerande arbete. Vi ser också i många av de undersökningar som har kommit , även de internationella, att alltfler elever trivs bättre i skolan, att dialogen mellan elever och lärare fungerar allt bättre. Det här är någonting som vi kan bygga på. Där det behövs att skolan får mer befogenheter är jag inte främmande för det. Men, fru talman, för att återgå till förslag om att införa tvååriga yrkeslinjer vill jag säga att det intressanta när detta förslag kom på var att de första att gå ut var . Man gick ut med ett pressmeddelande: Det här är helt fel väg. Lärarorganisationer, elevorganisationer och fackliga organisationer har också motsatt sig detta. Dagens samhälle, med allt större globalisering och teknisk utveckling kräver snarare mer utbildning än mindre. Vad är det som gör att anser att eleverna på yrkesutbildningarna inte behöver nödvändiga baskunskaper i dagens skola? Gymnasieskolans kärnämnen är inte bara till för att rusta dem som går till högre studier. Vi kan vara överens om att de som vill gå vidare och läsa på högskola ska få göra det. Vi är också överens om att det varken är önskvärt eller nödvändigt att alla gör det. Men vi vet också att både dagens och morgondagens yrkesliv kräver nödvändiga baskunskaper. Man ska ha ordentliga kunskaper i att läsa, skriva och räkna och även kunna gör sig förstådd på främmande språk. 37 (): Jag vill först och främst yrka bifall till den moderata reservationen nr 1 samt säga att jag för tids vinnande avstår från att yrka bifall till våra övriga reservationer även om jag givetvis står bakom innehållet i samtliga. Kunskapsjobb har för vissa politiker blivit ett mantra för arbeten som någonstans mirakulöst bringar folk högre lön och jobb som inte är lätta att flytta på. Problemet är bara att säger man kunskapsjobb faller med automatik ett antal andra parametrar ut. Det är precis som ett dominospel. man på brickan vi vill och vi måste leva på kunskap måste också med automatik andra saker följa för att spelet ska gå ut och för att vi ska få ett välfärdssamhälle i andra ändan. Ska man kunna leva på kunskap måste den vara bättre än andras, bättre i meningen mer djup, mer specialiserad, mer marknadsrelevant, och det kräver en tydlig spets. Och det i sin tur kräver omtänk i de institutioner som förmedlar och bygger kunskap, nämligen skolor och universitet. Vi i vill därför skapa förutsättningar för en högkvalitativ högre utbildning, mer mångfald, mer valfrihet och mer kvalitet. Utbildningen ska locka så många som möjligt att studera och avlägga examen vid svenskt universitet eller högskola. Målet är att alla som vill och har de grundläggande kunskaperna ska kunna välja den utbildning som han eller hon bäst anser tillfredsställer vederbörandes uppfattning om sitt livsprojekt. Detta kräver att den högre utbildningen internationaliseras och att svenska universitet och högskolor erbjuder utbildningar som står sig i det globala utbildningssamarbetet. Flera alternativ, både inom och utom vårt lands gränser gör att var och en får ökade möjligheter att ta vara på sin begåvning och göra det mesta av sin egen potential. Det är grundläggande att varje student får möjlighet att själv välja vilken sorts universitet eller högskola han eller hon vill läsa vid. Det måste vara upp till studenten att själv avgöra om det som passar bäst är en bred högskola med massföreläsningar eller ett smalt spjutspetsuniversitet med mycket forskningsbaserad undervisning. En logisk följd av studenternas fria val, den ökade institutionella konkurrensen och lärosätenas strävan att profilera sig är att avskaffa det centrala antagningssystemet. Varje lärosäte måste själv få lov att bestämma hur antagningarna ska gå till. Med syfte att ytterligare bidra till ökad profilering och mångfald vill vi fortsätta den utveckling av högskolorna i stiftelseform som och varit föregångare för. Utvecklingen där har varit utomordentligt positiv. Den fria formen har stimulerat den kreativa förmågan och förnyelsen. Vi vill komplettera och utöka möjligheterna för fler stiftelsehögskolor. Statens uppgift inom forskning och utveckling är att komplettera alla forskningsfinansiärer. Det innebär att tyngdpunkten läggs på grundforskning samt forskarutbildning. Riksdag och regering ska inte detaljstyra forskaranslagen. Starka och självständiga universitet och högskolor är en förutsättning för forskningens frihet. Men de senaste sex sju åren har anslagen till grundutbildningen urholkats. De tidiga fakultetsanslagen har urholkats. Och anslagen till forskningsråden har skurits ned. Den här utvecklingen måste vi nu vända. Det blir särskilt nödvändigt i ljuset av en från regeringen alltmer centralstyrd forskning och en ny struktur som har direkt centralistiska drag. Vi vill påbörja en successiv återuppbyggnad av grundutbildnings- och forskningsanslagen genom att tillföra universitet och högskolor ökade resurser. Jag är övertygad om att och jag när jag har avslutat mitt anförande kommer att ha en mycket intressant diskussion om vad som egentligen står i vår budget. En oerhört viktig punkt rör också ansökningsraseriet, det vill säga kraven på landets forskare att ständigt behöva söka mer medel. Effekten av detta blir tidsförluster när femtio ansökningar och forskare måste lämnas in till och motsvarande organisationer. Väl att märka är att många av de här ansökningarna inte alls avser att ordna pengar till nya spännande projekt utan att upprätthålla elementär infrastruktur, laboratorieutrustning, lokaler, men framför allt tjänster. Doktorand- och laboratorieassistenter, handläggare och till och med sekreterartjänster finansieras ibland från månad till månad med de här pengarna. Det leder till otrygghet och till att den vetenskapliga kvaliteten blir lidande. I regleringsbrevet från regeringen står också att ska öka sina insatser för att ge unga och nydisputerade forskare goda förutsättningar att fortsätta sin forskarkarriär och att tiden mellan disputationen och en eventuell fast universitetstjänst är en lika viktig som kritisk period för den fortsatta karriären. Det är väl känt. Men rådet det brist på så kallade mellantjänster. Det är betydligt många fler som söker en anställning som forskarassistent hos än de har möjlighet att finansiera. har finansierat ett antal internationella postdoktorsstipendier. Men dessa har nackdelen att när stipendiaten kommer tillbaka till har denne hamnat utanför det svenska socialförsäkringssystemet. Det tar till exempel att kvalificera sig för föräldraförsäkring. I Doktorandspegeln framgår att mer än hälften av doktoranderna vill arbeta vid ett annat universitet än sitt nuvarande efter doktorsexamen. Det är just bristen på mellantjänster och intresset för att byta universitet som indikerar att nya nationella postdoktorstjänster fyller ett behov som också skulle stimulera en ökad rörlighet inom . Frågan är naturligtvis vad regeringen tänker hitta på i det avseendet. Någon forskningsproposition har vi ännu inte sett röken av i den här kammaren. Avknoppningen av innovationsföretag från högskolor och universitet är ytterst betydelsefull för näringslivets utveckling. För att stimulera kommersialiseringen bör regeringen se över hur staten kan gynna de högskolor och universitet som erbjuder sina forskare belöningar i form av olika slags vinstdelningspaket i vilka forskarna erbjuds royaltyn, delägarskap och optioner i ett eller flera företag. Det är också viktigt att komma ihåg och tänka på verkligheten för dem som jobbar på universiteten och högskolorna. De jobbar alltmer övertid, ibland obetalda, för att studenterna ska få en högkvalitativ utbildning. Men gränsen för välviljan är snart nådd. Yrkesstolthet och filantropisk verksamhet kan aldrig i längden täcka över de brister som urholkningen av anslagen inneburit. Risken för utbrändhet och hopplöshet närmar sig för alltfler dock inte för mig tack vare det här vattenglaset! All offentlig universitetsutbildning på grundnivån i ska vara avgiftsfri. Om detta tror jag inte att det råder några delade meningar i kammaren. Men med det skattesystem som råder och den mycket sammanpressade lönestrukturen finns det ingen möjlighet för studenter att själva finansiera hela eller delar av sin utbildning. Det gäller också de mycket stora studielån som många studenter drar på sig. De är så betungande att de är mycket svåra att betala av, även för individer med mycket avancerade akademiska arbeten. Med tanke på att kunskapsinhämtning inte längre har några gränser och att utbytet med utlandet bör öka framöver leder modellen till vissa problem. Vi menar att det är fel att utländska studenter inte betalar några kursavgifter när den svenska staten finansierar svenska studenters kursavgifter vid utländska universitet. har vi en global kunskapsmarknad. Utlandsstudier blir allt vanligare, och då måste svenska studenter kunna utnyttja expanderande marknader. måste bli ett land dit utländska studenter söker sig för att skaffa sig en högkvalitativ utbildning. Det är hög tid för att aktivt arbeta för att dra till sig begåvade personer och inte släppa dem ifrån sig. Därför måste svenska universitet och högskolor arbeta för att bli globala, attraktiva studiemiljöer. Vi vill därför att högskoleförordningen ändras så att lärosätena får möjlighet och skyldighet att ta ut avgifter för högskoleutbildning av studenter och doktorander från länder utanför EES som ej omfattas av utbytesavtal i särskild ordning. Lärosätenas möjligheter att ta ut avgifter samt vilka skyldigheter det innebär bör man reglera i ett särskilt brev. Dimensioneringen däremot ska vara lärosätets ensak. Lärosätet ska också få lov att behålla intäkterna. Vi föreslår en översyn av högskoleförordningen för att möjliggöra försäljning av utbildning till studenter utanför EES. Basen av kompetenta unga forskare i behöver breddas. Det är av stor vikt att unga forskare ges tillfälle att efter examen vidga sina vyer och komma bort från sina egna handledare och universitet för att skapa självständighet för blivande forskare. En postdoktorstjänst, gärna utomlands, skapar möjligheter att bredda utbildningen och sprida svensk forskningskompetens. Det är också ett sätt att få fram verkligt goda forskningsämnen. Vi ser fram emot att höra vad regeringen har för idéer när forskningspropositionen väl kommer fram på bordet i den här delen. Fler disputerade och större möjligheter att rekrytera utländska postdoktorander är det bästa sättet att förbereda för det generationsskifte som kommer att komma här liksom på så många andra områden i vårt samhälle. Om nyantagna doktorander riskerar att hinna fram för sent och deras äldre kolleger att ha lämnat kommer inte generationsskiftesinsatsen att få någon balanserad utformning. Därför måste vi satsa på postdoktorala insatser för att bredda och utveckla forskarhandläggningskompetensen. Vi tycker att det är viktigt att koncentrera resurserna till de regioner och forskningsområden där svenska forskare och forskarlag håller mycket hög klass. Vi vill se fler och breddade stipendier i det avseendet, och vi hoppas att vi kommer att uppnå enighet om det i kammaren. har kunskapskluster på många områden, till exempel StockholmUppsala och MalmöLund. Där finns en kritisk massa av universitetsforskning, storföretag, utvecklingsföretag och en infrastruktur vad gäller riskkapital, patent och så vidare. Vi menar att klustren måste stärkas. Det är lite annorlunda i mindre utbildningscentrum. Där är bilden mer splittrad. Vi menar att det är viktigt med specialiseringen och profileringen. har även ett antal andra kunskapskluster som håller mycket hög internationell klass inom skilda områden. Vår politik syftar däremot till att särskilt stimulera forskare, forskningsområden och regioner som håller högsta kvalitet. 38 () replik: Jag har några frågor till . När det gäller forskningen säger ni visserligen och det sade jag också i mitt anförande att ni satsar en halv miljard mer än regeringen. Det är bara fakultetsanslagen. Ni räknar inte med den höjning för forskning som faktiskt finns med i BP:n och som kommer att fördelas i den forskningspolitiska propositionen. Ni tycks i era motioner mena den totala summan. Man vill höja fakultetsanslagen med totalt 1,6 miljarder . Den totala summan i budgetpropositionen är 1,8. För övrigt har ni inte några ytterligare satsningar på forskning. Det är ingenting när det gäller råden, förutom förlåt mig 1 miljon till så kallad konkurrensforskning. kanske kan beskriva för mig vad det är. Det är faktiskt ett helt nytt begrepp för mig. En annan sak som är bekymmersam i ert budgetförslag är faktiskt vuxenutbildning. Den nämnde inte i sitt anförande. Jag kan förstå det. Ni slår ihop alla anslagen. Bidrag till vissa organisationer 50 miljoner. Statligt stöd för utbildning av vuxna 1,9 miljarder. Kvalificerad yrkesutbildning 793 miljoner. Folkbildning, det vill säga folkhögskolorna, 1,2 miljarder. Summa drygt 3,9 miljarder. Men i ert förslag när det gäller vuxnas utbildning ligger bara 3,6 miljarder, det vill säga en minskning av anslagen till utbildning för vuxna med och det är . Det innebär att folkhögskolorna får spara från det ena året till det andra. Folkhögskolorna är små enheter och har redan nu ganska svår ekonomi. De är oerhört betydelsefulla för att motverka den sociala snedrekryteringen till högre studier. Det här visar på elitistiska syn på människor. 39 () replik: använde stora ord i sitt anförande och anklagade oss för lögn, som det kommer att framgå av protokollet. Det är ett mycket allvarligt ord. Vi ljuger inte. Man frestas att använda ordspråket tomma tunnor skramlar mest. Det är faktiskt så att våra höjningar är väsentligt mer påtagliga än de som regeringen gör. höjer vi fakultetsanslagen med , höjer vi med och höjer vi med . Allt detta är tydliga och klara siffror som går att utläsa av vår budgetmotion, och vi har inte gjort några som helst förändringar sedan denna inlämnades till . Sedan var det frågan om folkhögskolorna. Vi är folkhögskolornas bästa vänner i den här kammaren. Vi tycker att de är alldeles utmärkta. De förverkligar verkligen vår tanke på hur skolpengssystemet ska fungera, det vill säga att man själv får välja vem som ska vara uppdragsgivare och utförare av de utbildningsuppdrag som man får. Vad vi däremot inte tycker om är den flora av olika studiestödsformer som finns. Därför valde vi i budgeten att samla dessa i ett särskilt konto som vi kallar för vuxnas utbildning. Det innebär inte några neddragningar. försökte med samma knep , och det kommer att misslyckas igen. Det här handlar om en budgetteknisk justering. Det är inte fråga om någon neddragning. Däremot flyttar vi pengarna från det ena kontot till det andra, från utbildning till kultur. Det ser naturligtvis ut som en neddragning, men i verkligheten blir det inte det utom vid en punkt, naturligtvis, , som är på väg att fasas ut. I och med att det är på väg ut innebär det också en neddragning i faktiska pengar. Sedan vill parti behålla intakt med lika många platser och till och med, när man lyssnar på vissa företrädare i kammaren, en utökning av dem. Det vill inte vi. Där är vi helt ärliga i våra texter. Man måste naturligtvis räkna utifrån verkligheten, , och inte efter vad man tror eller tycker att det ska se ut. 40 () replik: Jag tror att får ta en kurs i enkel matematik. Det är faktiskt 350 miljoner . Tittar man på 2006 och 2007 är det riktigt att det statliga stödet för utbildning av vuxna ska föras över till det generella statsbidraget till kommunerna. Det framgår inte riktigt av motioner om det är fallet även med deras förslag. Men deras förslag till anslag för vuxnas utbildning jämfört med minskas 2006 och 2007 med ca . Då ska man komma ihåg att som ni gör det här vill ni kraftigt utöka antalet platser inom KY, det vill säga mer än fördubbla platserna. Det räknar ni med blir en ökad kostnad på ca 800 miljoner. Där har ni också räknat fel. Det blir , om man går på snittalet . 800 plus är i varje fall 1,7 miljard av det som ska gå till KY. Det här är alltså en fruktansvärd åderlåtning av övrig vuxenutbildning. Sedan framgår det inte av era motioner om det är folkhögskolan som ska dra ned eller om ni nästan totalt ska utplåna komvux. Men jag ska påminna om att det faktiskt står i ert niopunktsprogram när det gäller studiestödet att det ska motverka social snedrekrytering. Med tanke på det blir det här nästan absurt. Det är inte bara egendomligt, utan det är också faktiskt ganska oärligt att leka med siffrorna på det här sättet. 41 () replik: Jag noterar i varje fall att avstod från att använda ordet lögn som ju förekom tidigare i debatten. Jag vet inte om det beror på en insikt om att det kanske inte riktigt ser ut på det viset som trodde när hon stod uppe i talarstolen. Vi har ju klarat ut att det här handlar om en budgetteknisk justering. Gör man på det vis som vi har gjort framstår det naturligtvis som en neddragning, men det är inte det i verkligheten. Det går alldeles utmärkt att titta på siffrorna. Sedan är det helt riktigt att vi inte ser komvux som ett självändamål. Vi har här i kammaren deklarerat uppfattningen att vi vill ha ett minskat antal studenter som går direkt från gymnasieskolan till komvux. Därför är det ganska naturligt att vi minskar anslaget till den sektorn. Det är fullständigt självklart. Däremot omfördelar vi naturligtvis inom budgeten så att vi ser till att på gymnasieskolan och göra sådana förstärkningar som gör att eleverna faktiskt när de kommer till, låt oss kalla det för vägs ände, har med sig de kunskaperna som är nödvändiga. Jag förstår att det är väldigt svårt för att inse det här och hantera det med tanke på att hon inom vänsterkartellen representerar en politik som går i rakt motsatt riktning och som inte innebär att man tar tag i problemen när de uppstår utan att man skjuter dem framför sig. Då är det också naturligt att man behåller komvux på en så hög nivå som det är rimligt, men det tycker inte vi. Vi har också rett ut frågan om folkhögskolorna, upplever jag, eftersom avstod från att kommentera den i sitt andra inlägg. Vi behåller alltså nivån intakt, men vi ser till att lägga pengarna på ett annat konto. Så var det med den saken. 42 (): Låt mig börja med att yrka bifall till reservation 33 under punkt 32. Vi diskuterar utbildningspolitik skola, forskning, högskola, universitet. Och jag tycker nästan synd om motståndarna. De måste försvara en kunskapspolitik som nästan utsätts för obarmhärtig kritik i rapporter, undersökningar och vanliga journalistiska reportage. Låt mig ta ett exempel som har med högskolan att göra. Det gäller lärarutbildningen. Den nya lärarutbildningen kördes igenom med applåder och hurrarop från den röda sidan. läser vi i tidningar och hör på radio att de nya lärarna inte vet hur de ska lära barn att läsa, skriva och räkna, att de nya lärarna inte har lärt sig att tänka på hur man sätter betyg och att de nya lärarna inte får praktikplatser, som var den stora paradidén med den nya lärarutbildningen. Då kan man undra: Vad är det man har åstadkommit med den här reformen, som man har blåst upp så mycket i retoriken men som i praktiken visar så många stora hål? När vår utbildningsminister, oavsett vad han heter, åker utomlands slår han sig för bröstet och säger att satsar mest av alla länder på forskning och utbildning på högskole- och universitetsnivå. Men då berättar han inte att han inte har tagit hänsyn till den egentliga kostnads- och prisökningen i som ligger på , medan de ökningar som det egna departementet har räknat med ligger på . Vad är detta om inte en minskning av kunskapens ekonomi? Man talar inte om den situation som de stackars doktoranderna och de nyblivna doktorerna utsätts för. Man talar inte om alla dessa doktorander och doktorer som av sina studier har levt på stipendier och utbildningsbidrag och alltså inte fått försäkringar och inte fått räkna någonting av studierna som grund för den kommande pensionen. Och sedan talar man inte om alla dessa nyblivna doktorer som dagen efter framgångsrik disputation faller rakt ned i arbetslöshet därför att vi har för få postdoktorsplatser. Jag tycker synd om socialdemokrater, om vänsterpartister och om miljöpartister. Jag tycker synd om dem för att de måste försöka, med så stora retoriska ansträngningar, täcka över alla dessa fel och misstag som de själva har åstadkommit. Sättet att bedriva den här propagandakampanjen om att vi är så bra på kunskap i påminner mig om mycket mörka minnen som jag har. Under hela den tid som jag levde i en atmosfär som präglades av ett enda parti med totalmakt fick jag höra att det fanns brister men att allting var så bra. Kan vi inte börja diskussionen om kunskapen i med en realistisk syn på det som händer i verkligheten? Kan vi inte börja med att erkänna att vi har väldigt mycket att göra för att rätta till långvariga ideologiska brister och fel? En av de här långvariga synderna består i en masstanke. Allt ska lösas i grupp och genom kvantitet. Det var därför man satsade så oerhört mycket på en expansion av högskolorna. Det är sant. Man har låtit väldigt många människor komma in i högskole- och universitetsutbildning. Men just det här masstänkandet, bristen på förståelse för kunskapens mycket särskilda art, bristen på förståelse för variation och nyanser i den oändliga värld som kunskapens värld är, har lett till det faktum att vi har en stigande arbetslöshet bland akademiker. Jag är väldigt glad för det arbete som vi nu gör i . Vi försöker ta bort en del av de dimmiga retoriska ridåerna kring situationen i kunskapens värld i och försöker etablera en realistisk syn på arbetet med kunskap i . Jag vill också påminna om att det finns långvariga brister när det gäller integrationen av kunskap från andra delar av världen i den svenska kunskapsvärlden. Jag vet inte om jag har berättat hur det var när jag kom till . Jag hade undervisat på högskolenivå. Mina elever var redan berömda teatermänniskor. De hade varit mina elever som studenter. Men jag placerades bland nybörjare i . Visserligen kunde jag väldigt mycket om italiensk film, rysk film, skådespelarpedagogik i modern tid, textanalys, och grekisk tragedi, men jag kände inte till pilsnerfilmens historia. Alltså visste jag ingenting. Det var slutsatsen, eftersom mina kunskaper inte fanns på schemat för utbildningen för teater- och filmvetare i . Jag har hört mycket mer upprörande historier av samma slag. Jag har till exempel träffat en civilingenjör från . Han kunde sitt eget modersmål, arabiska, italienska, engelska och svenska. Han hade också studerat i och hade praktisk kunskap om hur man jobbar med byggarbete i mycket svåra ökenförhållanden. Men den mannen fick aldrig komma fram till någon anställningsintervju när det gällde stora biståndsprojekt. När det gäller sådana saker tittar man först och främst på meriter från föreningslivet i . Det här sättet att se på kunskap måste ändras. Det måste ändras i grunden. måste lära sig att ta emot kunskap som kommer utifrån. Det är därför vi satsar 70 miljoner i vår budget på speciella kurser för akademiker från andra länder. Det finns alldeles för lite av det här. Vi lyfter också fram frågan om respekt för den andra kunskapen, den kunskap som inte just nu finns på plats i . 43 (): Törsten efter kunskap är ett av de mest framträdande dragen hos människan.